				|

		52011PC0627

			Pasiūlymas EUROPOS PARLAMENTO IR TARYBOS REGLAMENTAS dėl paramos kaimo plėtrai, teikiamos Europos žemės ūkio fondo kaimo plėtrai (EŽŪFKP) lėšomis /* KOM/2011/0627 galutinis - 2011/0282 (COD) */

			   	AIŠKINAMASIS
MEMORANDUMAS
1.           PASIŪLYMO APLINKYBĖS
Komisijos 2014–2020 m. daugiametės
finansinės programos (DFP) pasiūlyme (DFP pasiūlyme)[1] nustatoma biudžeto sistema ir
pagrindinės bendros žemės ūkio politikos (BŽŪP) kryptys. Ja remdamasi, Komisija
pateikia reglamentų, kuriais nustatoma 2014–2020 m. BŽŪP teisinė sistema,
rinkinį kartu su politikos raidos scenarijų poveikio vertinimu.
Dabartiniai reformos pasiūlymai pagrįsti
komunikatu „BŽŪP artėjant 2020 m.“[2],
kuriame bendrais bruožais aprašytos pagrindinės politikos galimybės įveikti
sunkumus, ateityje kilsiančius žemės ūkiui ir kaimo vietovėms, bei siekti BŽŪP
nustatytų uždavinių, t. y. 1) gyvybingos maisto produktų gamybos; 2)
tausaus gamtos išteklių valdymo ir klimato politikos; 3) darnaus teritorinio
vystymosi. Komunikate nurodytoms reformos kryptims labai  pritariama tiek
tarpinstituciniuose debatuose[3],
tiek konsultacijose su suinteresuotaisiais asmenimis, vykusiose rengiant
poveikio vertinimą.
Vykstant šiam procesui, išryškėjo bendras
poreikis skatinti veiksmingą išteklių naudojimą, siekiant strategijoje „Europa
2020“ užsibrėžto pažangaus, tvaraus ir integracinio ES žemės ūkio ir kaimo
vietovių augimo bei išlaikant dviejų ramsčių, kurių bendriems tikslams
įgyvendinti naudojamos viena kitą papildančios priemonės, BŽŪP struktūrą. I
ramstis apima tiesiogines išmokas ir rinkos priemones, kuriomis remiamos ES
ūkininkų pagrindinės metinės pajamos ir teikiama parama konkrečių rinkos
sutrikimų atvejais, o II ramstis apima kaimo plėtrą, kuriai vykdyti valstybės
narės parengia ir bendrai finansuoja daugiametes programas pagal bendrą sistemą[4].
Nuosekliomis BŽŪP reformomis žemės ūkis labiau
orientuojama į rinką, kartu remiant gamintojų pajamas, tobulinamas
aplinkosaugos reikalavimų integravimas ir stiprinama parama kaimo plėtrai,
visoje ES taikant integruotą kaimo vietovių plėtros politiką. Tačiau dėl to
paties reformų proceso atsirado poreikis geriau skirstyti paramą valstybėms
narėms ir jose pačiose, taip pat tikslingiau naudoti priemones, kuriomis
sprendžiami aplinkosaugos uždaviniai, ir geriau atsižvelgti į didėjantį rinkos
nepastovumą.
Anksčiau reformomis daugiausiai būdavo
sprendžiami vidaus uždaviniai nuo didžiulio pertekliaus iki maisto saugos
krizių; jos teikdavo naudą ES tiek vidaus, tiek tarptautiniu lygmeniu. Tačiau
daugelį šiandienos uždavinių lemia veiksniai, kurie nepriklauso žemės ūkio
sričiai ir todėl reikalauja platesnio politinio atsako.
Manoma, kad pajamoms iš žemės ūkio tenkantis
spaudimas augs, nes ūkininkai susiduria su daugiau pavojų, sumažėjusiu našumu
ir sumenkusia dėl kylančių sąnaudų marža; todėl kyla būtinybė toliau remti
pajamas ir stiprinti priemones, siekiant geriau valdyti riziką ir reaguoti į
krizes. Stiprus žemės ūkis būtinas ES maisto pramonei ir pasaulio aprūpinimui
maistu.
Kartu žemės ūkio sektorius ir kaimo vietovės
raginami labiau stengtis įgyvendinti strategijoje „Europa 2020“ numatytus
plataus užmojo klimato srities ir energetikos tikslus ir biologinės įvairovės
strategiją. Ūkininkus, kurie drauge su miškininkais yra pagrindiniai žemės
valdytojai, reikės remti, kad jie pradėtų taikyti ir išlaikytų tokias
ūkininkavimo sistemas ir praktiką, kuriais ypač tausojama aplinka ir padedama
siekti klimato srities tikslų, nes rinkos kainos neatitinka tokių viešųjų
gėrybių tiekimo sąnaudų. Be to, labai svarbu kiek įmanoma geriau išnaudoti
įvairiausias kaimo vietovių galimybes ir taip prisidėti prie integracinio
augimo ir sanglaudos.
Todėl būsima BŽŪP – tai ne vien mažos, nors ir
esminės, ES ekonomikos dalies poreikius tenkinanti politika, bet ir strateginės
svarbos aprūpinimo maistu, aplinkos ir teritorinės pusiausvyros politika. Štai
čia yra išties bendros ES politikos pridėtinė vertė, kylanti iš veiksmingiausio
ribotų biudžeto išteklių panaudojimo tvariam žemės ūkiui palaikyti visoje ES,
kartu sprendžiant svarbias tarpvalstybines problemas, kaip kad klimato kaita,
ir stiprinant valstybių narių solidarumą, bet nepamirštant ir lanksčiai
įgyvendinti politiką atsižvelgiant į vietos poreikius.
DFP pasiūlyme nustatyta sistema numatoma
išlaikyti dviejų ramsčių BŽŪP struktūrą, nekeičiant numatyto abiejų ramsčių
2013 m. biudžeto nominaliojo dydžio ir aiškiai nukreipiant pastangas į
pagrindinių ES prioritetų įgyvendinimo rezultatus. Tiesioginėmis išmokomis
reikėtų skatinti tvarią gamybą, skiriant 30 % viso šių išmokų biudžeto
privalomoms priemonėms, kuriomis mažinama klimato kaita ir tausojama aplinka.
Išmokų lygiai turėtų būti palaipsniui suvienodinti, o išmokoms stambiems
paramos gavėjams turi būti taikomas laipsniškas išmokų ribojimas. Kaimo plėtrą
reikėtų įtraukti į bendrą strateginę programą su kitomis pagal pasidalijamojo
valdymo principą valdomomis ES lėšomis, sustiprinant į rezultatus orientuotą
požiūrį ir taikant aiškesnes, patobulintas išankstines sąlygas. Galiausiai
rinkos priemonių finansavimą pagal BŽŪP turėtų sustiprinti dvi į DFP
neįtrauktos priemonės: 1) neatidėliotinos pagalbos rezervas, skirtas reaguoti į
krizes, ir 2) Europos prisitaikymo prie globalizacijos padarinių fondo veiklos
išplėtimas.
Tuo remiantis, pagrindinės 2014–2020 m.
laikotarpio BŽŪP teisės aktų sistemos nuostatos yra išdėstytos šiuose
reglamentuose:
–
Europos Parlamento ir Tarybos reglamento, kuriuo
nustatomos pagal bendros žemės ūkio politikos paramos schemas ūkininkams
skiriamų tiesioginių išmokų taisyklės, (tiesioginių išmokų reglamento)
pasiūlymas;
–
Europos Parlamento ir Tarybos reglamento, kuriuo
nustatomas bendras žemės ūkio produktų rinkų organizavimas (Vieno BRO
reglamento) pasiūlymas;
–
Europos Parlamento ir Tarybos reglamento dėl
Europos žemės ūkio fondo kaimo plėtrai (EŽŪFKP) paramos kaimo plėtrai (kaimo
plėtros reglamento) pasiūlymas;
–
Europos Parlamento ir Tarybos reglamento dėl
bendros žemės ūkio politikos finansavimo, valdymo ir stebėsenos (horizontaliojo
reglamento) pasiūlymas.
–
Tarybos reglamento, kuriuo nustatomos su bendru
žemės ūkio produktų rinkų organizavimu susijusios tam tikros pagalbos ir
grąžinamųjų išmokų nustatymo priemonės, pasiūlymas;
–
Europos Parlamento ir Tarybos reglamento, kuriuo iš
dalies keičiamos Tarybos reglamento (EB) Nr. 73/2009 nuostatos dėl tiesioginių
išmokų ūkininkams 2013 m., pasiūlymas;
–
Europos Parlamento ir Tarybos reglamento, kuriuo iš
dalies keičiamos Tarybos reglamento (EB) Nr. 1234/2007 nuostatos, susijusios su
bendrosios išmokos schema ir parama vynmedžių augintojams, pasiūlymas.
Kaimo plėtros reglamentas grįstas 2011 m.
spalio 6 d. Komisijos pasiūlymu, kuriame nustatytos visų fondų, veikiančių
pagal Bendrąją strateginę programą[5],
bendrosios taisyklės. Netrukus bus patvirtintas reglamentas dėl labiausiai
nepasiturintiems asmenims skirtos programos, kurios finansavimas dabar
priskirtas kitai DFP kategorijai.
Be to, atsižvelgus į Europos Sąjungos
Teisingumo Teismo pareikštus prieštaravimus, dabar taip pat rengiamos naujos
taisyklės dėl informacijos apie paramos gavėjus skelbimo, stengiantis rasti
tinkamiausią būdą suderinti paramos gavėjų teisę į asmens duomenų apsaugą su
skaidrumo principu.
2.           KONSULTACIJŲ SU
SUINTERESUOTOSIOMIS ŠALIMIS IR POVEIKIO VERTINIMO REZULTATAI
Remiantis dabartinės politikos sistemos
vertinimu ir būsimų uždavinių bei poreikių analize, poveikio vertinimu
vertinamas ir lyginamas trijų politikos scenarijų poveikis. Tai dar
2010 m. balandžio mėn. prasidėjusio ilgo proceso rezultatas; šiam procesui
vadovavo tarpžinybinė grupė, atlikusi išsamią kiekybinę ir kokybinę analizę,
kuriai, be kita ko, buvo nustatytas pradinis taškas, t. y. vidutinės
trukmės laikotarpio žemės ūkio rinkos planai ir pajamos iki 2020 m., ir
modeliuotas skirtingų politikos scenarijų poveikis sektoriaus ekonomikai.
Atliekant poveikio vertinimą, išplėtoti trys
scenarijai: 1) koregavimo scenarijus, pagal kurį toliau įgyvendinama dabartinė
politinė sistema, siekiant ištaisyti pačius svarbiausius jos trūkumus, kaip kad
tiesioginių išmokų paskirstymas; 2) integravimo scenarijus, apimantis didelius
politikos pokyčius, tokius kaip tikslingesnės tiesioginės išmokos ir jų
orientavimas į ekologiją, sustiprintą kaimo plėtros politikos strateginį
planavimą, geriau šią politiką derinant su kitomis ES politikos sritimis, ir
teisės aktų, kuriais numatomas platesnis gamintojų bendradarbiavimas, bazės
plėtimą; 3) perorientavimo scenarijus, pagal kurį politika perorientuojama
išskirtinai į aplinką, palaipsniui atsisakant tiesioginių išmokų ir laikantis
požiūrio, jog gamybos pajėgumą galima palaikyti be paramos ir jog socialinius
ir ekonominius kaimo vietovių poreikius gali tenkinti kitos politikos sritys.
Atsižvelgiant į ekonomikos krizę ir valstybės
finansams tenkantį spaudimą, kuriems įveikti ES priėmė strategiją „Europa 2020“
ir DFP pasiūlymą, visuose trijuose scenarijuose skirtingai vertinami trys
būsimos BŽŪP, kuria siekiama konkurencingesnio ir tvaresnio žemės ūkio
gyvybingose kaimo vietovėse, politikos uždaviniai. Siekiant veiksmingiau
įgyvendinti strategijos „Europa 2020“ tikslus, visų pirma veiksmingo išteklių
naudojimo siekį, vis svarbiau bus gerinti žemės ūkio našumą, pasitelkus
mokslinius tyrimus, žinių perdavimą ir skatinant bendradarbiavimą ir inovacijas
(taip pat įgyvendinant Europos inovacijų partnerystę žemės ūkio našumo ir
tvarumo srityje). Kadangi ES žemės ūkio politika jau nebevykdoma prekybą
iškreipiančios politikos aplinkybėmis, planuojama, jog sektoriui kils papildomų
sunkumų dėl tolesnio liberalizavimo, ypač vykdant Dohos vystymosi darbotvarkę
arba laisvosios prekybos susitarimą su MERCOSUR.
Trys politikos scenarijai parengti
atsižvelgiant į konsultacijose, vykusiose rengiant poveikio vertinimą, minėtus
prioritetus. Suinteresuotosios šalys buvo paragintos teikti savo nuomonę
2010 m. lapkričio 23 d.–2011 m. sausio 25 d., o patariamojo
komiteto posėdis vyko 2011 m. sausio 12 d. Toliau apibendrinami
svarbiausi klausimai[6]:

–
Suinteresuotosios šalys iš esmės sutaria dėl to,
kad aprūpinimo maistu, tausaus gamtos išteklių valdymo ir teritorinio vystymosi
uždaviniams įveikti reikalinga stipri dviem ramsčiais grįsta BŽŪP.
–
Dauguma respondentų mano, kad BŽŪP turėtų padėti
stabilizuoti rinkas ir kainas.
–
Suinteresuotųjų šalių nuomonės dėl tikslingo
paramos skyrimo (ypač tiesioginės pagalbos perskirstymo ir išmokų apribojimo)
skiriasi.
–
Sutariama, kad abu ramsčiai gali atlikti svarbų
vaidmenį spartinant klimato politikos veiksmus ir gerinant aplinkosaugos
veiklos rezultatus ES visuomenės labui. Nors daugelis ūkininkų mano, kad šis
procesas jau vyksta, plačioji visuomenė teigia, kad I ramsčio išmokos galėtų
būti naudojamos veiksmingiau.
–
Respondentai pageidauja, kad visiems ES regionams,
įskaitant ir mažiau palankias ūkininkauti vietoves, ateityje būtų taikomi
augimo ir vystymosi principai.
–
Daug respondentų pabrėžia BŽŪP integravimą į kitas
politikos sritis, kaip kad aplinkosaugą, sveikatos apsaugą, prekybą ir plėtrą.
–
Siūlomi BŽŪP suderinimo su strategija „Europa 2020“
būdai apima inovacijas, konkurencingų įmonių vystymą ir viešųjų gėrybių tiekimą
ES piliečiams.
Taigi, atliekant poveikio vertinimą, palyginti
trys politikos scenarijai:
Perorientavimo scenarijus paspartintų
struktūrinį žemės ūkio sektoriaus prisitaikymą, perkeliant gamybą į sąnaudų
atžvilgiu našiausias vietoves ir ekonomiškai naudingiausius sektorius. Nors
pagal šį scenarijų smarkiai išaugtų aplinkai skirtas finansavimas, sektoriui
grėstų didesnė rizika dėl ribotų intervencijos į rinką galimybių. Be to, šis
scenarijus turėtų didelį neigiamą socialinį poveikį ir poveikį aplinkai,
kadangi, pagal šią politiką nebenumatant su kompleksinės paramos reikalavimais
derinamų tiesioginių išmokų atsvaros, mažiau konkurencingos vietovės prarastų
didelę dalį pajamų, o jų aplinkos padėtis pablogėtų.
Visiškai priešingas koregavimo scenarijus
geriausiai užtikrintų politikos tęstinumą, pasiekiant ribotą, tačiau apčiuopiamą
pažangą tiek žemės ūkio konkurencingumo, tiek aplinkosaugos veiklos rezultatų
atžvilgiu. Tačiau kyla rimtų abejonių, ar įgyvendinant šią alternatyvą būtų
galima deramai išspręsti svarbius būsimus klimato kaitos ir aplinkosaugos
uždavinius, nuo kurių sprendimo taip pat priklauso ilgalaikis žemės ūkio
tvarumas.
Pagal integravimo scenarijų siūlomas
inovatyvus tikslingesnio tiesioginių išmokų skirstymo ir jų orientavimo į
ekologiją būdas. Analizės rezultatai rodo, kad išmokas orientuoti į ekologiją įmanoma
ūkininkams priimtinomis sąnaudomis, tačiau neišvengiant tam tikros
administracinės naštos. Taip pat įmanomas naujas kaimo plėtros postūmis, jeigu
valstybės narės ir regionai veiksmingai naudosis naujomis galimybėmis, o bendra
strateginė programa, apimanti ir kitas ES lėšas, išlaikys sinergiją su I
ramsčiu ir nesumenkins kaimo plėtros išskirtinių stipriųjų pusių. Pasiekus
tinkamą pusiausvyrą, šis scenarijus geriausiai padėtų siekti ilgalaikio žemės
ūkio ir kaimo vietovių tvarumo.
Tuo remiantis poveikio vertinime daroma
išvada, kad, laikantis integravimo scenarijaus, sudaromos geriausios galimybės
palaipsniui suderinti BŽŪP su ES strateginiais uždaviniais ir pasiekti
pusiausvyrą, įgyvendinant įvairias teisės aktų pasiūlymų nuostatas. Taip pat
svarbu parengti vertinimo sistemą BŽŪP rezultatams vertinti taikant vienodus
rodiklius, susietus su politikos uždaviniais.
Viso proceso metu daug dėmesio skirta
supaprastinimui, nes daugelis sričių, pavyzdžiui, kompleksinė parama arba
rinkos priemonės, taip pat smulkiųjų ūkininkų schema, turi būti įvairiais
būdais labiau supaprastintos. Be to, tiesioginių išmokų orientavimas į
ekologiją turėtų būti sutvarkytas taip, kad kiek įmanoma mažėtų administracinė
našta, įskaitant patikrinimų sąnaudas.
3.           TEISINIAI PASIŪLYMO
ASPEKTAI
Siūloma išlaikyti dabartinę dviem ramsčiais
grįstą BŽŪP struktūrą, kai metines privalomas bendrojo pobūdžio I ramsčio
priemones papildo savanoriškos priemonės, geriau pritaikytos nacionalinėms ir
regionų ypatybėms pagal II ramsčio daugiametį programavimo metodą. Vis dėlto
naujuoju tiesioginių išmokų modeliu siekiama geriau išnaudoti sinergiją su II
ramsčiu, o šiuo pagal bendrą strateginę programą siekiama geriau koordinuoti
veiklą su kitomis pagal pasidalijamojo valdymo principą valdomomis ES lėšomis.
Tuo remiantis išlaikoma ir dabartinė keturių
pagrindinių teisės aktų struktūra, nors finansavimo reglamento taikymo sritis
išplečiama sutelkiant bendrąsias nuostatas vadinamajame horizontaliajame
reglamente.
Šie pasiūlymai atitinka subsidiarumo principą.
BŽŪP yra iš esmės bendra politika: tai ES ir valstybių narių pasidalijamosios
kompetencijos sritis, tvarkoma ES lygmeniu, siekiant palaikyti tvarų ir įvairų
žemės ūkį visoje ES, spręsti svarbias tarpvalstybines problemas, tokias kaip
klimato kaita, ir stiprinti valstybių narių solidarumą. Atsižvelgiant į būsimus
aprūpinimo maistu, aplinkos ir teritorinės pusiausvyros uždavinius, BŽŪP
išlieka strateginės svarbos politika, kuria siekiama užtikrinti efektyviausią
atsaką į politikos uždavinius ir veiksmingiausią biudžeto išteklių naudojimą.
Be to, siūloma išlaikyti dabartinę dviem ramsčiais grįstą priemonių struktūrą,
kuria valstybėms narėms suteikiama daugiau veikimo laisvės pritaikyti
sprendimus prie specifinių vietos poreikių ir bendrai finansuoti II ramsčio
priemones. Į II ramstį taip pat įtraukiama naujoji Europos inovacijų
partnerystė ir rizikos valdymo priemonių rinkinys. Kartu politika bus
patobulinta, supaprastinta ir geriau suderinta su strategija „Europa 2020“
(įskaitant bendrą programą, apimančią ir kitas ES lėšas). Galų gale poveikio
vertinimui atlikta analizė aiškiai rodo neveiklumo kainą – neigiamas
ekonomines, aplinkos ir socialines pasekmes.
Kaimo plėtros reglamentas yra grindžiamas šiuo
laikotarpiu įvestu strateginiu metodu, kurio teigiamas poveikis pasireiškė tuo,
kad valstybės narės strategijas ir programas rengė remdamosi padėties analize
stiprybių, silpnybių, galimybių ir grėsmių požiūriu (SWOT analize) ir galėjo
jas kuo geriau pritaikyti pagal nacionalinius ir regioninius ypatumus. Naujuoju
įgyvendinimo mechanizmu siekiama sustiprinti strateginį metodą, be kita ko
nustatant aiškiai apibrėžtus bendruosius ES lygio kaimo plėtros prioritetus
(kartu su susijusiais bendrais tiksliniais rodikliais) ir atliekant būtinas
korekcijas atsižvelgiant į naujausią įgytą patirtį.
Į reglamentą įtraukta ir Europos inovacijų
partnerystė žemės ūkio našumo ir tvarumo srityje, kuria siekiama skatinti
išteklių naudojimo efektyvumą, mokslinių tyrimų ir praktinės veiklos ryšių
kūrimą ir bendrai remti inovacijas. Partnerystė įgyvendinama per veiklos
grupes, atsakingas už inovacinius projektus, ir yra paremta tam tikslui sukurtu
tinklu.
Remiantis 2011 m. spalio 6 d. Komisijos
pateiktu pasiūlymu, kuriame nustatytos visų fondų, veikiančių pagal Bendrąją
strateginę programą, bendrosios taisyklės, BŽŪP II ramstis turėtų būti
koordinuojamas su I ramsčiu ir kitais ES fondais (visų pirma Europos regioninės
plėtros fondu (ERPF), Europos socialiniu fondu (ESF), Sanglaudos fondu ir
Europos jūrų reikalų ir žuvininkystės fondu (EJŽF)) ir visos šios priemonės
turėtų papildyti viena kitą. Fondai priklauso ES lygmens Bendrai strateginei
programai (BSP), kuri bus perkelta į nacionalinio lygmens partnerystės
sutartis, įskaitant bendruosius tikslus ir veikimo taisykles. Nustačius visiems
pagal Bendrą strateginę programą veikiantiems fondams bendras taisykles, tiek
gavėjams, tiek nacionalinėms institucijoms bus lengviau tvarkyti projektus,
taip pat palengvės integruotų projektų įgyvendinimas.
Šiame kontekste kaimo plėtros politika išlaiko
ilgalaikius strateginius tikslus remti žemės ūkio konkurencingumą, tausų gamtos
išteklių valdymą bei klimato politiką ir subalansuotą teritorinę kaimo vietovių
plėtrą. Šie su strategija „Europa 2020“ suderinti platūs paramos kaimo
plėtrai 2014–2020 m. tikslai išsamiau apibrėžiami šiais šešiais ES lygmens
prioritetais:
–
skatinti žinių perteikimą ir inovacijas žemės
ūkyje, miškininkystėje ir kaimo vietovėse;
–
didinti visų tipų žemės ūkio veiklos
konkurencingumą ir ūkių perspektyvumą;
–
skatinti maisto grandinės organizavimą ir rizikos
valdymą žemės ūkyje;
–
atkurti, išsaugoti ir pagerinti nuo žemės ūkio ir
miškininkystės priklausančias ekosistemas;
–
skatinti efektyvų išteklių naudojimą ir remti
perėjimą prie klimato kaitai atsparios mažo anglies dioksido kiekio
technologijų ekonomikos žemės ūkio, maisto ir miškininkystės sektoriuose;
–
skatinti socialinę įtrauktį, skurdo mažinimą ir
ekonominę plėtrą kaimo vietovėse.
Šie prioritetai turėtų sudaryti programavimo
pagrindą, įskaitant kiekvieno jų tikslinių rodiklių nustatymą.  Į reglamentą
įtrauktos taisyklės dėl programų rengimo, patvirtinimo ir peržiūros, nemažai jų
sutampa su dabartinėmis taisyklėmis, jose numatyta galimybė rengti paprogramius
(pvz., skirtus jauniesiems ūkininkams, smulkiesiems ūkininkams, kalnų vietovėms,
trumpoms tiekimo grandinėms), kuriems gali būti taikomas didesnis pagalbos
intensyvumas.
Individualių priemonių sąrašas buvo
supaprastintas, jos buvo peržiūrėtos, įtraukti keli pakeitimai siekiant
išspręsti šiuo laikotarpiu iškilusius taikymo srities, įgyvendinimo ir
panaudojimo klausimus. Visos priemonės potencialiai skirtos daugiau nei vienam
tikslui ar prioritetui, todėl manoma, kad nebeverta jų grupuoti pagal kryptis;
prioritetais grindžiamu programavimu turėtų būti užtikrinama programų pusiausvyra.
Sukurta specifinė ekologinio ūkininkavimo priemonė ir įtraukta nuostata dėl
naujo vietovių, kuriose esama gamtinių ar kitokių specifinių kliūčių, ribų
nustatymo. Patobulinta nuostata dėl paramos bendrai aplinkos veiklai.
Dabartinė bendradarbiavimo priemonė buvo
smarkiai sustiprinta ir išplėsta, kad pagal ją būtų remiamas daugelio įvairių
tipų bendradarbiavimas (ekonominis, aplinkosaugos ir socialinis), kuriame
dalyvauja daug įvairių potencialių paramos gavėjų. Dabar ji aiškiai apima
bandomuosius projektus ir tarpregioninį ir tarpvalstybinį bendradarbiavimą.
LEADER programos ir tinklų kūrimo principai ir toliau bus svarbūs, visų pirma
kaimo vietovių plėtrai ir inovacijų sklaidai. Per LEADER teikiama parama bus
derinama ir koordinuojama su kitų bendrų ES fondų lėšomis teikiama parama kaimo
plėtrai. Už inovacinio vietos bendradarbiavimo projektus skiriamu apdovanojimu
bus remiamos tarpvalstybinės iniciatyvos, kuriomis skatinamos inovacijos.
Rizikos valdymo priemonių rinkiniu, įskaitant
parama tarpusavio pagalbos fondams ir naują pajamų stabilizavimo priemonę,
siūlomos naujos galimybės atsispirti smarkiam žemės ūkio rinkų nepastovumui,
kuris vidutiniu laikotarpiu turėtų išlikti.
Panaikinus dabartinę krypčių sistemą,
valstybėms narėms bus palengvintas programavimas.
Galiausiai, siūloma remtis dabartiniu
laikotarpiu įvesta bendra stebėsenos ir vertinimo sistema (BSVS), kuri bus
paprastinama ir tobulinama atsižvelgiant į naujausią patirtį. Stebėsenos ir
vertinimo tikslais su politikos prioritetais bus susietas bendrų rodiklių
sąrašas.
4.           POVEIKIS BIUDŽETUI
DFP pasiūlyme numatyta toliau skirti didelę
dalį ES biudžeto žemės ūkiui, nes tai strateginės svarbos bendra politika.
Taigi, remiantis dabartinėmis kainomis, 2014–2020 m. laikotarpiui BŽŪP
pagrindinėms veiklos sritims siūloma skirti 317,2 mlrd. EUR I ramsčio
priemonėms ir 101,2 mlrd. EUR II ramsčio priemonėms.
I ir II ramsčiui skirtų lėšų pridedamas
papildomas finansavimas: 17,1 mlrd. EUR, iš kurių 5,1 mlrd. EUR
skirti moksliniams tyrimams ir inovacijoms, 2,5 mlrd. EUR maisto saugai ir
2,8 mlrd. EUR paramai maistu labiausiai nepasiturintiems asmenims
pagal kitas DFP kategorijas, taip pat 3,9 mlrd. EUR naujajam rezervui žemės
ūkio krizėms įveikti ir iki 2,8 mlrd. EUR Europos prisitaikymo prie
globalizacijos padarinių fondo veiklai, neįtrauktai į DFP; iš viso 2014–2020 m.
laikotarpio biudžetas siekia 435,6 mlrd. EUR.
Kalbant apie paramos paskirstymą valstybėms
narėms, visoms valstybėms narėms, kurių tiesioginės išmokos nesiekia 90 %
ES vidurkio, siūloma šią spragą sumažinti trečdaliu. Šiuo pagrindu tiesioginių
išmokų reglamente apskaičiuojamos nacionalinės viršutinės ribos.
Kaimo plėtros paramos paskirstymas yra grįstas
objektyviais kriterijais, susietais su politikos tikslais, atsižvelgiant į
dabartinį paskirstymą. Kaip ir dabar, mažiau išsivysčiusiems regionams ir
toliau turėtų būti taikoma didesnė bendro finansavimo norma, taip pat nustatyta
tam tikroms priemonėms, kaip kad žinių perdavimui, gamintojų grupėms,
bendradarbiavimui ir Leader krypčiai.
Numatoma galimybė perkelti išmokas iš vieno
ramsčio į kitą (iki 5 % tiesioginių išmokų): iš I ramsčio į II ramstį tam,
kad valstybės narės galėtų stiprinti savo kaimo plėtros politiką, ir iš II
ramsčio į I ramstį toms valstybėms narėms, kuriose tiesioginių išmokų lygis
nesiekia 90 % ES vidurkio.
Išsamūs BŽŪP reformos pasiūlymų finansinio
poveikio duomenys nurodyti su pasiūlymais pateiktoje finansinėje pažymoje.
2011/0282 (COD)
Pasiūlymas
EUROPOS PARLAMENTO IR TARYBOS REGLAMENTAS
dėl paramos kaimo
plėtrai, teikiamos Europos žemės ūkio fondo kaimo plėtrai (EŽŪFKP) lėšomis
EUROPOS PARLAMENTAS IR EUROPOS
SĄJUNGOS TARYBA,
atsižvelgdami į Sutartį dėl Europos Sąjungos
veikimo, ypač į jos 42 ir 43 straipsnius,
atsižvelgdami į Europos Komisijos pasiūlymą[7],
perdavus įstatymo galią turinčio teisės akto
projektą nacionaliniams parlamentams,
atsižvelgdami į Europos ekonomikos ir
socialinių reikalų komiteto nuomonę[8],

atsižvelgdami į Regionų komiteto nuomonę[9],
pasikonsultavę su Europos duomenų apsaugos
priežiūros pareigūnu[10]
laikydamiesi įprastos teisėkūros procedūros,
kadangi:
(1)
Komisijos komunikate Europos Parlamentui, Tarybai,
Europos ekonomikos ir socialinių reikalų komitetui ir Regionų komitetui „BŽŪP
artėjant 2020 m. Su aprūpinimu maistu, gamtos ištekliais ir teritorine
pusiausvyra susijusių būsimų uždavinių sprendimas“[11] (toliau – Komunikatas dėl BŽŪP
artėjant 2020 m.) nustatyti potencialūs bendros žemės ūkio politikos
(toliau – BŽŪP) po 2013 m. uždaviniai, tikslai ir gairės. Atsižvelgiant į
debatų dėl to komunikato rezultatus, BŽŪP turėtų būti reformuota ir naujoji
BŽŪP turėtų įsigalioti 2014 m. sausio 1 d. Reforma turėtų apimti visas
pagrindines BŽŪP priemones, įskaitant 2005 m. rugsėjo 20 d. Tarybos
reglamentą (EB) Nr. 1698/2005 dėl Europos žemės ūkio fondo kaimo plėtrai
(EŽŪFKP) paramos kaimo plėtrai[12].
Atsižvelgiant į reformos apimtį, tikslinga panaikinti Reglamentą (ES)
Nr. 1698/2005 ir  pakeisti jį nauju tekstu;
(2)
kaimo plėtros politika turėtų būti įgyvendinama
drauge su BŽŪP tiesioginėmis išmokomis ir rinkos priemonėmis ir papildyti jas,
ja turėtų būti prisidedama prie politikos tikslų, nustatytų Sutartyje dėl
Europos Sąjungos veikimo (toliau – Sutartis), įgyvendinimo. Be to, į kaimo
plėtros politiką turėtų būti integruoti pagrindiniai politikos tikslai,
išdėstyti 2010 m. kovo 3 d. Komisijos komunikate „2020 M.
EUROPA. Pažangaus, tvaraus ir integracinio augimo strategija“[13] (toliau – strategija „Europa
2020“), ir ji turėtų derėti su Sutartyje nustatytais bendraisiais ekonominės ir
socialinės sanglaudos politikos tikslais;
(3)
kadangi šio reglamento tikslų, konkrečiai susijusių
su kaimo plėtra, valstybės narės pačios negali tinkamai įgyvendinti dėl jo ir
kitų BŽŪP priemonių sąsajų, dėl įvairių kaimo vietovių skirtumų masto ir dėl
ribotų išsiplėtusios Sąjungos valstybių narių finansinių išteklių ir todėl šie
tikslai gali būti geriau įgyvendinti Sąjungos lygmeniu pasinaudojus Sąjungos
daugiamete finansavimo garantija ir finansavimą skiriant prioritetinėms
sritims, Sąjunga gali priimti priemones laikydamasi subsidiarumo principo,
nustatyto Europos Sąjungos sutarties 5 straipsnio 3 dalyje. Pagal tos Sutarties
5 straipsnio 4 dalyje nustatytą proporcingumo principą šiuo reglamentu
neviršijama to, kas būtina nurodytam tikslui pasiekti;
(4)
siekiant papildyti arba iš dalies pakeisti kai kuriuos
neesminius šio reglamento elementus, Komisijai turi būti deleguotas įgaliojimas
pagal Sutarties 290 straipsnį priimti deleguotuosius aktus. Ypač svarbu, kad
Komisija, atlikdama parengiamąjį darbą, surengtų tinkamas konsultacijas, taip
pat ir ekspertų lygmeniu. Komisija, rengdama ir sudarydama deleguotuosius
aktus, turėtų užtikrinti, kad atitinkami dokumentai būtų laiku, tuo pačiu metu
ir tinkamai perduodami Europos Parlamentui ir Tarybai;
(5)
siekiant užtikrinti tvarią kaimo vietovių plėtrą,
būtina didžiausią dėmesį skirti apibrėžtam pagrindinių prioritetų skaičiui;
prioritetai turi būti susiję su žinių perteikimu ir inovacijomis žemės ūkio ir
miškininkystės srityse ir kaimo vietovėse, su visų tipų žemės ūkio veiklos
konkurencingumu ir ūkių perspektyvumu, maisto grandinės organizavimu ir rizikos
valdymu žemės ūkyje, nuo žemės ūkio ir miškininkystės priklausančių ekosistemų
atkūrimu, išsaugojimu ir stiprinimu, efektyviu išteklių naudojimu ir perėjimu
prie mažo anglies dioksido kiekio technologijų ekonomikos žemės ūkio, maisto ir
miškininkystės sektoriuose, taip pat su socialinės įtraukties skatinimu, skurdo
mažinimu ir ekonomine kaimo vietovių plėtra. Nustatant prioritetus turi būti
atsižvelgiama į tai, kad skirtingų savybių kaimo vietovių arba skirtingų kategorijų
potencialių paramos gavėjų padėtis yra nevienoda, ir į esminius inovacijų,
aplinkos ir klimato kaitos švelninimo bei prisitaikymo prie jos tikslus.
Klimato kaitos švelninimo veiksmais turėtų būti siekiama tiek sumažinti
išmetamų teršalų kiekį pagrindinėse žemės ūkio ir miškininkystės veiklos
srityse, kaip antai gyvulininkystės produkcijos ir trąšų naudojimo, tiek
išsaugoti anglies dioksido absorbentus ir didinti anglies dioksido
sekvestraciją pasirenkant tinkamą žemės naudojimo būdą, keičiant žemės naudojimo
paskirtį ir užsiimant miškininkystės sektoriaus veikla. Sąjungos kaimo plėtros
prioritetas, susijęs su žinių perteikimu ir inovacijomis žemės ūkio ir
miškininkystės srityse ir kaimo vietovėse turėtų būti taikomas horizontaliai su
kitais Sąjungos kaimo plėtros prioritetais;
(6)
Sąjungos kaimo plėtros prioritetai turėtų būti
įgyvendinami atsižvelgiant į darnų vystymąsi ir Sąjungos paramą siekį apsaugoti
ir pagerinti aplinką, kaip nustatyta Sutarties 11 ir 19 straipsniuose,
vadovaujantis principu „teršėjas moka“. Valstybės narės, naudodamos Komisijos
priimtą metodiką, turėtų teikti informaciją apie paramą klimato kaitos
prevencijos tikslams, kuri derinama su užmoju šiam tikslui skirti mažiausiai
20 proc. Sąjungos biudžeto;
(7)
Europos žemės ūkio fondo kaimo plėtrai (toliau –
EŽŪFKP) veikla ir jo lėšomis remiami veiksmai turėtų būti nuoseklūs ir suderinti
su pagal kitas BŽŪP priemones teikiama parama. Siekiant užtikrinti, kad
Sąjungos ištekliai būtų paskirstomi kuo optimaliau ir naudojami kuo efektyviau,
Komisijai turėtų būti deleguotas įgaliojimas pagal Sutarties 290 straipsnį
priimti aktus, kuriais būtų nustatytos taisyklės, pagal kurią šiame reglamente
nustatyta parama negali būti skiriama pagal bendrą rinkos organizavimą remiamiems
veiksmams, taikymo išimtys;
(8)
siekiant užtikrinti, kad kaimo plėtros programos
būtų pradėtos įgyvendinti nedelsiant ir įgyvendinamos veiksmingai, parama
EŽŪFKP lėšomis turėtų būti grindžiama patikimos administracinės sistemos
sąlygomis. Todėl valstybės narės turėtų įvertinti atitiktį tam tikroms ex
ante sąlygomis. Kiekviena valstybė narė turėtų parengti bendrą nacionalinę
visos jos teritorijos kaimo plėtros programą arba regioninių programų rinkinį.
Kiekvienoje programoje turėtų būti nustatyta su Sąjungos kaimo plėtros
prioritetais susijusių tikslų įgyvendinimo strategija ir priemonių rinkinys.
Programavimas turėtų atitikti Sąjungos kaimo plėtros prioritetus, būti
pritaikytas pagal nacionalines aplinkybes ir papildyti kitas Sąjungos politikos
sritis, visų pirma žemės ūkio produktų rinkos politiką, sanglaudos politiką ir
bendrą žuvininkystės politiką. Valstybės narės, kurios pasirenka parengti
regioninių programų rinkinį, taip pat turėtų galėti parengti nacionalinę
sistemą, kuriai nebūtų atskirai skiriama biudžeto lėšų, bet kuria būtų siekiama
palengvinti regionų veiklos koordinavimą ir spręsti nacionalines problemas;
(9)
valstybės narės turėtų galėti į savo kaimo plėtros
programas įtraukti teminius paprogramius, skirtus specifiniams ypač svarbių
vietovių poreikiams patenkinti. Teminiai paprogramiai turėtų būti taikomi, be
kita ko, jauniesiems ūkininkams, mažiems ūkiams, kalnų vietovėms ir kuriant
trumpo tiekimo tinklus. Teminiuose paprogramiuose taip pat turėtų būti numatoma
galimybė pertvarkyti žemės ūkio sektorius, kurie turi didelio poveikio kaimo
vietovių plėtrai. Kad šių teminių paprogramių intervencinis veiksmingumas būtų
didesnis, valstybėms narėms turėtų būti leidžiama numatyti didesnį paramos tam
tikriems paprogramių veiksmams dydį;
(10)
kaimo plėtros programose turėtų būti apibrėžti vietovės,
kuriai jos taikomos, poreikiai ir apibūdinta nuosekli tų poreikių tenkinimo
atsižvelgiant į Sąjungos kaimo plėtros prioritetus strategija. Ši strategija
turėtų būti grindžiama tikslų nustatymu. Turėtų būti nustatytos poreikių, šių
tikslų ir priemonių jiems pasiekti sąsajos. Kaimo plėtros programose taip pat
turėtų būti pateikta visa informacija, reikalinga siekiant įvertinti jų
atitiktį šio reglamento reikalavimams;
(11)
kaimo plėtros programų tikslai turėtų būti
nustatyti atsižvelgiant į visoms valstybėms narėms bendrą tikslinių rodiklių
rinkinį. Kad būtų lengviau tai padaryti, atsižvelgiant į Sąjungos kaimo plėtros
prioritetus turėtų būti apibrėžtos sritys, kurioms taikomi šie rodikliai.
Kadangi su žinių perteikimu žemės ūkio ir miškininkystės srityse susijęs
Sąjungos kaimo plėtros prioritetas taikomas horizontaliai, pagal šį prioritetą
taikoma intervencija turėtų būti laikoma būtina siekiant kitiems Sąjungos
prioritetams nustatytų tikslinių rodiklių;
(12)
būtina nustatyti tam tikras kaimo plėtros
programavimo ir peržiūros taisykles. Paprastesnė procedūra turėtų būti numatyta
peržiūroms, kurios neturi poveikio programų strategijoms arba atitinkamiems
Sąjungos finansiniams įnašams;
(13)
siekiant teisinio tikrumo ir aiškumo dėl
procedūros, taikomos programų pakeitimų atvejais, Komisijai turėtų būti
suteiktas įgaliojimas pagal Sutarties 290 straipsnį priimti aktus dėl
kriterijų, kuriais remiantis pasiūlyti išmatuojamų programos tikslų pakeitimai
laikomi svarbiais ir dėl kurių programa turėtų būti modifikuojama įgyvendinimo
aktu, priimtu pagal šio reglamento 91 straipsnį;
(14)
dėl žemės ūkio ir miškininkystės raidos bei
specializacijos ir dėl specifinių problemų, su kuriomis kaimo vietovėse
susiduria labai mažos, mažosios ir vidutinės įmonės (toliau – MVĮ), reikalingas
tinkamo lygio techninis ir ekonominis mokymas ir didesnės galimybės naudotis ir
keistis žiniomis bei informacija, įskaitant geriausios žemės ūkio ir
miškininkystės gamybos praktikos sklaidą. Žinių perteikimas ir informavimas
turėtų vykti ne tik rengiant tradicinius mokymo kursus, bet ir būti pritaikyti
prie kaimo subjektų poreikių. Todėl reikėtų remti ir praktinius seminarus,
konsultacijas, demonstracinę veiklą, informavimo akcijas, o taip pat
trumpalaikio apsikeitimo ūkiais arba apsilankymų schemas. Gautos žinios ir
informacija turėtų visų pirma padėti ūkininkams, miškų savininkams, maisto
sektoriuje veikiantiems asmenims ir kaimo MVĮ didinti konkurencingumą ir
išteklių naudojimo efektyvumą, gerinti aplinkosauginį veiksmingumą, tuo pat
metu prisidedant prie kaimo ekonomikos tvarumo didinimo. Siekiant užtikrinti,
kad žinių perteikimas ir informavimo veikla būtų veiksmingi siekiant šių
rezultatų, turėtų būti reikalaujama, kad žinių sklaidos paslaugų teikėjai
turėtų tinkamus gebėjimus;
(15)
siekiant užtikrinti, kad žinių perteikimo paslaugas
teikiančios įstaigos būtų pajėgios suteikti kaimo plėtros politikos tikslus
atitinkančios kokybės ir pobūdžio paslaugas, kad būtų kryptingiau naudojamos
lėšos ir kad apsikeitimo ūkiais schemos ir apsilankymai ūkiuose būtų aiškiai atriboti
nuo kitose Sąjungos schemose numatytos panašios veiklos, Komisijai turėtų būti
deleguotas įgaliojimas pagal Sutarties 290 straipsnį priimti aktus dėl žinių
sklaidos paslaugas teikiančių įstaigų būtiniausios kvalifikacijos, finansavimo reikalavimus
atitinkančių sąnaudų ir dėl apsikeitimo ūkiais schemų ir apsilankymų ūkiuose
trukmės ir turinio;
(16)
ūkių konsultavimo paslaugomis ūkininkams, miškų
savininkams ir kaimo vietovių MVĮ padedama didinti valdų arba įmonių valdymo
tvarumą ir bendrą veiksmingumą. Todėl turėtų būti skatinamas tiek tokių
paslaugų teikėjų steigimasis, tiek ūkininkų, miškų savininkų ir MVĮ
naudojimasis konsultacijomis. Siekiant pagerinti siūlomų konsultavimo paslaugų
kokybę ir padidinti jų veiksmingumą, turėtų būti numatyta nuostata dėl būtiniausios
konsultantų kvalifikacijos ir reguliaraus mokymo. [...] Europos Parlamento ir
Tarybos reglamente (ES) Nr. HR/2012[14]
numatytomis ūkininkų konsultavimo paslaugomis turėtų būti padedama ūkininkams
įvertinti jų žemės ūkio valdos veiklos rezultatus ir numatyti būtinus
patobulinimus, susijusius su teisės aktais nustatytais valdymo reikalavimais,
gera agrarine ir aplinkosaugos būkle, klimatui ir aplinkai palankia žemės ūkio
praktika, kurie nustatyti ... Europos Parlamento ir Tarybos reglamente (ES)
Nr. DP/2012[15],
taip pat bent su tais reikalavimais ir veiksmais, susijusiais su klimato kaitos
švelninimu ir prisitaikymu prie jos, biologinės įvairovės išsaugojimu, vandens
apsauga, pranešimu apie gyvūnų ligas ir inovacijų plėtra, kurie nustatyti
Reglamento (ES) Nr. HR/2012 I priede. Atitinkamais atvejais konsultacijos
turėtų apimti ir darbo saugos standartus. Konsultacijos taip pat gali apimti su
valdos arba įmonės ekonominiais, agrariniais ir aplinkosauginiais rezultatais
susijusius klausimus. Ūkių valdymo ir ūkininkų pavadavimo paslaugomis
ūkininkams turėtų būti padedama pagerinti ir palengvinti jų valdos valdymą;
(17)
siekiant užtikrinti, kad konsultavimo paslaugas
teikiančios įstaigos ir institucijos būtų pajėgios teikti kaimo plėtros
politikos tikslus atitinkančios kokybės ir pobūdžio konsultacijas, Komisijai
turėtų būti deleguotas įgaliojimas pagal Sutarties 290 straipsnį priimti aktus
dėl platesnių nurodymų dėl būtiniausios konsultacijas teikiančių institucijų ir
įstaigų kvalifikacijos;
(18)
Sąjungos arba nacionalinėmis žemės ūkio produktų ir
maisto kokybės schemomis užtikrinama, kad vartotojams siūlomi produktai arba jų
gamybos procesai būtų tinkamos kokybės ir savybių, reikalaujamų iš tose
schemose dalyvaujančių ūkininkų, produktams suteikiama papildoma vertė ir padidinamas
jų populiarumas rinkoje. Todėl ūkininkai turėtų būti skatinami dalyvauti šiose
schemose. Kadangi vos įsitraukus į schemą ir ankstyvaisiais dalyvavimo joje
metais ūkininkams tenka papildomų su dalyvavimu susijusių sąnaudų bei
įpareigojimų, kurie nėra pakankamai kompensuojami rinkos, parama turėtų būti
skiriama tik naujiems dalyviams ir ne ilgesnį kaip penkerių metų laikotarpį.
Atsižvelgiant į specifines medvilnės kaip žemės ūkio produkto savybes, turėtų
būti įtrauktos ir medvilnės kokybės schemos. Siekiant užtikrinti, kad EŽŪFKP
biudžeto ištekliai būtų naudojami racionaliai ir efektyviai, Komisijai turėtų
būti deleguotas įgaliojimas pagal Sutarties 190 straipsnį priimti aktus dėl
Sąjungos kokybės schemų, kurios gali būti įtrauktos į šią priemonę;
(19)
siekiant pagerinti žemės ūkio valdų ir kaimo įmonių
ekonominius ir aplinkosauginius rezultatus, padidinti žemės ūkio produktų
prekybos ir perdirbimo sektoriaus veiksmingumą, sukurti žemės ūkio plėtrai
būtiną infrastruktūrą ir skatinti aplinkos tikslams pasiekti reikalingas
nerentabilias investicijas, turi būti skiriama parama materialioms
investicijoms, kuriomis padedama siekti šių tikslų.  Per 2007–2013 m.
programavimo laikotarpį įvairios priemonės buvo taikomos skirtingose
intervencijos srityse. Supaprastinimo tikslais ir siekiant paramos gavėjams
suteikti galimybę patiems rengti ir įgyvendinti integruotus projektus su
pridėtine verte, visų tipų materialioms investicijoms turėtų būti taikoma
bendra priemonė. Valstybės narės turėtų nustatyti ribinį standartą, pagal kurį
žemės ūkio valdos laikomos atitinkančiomis pagalbos investicijoms, kuriomis
siekiama didinti ūkio perspektyvumą, skyrimo reikalavimus; šis standartas
grindžiamas privalumų, trūkumų, galimybių ir grėsmių analizės (angl. SWOT) kaip
kryptingesnio pagalbos skyrimo priemonės rezultatais;
(20)
palyginti su kitais sektoriais, stichinės nelaimės
labiausiai kenkia žemės ūkio sektoriaus gamybos potencialui. Siekiant padėti
išlaikyti ūkio perspektyvumą ir konkurencingumą ištikus tokioms nelaimėms,
turėtų būti numatyta padėti ūkininkams atkurti sumažėjusį žemės ūkio
potencialą. Valstybės narės taip pat turėtų užtikrinti, kad dėl Sąjungos (visų
pirma rizikos valdymo priemonės), nacionalinių ir privačių žalos atlyginimo
schemų derinimo žalos atlyginimas neviršytų pačios žalos. Siekiant užtikrinti,
kad EŽŪFKP biudžeto ištekliai būtų naudojami racionaliai ir efektyviai,
Komisijai turėtų būti deleguotas įgaliojimas pagal Sutarties 190 straipsnį
priimti aktus dėl finansavimo pagal šią priemonę reikalavimus atitinkančių sąnaudų
nustatymo;
(21)
naujos ekonominės veiklos, kaip antai naujų ūkių,
naujų įmonių arba naujų investicijų į ne žemės ūkio veiklą, kūrimas ir plėtra
yra būtini kaimo vietovių plėtrai ir konkurencingumui. Ūkių ir įmonių plėtros
priemonė turėtų padėti palengvinti pradinį jaunų ūkininkų įsisteigimą ir
struktūrinį jų valdų pritaikymą pradėjus veiklą, ūkininkų įsitraukimą į ne
žemės ūkio veiklą ir ne žemės ūkio MVĮ steigimą ir plėtrą kaimo vietovėse.
Turėtų būti skatinama ir mažų ūkių, kurie potencialiai yra ekonomiškai
perspektyvūs, plėtra. Siekiant užtikrinti pagal šią priemonę remiamos naujos
ekonominės veiklos perspektyvumą, parama turėtų būti skiriama su sąlyga, kad
bus pateiktas verslo planas. Parama verslo pradžiai turėtų būti skiriama tik
pradiniu įmonės veiklos laikotarpiu ir netapti veiklos pagalba. Todėl tais
atvejais, kai valstybės narės pasirenka skirti pagalbą dalinėmis išmokomis, jos
turi būti išmokėtos per ne daugiau kaip penkerius metus. Be to, siekiant
paskatinti žemės ūkio sektoriaus restruktūrizavimą, turėtų būti numatyta
metinių išmokų forma teikiama parama Reglamento (ES) Nr. DP/2012 V
antraštinėje dalyje nustatytoje smulkiųjų ūkininkų schemoje dalyvaujantiems
ūkininkams, kurie įsipareigoja savo visą valdą ir atitinkamas teises į išmokas
perleisti kitam ūkininkui, kuris nedalyvauja toje schemoje;
(22)
MVĮ yra Sąjungos kaimo ekonomikos pagrindas. Ūkių
ir ne žemės ūkio verslo plėtra turėtų būti siekiama skatinti užimtumą ir kurti
kokybiškas darbo vietas kaimo vietovėse, išlaikyti jau esamas darbas vietas,
mažinti sezoninį užimtumo svyravimą, plėtoti ne žemės ūkio sektorius už žemės
ūkio srities ribų, taip pat žemės ūkio ir maisto produktų perdirbimą, kartu
remiant verslo integravimą ir įvairių vietos sektorių sąsajas. Turėtų būti
remiami projektai, kuriais apjungiamas žemės ūkis, kaimo turizmas (skatinant
tausų ir atsakingą turizmą kaimo vietovėse) ir gamtos bei kultūros paveldas,
taip pat investicijos į atsinaujinančiųjų išteklių energiją;
(23)
siekiant užtikrinti racionalų ir efektyvų EŽŪFKP
biudžeto išteklių naudojimą, garantuoti paramos gavėjų teisių apsaugą ir
išvengti jų diskriminacijos, Komisijai turėtų būti deleguotas įgaliojimas pagal
Sutarties 290 straipsnį priimti aktus, kuriais būtų nustatomos juridinių asmenų
laikymo jaunais ūkininkais sąlygos, apibrėžtas lengvatinis profesinių įgūdžių
įgijimo laikotarpis, būtiniausias verslo planų turinys ir kriterijai, kuriuos
taikytų valstybės narės apibrėždamos mažus ūkius ir nustatydamos viršutines ir
apatines ribas, pagal kurias būtų nustatoma veiksmo atitiktis paramos
jauniesiems ūkininkams arba mažų ūkių plėtrai skyrimo kriterijams;
(24)
 kaimo vietovių vietos infrastruktūros ir
pagrindinių vietos paslaugų plėtra, įskaitant laisvalaikį ir kultūrą, kaimų
atnaujinimas ir veikla, kuria siekiama atkurti ir atnaujinti kaimų kultūrinį
bei gamtos paveldą ir kaimo kraštovaizdžius, yra pagrindinis pastangų išnaudoti
augimo potencialą ir skatinti kaimo vietovių tvarumą elementas. Todėl parama
turėtų būti skiriama veiksmams, kuriais siekiama minėto tikslo, įskaitant prieigą
prie informacinių ir ryšių technologijų ir spartaus bei itin spartaus
plačiajuosčio ryšio vystymą. Drauge su šiais tikslais turėtų būti siekiama
paslaugų bei infrastruktūros, kuriomis skatinama socialinė įtrauktis ir
keičiamos kaimo vietovių socialinio bei ekonominio nuosmukio ir gyventojų
skaičiaus mažėjimo tendencijos, plėtros. Siekiant kuo didesnio šios paramos
veiksmingumo, atitinkami veiksmai turėtų būti įgyvendinami pagal savivaldybių
plėtros planus, jei tokie yra, o jų pagrindinės paslaugos plėtojamos vienos
arba daugiau kaimo bendruomenių. Siekiant užtikrinti darną su Sąjungos klimato
politikos tikslais, Komisijai turėtų būti deleguojamas įgaliojimas pagal
Sutarties 290 straipsnį priimti aktus, kuriais būtų nustatoma, kokių tipų
atsinaujinančiųjų išteklių energijos infrastruktūra atitinka paramos skyrimo reikalavimus;
(25)
miškininkystė yra neatsiejama kaimo plėtros dalis,
todėl parama tausiam ir klimatui palankiam žemės naudojimui turėtų apimti ir
miškų plotų plėtrą bei tausų miškų valdymą. Per 2007–2013 m. programavimo
laikotarpį įvairios priemonės apėmė skirtingų tipų paramą investicijoms į
miškininkystę ir jos valdymui. Supaprastinimo tikslais ir siekiant paramos
gavėjams suteikti galimybę patiems rengti ir įgyvendinti didesnės pridėtinės
vertės turinčius integruotus projektus, visų tipų paramą investicijoms į
miškininkystę ir jos valdymui turėtų apimti bendra priemonė. Ši priemonė turėtų
aprėpti miškų išteklių išplėtimą ir gerinimą žemėje įveisiant mišką ir
sukuriant agrarinės miškininkystės sistemas, kuriomis apjungiami ekstensyvusis
žemės ūkis ir miškininkystės sistemos, gaisrų arba kitų stichinių nelaimių
nuniokotų miškų atkūrimą ir atitinkamas prevencines priemones, investicijas į
naujas miškininkystės technologijas ir į miško produktų perdirbimą ir prekybą,
kuriomis siekiama pagerinti miškų savininkų ekonominį ir aplinkosauginį
veiksmingumą, ir nerentabilias investicijas, kuriomis siekiama padidinti
ekosistemų atsparumą, atsparumą klimato kaitai ir miškų ekosistemų
aplinkosauginę vertę. Turėtų būti vengiama šia parama iškreipti konkurenciją,
ji turėtų būti neutrali rinkos atžvilgiu. Todėl turėtų būti nustatyti paramos
teikimo apribojimai, susiję su paramos gavėjų dydžiu ir teisiniu statusu.
Vietovėse, kurias valstybės narės priskyrė prie vidutinio arba didelio gaisro
pavojaus vietovių, turėtų būti imtasi gaisrų prevencijos veiksmų.  Visi
prevenciniai veiksmai turėtų būti miškų apsaugos plano dalis. Jei stichinės
nelaimės atveju ketinama taikyti sumažėjusio miško potencialo atkūrimo
priemonę, stichinė nelaimė turėtų būti oficialiai pripažinta viešosios
mokslinės organizacijos. Miškininkystės priemonė turėtų būti priimama
atsižvelgiant į Sąjungos ir valstybių narių tarptautinius įsipareigojimus ir
grindžiama valstybių narių nacionaliniais arba mažesnės apimties miškų planais
ar lygiavertėmis priemonėmis, kuriomis turėtų būti atsižvelgta į ministrų
konferencijose Europos miškų apsaugos klausimais prisiimtus įsipareigojimus. Ja
turėtų būti prisidedama prie Sąjungos miškininkystės strategijos[16] įgyvendinimo; Siekiant
užtikrinti, kad  miško įveisimas žemės ūkio paskirties žemėje atitiktų aplinkos
politikos tikslus, Komisijai turėtų būti deleguotas įgaliojimas pagal Sutarties
290 straipsnį priimti aktus, kuriais būtų nustatomi tam tikri būtiniausi
aplinkos reikalavimai;
(26)
siekiant užtikrinti racionalų ir efektyvų EŽŪFKP
biudžeto išteklių naudojimą, Komisijai turėtų būti deleguotas įgaliojimas pagal
Sutarties 290 straipsnį priimti aktus, kuriais būtų nustatomos sąlygos, pagal
kurias valstybės narės nustato stichinės nelaimės, kenkėjų antplūdžio arba
ligos faktą, ir apibrėžiama, kokių tipų prevenciniai veiksmai atitinka  EŽŪFKP
paramos skyrimo reikalavimus;
(27)
gamintojų grupės padeda ūkininkams bendrai įveikti
jų produktų prekybos, įskaitant vietos rinkose, sunkumus, kylančius dėl
didėjančios konkurencijos ir vartotojų grandies rinkų konsolidavimo. Todėl
turėtų būti skatinamas gamintojų grupių kūrimasis. Siekiant užtikrinti, kad
riboti finansiniai ištekliai būtų panaudojami kuo geriau, parama turėtų būti
teikiama tik toms gamintojų grupėms, kurios atitinka MVĮ reikalavimus. Siekiant
užtikrinti, kad gamintojų grupė taptų perspektyviu subjektu, turėtų būti
nustatyta sąlyga, pagal kurią norėdama gauti valstybės narės pripažinimą
gamintojų grupė valstybei narei turėtų pateikti patvirtinti verslo planą. Kad
parama netaptų veiklos pagalba ir siekiant išlaikyti skatinamąjį jos pobūdį,
ji turėtų būti skiriama ne ilgiau kaip penkerius metus;
(28)
su žemės ūkiu, aplinkosauga ir klimato kaitos
prevencija susijusios išmokos ir toliau turėtų būti itin svarbios remiant kaimo
vietovių tvarų vystimąsi ir atsiliepiant į didėjantį visuomenės aplinkosaugos
paslaugų poreikį. Jomis ūkininkai ir kiti žemės valdytojai ir toliau turėtų
būti skatinami tarnauti visuomenei diegdami ar toliau taikydami žemės ūkio
praktiką, kuria prisidedama prie klimato kaitos švelninimo ir prisitaikymo prie
jos ir kuri būtų suderinama su aplinkos, kraštovaizdžio ir jo savitumų,
gamtinių išteklių, dirvožemio ir genetinės įvairovės apsauga bei gerinimu.
Šiame kontekste genetinių išteklių išsaugojimui žemės ūkyje ir papildomiems
didelės gamtinės vertės ūkininkavimo sistemų poreikiams turėtų būti skiriamas
ypatingas dėmesys. Išmokomis turėtų būti prisidedama prie vykdant
įsipareigojimus patirtų papildomų sąnaudų ir prarastų pajamų padengimo ir
turėtų būti dengiami tik tie įsipareigojimai, kuriais viršijami atitinkami
privalomi standartai ir reikalavimai, laikantis principo „teršėjas moka“.
Daugeliu atveju jei įsipareigojimus bendrai prisiima ūkininkų grupė, dėl
atitinkamų rezultatų sinergijos nauda aplinkai ir klimatui padidėja kelis
kartus. Tačiau bendri veiksmai lemia ir papildomas sandorio sąnaudas, kurios
turėtų būti tinkamai kompensuojamos. Siekdamos užtikrinti, kad ūkininkai ir
kiti žemės valdytojai galėtų teisingai įvykdyti prisiimtus įsipareigojimus,
valstybės narės turėtų siekti suteikti jiems reikalingus įgūdžius ir žinias.
Valstybės narės turėtų išlaikyti 2007–2013 m. programavimo laikotarpiu
dėtų pastangų lygį ir turi ne mažiau kaip 25 proc. kiekvienai kaimo plėtros
programai skirto bendro EŽŪFKP įnašo skirti klimato kaitos švelninimui bei
prisitaikymui prie jos ir žemės valdymui pagal agrarinės aplinkosaugos ir
klimato, ekologinio ūkininkavimo ir išmokomų vietovėms, kuriose esama gamtinių
ar kitokių specifinių kliūčių, priemones;
(29)
siekiant užtikrinti, kad su žemės ūkiu,
aplinkosauga ir klimato kaitos prevencija susiję įsipareigojimai būtų nustatyti
atsižvelgiant į bendrus Sąjungos aplinkos tikslus, Komisijai turėtų būti
deleguojamas įgaliojimas pagal Sutarties 290 straipsnį priimti aktus, kuriais
būtų nustatytos sąlygos, taikomos metiniam įsipareigojimų pratęsimui po
pradinio laikotarpio, įsipareigojimams išplėsti arba kitaip valdyti gyvulių
ūkį, apriboti trąšų, augalų apsaugos produktų arba kitų priedų naudojimą, veisti
vietos veislių, kurių veisimo ūkiuose tradicija gresia išnykti, gyvulius arba
išsaugoti genetinius augalų išteklius, ir nustatyta, kokie genetinių žemės ūkio
išteklių išsaugojimo veiksmai atitinka paramos skyrimo reikalavimus;
(30)
išmokomis, kuriomis padedama pereiti prie
ekologinio ūkininkavimo arba išlaikyti tokią ūkininkavimo veiklą, ūkininkai
turėtų būti skatinami dalyvauti tokiose schemose ir taip atsiliepti į didėjantį
visuomenės poreikį, kad ūkininkavimo praktika būtų palanki aplinkai, o gyvūnų gerovė
aukšto lygio. Siekiant pagerinti įvairių priemonės teikiamų privalumų
biologinei įvairovei sinergiją, ūkininkai turėtų būti skatinami sudaryti
bendras sutartis arba bendradarbiauti, kad priemonė būtų taikoma kuo didesniems
greta esantiems plotams. Siekiant išvengti, kad daugeliui ūkininkų netektų
grįžti prie įprasto ūkininkavimo, turėtų būti remiamos tiek perėjimo prie
ekologinio ūkininkavimo veiklos, tiek tokios veiklos išlaikymo priemonės.
Išmokomis turėtų būti prisidedama prie vykdant įsipareigojimus patiriamų
papildomų sąnaudų ir prarastų pajamų ir jomis turėtų būti dengiami tik tie
įsipareigojimai, kuriais viršijami atitinkami privalomi standartai ir
reikalavimai;
(31)
ūkininkams ir miškų savininkams toliau turėtų būti
teikiama parama, kuria siekiama padėti kompensuoti specifinius sunkumus,
atitinkamose vietovėse patiriamus įgyvendinant 2009 m. lapkričio
30 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvą 2009/147/EB dėl laukinių
paukščių apsaugos[17]
ir 1992 m. gegužės 21 d. Tarybos direktyvą 92/43/EEB dėl natūralių
buveinių ir laukinės faunos bei floros apsaugos[18], kad būtų prisidedama prie
veiksmingo „Natura 2000“ teritorijų valdymo; be to, ūkininkams turėtų būti
teikiama parama, kuria siekiama padėti kompensuoti sunkumus, patiriamus upių
baseinų vietovėse įgyvendinant 2000 m. spalio 23 d. Europos Parlamento ir
Tarybos direktyvą 2000/60/EB, nustatančią Bendrijos veiksmų vandens politikos
srityje pagrindus[19].
Parama turėtų būti siejama su specialiais kaimo plėtros programoje aprašytais
reikalavimais, kuriais viršijami atitinkami privalomi standartai ir
reikalavimai. Be to, valstybės narės bendroje savo kaimo plėtros programų
struktūroje turėtų atsižvelgti į specifinius „Natura 2000“ teritorijų
poreikius;
(32)
ūkininkams, įsikūrusiems kalnų vietovėse arba
kitose vietovėse, kuriose esama gamtinių arba kitokių specifinių kliūčių,
teikiamomis išmokomis, kuriomis skatinama toliau naudoti žemės ūkio paskirties
žemę, turėtų būti padedama išlaikyti kaimo pobūdį ir remti bei skatinti tvarių
ūkininkavimo sistemų taikymą. Siekiant užtikrinti tokios paramos veiksmingumą,
išmokomis turėtų būti kompensuojamos dėl nepalankių atitinkamos vietovės sąlygų
ūkininkų prarastos pajamos arba patiriamos papildomos sąnaudos;
(33)
siekiant užtikrinti, kad Sąjungos lėšos būtų
naudojamos veiksmingai, o visos Sąjungos ūkininkams būtų užtikrintos vienodos
sąlygos, kalnų vietovės arba kitos vietovės, kuriose esama gamtinių arba kitokių
specifinių kliūčių, turėtų būti apibrėžtos pagal objektyvius kriterijus.
Siekiant apibrėžti vietoves, kuriose esama gamtinių kliūčių, turėtų būti
taikomi biofiziniai kriterijai, grindžiami patikima moksline informacija.
Siekiant palengvinti laipsniško išmokų mokėjimo nutraukimo etapą vietovėse,
kurios pagal minėtus kriterijus nebelaikomos vietovėmis, kuriose esama gamtinių
kliūčių, turėtų būti priimta pereinamojo laikotarpio tvarka;
(34)
ūkininkai ir toliau turėtų būti skatinami taikyti
aukštus gyvūnų gerovės standartus teikiant paramą tiems ūkininkams, kurie
pasirinko taikyti gyvulininkystės standartus, viršijančius atitinkamus privalomus
standartus. Siekiant užtikrinti, kad gyvūnų gerovės įsipareigojimai atitiktų
Sąjungos šios srities politiką, Komisijai turėtų būti deleguojamas įgaliojimas
pagal Sutarties 290 straipsnį priimti aktus dėl vietovių, kuriose tokiais
įsipareigojimais turėtų būti užtikrinti aukštesni gamybos būdų standartai,
apibrėžimo;
(35)
išmokos ir toliau turėtų būti teikiamos miškų
savininkams, kurie užsiima aplinkai arba klimatui palankia miškų išsaugojimo
veikla prisiimdami įsipareigojimus padidinti biologinę įvairovę, išsaugoti
didelės vertės miškų ekosistemas, pagerinti jų klimato kaitos švelninimo ir
prisitaikymo prie jos potencialą ir sustiprinti miškų saugojamąją vertę,
susijusią su dirvožemio erozijos prevencija, vandens išteklių išsaugojimu ir
gamtiniais pavojais. Todėl miškų genetinių išteklių išsaugojimui ir rėmimui
turėtų būti skiriamas ypatingas dėmesys. Išmokos turi būti skiriamos su miškais
susijusiems aplinkos įsipareigojimams, kuriais viršijami nacionaliniais teisės
aktais nustatyti atitinkami privalomi standartai, vykdyti. Siekiant užtikrinti,
kad EŽŪFKP biudžeto ištekliai būtų naudojami racionaliai ir efektyviai,
Komisijai turėtų būti deleguotas įgaliojimas pagal Sutarties 190 straipsnį
priimti aktus, kuriais būtų nustatoma, kokių tipų veiksmai atitinka paramos
skyrimo pagal šią priemonę reikalavimus;
(36)
2007–2013 m. programavimo laikotarpiu pagal
kaimo plėtros politiką tiesiogiai buvo remiamas tik vieno tipo
bendradarbiavimas – bendradarbiavimas kuriant naujus žemės ūkio ir maisto
sektoriaus ir miškininkystės sektoriaus produktus, procesus ir technologijas.
Parama šio tipo bendradarbiavimui tebėra būtina, tačiau ji turi būti
atitinkamai pritaikyta, kad geriau atitiktų žinių ekonomikos reikalavimus.
Šiomis aplinkybėmis turėtų būti numatyta galimybė pagal šią priemonę finansuoti
vienos veiklos vykdytojo projektus, su sąlyga, kad gauti rezultatai būtų
išplatinti, taip įgyvendinant tikslą skleisti naują praktiką, procesus arba
produktus. Be to, tapo aišku, kad remiant įvairesnių tipų bendradarbiavimą,
kuriame dalyvauja daugiau tiek mažų, tiek didelių paramos gavėjų, gali būti
lengviau siekti kaimo plėtros politikos tikslų, padedant kaimo vietovių veiklos
vykdytojams nugalėti ekonominius, aplinkos ir kitokius su susiskaidymu
susijusius sunkumus. Todėl ši priemonė turėtų būti išplėsta. Smulkiems veiklos
vykdytojams teikiama bendrų darbo procesų organizavimo ir dalijimosi
įrenginiais bei ištekliais parama turėtų padėti išlaikyti jų ekonominį
perspektyvumą nepaisant mažos jų apimties. Remiant horizontalų ir vertikalų tiekimo
grandinės dalyvių bendradarbiavimą ir vietos lygmens skatinamąją veiklą galėtų
būti pagreitinta ekonomiškai racionali trumpo tiekimo grandinių, vietos rinkų
ir vietos maisto grandinių plėtra. Remiant kolektyvinį aplinkos projektų ir
praktikos principą (pvz., kai atitinkama praktika pritaikoma didesniam ištisam
žemės plotui), nauda aplinkai ir klimatui turėtų būti didesnė ir nuoseklesnė,
nei tuomet, kai atskiri veiklos vykdytojai veikia neatsižvelgdami į kitus.
Parama šiose įvairiose srityse turėtų būti teikiama įvairiomis formomis.
Klasteriai ir tinklai yra ypač aktualūs dalijantis kompetencija, taip pat
plėtojant naujus specializuotus įgūdžius, paslaugas ir produktus. Bandomieji
projektai yra svarbi priemonė įvairiomis aplinkybėmis išbandant komercinio
technologijų, metodų ir praktikos panaudojimo galimybes ir, jei reikia, jas
koreguojant. Veiklos grupės yra pagrindinis Europos inovacijų partnerystės
(toliau – EIP) žemės ūkio našumo ir tvarumo srityje elementas. Kita svarbi
priemonė – viešųjų ir privačių kaimo ir miesto subjektų rengiamos vietos
plėtros strategijos, nepriklausančios LEADER vietos plėtros programai.
Skirtingai nuo LEDAER principo, šios partnerystės ir strategijos galėtų
apsiriboti vienu sektoriumi ir (arba) santykinai specifiniais plėtros tikslais,
įskaitant minėtus pirmiau. Paramos pagal šią priemonę skyrimo reikalavimus
turėtų atitikti ir tarpšakinės organizacijos. Ji turėtų būti teikiama ne ilgiau
kaip septynerius metus, išskyrus tinkamai pagrįstais kolektyvinių aplinkos ir
klimato politikos veiksmų atvejais;
(37)
dėl klimato kaitos ir padidėjusios kainų kaitos
ūkininkai šiandien susiduria su padidėjusia ekonomine ir aplinkos rizika.
Šiomis aplinkybėmis veiksmingas rizikos valdymas yra labai svarbus ūkininkams.
Dėl šios priežasties turėtų būti parengta rizikos valdymo priemonė, kuria
ūkininkams būtų padedama įveikti dažniausius rizikos veiksnius. Todėl šia
priemone turėtų būti ūkininkams padedama padengti pasėlių, gyvūnų ir augalų
draudimo įmokas, steigti tarpusavio pagalbos fondus ir remti iš tokių fondų
ūkininkams, patyrusiems nuostolių dėl gyvūnų ar augalų ligos protrūkio arba
aplinkos nelaimių, mokamas kompensacijas. Ji taip pat turėtų apimti pajamų
stabilizavimo priemonę, kuri yra ūkininkų, patiriančių didelį pajamų
sumažėjimą, tarpusavio pagalbos fondas. Siekiant, kad sąlygos visiems Sąjungos
ūkininkams būtų vienodos, kad nebūtų iškreipta konkurencija ir būtų laikomasi
tarptautinių įsipareigojimų, turėtų būti numatytos specialios paramos skyrimo
pagal šias priemones sąlygos. Siekiant užtikrinti, kad EŽŪFKP biudžeto lėšos
būtų naudojamos efektyviai, Komisijai turėtų būti deleguotas įgaliojimas pagal
Sutarties 290 straipsnį priimti aktus, kuriais būtų nustatytas trumpiausias ir
ilgiausias tarpusavio pagalbos fondų komercinių paskolų teikimo laikotarpis;
(38)
vietos plėtrai taikomas LEADER principas, pagal
kurį visapusiškai atsižvelgiama į tai, kad įvairiems sektoriams reikalinga
endogeninė kaimo vietovių plėtra, grindžiama principu „iš apačios į viršų“,
ilgainiui pasirodė esąs naudingas skatinant kaimo vietovių plėtrą. Todėl LEADER
principas turėtų būti taikomas ir ateityje, o jo taikymas turėtų išlikti
privalomu visoms kaimo plėtros programoms;
(39)
siekiant užtikrinti, kad vietos plėtros strategijos
būtų taikomos teritoriniu lygmeniu ir jų rezultatai veiksmingai padėtų
įgyvendinti Sąjungos kaimo plėtros ir inovacijų prioritetus, Komisijai turėtų
būti deleguotas įgaliojimas pagal Sutarties 290 straipsnį priimti aktus,
kuriais būtų nustatyti plotų, kuriems taikomos šios strategijos, apgyvendinimo
kriterijai ir išsami remtinų pasirengimo ir aktyvaus pritaikymo sąnaudų
apimtis;
(40)
parama LEADER vietos plėtrai, teikiama EŽŪFKP
lėšomis, turėtų apimti visus vietos plėtros strategijų pasirengimo ir
įgyvendinimo, vietos veiklos grupių darbo ir teritorijų administracijų bei
grupių, kurios vykdo principu „iš apačios į viršų“ grindžiamą ir bendruomenės
vadovaujamą vietos plėtrą, bendradarbiavimo aspektus. Siekiant LEADER programos
dar netaikantiems kaimo vietovių partneriams suteikti galimybę išbandyti vietos
plėtros strategijos kūrimą ir taikymą bei jiems pasiruošti, turėtų būti
finansuojamas ir „LEADER pradžios priemonių rinkinys“. Siekiant užtikrinti, kad
EŽŪFKP biudžeto ištekliai būtų naudojami racionaliai ir efektyviai, Komisijai
turėtų būti deleguotas įgaliojimas pagal Sutarties 290 straipsnį priimti aktus,
kuriais būtų išsamiai apibrėžiama, kokios vietos veiksmų grupių vykdomo
aktyvaus pritaikymo sąnaudos atitinka paramos skyrimo reikalavimus;
(41)
investicijos yra bendros daugeliui šiame reglamente
numatytų kaimo plėtros priemonių ir gali būtų susijusios su labai įvairaus
pobūdžio veiksmais. Siekiant užtikrinti šių veiksmų įgyvendinimo aiškumą,
turėtų būti nustatytos tam tikros bendros visų investicijų taisyklės. Šiomis
bendromis taisyklėmis turėtų būti apibrėžti išlaidų, kurios gali būti laikomos
investicinėmis išlaidomis, tipai ir užtikrinta, kad parama būtų skiriama tik
pridėtinės vertės žemės ūkiui teikiančioms investicijoms. Siekiant atsižvelgti
į konkrečių tipų investicijų, kaip antai panaudotos įrangos pirkimas arba
paprastos atnaujinimo investicijos, ypatumus ir užtikrinti, kad EŽŪFKP lėšos
būtų naudojamos veiksmingai, Komisijai turėtų būti deleguotas įgaliojimas pagal
Sutarties 290 straipsnį priimti aktus dėl sąlygų, kuriomis tam tikrų tipų
investicijos gali būti laikomos paramos skyrimo reikalavimus atitinkančiomis
išlaidomis, nustatymo. Siekiant palengvinti investicinių projektų įgyvendinimą,
valstybėms narėms turėtų būti suteikta galimybė mokėti išankstines išmokas.
Siekiant užtikrinti, kad EŽŪFKP lėšomis teikiamos pagalbos poveikis būtų
veiksmingas, nešališkas ir tvarus, turėtų būti nustatytos taisyklės, kuriomis
būtų užtikrinama, kad su veiksmais susijusios investicijos būtų ilgalaikės ir
kad EŽŪFKP lėšomis teikiama parama nebūtų naudojama konkurencijai iškreipti;
(42)
 kai kurios šiame reglamente numatytos su plotu
susijusios priemonės susijusios su įsipareigojimais, kuriuos paramos gavėjai
turi prisiimti mažiausiai penkeriems metams. Šiuo laikotarpiu tiek valdos, tiek
paramos gavėjo padėtis gali pasikeisti. Todėl turėtų būti nustatytos taisyklės,
kuriomis būtų apibrėžta veiksmų eiga tokiais atvejais. Siekiant užtikrinti, kad
su žemės plotu susijusios priemonės būtų veiksmingai įgyvendinamos, ir
apsaugoti Sąjungos finansinius interesus, Komisijai turėtų būti deleguotas
įgaliojimas pagal Sutarties 290 straipsnį priimti aktus, kuriais būtų
nustatytos sąlygos, taikomos dalinio valdos perleidimo atvejais, ir
apibrėžiamos kitos aplinkybės, kuriomis nebūtų reikalaujama kompensuoti
pagalbos;
(43)
pagal kai kurias šiame reglamente numatytas
priemones parama teikiama su sąlyga, kad paramos gavėjas prisiima
įsipareigojimus, viršijančius atitinkamą bazinę ribą, nustatytą privalomais
standartais arba reikalavimais.  Atsižvelgiant į galimus įsipareigojimų
laikotarpiu padarytus teisės aktų pakeitimus, dėl kurių turi būti koreguojama
bazinė riba, turėtų būti numatyta nuostata dėl atitinkamų sutarčių peržiūrėjimo
siekiant užtikrinti, kad minėtos sąlygos ir toliau būtų laikomasi;
(44)
siekiant užtikrinti, kad kaimo plėtrai skiriami
finansiniai ištekliai būtų naudojami kuo tinkamiau ir skiriami kaimo plėtros
programose numatytoms priemonėms, kurios atitinka Sąjungos kaimo plėtros
prioritetus, ir garantuoti vienodas sąlygas pareiškėjams, valstybės narės
turėtų nustatyti projektų atrankos kriterijus. Šios taisyklės išimtis turtų
būti taikoma tik toms priemonėms, kurioms teikiamą paramą sudaro išmokos už
agrarinės aplinkosaugos arba gyvūnų gerovės paslaugų teikimą. Taikant atrankos kriterijus
turėtų būti atsižvelgiama į proporcingumo mažų subsidijų atžvilgiu principą;
(45)
EŽŪFKP lėšomis teikiama parama turėtų būti
įgyvendinama techninės pagalbos veiksmais, susijusiais su kaimo plėtros
programų įgyvendinimu, įskaitant simbolių ir trumpinių, susijusių su Sąjungos
kokybės schemomis, kuriose dalyvaujantiems subjektams gali būti teikiama parama
pagal šį reglamentą, apsaugos sąnaudas ir valstybių narių patirtas vietovių,
kuriose esama gamtinių kliūčių, ribų nustatymo sąnaudas.  Siekiant užtikrinti,
kad EŽŪFKP biudžeto ištekliai būtų naudojami veiksmingai, Komisijai turėtų būti
deleguojamas įgaliojimas pagal Sutarties 290 straipsnį priimti aktus dėl
kontrolės veiklos, kuri gali būti finansuojama kaip techninė pagalba;
(46)
nacionalinių tinklų, organizacijų ir institucijų,
dalyvaujančių įvairiuose programų įgyvendinimo, vykdomo Europos kaimo plėtros
tinklo kontekste, etapuose, bendra veikla pasirodė esą labai svarbi kaimo
plėtros programų kokybei, kuri gerinama didinant suinteresuotųjų šalių
dalyvavimą kaimo plėtros valdyme ir informuojant platesnę visuomenę apie jos
naudą. Todėl ji turėtų būti finansuojamas kaip techninės pagalbos Sąjungos
lygmeniu dalis;
(47)
siekiant padėti siekti EIP žemės ūkio našumo ir
tvarumo srityje tikslų, turėtų būti sudarytas EIP tinklas, kuris apimtų veiklos
grupes, konsultavimo paslaugas ir mokslininkus, dalyvaujančius įgyvendinant
veiksmus, kuriais siekiama inovacijų žemės ūkyje. Jis turėtų būti finansuojamas
kaip techninės pagalbos Sąjungos lygmeniu dalis;
(48)
2007–2013 m. programavimo laikotarpiu Europos
kaimo plėtros tinklo kontekste veikė vertinimo ekspertų tinklas. Siekiant
atsižvelgti į specifinius vertinimo poreikius, 2014–2020 m. programavimo
laikotarpiui turėtų būti sudarytas Europos kaimo plėtros vertinimo tinklas,
kuris suburtų visus vertinimo veikloje dalyvaujančius subjektais, ir būtų lengviau
keistis šios srities kompetencija. Jis turėtų būti finansuojamas kaip techninės
pagalbos dalis;
(49)
valstybės narės turėtų atidėti kiekvienos kaimo
plėtros programos techninei pagalbai skirtos sumos dalį, kuri būtų panaudojama
kuriant ir įgyvendinant nacionalinį kaimo tinklą, kuris suburtų kaimo plėtroje
dalyvaujančias organizacijas ir institucijas, įskaitant partnerysčių šalis, ir
kurio tikslas būtų padidinti jų dalyvavimą įgyvendinant programą ir pagerinti
kaimo plėtros programų kokybę. Nacionaliniai kaimo tinklai turėtų parengti ir
įgyvendinti veiksmų planą;
(50)
skiriamomis EŽŪFKP lėšomis Sąjunga turėtų parodyti,
kad ji pripažįsta, jog vietos plėtros strategijomis ir tarptautinio lygmens
veiksmais gali būti smarkiai  sustiprintas abipusis poveikis, ypač kai
pasitelkiamas inovacinis požiūris. Ji tai turėtų daryti skirdama apdovanojimus
tam tikram skaičiui projektų, kuriais išreiškiami šie aspektai. Šiais
apdovanojimais turėtų būti papildomi kiti kaimo plėtros politikoje numatyti
finansavimo šaltiniai suteikiant pripažinimą bet kokiam reikalavimus
atitinkančiam projektui, nepaisant to, ar jis jau finansuojamas pagal kaimo
plėtros programą;
(51)
kaimo plėtros programose turėtų būti numatyti
inovaciniai veiksmai, kuriais būtų remiamas efektyviai išteklius naudojantis,
našus ir netaršus žemės ūkio sektorius skatinant EIP žemės ūkio našumo ir
tvarumo srityje. EIP turėtų būti siekiama skatinti inovacinius sprendimus
greičiau ir plačiau įgyvendinti praktiškai. EIP turėtų būtų kuriama papildoma
vertė didinant su inovacijomis susijusių priemonių panaudojimą bei efektyvumą
ir jų sinergiją. EIP turėtų būti glaudžiau siejami moksliniai tyrimai ir
praktinis ūkininkavimas taip užpildant šios srities spragas;
(52)
pagal EIP žemės ūkio našumo ir tvarumo srityje
parengtus inovacinius projektus turėtų įgyvendinti veiklos grupės, kuriose
susiburtų ūkininkai, mokslininkai, konsultantai, įmonės ir kiti subjektai,
susiję su žemės ūkio sektoriaus inovacijomis. Siekiant užtikrinti, kad tokių
projektų rezultatai būtų naudingi visam sektoriui, jie turėtų būti platinami;
(53)
turėtų būti numatyta nuostata, kuria būtų nustatyta
pagal šį reglamentą 2014 m. sausio 1 d.–2020 m. gruodžio
31 d. laikotarpiui skiriamos Sąjungos paramos kaimo plėtrai bendra suma,
jos metinis suskirstymas ir mažiausia suma, skiriama mažiau išsivysčiusiems
regionams pagal 2014–2020 m. laikotarpio daugiametę finansinę programą ir
to paties laikotarpio Tarpinstitucinį susitarimą dėl biudžeto vykdymo tvarkos
ir biudžeto sudarymo procedūros tobulinimo[20].
Turimi asignavimai programavimo tikslais turėtų būti indeksuojami fiksuotos
sumos pagrindu;
(54)
siekiant palengvinti EŽŪFKP lėšų valdymą, turėtų
būti nustatytas su viešosiomis valstybių narių išlaidomis susijęs bendras
EŽŪFKP įnašo į kaimo plėtros programavimą dydis. Siekiant atsižvelgti į
ypatingą kai kurių tipų veiksmų svarbą arba pobūdį, turėtų būti nustatyti
specialūs su jais susijusių įnašų dydžiai. Siekiant sumažinti specifines
kliūtis, susidariusias dėl išsivystymo lygio, atokumo ir izuoliuotumo, turėtų
būti nustatytas atitinkamas EŽŪFKP įnašo dydis mažiau išsivysčiusiems
regionams, Sutartyje nurodytiems atokiausiems regionams ir mažosioms Egėjo
jūros saloms;
(55)
lėšos, kurios valstybėse narėse liko nepanaudotos
dėl viršutinės ribos taikymo tiesioginėms išmokoms, kurias pagal pirmąjį BŽŪP
ramstį gauna dideli individualūs ūkiai, turėtų būti panaudotos finansuojant su
inovacijomis susijusius valstybių narių projektus siekiant padėti padidinti
ūkių, taip pat ir didelių, konkurencingumą įgyvendinant BŽŪP tikslus. Šiuos
projektus turėtų inicijuoti ūkininkai, nepaisant jų ūkio dydžio, EIP veiklos
grupės, vietos veiksmų grupės arba žemės ūkyje veikiančių partnerių grupės;
(56)
valstybės narės turėtų imtis visų būtinų veiksmų ir
įvesti atitinkamas nuostatas, kuriomis būtų užtikrinama, kad jų kaimo plėtros
priemones būtų galima tikrinti ir kontroliuoti. Šiuo tikslu valdymo institucija
ir mokėjimo agentūra turėtų atlikti ex ante vertinimą ir imtis vertinti
priemones visu programos įgyvendinimo laikotarpiu. Priemonės, kurios neatitinka
šios sąlygos, turėtų būti pakoreguotos;
(57)
Komisija ir valstybės narės turėtų imtis visų
būtinų veiksmų, siekdamos užtikrinti patikimą kaimo plėtros programų valdymą.
Šiomis aplinkybėmis Komisija turėtų vykdyti atitinkamą kontrolę ir valstybės
narės turėtų imtis priemonių siekdamos garantuoti patikimą savo valdymo
sistemos veikimą;
(58)
bendra valdymo institucija turėtų būti atsakinga už
kiekvienos kaimo plėtros programos valdymą ir įgyvendinimą. Jos užduotys turėtų
būti nustatytos šiame reglamente. Valdymo institucija turėtų galėti deleguoti
dalį savo užduočių išlaikydama atsakomybę už valdymo veiksmingumą ir
teisingumą. Jei kaimo plėtros programą sudaro teminiai paprogramiai, valdymo
institucija turėtų galėti paskirti kitą įstaigą, kuri vykdytų visapusišką
programoje numatytų to paprogramio valdymui ir įgyvendinimui skirtų finansinių
asignavimų panaudojimą užtikrindama patikimą finansinį tų paprogramių valdymą;
(59)
kiekvienai kaimo plėtros programai turėtų būti taikoma
stebėsena siekiant nuolat gauti informaciją apie jos įgyvendinimą ir pažangą
siekiant nustatytų jos tikslų. EŽŪKP lėšomis finansuojamų veiksmų efektyvumo ir
poveikio regimumas ir gerinimas priklauso nuo tinkamo vertinimo, vykdomo
pasirengimo programai, jos įgyvendinimo ir užbaigimo etapais. Todėl Komisija ir
valstybės narės turėtų parengti stebėsenos ir vertinimo sistemą, kurios tikslas
būtų parodyti kaimo plėtros politikos įgyvendinimo pažangą ir vertinti jos
poveikį bei efektyvumą;
(60)
siekiant užtikrinti, kad būtų galima kaupti
informaciją Sąjungos lygmeniu, į sistemą turėtų būti įtrauktas bendrų rodiklių
rinkinys. Svarbiausia informacija apie kaimo plėtros programas turėtų būti
registruojama ir saugoma elektroninėmis priemonėmis, kuriomis būtų palengvintas
duomenų kaupimas. Todėl paramos gavėjų turėtų būti reikalaujama pateikti
privalomą būtiną informaciją, reikalingą stebėsenai ir vertinimui;
(61)
atsakomybę už programos stebėseną turėtų dalytis
valdymo institucija ir šiuo tikslu sudarytas stebėjimo komitetas. Stebėsenos
komiteto užduotis turėtų būti stebėti programos įgyvendinimo efektyvumą. Šiuo
tikslu turėtų būti apibrėžta jo atsakomybė;
(62)
programos stebėsenos dalis turėtų būti Komisijai
siunčiamos metinės įgyvendinimo ataskaitos rengimas;
(63)
kiekviena kaimo plėtros programa turėtų būti
vertinama siekiant pagerinti jos kokybę ir parodyti jos rezultatus;
(64)
pagal šį reglamentą kaimo plėtros priemonėms
teikiamai paramai turėtų būti taikomi Sutarties 107, 108 ir 109 straipsniai.
Tačiau turėtų būti nustatyta, kad dėl žemės ūkio sektoriaus specifiškumo su veiksmais,
kuriems taikomas Sutarties 42 straipsnis, susijusioms kaimo plėtros priemonėms,
vykdomoms pagal šį reglamentą ir suderinamoms su juo, ir valstybių narių
mokamoms išmokoms, numatytoms kaip papildomas nacionalinis kaimo plėtros veiksmų,
kuriems yra teikiama Sąjungos parama ir kuriems taikomas Sutarties 42
straipsnis, finansavimas, Sutarties 107, 108 ir 109 straipsniai taikomi nebūtų;

(65)
be to, siekiant užtikrinti darną su kaimo plėtros
priemonėmis, kurios atitinka Sąjungos paramos skyrimo reikalavimus, ir
supaprastinti procedūras, valstybių narių mokamos išmokos, numatytos kaip
papildomas nacionalinis kaimo plėtros veiksmų, kuriais yra teikiama Sąjungos
parama ir kuriems taikomas Sutarties 42 straipsnis, finansavimas, pagal
pranešimo procedūrą ir laikantis šio reglamento nuostatų turėtų būti
patvirtintos kaip programavimo dalis. Siekdama užtikrinti tinkamą šių išmokų stebėseną,
Komisija jas vertindama turėtų analogijos būdu taikyti kriterijus, nustatytus
Sutarties 107 straipsnio taikymui. Siekiant užtikrinti, kad papildomas
nacionalinis finansavimas, kurio Komisija nepatvirtino, nebūtų įgyvendinamas,
atitinkama valstybė narė savo siūlomą papildomą kaimo plėtros finansavimą
turėtų paskelbti galiojančiu tik po jo patvirtinimo. Apie valstybių narių
mokamas išmokas, numatytas kaip papildomas kaimo plėtros veiksmų, kuriems yra
teikiama Sąjungos parama ir kuriems netaikomas Sutarties 42 straipsnis,
finansavimas, turėtų būti pranešama Komisijai pagal Sutarties 108 straipsnio 3
dalį, išskyrus tuos atvejus, kai jos priklauso reglamento, priimto pagal
Tarybos reglamentą Nr. 994/98[21],
taikymo sričiai ir negali įsigalioti, kol šios procedūros galutinai
nepatvirtino Komisija;
(66)
siekiant užtikrinti veiksmingą ir saugų keitimąsi
duomenimis, turėtų būti nustatyta elektroninė informacijos sistema;
(67)
turėtų būti taikomi Sąjungos teisės aktai dėl
asmenų apsaugos tvarkant asmens duomenis ir dėl laisvo tokių duomenų judėjimo,
visų pirma 1995 m. spalio 24 d. Europos Parlamento ir Tarybos
direktyva 95/46/EB dėl asmenų apsaugos tvarkant asmens duomenis ir dėl laisvo
tokių duomenų judėjimo ir 2000 m. gruodžio 18 d. Europos Parlamento
ir Tarybos reglamentas (EB) Nr. 45/2001 dėl asmenų apsaugos Bendrijos
institucijoms ir įstaigoms tvarkant asmens duomenis ir laisvo tokių duomenų
judėjimo;
(68)
siekiant užtikrinti vienodas šio reglamento
įgyvendinimo sąlygas, susijusias su kaimo plėtros programų pristatymu,
patvirtinimu ir modifikavimu, programų patvirtinimo procedūromis ir
tvarkaraščiais, programų pakeitimų patvirtinimo procedūromis ir tvarkaraščiais,
įskaitant jų įsigaliojimą ir pateikimo dažnumą, su specifinėmis kaimo plėtros
priemonių įgyvendinimo sąlygomis, pagal šį reglamentą sukurtų tinklų struktūra
ir veikla, stebėsenos ir vertinimo sistemos priėmimu ir informacinės sistemos
veikimo taisyklėmis, Komisijai turėtų būti suteikti įgyvendinimo įgaliojimai.
Šie įgaliojimai turėtų būti vykdomi pagal 2011 m. vasario 16 d.
Europos Parlamento ir Tarybos reglamentą (ES) Nr. 182/2011, kuriuo
nustatomos valstybių narių vykdomos Komisijos naudojimosi įgyvendinimo įgaliojimais
kontrolės mechanizmų taisyklės ir bendrieji principai[22];
(69)
šiuo reglamentu numatyta naująja paramos schema
pakeičiama paramos schema, nustatyta Reglamentu (EB) Nr. 1698/2005. Todėl
Reglamentas (EB) Nr. 1698/2005 turėtų būti panaikintas nuo 2014 m. sausio
1 d.;
(70)
siekiant, kad parėjimas nuo Reglamentu (EB)
Nr. 1698/2005 nustatytos sistemos prie šiuo reglamentu nustatytos sistemos
būtų sklandesnis, Komisijai turėtų būti deleguotas įgaliojimas pagal Sutarties
290 straipsnį priimti aktus dėl pereinamojo laikotarpio priemonių nustatymo,
PRIĖMĖ ŠĮ REGLAMENTĄ:
TURINYS
EUROPOS PARLAMENTO IR TARYBOS REGLAMENTAS dėl
paramos kaimo plėtrai, teikiamos Europos žemės ūkio fondo kaimo plėtrai
(EŽŪFKP) lėšomis....................................................................................... 10
I ANTRAŠTINĖ DALIS Tikslai ir strategija............................................................................... 28
I skyrius Taikymo sritis ir apibrėžtys............................................................................................ 28
II skyrius Paskirtis, tikslai, prioritetai ir
derėjimas su kitomis priemonėmis..................................... 31
II ANTRAŠTINĖ DALIS Programavimas.................................................................................. 34
I skyrius  Programavimo turinys................................................................................................... 34
II skyrius Kaimo plėtros programų parengimas,
patvirtinimas ir modifikavimas.............................. 38
III ANTRAŠTINĖ DALIS Parama kaimo plėtrai........................................................................ 40
I skyrius Priemonės..................................................................................................................... 40
1 skirsnis.................................................................................................................................... 40
Individualios priemonės............................................................................................................... 40
2 skirsnis.................................................................................................................................... 64
„Leader“ programa..................................................................................................................... 64
II skyrius Kelioms priemonėms bendros nuostatos....................................................................... 66
III skyrius Techninė pagalba ir tinklų kūrimas............................................................................... 68
IV skyrius Vietos inovacinio bendradarbiavimo
kaimo vietovėse apdovanojimas........................... 72
IV ANTRAŠTINĖ DALIS EIP žemės ūkio našumo ir
tvarumo srityje.......................................... 75
V ANTRAŠTINĖ DALIS Finansinės nuostatos.......................................................................... 77
VI ANTRAŠTINĖ DALIS Valdymas, kontrolė ir informavimas................................................... 82
VII ANTRAŠTINĖ DALIS Stebėsena ir vertinimas.................................................................... 85
I skyrius Bendrosios nuostatos.................................................................................................... 85
1 skirsnis Stebėsenos ir vertinimo sistemos
sukūrimas ir tikslai...................................................... 85
2 skirsnis Techninės nuostatos..................................................................................................... 85
II skyrius Stebėsena.................................................................................................................... 86
III skyrius Vertinimas.................................................................................................................. 88
VIII ANTRAŠTINĖ DALIS Konkurencijos nuostatos................................................................ 90
IX ANTRAŠTINĖ DALIS Komisijos įgaliojimai,
bendrosios nuostatos, pereinamojo laikotarpio ir baigiamosios nuostatos.................................................................................................................................................. 91
I skyrius Komisijos įgaliojimai...................................................................................................... 91
II skyrius.................................................................................................................................... 92
Bendrosios nuostatos.................................................................................................................. 92
III skyrius................................................................................................................................... 92
Pereinamojo laikotarpio ir baigiamosios
nuostatos........................................................................ 92
I PRIEDAS Sumkos ir paramos dydžiai...................................................................................... 94
II PRIEDAS Vietovių, kuriose esama gamtinių
kliūčių, ribų nustatymo biofiziniai kriterijai.............. 99
III PRIEDAS Orientacinis priemonių ir veiksmų,
kurie turi ypatingos svarbos 8 straipsnyje nurodytiems tematiniams
paprogramiams......................................................................................................................... 101
IV PRIEDAS Kaimo plėtros ex ante sąlygos............................................................................. 103
V PRIEDAS Orientacinis priemonių, kurios turi
svarbos vienam ar keliems Sąjungos kaimo plėtros prioritetams, sąrašas................................................................................................................................................ 109
FINANSINĖ TEISĖS AKTO PASIŪLYMO PAŽYMA......................................................... 111
I ANTRAŠTINĖ DALIS
Tikslai ir strategija
I skyrius
Taikymo sritis ir apibrėžtys
1 straipsnis
Taikymo sritis
1.
Šiuo reglamentu:
(a)
nustatomos bendrosios taisyklės, kuriomis
reglamentuojama kaimo plėtrai teikiama Sąjungos parama, finansuojama Europos
žemės ūkio fondo kaimo plėtrai (toliau – EŽŪFKP), įsteigto Reglamentu (ES)
Nr. HR/2012, lėšomis;
(b)
nustatomi tikslai, prie kurių įgyvendinimo turi
būti prisidedama vykdant kaimo plėtros politiką, ir atitinkami Sąjungos kaimo
plėtros prioritetai;
(c)
apibrėžiamas kaimo plėtros politikos strateginis
kontekstas;
(d)
apibrėžiamos kaimo plėtros politikos priemonės;
(e)
nustatomos programavimo, tinklų kūrimo, valdymo, stebėsenos
ir vertinimo taisyklės, grindžiamos bendra valstybių narių ir Komisijos
atsakomybe;
(f)
nustatomos taisyklės, kuriomis užtikrinamas EŽŪFKP
koordinavimas su kitomis Sąjungos priemonėmis.
2.
Šiuo reglamentu papildomos Reglamento (ES)
Nr. [Chapeau Regulation/2012].
2 straipsnis
Apibrėžtys
1.
Šiame reglamente vartojamų terminų apibrėžtys:
(a)
programavimas – keliais etapais vykdomas
organizavimo, sprendimų priėmimo ir finansinių išteklių skyrimo procesas,
kuriuo, siekiant Sąjungos kaimo plėtros prioritetinių tikslų, įgyvendinama
daugiametė bendra Sąjungos ir valstybių narių veikla;
(b)
regionas – teritorinis vienetas, atitinkantis
Teritorinių statistinių vienetų nomenklatūros 1 arba 2 lygius (NUTS 1 ir 2
lygiai), kaip apibrėžta Europos Parlamento ir Tarybos reglamente (EB) Nr.
1059/2003[23];
(c)
priemonė – veiksmų, kuriais prisidedama siekiant
vieno ar kelių Sąjungos kaimo plėtros prioritetinių tikslų, rinkinys;
(d)
veiksmas – pagal atitinkamos kaimo plėtros
programos kriterijus parinktas projektas, projektų grupė, sutartis, susitarimas
ar kitas veiklos aspektas, kurį įgyvendina vienas arba keli paramos gavėjai ir
kuriais sudaromos sąlygos siekti vieno arba kelių Sąjungos kaimo plėtros
prioritetinių tikslų;
(e)
paramos gavėjas – fizinis ar juridinis asmuo arba
kitokia viešoji ar privačioji įstaiga, kuri yra atsakinga už veiksmų
įgyvendinimą arba gauna paramą;
(f)
stebėjimo ir vertinimo sistema – bendras Komisijos
ir valstybių narių sukurtas metodas, kuriuo apibrėžiamas ribotas bendrų
rodiklių, susijusių su pradine padėtimi ir programų finansiniu vykdymu,
apimtimi, rezultatais bei poveikiu, skaičius;
(g)
vietos plėtros strategija – nuoseklus veiksmų,
kurie yra orientuoti į vietos tikslus ir poreikius, rinkinys, skirtas padėti
siekti Sąjungos kaimo plėtros prioritetinių tikslų ir tinkamu lygiu
įgyvendinamas partnerystės šalių;
(h)
paramos dydis – viso viešojo įnašo į veiksmą dydis;
(i)
viešosios išlaidos – viešasis įnašas į veiksmų,
kurių pradinis finansavimas skiriamas iš valstybės, regionų ir vietos valdžios
institucijų arba Sąjungos biudžeto, finansavimą ir panašios išlaidos. Bet koks
įnašas į veiksmų, kurių pradinis finansavimas skiriamas iš viešąja teise
reglamentuojamų įstaigų arba vienos ar kelių regionų ar vietos valdžios
institucijų arba viešąja teise reglamentuojamų įstaigų, kaip apibrėžta
Direktyvoje 2004/18/EB[24],
asociacijų biudžeto, finansavimą, laikomas viešuoju įnašu;
(j)
mažiau išsivystę regionai – regionai, kurių
bendrasis vidaus produktas (BVP) vienam gyventojui yra mažesnis nei
75 proc. vidutinio 27 ES valstybių narių BVP;
(k)
labai mažos, mažosios ir vidutinės įmonės (toliau –
MVĮ) – labai mažos, mažosios ir vidutinės įmonės, kaip apibrėžta Komisijos
rekomendacijoje 2003/361/EB[25];
(l)
sandorio išlaidos – išlaidos, kurios yra susijusios
su įsipareigojimu, bet nėra tiesiogiai priskiriamos jo įgyvendinimo išlaidoms;
(m)
naudojama žemės ūkio paskirties žemė (toliau –
NŽŪPŽ) – naudojama žemės ūkio paskirties žemė, kaip apibrėžta 1999 m.
lapkričio 24 d. Komisijos sprendime 2000/115/EB[26];
(n)
ekonominiai nuostoliai – visos papildomos išlaidos,
ūkininko patirtos dėl išskirtinių priemonių, kurių jis ėmėsi siekdamas
sumažinti pasiūlą atitinkamai rinkai, arba didelis gamybos sumažėjimas;
(o)
žalingas oro reiškinys – oro sąlygos, kaip antai
šalna, audra, kruša, ledėjimas, smarkus lietus arba didelė sausra, kurios gali
būti prilyginamos stichinei nelaimei;
(p)
gyvūnų ligos – ligos, nurodytos gyvūnų ligų sąraše,
kurį sudarė Pasaulinė gyvūnų sveikatos organizacija arba kuris nustatytas
Tarybos sprendimo 90/424/EEB[27]
priede;
(q)
su aplinka susijęs įvykis – specifinis taršos,
užteršimo arba aplinkos kokybės pablogėjimo atvejis, kuris yra susijęs su
konkrečiu įvykiu ir ribotos geografinės apimties. Jiems nepriskiriami bendro
pobūdžio su konkrečiu įvykiu nesusiję aplinkos pavojai, pvz., klimato kaitos
arba atmosferos taršos;
(r)
stichinė nelaimė – natūralus biotinio arba
nebiotinio pobūdžio įvykis, dėl kurio kyla didelių žemės ūkio gamybos sistemų
ir miškų struktūrų trikdžių, ilgainiui ūkininkavimo ir miškininkystės
sektoriams atnešančių didelę ekonominę žalą;
(s)
katastrofinis įvykis – nenumatytas biotinio arba
nebiotinio pobūdžio įvykis dėl žmogaus veiklos, dėl kurio kyla didelių žemės
ūkio gamybos sistemų ir miškų struktūrų trikdžių, ilgainiui ūkininkavimo ir
miškininkystės sektoriams atnešančių didelę ekonominę žalą;
(t)
trumpa tiekimo grandinė – tiekimo grandinė, kuriai
priklauso ribotas ūkinės veiklos vykdytojų, įsipareigojusių bendradarbiauti,
vykdyti vietos ekonomikos plėtrą ir palaikyti artimus geografinius ir
socialinius gamintojų bei vartotojų ryšius, skaičius;
(u)
jaunasis ūkininkas – ūkininkas, kuris paraiškos
pateikimo momentu yra jaunesnis nei 40 metų, turi reikiamų profesinių įgūdžių
bei gebėjimų ir pirmą kartą įsikuria žemės ūkio valdoje kaip ūkio vadovas;
(v)
užbaigtas veiksmas – fiziškai užbaigtas arba
visiškai įgyvendintas veiksmas, dėl kurio paramos gavėjai yra atlikę visus
susijusius mokėjimus ir gavę atitinkamą viešojo įnašo dalį;
(w)
įsipareigojimas – viena ar kelios praktikos,
nustatytos sutartyje, įgyvendinamoje pagal vieną iš 29, 30, 34 ir 35
straipsniuose nurodytų priemonių, arba tokios sutarties dalyje;
(x)
teminiai tikslai – Europos Parlamento ir Tarybos
reglamento (ES) Nr. [Chapeau regulation/2012][28] 9 straipsnyje apibrėžti
teminiai tikslai;
(y)
Bendra strateginė programa (toliau – BSP) –
Reglamento (ES) Nr. [Chapeau regulation/2010] 10 straipsnyje nurodyta
bendra strateginė programa.
2.
Atsižvelgiant į 1 dalies u punkte nustatytą jaunojo
ūkininko apibrėžtį, Komisija įgaliojama pagal 90 straipsnį priimti
deleguotuosius aktus dėl sąlygų, kuriomis juridinis asmuo gali būti laikomas
jaunuoju ūkininku, įskaitant lengvatinį profesinių įgūdžių įgijimo laikotarpį.
II skyrius
Paskirtis, tikslai, prioritetai ir derėjimas su kitomis priemonėmis
3 straipsnis
Paskirtis
EŽŪFKP prisideda prie strategijos „Europa
2020“ įgyvendinimo skatindamas tvarią kaimo plėtrą visoje Sąjungoje ir
papildydamas kitas bendros žemės ūkio politikos (toliau – BŽŪP) priemones,
sanglaudos politiką ir bendrą žuvininkystės politiką. Jis siekia, kad Sąjungos
žemės ūkio sektorius būtų labiau subalansuotas teritorijos ir aplinkos požiūriu,
palankus klimatui, atsparus jo kaitai ir grindžiamas inovacijomis.
4 straipsnis
Tikslai
Pagal visą BŽŪP sistemą parama kaimo plėtrai
padeda siekti šių tikslų:
(1)
žemės ūkio konkurencingumo,
(2)
tausaus gamtos išteklių valdymo ir klimato
politikos tikslų,
(3)
subalansuotos teritorinės kaimo vietovių plėtros.
5 straipsnis
Sąjungos kaimo plėtros prioritetai
Kaimo plėtros tikslų, kuriais prisidedama prie
pažangaus, tvaraus ir integracinio augimo strategijos „Europa 2020“
įgyvendinimo, siekiama įgyvendinant šešis Sąjungos kaimo plėtros prioritetus,
vadinamuosius BSP teminius tikslus:
(1)
skatinti žinių perteikimą ir inovacijas žemės
ūkyje, miškininkystėje ir kaimo vietovėse, daugiausia dėmesio skiriant šioms
sritims:
(a)
inovacijų skatinimui ir žinių bazės vystymui kaimo vietovėse,
(b)
žemės ūkio bei miškininkystės ir mokslinių tyrimų
bei inovacijų ryšių stiprinimui,
(c)
mokymosi visą gyvenimą ir profesinio mokymo žemės
ūkio ir miškininkystės sektoriuose skatinimui;
(2)
didinti visų tipų žemės ūkio veiklos
konkurencingumą ir ūkių perspektyvumą, daugiausia dėmesio skiriant šioms
sritims:
(a)
ūkių, kurie susiduria su didelėmis struktūrinėmis
problemomis, visų pirma ūkių, kurių dalyvavimo rinkoje laipsnis mažas, tam
tikrų sektorių į rinką orientuotų ūkių ir ūkių, kuriems reikalingas žemės ūkio
veiklos įvairinimas, restruktūrizavimo palengvinimui,
(b)
kartų kaitos žemės ūkio sektoriuje palengvinimui;
(3)
skatinti maisto grandinės organizavimą ir rizikos
valdymą žemės ūkyje, daugiausia dėmesio skiriant šioms sritims:
(a)
geresniam pirminės produkcijos gamintojų
integravimui į maisto grandinę taikant kokybės schemas, populiarinant gamintoją
vietos rinkose ir trumpose tiekimo grandinėse, gamintojų grupėse ir
tarpšakinėse organizacijose,
(b)
ūkių rizikos valdymo rėmimui;
(4)
atkurti, išsaugoti ir pagerinti nuo žemės ūkio ir
miškininkystės priklausančias ekosistemas, daugiausia dėmesio skiriant šioms
sritims:
(a)
biologinės įvairovės gerinimui, įskaitant „Natura 2000“
teritorijose, didelės gamtinės vertės ūkininkavimui ir Europos kraštovaizdžių
būklei;
(b)
vandentvarkos gerinimui,
(c)
dirvožemio valdymo gerinimui;
(5)
skatinti efektyvų išteklių naudojimą ir remti
perėjimą prie klimato kaitai atsparios mažo anglies dioksido kiekio
technologijų ekonomikos žemės ūkio ir miškininkystės sektoriuose, daugiausia
dėmesio skiriant šioms sritims:
(a)
vandens naudojimo žemės ūkyje veiksmingumo
didinimui,
(b)
energijos vartojimo žemės ūkyje ir maisto
perdirbimo sektoriuje efektyvumui didinimui,
(c)
atsinaujinančiųjų energijos išteklių, šalutinių
produktų, atliekų, liekanų ir kitų ne maistinių žaliavų tiekimo ir naudojimo
palengvinimui bioekonomikos tikslais,
(d)
žemės ūkyje išmetamo azoto oksido ir metano kiekio
mažinimui,
(e)
anglies dioksido sekvestracijos žemės ūkyje ir
miškininkystėje skatinimui;
(6)
skatinti socialinę įtrauktį, skurdo mažinimą ir
ekonominę plėtrą kaimo vietovėse, daugiausia dėmesio skiriant šioms sritims:
(a)
veiklos įvairinimo, naujų mažų įmonių ir darbo
vietų kūrimo lengvinimui,
(b)
vietos plėtros kaimo vietovėse skatinimui,
(c)
prieigos prie informacinių ir ryšių technologijų
(IRT) plėtrai, jų naudojimo skatinimui ir kokybės gerinimui kaimo vietovėse.
Visais šiais prioritetais prisidedama siekiant
esminių inovacijų, aplinkos ir klimato kaitos švelninimo bei prisitaikymo prie
jos tikslų.
6 straipsnis
Derėjimas su kitomis priemonėmis
1.
Užtikrinamas EŽŪFKP lėšomis teikiamos paramos
derėjimas su Europos žemės ūkio garantijų fondo lėšomis finansuojamomis
priemonėmis.
2.
Pagal šį reglamentą neskiriama jokia parama
veiksmams, kurie remiami bendro rinkos organizavimo priemonėmis. Komisija
įgaliojama pagal 90 straipsnį priimti deleguotuosius aktus, kuriais būtų
apibrėžiamos šios taisyklės taikymo išimtys.
II ANTRAŠTINĖ DALIS
Programavimas
I skyrius
 Programavimo turinys
7 straipsnis
Kaimo plėtros programos
1.
EŽŪFKP lėšomis teikiama parama valstybėse narėse
įgyvendinama per kaimo plėtros programas. Šiomis programomis įgyvendinama
strategija, kuria siekiama įgyvendinti Sąjungos kaimo plėtros prioritetus
taikant III antraštinėje dalyje apibrėžtų priemonių rinkinį; šiems prioritetams
įgyvendinti bus prašoma pagalbos EŽŪFKP lėšomis.
2.
Valstybė narė gali pateikti bendrą nacionalinę
visos jos teritorijos programą arba regioninių programų rinkinį.
3.
Valstybės narės, kurios pasirenka parengti
regioninių programų rinkinį, taip pat gali pateikti nacionalinę sistemą, į
kurią būtų įtraukti šioms programoms bendri elementai ir kuriai nebūtų skiriama
atskirų biudžeto lėšų.
8 straipsnis
Teminiai paprogramiai
1.
Valstybės narės gali į savo kaimo plėtros programas
įtraukti teminius paprogramius, kuriais prisidėtų prie Sąjungos kaimo plėtros
prioritetų įgyvendinimo, kurie būtų skirti specifiniams poreikiams patenkinti
ir kurie visų pirma būtų susiję su:
(a)
jauniesiems ūkininkams,
(b)
20 straipsnio 2 dalies trečiojoje pastraipoje
nurodytais mažais ūkiais;
(c)
33 straipsnio 2 dalyje nurodytomis kalnų
vietovėmis;
(d)
trumpomis tiekimo grandinėmis.
III priede pateiktas orientacinis priemonių ir
veiksmų tipų, kuriems teminiuose paprogramiuose teikiama ypatinga svarba,
sąrašas.
2.
Tematiniais paprogramiais gali būti siekiama
patenkinti specifinius poreikius, susijusius su žemės ūkio sektorių, kurie turi
didelio poveikio konkrečios kaimo vietovės plėtrai, restruktūrizavimu.
3.
I priede nustatyti paramos dydžiai gali būti
padidinti 10 procentinių taškų tais atvejais, kai parama skiriama veiksmams,
remiamiems pagal tematinius paprogramius, susijusius su mažais ūkiais ir
trumpomis tiekimo grandinėmis. Didžiausias jauniesiems ūkininkams ir už žemės
ūkio veiklą kalnų vietovėse skiriamos paramos dydis gali būti padidintas pagal
I priedą. Tačiau didžiausias kompleksinės paramos dydis neviršija 90 proc.
9 straipsnis
Kaimo plėtros programų turinys
1.
Be Reglamento (ES) Nr. [CSF/2012] 24 straipsnyje
nurodytų elementų, į kiekvieną kaimo plėtros programą įtraukiama:
(a)
Reglamento (ES) Nr. [CSF/2012] 48 straipsnyje
nurodytas ex ante vertinimas;
(b)
padėties analizė stiprybių, silpnybių, galimybių ir
grėsmių požiūriu (toliau – SWOT analizė) ir nustatyti poreikiai, kurie turi
būti patenkinti geografinėje vietovėje, kurioje taikoma programa ir,
atitinkamais atvejais, 8 straipsnyje nurodyti teminiai paprogramiai.
Analizės struktūra turi būti nustatyta
atsižvelgiant į Sąjungos kaimo plėtros prioritetus. Specifiniai su aplinka,
klimato kaitos švelninimu bei prisitaikymu prie jos ir inovacijomis susiję
poreikiai įvertinami atsižvelgiant į Sąjungos kaimo plėtros prioritetus,
siekiant pagal kiekvieną prioritetą nustatyti tinkamas šių dviejų sričių
atsakomąsias priemones;
(c)
strategijos aprašymas, į kurį įtraukiami
kiekvienoje programoje numatytų Sąjungos kaimo plėtros prioritetų tikslinės
srities tikslai, grindžiami 76 straipsnyje nurodytais bendraisiais rodikliais,
kurie turi būti nustatomi kaip 74 straipsnyje nurodytos stebėsenos ir vertinimo
programos dalis, ir priemonių, grindžiamų sveika intervencine programos logika,
rinkinys, įskaitant tikslams pasiekti parinktų priemonių numatomo indėlio
įvertinimą.
Kaimo plėtros programa atitinka šiuos
reikalavimus:
i)        į ją turi būti įtraukti atitinkami
priemonių, susijusių su programoje numatytais Sąjungos kaimo plėtros
prioritetais, deriniai, loginiu pagrindu sudaryti remiantis a punkte nurodyto ex ante
įvertinimo ir b punkte nurodytos analizės rezultatais;
ii)       programos priemonėms skirti finansiniai
ištekliai yra tinkamai subalansuoti ir pakankami nustatytiems tikslams
pasiekti;
iii)      joje turi būti atsižvelgta į
specifinius poreikius, susijusius su specifinėmis regioninio arba žemesnio
lygio sąlygomis, ir numatyti tinkami konkretūs jiems patenkinti skirtų
priemonių arba teminių paprogramių deriniai;
iv)      į ją turi būti integruotas tinkamas į
inovacijas, aplinką, įskaitant specifinius „Natura 2000“ teritorijų
poreikius, ir klimato kaitos švelninimą bei prisitaikymą prie jos orientuotas
metodas;
v)        joje turi būti numatyti atitinkami
žingsniai, kuriais siekiama supaprastinti programos įgyvendinimą;
vi)       joje turi būti numatytos priemonės,
kuriomis siekiama užtikrinti pakankamus konsultavimo dėl reguliavimo
reikalavimų ir visų su tvariu žemės ūkio ir miškininkystės valdymu susijusių
aspektų, taip pat klimato politikos, pajėgumus;
vii)      turi būti suplanuotos iniciatyvos,
kuriomis siekiama didinti informuotumą, imtis inovacinių veiksmų ir kurti EIP
žemės ūkio našumo ir tvarumo srityje veiklos grupes;
viii)    turi būti apibrėžtas tinkamas metodas,
kuriuo nustatomi principai, susiję su projektų ir vietos plėtros strategijų,
kuriose atsižvelgiama į atitinkamus tikslus, atrankos kriterijų nustatymu.
Šiame kontekste valstybės narės gali numatyti teikti pirmenybę arba skirti
didesnę paramą veiksmams, kurių bendrai imasi kelios grupės arba keli
ūkininkai;
(d)
ex ante
sąlygų įvertinimas ir, jei reikia, Reglamento (ES) Nr. [CSF/2012] 17
straipsnio 4 dalyje nurodyti veiksmai ir to paties reglamento 19 straipsnio
taikymo tikslais nustatytos gairės;
(e)
kiekvienos atrinktos priemonės aprašymas;
(f)
vietos plėtros atveju, konkretus koordinavimo
mechanizmo, siejančio vietos plėtros strategijas, 36 straipsnyje nurodytą
bendradarbiavimo priemonę, 21 straipsnyje nurodytą pagrindinių paslaugų ir
kaimų atnaujinimo kaimo vietovėse priemonę ir pagal 20 straipsnyje nurodytą
ūkių ir verslo plėtros kaimo vietovėse priemonę teikiamą paramą ne žemės ūkio
veiklai kaimo vietovėse, aprašymas;
(g)
metodo, kuriuo siekiama skatinti inovacijas, kad
būtų padidintas našumas ir pagerintas tvarus išteklių valdymas, aprašymas ir
indėlis siekiant 61 straipsnyje nurodytos EIP žemės ūkio našumo ir tvarumo
srityje tikslų;
(h)
su stebėsenos ir vertinimo reikalavimais susijusių
poreikių analizė ir Reglamento (ES) Nr. [CSF/2012] 49 straipsnyje
nurodytas vertinimo planas. Valstybės narės skiria pakankamai išteklių ir imasi
pakankamos gebėjimų stiprinimo veiklos, kad būtų patenkinti nustatyti
poreikiai;
(i)
finansinis planas, į kurį įtraukiama:
i)        lentelė, kurioje pagal 64 straipsnio 4
dalį nustatomas bendras kiekvieniems metams planuojamas EŽŪFKP įnašas.
Atitinkamais atvejais šioje lentelėje atskirai nurodoma, kokią bendro EŽŪFKP
įnašo dalį sudaro asignavimai mažiau išsivysčiusiems regionams ir lėšos,
pervestos į EŽŪFKP taikant Reglamento (ES) Nr. DP/2012 7 straipsnio 2
dalį. Planuojamas metinis EŽŪFKP įnašas yra suderinamas su daugiamete finansine
programa;
ii)       lentelė, kurioje kiekvienai priemonei
nustatomas veiksmo tipas, jam taikomas specifinis EŽŪFKP įnašo dydis ir
techninė pagalba, bendras Sąjungos įnašo dydis ir taikomas EŽŪFKP įnašo dydis.
Jei reikia, šioje lentelėje atskirai nurodomas EŽŪFKP įnašo mažiau išsivysčiusiems
regionams ir kitiems regionams dydis;
(j)
orientacinis planas, kuriame nurodomi kiekvienam
programoje numatytam Sąjungos kaimo plėtros prioritetui taikomi rodikliai ir
atrinktos priemonės su planuojamais rezultatais ir atskirai nurodytomis numatomomis
viešosiomis ir privačiomis išlaidomis;
(k)
atitinkamais atvejais papildomo nacionalinio
kiekvienos priemonės finansavimo pagal 89 straipsnį lentelė;
(l)
įvertinimui pagal 89 straipsnį būtini elementai ir,
atitinkamais atvejais, 88 straipsnio 1 dalies taikymo sričiai priklausančių
pagalbos schemų, kurios bus naudojamos programoms įgyvendinti, sąrašas;
(m)
informacija apie priemonių, finansuojamų pagal
kitas bendros žemės ūkio politikos priemones, pagal sanglaudos politiką arba
Europos jūrų reikalų ir žuvininkystės fondo lėšomis, papildomumą;
(n)
 programos įgyvendinimo taisyklės [tvarka], į
kurias įtraukiama:
i)        visos valstybių narių paskirtos 72
straipsnio 2 dalyje nurodytos institucijos ir informacijos tikslais valdymo ir
kontrolės struktūros trumpas aprašymas;
ii)       stebėsenos ir vertinimo procedūrų
aprašymas ir stebėjimo komiteto sudėtis;
iii)      nuostatos, kuriomis užtikrinama, kad
programa būtų paskelbta, įskaitant ir per 55 straipsnyje nurodytą nacionalinį
kaimo tinklą;
(o)
Reglamento (ES) Nr. [CSF/2012] 5 straipsnyje
nurodyti paskirti partneriai ir konsultacijų su partneriais rezultatai;
(p)
jei taikoma, pagrindiniai nacionalinio kaimo tinklo
veiklos plano elementai, 55 straipsnio 3 dalyje nurodyta struktūra ir jo
valdymo nuostatos, kurios sudaro jo metinių veiklos planų pagrindą.
2.
Jei į kaimo plėtros programą yra įtraukti teminiai
paprogramiai, į kiekvieną paprogramį įtraukiama:
(a)
specifinė padėties SWOT analizė ir poreikiai, kurie
turi būti patenkinti taikant paprogramį;
(b)
specifiniai paprogramio lygio tikslai ir priemonių
rinkinys, grindžiamas nuodugniu paprogramio intervencinės logikos apibrėžimu,
įskaitant tikslams pasiekti parinktų priemonių numatomo indėlio įvertinimą;
(c)
atskirtas specifinių rodiklių planas su
planuojamais rezultatai ir atskirai nurodytomis planuojamomis viešosiomis ir
privačiomis išlaidomis.
3.
Komisija įgyvendinimo aktais nustato taisykles  dėl
1 ir 2 dalyje aprašytų elementų pateikimo kaimo plėtros programose. Šie
įgyvendinimo aktai priimami pagal 91 straipsnyje nurodytą nagrinėjimo
procedūrą.
II skyrius
Kaimo plėtros programų parengimas, patvirtinimas ir modifikavimas
10 straipsnis
Ex ante sąlygos
Be IV priede nurodytų ex ante
sąlygų, EŽŪFKP taikomos ir Reglamento (ES) Nr. [CSF/2012] IV priede
nustatytos bendrosios ex ante sąlygos.
11 straipsnis
Kaimo plėtros programų patvirtinimas
1.
Valstybės narės Komisijai pateikia kiekvienos kaimo
plėtros programos pasiūlymą, į kurį įtraukiama 9 straipsnyje nurodyta
informacija.
2.
Kiekvieną kaimo plėtros programą įgyvendinimo aktu,
priimtu pagal 91 straipsnyje nurodytą nagrinėjimo procedūrą, patvirtina
Komisija.
12 straipsnis
Kaimo plėtros programų pakeitimai
1.
Valstybių narių pateikti programų pakeitimų
prašymai tvirtinami pagal šias procedūras:
a)      Komisija įgyvendinimo aktais priima
sprendimą dėl prašymų leisti atlikti:
i)        programos strategijos pakeitimą, kuriuo
įvedami dideli išmatuojamų tikslų pakeitimai;
ii)       vienai ar kelioms priemonėms taikomo
EŽŪFKP įnašo dydžio pakeitimą;
iii)      viso Sąjungos įnašo arba jo metinio
paskirstymo programų lygmeniu pakeitimą;
iv)      vienos priemonės lėšų perleidimą kitai,
kai toms priemonėms taikomas skirtingas EŽŪFKP įnašo dydis.
Šie įgyvendinimo aktai priimami pagal 91
straipsnyje nurodytą nagrinėjimo procedūrą.
b)      Komisija įgyvendinimo aktais priima
sprendimą dėl prašymų leisti atlikti visus kitus programos pakeitimus. Tai visų
pirma:
i)        priemonių arba veiksmų tipų įtraukimas
arba išbraukimas;
ii)       priemonių aprašymų pakeitimai,
įskaitant paramos skyrimo sąlygų pakeitimus.
2.
Komisija įgaliojama pagal 90 straipsnį priimti
deleguotuosius aktus dėl kriterijų, kuriais apibrėžiama, kas yra dideli
išmatuojamų tikslų pakeitimai, nurodyti 1 dalies a punkto i papunktyje.
13 straipsnis
Procedūrų ir tvarkaraščių taisyklės
Komisija įgyvendinimo aktais priima taisykles
dėl procedūrų ir tvarkaraščių, taikomų:
(a)
tvirtinant kaimo plėtros programas;
(b)
teikiant ir tvirtinant kaimo plėtros programų
pakeitimų pasiūlymus, įskaitant šių pasiūlymų įsigaliojimą ir pateikimo dažnumą
programavimo laikotarpiu.
Šie įgyvendinimo aktai priimami pagal 91
straipsnyje nurodytą nagrinėjimo procedūrą.
III ANTRAŠTINĖ DALIS
Parama kaimo plėtrai
I skyrius
Priemonės
14 straipsnis
Priemonės
Kiekviena kaimo plėtros priemonė yra
programuojama taip, kad padėtų įgyvendinti vieną ar kelis konkrečius Sąjungos
kaimo plėtros prioritetus. V priede pateiktas orientacinis priemonių, kurios
turi ypatingos svarbos Sąjungos prioritetams, sąrašas.
1 skirsnis
Individualios priemonės
15 straipsnis
Žinių perdavimas ir informavimo veikla
1.
Parama pagal šią priemonę skiriama profesiniam
mokymui, įgūdžių įgijimo veiklai, parodomajai ir informavimo veiklai. Profesinį
mokymą ir įgūdžių įgijimo veiklą gali sudaryti mokymo kursai, praktiniai
seminarai ir konsultavimas.
Parama gali būti skiriama ir trumpalaikiams
apsikeitimams valdomais ūkiais ir apsilankymams ūkiuose.
2.
Parama pagal šią priemonę naudojasi žemės ūkio,
maisto ir miškininkystės sektoriuose veikiantys asmenys, žemės valdytojai ir
kiti ūkinės veiklos dalyviai, konkrečiai – kaimo vietovėse veikiančios įmonės.
Paramos gavėjas yra subjektas, teikiantis mokymo
arba kitokio žinių perteikimo ir informavimo veiklos paslaugas.
3.
Parama pagal šią priemonę neskiriama tiems
instruktavimo arba mokymo kursams, kurie yra įprastinių vidurinio arba aukštojo
lygmens švietimo programų arba sistemų dalis.
Žinių perteikimo ir informavimo paslaugas
teikiančios įstaigos yra tinkamų gebėjimų, kurie užtikrinami kvalifikuotų
darbuotojų ir palaikomi šiuo tikslu nuolat vykdomais mokymais.
4.
Pagal šią priemonę skiriamo finansavimo reikalavimus
atitinkančiomis sąnaudomis laikomos žinių perdavimo arba informavimo veiklos
organizavimo ir vykdymo išlaidos. Parodomųjų projektų atveju parama gali būti
padengiamos ir atitinkamos investicinės sąnaudos. Dalyvių kelionių,
apgyvendinimo sąnaudos bei dienpinigiai ir ūkininkų pavadavimo sąnaudos taip
pat atitinka finansavimo reikalavimus.
5.
Komisija įgaliojama pagal 90 straipsnį priimti
deleguotuosius aktus, kuriais plačiau apibrėžiamos finansavimo reikalavimus
atitinkančios sąnaudos, būtiniausia žinių perdavimo paslaugas teikiančių
įstaigų kvalifikacija ir apsikeitimų ūkiais schemų ir apsilankymų ūkiuose
trukmė bei turinys.
16 straipsnis
Konsultavimo paslaugos, ūkio valdymo ir ūkininkų
pavadavimo paslaugos
1.
Parama pagal šią priemonę skiriama siekiant:
(a)
padėti ūkininkams, miškų savininkams ir kaimo
vietovėse veikiančioms MVĮ pasinaudoti konsultavimo paslaugomis ir padidinti
savo valdų, įmonių ir (arba) investicijų ekonominį ir aplinkosauginį
veiksmingumą, palankumą klimatui ir atsparumą jo kaitai;
(b)
skatinti teikti ūkių valdymo, ūkininkų pavadavimo
ir jų konsultavimo paslaugas, taip pat miškininkystės konsultavimo paslaugas,
įskaitant Reglamento (ES) Nr. HR/2012 12 ir 14 straipsniuose nurodytos
ūkių konsultavimo sistemos diegimą;
(c)
remti konsultantų mokymus.
2.
1 dalies a ir c punktuose nurodytos paramos gavėjai
yra konsultacijų arba mokymų rengėjai. Parama pagal 1 dalies b punktą skiriama
institucijai arba įstaigai, atrinktai teikti ūkių valdymo, ūkininkų pavadavimo
ir ūkių arba miškininkystės konsultavimo paslaugas.
3.
Teikti konsultacijas atrinktos institucijos arba
įstaigos turi turėti pakankamai nuolat apmokomų ir kvalifikuotų darbuotojų bei
konsultavimo patirties ir turi būti patikimos tose srityse, kuriose jos teikia
konsultacijas. Paramos gavėjai atrenkami skelbiant kvietimus teikti paraiškas.
Atrankos procedūra yra nešališka ir atvira visuomenei ir privačioms įstaigoms.
Teikiant konsultavimo paslaugas laikomasi
Reglamento (ES) Nr. HR/2012 13 straipsnio 2 dalyje nurodytų įpareigojimų
neatskleisti informacijos.
4.
Ūkininkams teikiamos konsultacijos yra susijusios
su bent vienu Sąjungos kaimo plėtros prioritetu ir apima bent vieną iš šių
elementų:
(a)
vieną ar kelis teisės aktais nustatytus valdymo
reikalavimus ir (arba) geros agrarinės ir aplinkosaugos būklės standartus,
numatytus Reglamento (ES) Nr. HR/2012 VI antraštinės dalies I skyriuje;
(b)
atitinkamais atvejais klimatui ir aplinkai palankią
žemės ūkio praktiką, kaip nustatyta Reglamento (ES) Nr. DP/2012 III
antraštinės dalies 2 skyriuje, ir žemės ūkio paskirties žemės išlaikymą, kaip
nurodyta Reglamento (ES) Nr. DP/2012 4 straipsnio 1 dalies c punkte;
(c)
reikalavimus arba veiklą, susijusius su klimato
kaitos švelninimu ir prisitaikymu prie jos, biologine įvairove, vandens ir
dirvožemio apsauga, pranešimu apie gyvūnų ir augalų ligas ir inovacijomis, kaip
nustatyta Reglamento (ES) Nr. HR/2012;
(d)
tvarią mažų ūkių, apibrėžtų valstybių narių, ir
bent jau ūkių, dalyvaujančių Reglamento (ES) Nr. DP/2012 V antraštinėje
dalyje nurodytoje smulkiųjų ūkininkų schemoje, ekonominės veiklos plėtrą arba
(e)
atitinkamais atvejais darbo saugos standartus, grindžiamus
Sąjungos teisės aktais.
Konsultacijos taip pat gali apimti kitus su žemės
ūkio valdos ekonominiais, agrariniais ir aplinkosauginiais rezultatais
susijusius klausimus.
5.
Miškų savininkams teikiamos konsultacijos būtinai
apima atitinkamus įpareigojimus, nustatytus direktyvomis 92/43/EEB, 2009/147/EB
ir 2000/60/EB. Jos taip pat gali apimti su miško valdos ekonominiais ir
aplinkosauginiais rezultatais susijusius klausimus.
6.
MVĮ teikiamos konsultacijos gali apimti su įmonės
ekonominiais ir aplinkosauginiais rezultatais susijusius klausimus.
7.
Pagrįstais ir tinkamais atvejais dalis konsultacijų
gali būti teikiamos grupėms atsižvelgiant į individualių konsultavimo paslaugų
naudotojų padėtį.
8.
Pagal 1 dalies a ir c punktus skiriama parama
neviršija I priede nustatytų didžiausių sumų. Parama pagal 1 dalies b punktą
teikiama ne ilgesnį nei penkerių metų nuo konsultacijų teikimo pradžios
laikotarpį ir proporcingai mažinama.
9.
Komisija įgaliojama pagal 90 straipsnį priimti
deleguotuosius aktus, kuriais plačiau apibrėžiama būtiniausia konsultacijas
teikiančių institucijų ir įstaigų kvalifikacija.
17 straipsnis
Žemės ūkio ir maisto produktų kokybės
schemos
1.
Parama pagal šią priemonę teikiama ūkininkams,
primą kartą dalyvaujantiems:
(a)
žemės ūkio produktų, medvilnės arba maisto produktų
kokybės schemose, nustatytose Sąjungos teisės aktais;
(b)
žemės ūkio produktų, medvilnės arba maisto produktų
kokybės schemose, kurias valstybės narės pripažino kaip atitinkančias šiuos kriterijus:
i)        galutinio produkto, kuriam taikoma
tokia schema, specifiškumą lemia įpareigojimas garantuoti:
– specifines produkto savybes,
– specifinius ūkininkavimo arba gamybos metodus
arba
– tokią galutinio produkto kokybę, kuri smarkiai
pranoksta komercinių prekių standartus, susijusius su visuomenės, gyvūnų ir augalų
sveikata, gyvūnų gerove ir aplinkos apsauga;
ii)       schemoje gali dalyvauti visi
gamintojai;
iii)      į schemą įtraukiamos privalomos
produkto specifikacijos, o atitiktį joms tikrina valstybės institucijos arba
nepriklausoma inspektavimo įstaiga;
iv)      schema yra skaidri, ja užtikrinamas
visiškas produktų atsekamumas
arba
(c)
savanoriškose žemės ūkio produktų sertifikavimo
schemose, kurias valstybės narės pripažino kaip atitinkančias žemės ūkio ir
maisto produktų savanoriško sertifikavimo schemų taikymo geriausios patirties
gaires[29].

2.
Parama skiriama ne ilgiau kaip penkerius metus kaip
metinė skatinamoji išmoka, kurios lygis nustatomas pagal nustatytųjų dalyvavimo
remiamose schemose sąnaudų lygį.
Šios dalies tikslais „nustatytosios sąnaudos“ –
tai įsitraukimo į remiamą kokybės schemą išlaidos ir metinis įnašas už
dalyvavimą tokioje schemoje, įskaitant, jei būtina, patikrų, reikalingų
atitikčiai tos schemos specifikacijoms patikrinti, išlaidas.
3.
Parama neviršija I priede nustatytos didžiausios
sumos.
4.
Komisija įgaliojama pagal 90 straipsnį priimti
deleguotuosius aktus dėl specifinių Sąjungos kokybės schemų, priklausančių 1
dalies a punkto taikymo sričiai.
18 straipsnis
Investicijos į materialų turtą
1.
Parama pagal šią priemonę skiriama materialiosioms
ir (arba) nematerialiosioms investicijoms,
(a)
kuriomis gerinami bendri žemės ūkio valdos
rezultatai;
(b)
kurios yra susijusios su Sutarties I priede
išvardytų produktų arba medvilnės perdirbimu, pardavimu ir (arba) plėtojimu.
Gamybos proceso rezultatas gali būti į tą priedą neįtrauktas produktas;
(c)
kurios yra susijusios su žemės ūkio plėtros ir
pritaikymo infrastruktūra, įskaitant prieigą prie ūkių ir miško žemės, žemės
konsolidaciją ir gerinimą, energijos tiekimą ir vandentvarką, arba
(d)
kurios nėra pelningos investicijos ir yra susijusios
su agrarinės ir miškų aplinkos įsipareigojimų įvykdymu, rūšių ir buveinių
biologinės įvairovės būklės išsaugojimu, taip pat investicijos, kuriomis
didinama „Natura 2000“ tinklo arba kito didelės gamtinės vertės ploto,
kuris apibrėžiamas programoje, visuomeninė vertė.
2.
Parama pagal 1 dalies a punktą skiriama žemės ūkio
valdoms. Investicijų, kuriomis remiamas ūkių restruktūrizavimas, atveju paramos
reikalavimus atitinka tik ūkiai, neviršijantys tam tikro dydžio, kurį valstybės
narės nustato programoje, grindžiamoje SWOT analize, susijusia su Sąjungos
kaimo plėtros prioritetu didinti visų tipų žemės ūkio konkurencingumą ir ūkių
perspektyvumą.
3.
Pagal šią priemonę teikiamos paramos dydis
neviršija I priede nustatytų didžiausių paramos dydžių. Šie didžiausi dydžiai
gali būti padidinti, kai parama yra teikiama jauniesiems ūkininkams,
kolektyvinėms investicijoms ir integruotiems projektams, kuriems teikiama
parama pagal daugiau nei vieną priemonę, investicijoms į vietoves, kuriose
esama didelių gamtinių kliūčių, kaip nurodyta 33 straipsnio 3 dalyje, ir
veiksmams, remiamiems pagal EIP žemės ūkio našumo ir tvarumo srityje, laikantis
I priede nustatytų paramos dydžių.
4.
3 dalis netaikoma 1 dalies d punkte nurodytoms
nepelningoms investicijoms.
19 straipsnis
Stichinių nelaimių ir katastrofinių įvykių
paveikto žemės ūkio gamybos potencialo atkūrimas ir atitinkamų prevencinių
priemonių diegimas
1.
Parama pagal šią priemonę apima:
(a)
investicijoms į prevencines priemones, kuriomis
siekiama sumažinti galimų stichinių nelaimių ir katastrofinių įvykių
padarinius;
(b)
investicijoms į žemės ūkio paskirties žemės ir
stichinių nelaimių bei katastrofinių įvykių paveikto gamybos potencialo
atkūrimą.
2.
Parama skiriama ūkininkams arba jų grupėms. Parama
gali būti skiriama ir viešiesiems subjektams, jei nustatomas tokio subjekto
investicijos ir žemės ūkio gamybos potencialo ryšys.
3.
Parama pagal 1 dalies b punktą skiriama su sąlyga,
kad kompetentingos valstybės narės valdžios institucijos oficialiai pripažįsta,
kad būta stichinės nelaimės ir kad dėl šios nelaimės arba įgyvendinus pagal
Direktyvą 2000/29/EB priimtas augalų ligos arba kenkėjų išnaikinimo arba
plitimo sustabdymo priemones buvo sunaikinta mažiausiai 30 proc.
atitinkamo žemės ūkio potencialo.
4.
Pagal šią priemonę parama neskiriama, jei dėl stichinės
nelaimės arba katastrofinio įvykio prarandamos pajamos.
Valstybės narės užtikrina, kad dėl šios priemonės
ir kitų nacionalinių ar Sąjungos paramos priemonių arba privačių draudimo
schemų derinimo žalos atlyginimas neviršytų pačios žalos.
5.
Pagal 1 dalies a punktą teikiamos paramos dydis
neviršija I priede nustatytos didžiausios paramos dydžio. Ši didžiausias dydis
netaikomas kolektyviniams projektams, įgyvendinamiems daugiau nei vieno paramos
gavėjo.
6.
Komisija įgaliojama pagal 90 straipsnį priimti
deleguotuosius aktus, kuriais nustatoma, kokios sąnaudos atitinka finansavimo
pagal šią priemonę reikalavimus.
20 straipsnis
Ūkio ir verslo plėtra
1.
Parama pagal šią priemonę apima:
(a)
verslo pradžios pagalbą:
i)        jauniesiems ūkininkams,
ii)       ne žemės ūkio veiklai kaimo vietovėse,
iii)      mažų ūkių plėtrai,
(b)
investicijas į ne žemės ūkio veiklą;
(c)
metines išmokas Reglamento (ES) Nr. DP/2012 V
antraštinėje dalyje nustatytoje smulkiųjų ūkininkų schemoje (toliau – smulkiųjų
ūkininkų schema) dalyvaujantiems ūkininkams, kurie visam laikui perleidžia savo
valdą kitam ūkininkui.
2.
Parama pagal 1 dalies a punkto i papunktį skiriama
jauniesiems ūkininkams.
Parama pagal 1 dalies a punkto ii papunktį
skiriama ūkininkams arba jų namų ūkio nariams, kurie imasi ne žemės ūkio
veiklos, ir labai mažoms ir mažoms ne žemės ūkio įmonėms kaimo vietovėse.
Parama pagal 1 dalies a punkto iii papunktį
skiriama mažiems ūkiams, apibrėžtiems valstybių narių.
Parama pagal 1 dalies b punktą skiriama labai
mažoms ir mažoms ne žemės ūkio įmonėms kaimo vietovėse ir ūkininkams arba jų
namų ūkio nariams.
Parama pagal 1 dalies c punktą skiriama
ūkininkams, kurie paraiškos pateikimo metu smulkiųjų ūkininkų schemoje jau
dalyvauja ne mažiau kaip vienerius metus ir kurie įsipareigoja visą savo valdą
ir atitinkamas teises į išmokas visam laikui perleisti kitam ūkininkui. Parama
mokama nuo perleidimo datos iki 2020 m. gruodžio 31 d.
3.
Ūkininko namų ūkio nariu gali būti laikomas bet
koks fizinis arba juridinis asmuo arba tokių asmenų grupė, nepaisant grupės ir
jos narių teisinio statuso pagal nacionalinę teisę, išskyrus ūkio darbuotojus.
Jei juridinis asmuo arba tokių asmenų grupė yra laikomi ūkininko namų ūkio
nariu, tas narys paramos paraiškos pateikimo metu ūkyje turi vykdyti žemės ūkio
veiklą.
4.
Parama pagal 1 dalies a punktą skiriama su sąlyga,
kad pateikiamas verslo planas. Verslo planas turi būti pradėtas įgyvendinti per
šešis mėnesius nuo sprendimo suteikti pagalbą priėmimo.
Valstybės narės nustato viršutines ir apatines
žemės ūkio valdos galimybių gauti paramą atitinkamai pagal 1 dalies a punkto i
ir iii papunkčius ribas. Apatinė paramos gavimo pagal 1 dalies a punkto i
papunktį riba yra daug aukštesnė už viršutinę paramos gavimo pagal 1 dalies a
punkto iii papunktį ribą. Tačiau parama teikiama tik valdoms, kurios atitinka
labai mažų ir mažų įmonių apibrėžtį.
5.
Parama pagal 1 dalies a punktą teikiama fiksuoto
dydžio išmokos forma; ši išmoka gali būti išmokėta mažiausiai dviem dalinėmis
išmokomis per ne ilgesnį kaip penkerių metų laikotarpį. Dalinės išmokos gali
būti proporcingai mažinamos. Paskutinė dalinė išmoka pagal 1 dalies a punkto i
ir ii papunkčius išmokama su sąlyga, kad būtų teisingai įgyvendintas verslo
planas.
6.
Didžiausia paramos pagal 1 dalies a punktą suma yra
nustatyta I priede. Valstybės narės paramos pagal 1 dalies a punkto i ir ii
papunkčius sumą nustato atsižvelgdamos ir į vietovės, kuriai taikoma programa,
socialinę bei ekonominę padėtį.
7.
Parama pagal 1 dalies c punktą yra lygi
120 proc. metinės išmokos, kurią gavėjas gavo pagal smulkiųjų ūkininkų
schemą.
8.
Komisija įgaliojama pagal 90 straipsnį priimti
deleguotuosius aktus dėl būtiniausio verslo planų turinio ir kriterijų, kuriuos
turi naudoti valstybės narės nustatydamos 4 dalyje nurodytas ribas.
21 straipsnis
Pagrindinės paslaugos ir kaimų atnaujinimas
kaimo vietovėse
1.
Parama pagal šią priemonę visų pirma skiriama:
(a)
kaimo vietovių savivaldybių ir jų pagrindinių
paslaugų plėtros planų ir su „Natura 2000“ teritorijomis ir kitomis
didelės gamtinės vertės vietovėmis susijusių apsaugos ir valdymo planų rengimui
ir atnaujinimui;
(b)
investicijoms į visų rūšių mažos apimties
infrastruktūros kūrimą, gerinimą arba plėtimą, įskaitant investicijas į
atsinaujinančiųjų išteklių energiją;
(c)
plačiajuosčio ryšio infrastruktūrai, įskaitant jos
kūrimą, gerinimą ir plėtimą, pasyviajai plačiajuosčio ryšio infrastruktūrai,
prieigos prie plačiajuosčio ryšio ir viešųjų e. valdžios paslaugų kūrimui;
(d)
investicijoms į kaimo gyventojams skirtų
pagrindinių vietos paslaugų, įskaitant laisvalaikio ir kultūros, kūrimą,
gerinimą ir plėtimą ir susijusiai infrastruktūrai;
(e)
viešųjų įstaigų investicijoms į pramogų
infrastruktūrą, turistų informavimą ir turistinių vietų žymėjimą;
(f)
studijoms ir investicijoms, susijusioms su kaimų ir
kaimo kraštovaizdžių kultūrinio ir gamtos paveldo išlaikymu, atkūrimu ir atnaujinimu,
įskaitant susijusius socialinius ekonominius aspektus;
(g)
investicijoms, kuriomis siekiama perkelti veiklą ir
pertvarkyti netoli kaimo gyvenviečių esančius pastatus ar patalpas, kad būtų
pagerinta gyvenvietės gyvenimo kokybė arba padidintas jos aplinkosauginis
veiksmingumas.
2.
Parama pagal šią priemonę skiriama tik mažos
apimties infrastruktūrai, kaip savo programoje nustato kiekviena valstybė narė.
Tačiau kaimo plėtros programose gali būti numatytos specialios nukrypti nuo
šios taisyklės leidžiančios nuostatos, taikomos investicijoms į plačiajuostį
ryšį ir atsinaujinančiųjų išteklių energiją. Šiuo atveju numatomi aiškūs
kriterijai, kuriais užtikrinama papildoma parama pagal kitas Sąjungos
priemones.
3.
Investicijos pagal 1 dalį atitinka paramos skyrimo reikalavimus,
kai atitinkami veiksmai įgyvendinami pagal kaimo vietovių savivaldybių ir jų
pagrindinių paslaugų plėtros planus, jei tokie planai yra, ir atitinka vietos
plėtros strategiją, jei tokia yra.
4.
Komisija įgaliojama pagal 90 straipsnį priimti
deleguotuosius aktus, kuriais nustatoma, kokių tipų atsinaujinančiųjų išteklių
energijos infrastruktūra atitinka paramos skyrimo pagal šią priemonę reikalavimus.
22 straipsnis
Investicijos į miško plotų plėtrą ir miškų
gyvybingumo gerinimą
1.
Parama pagal šią priemonę skiriama:
(a)
miško įveisimui ir miškingų plotų kūrimui;
(b)
agrarinės miškininkystės sistemų kūrimui;
(c)
miškų gaisrų, stichinių nelaimių, įskaitant kenkėjų
antplūdžius ir ligų protrūkius, katastrofinių įvykių ir klimato sąlygų daromos
žalos miškams prevencijai ir atlyginimui;
(d)
investicijoms, kuriomis didinamas miškų ekosistemų
atsparumas, aplinkosauginė vertė ir klimato kaitos švelninimo potencialas;
(e)
investicijoms į naujas miškininkystės technologijas
ir miško produktų perdirbimą bei prekybą.
2.
36–40 straipsniuose numatyti nuosavybės apribojimai
netaikomi Azorų, Madeiros, Kanarų, mažųjų Egėjo jūros salų, kaip apibrėžta
Tarybos reglamente (EEB) Nr. 2019/93[30],
ir Prancūzijos užjūrio departamentų teritorijose esantiems atogrąžų ir
paatogrąžių miškams ir miškingoms vietovėms.
Valdoms, kurios viršija tam tikrą valstybės narės
programoje nustatytą dydį, parama skiriama su sąlyga, kad pateikiamas miškų
valdymo planas arba lygiavertė su tvariu miškų valdymu, kaip nustatyta
1993 m. Ministrų konferencijoje dėl Europos miškų apsaugos[31] (toliau – tvarus miškų
valdymas) suderinama priemonė.
3.
Komisija įgaliojama pagal 90 straipsnį priimti
deleguotuosius aktus dėl sąlygų, kuriomis apibrėžiami stichinių nelaimių,
kenkėjų antplūdžių ir ligų protrūkių atvejai, ir nustatoma, kokių tipų
prevencinės priemonės atitinka paramos skyrimo reikalavimus.
23 straipsnis
Miško įveisimas ir miškingų plotų kūrimas
1.
Parama pagal 22 straipsnio 1 dalies a punktą
skiriama ne ilgesnį nei dešimties metų laikotarpį privatiems žemės savininkams
ir nuomininkams, savivaldybėms ir jų asociacijoms, ja finansuojamos įsisteigimo
sąnaudos ir metinės priemokos už hektarą siekiant padengti priežiūros,
įskaitant ankstyvą ir vėlyvą valymą, sąnaudas.
2.
Paramos skyrimo reikalavimus atitinka tiek žemės
ūkio, tiek ne žemės ūkio paskirties žemė. Sodinamų augalų rūšys yra parenkamos
pagal vietovės aplinkos ir klimato sąlygas ir atitinka būtiniausius aplinkos
reikalavimus. Parama neskiriama žemę apsodinant miško kirtimo atžalynais,
kalėdinėmis eglutėmis arba greito augimo medžiais, skirtais energijai gaminti.
Vietovėms, kuriose sunku įveisti mišką dėl nepalankių dirvožemio ir klimato
sąlygų, parama gali būti teikiama už kitų rūšių daugiamečių miško augalų, kaip
antai vietos sąlygoms tinkančių krūmokšnių arba krūmų, sodinimą.
3.
Komisija įgaliojama pagal 90 straipsnį priimti
deleguotuosius teisės aktus, kuriais nustatomi 2 dalyje nurodyti būtiniausi
aplinkos reikalavimai.
24 straipsnis
Agrarinės miškininkystės sistemų sukūrimas
1.
Parama pagal 22 straipsnio 1 dalies b punktą
skiriama ne ilgesnį nei trejų metų laikotarpį privatiems žemės savininkams,
nuomininkams, savivaldybėms ir jų asociacijoms, ja finansuojamos įsisteigimo sąnaudos
ir metinės priemokos už hektarą siekiant padengti priežiūros sąnaudas.
2.
Agrarinės miškininkystės sistemos yra žemės
naudojimo sistemos, pagal kurias toje pačioje žemėje auginami medžiai ir
vystomas ekstensyvusis žemės ūkis. Didžiausią viename hektare sodinamų medžių
skaičių nustato valstybės narės atsižvelgdamos į vietos dirvožemio ir klimato
sąlygas, miškų rūšis ir būtinybę užtikrinti agrarinį žemės panaudojimą.
3.
Parama neviršija I priede nustatyto didžiausio
paramos dydžio.
25 straipsnis
Miškų gaisrų, stichinių nelaimių ir
katastrofinių įvykių žalos prevencija ir atlyginimas
1.
Parama pagal 22 straipsnio 1 dalies c punktą
skiriama privačių, pusiau viešų ir viešųjų miškų savininkams, savivaldybėms,
valstybiniams miškams ir jų asociacijoms, ja finansuojamos šios sąnaudos:
(a)
apsauginės infrastruktūros kūrimo. Miško
priešgaisrinių juostų atveju parama gali būti skiriama ir priežiūros sąnaudoms
finansuoti. Parama neskiriama susijusiai žemės ūkio veiklai vietovėse, kuriose
taikomi agrarinės aplinkosaugos įsipareigojimai;
(b)
vietos lygmens mažos apimties gaisrų arba kitų
stichinių nelaimių prevencijos veiklos;
(c)
miškų gaisrų, kenkėjų ir ligų stebėsenos ir
pranešimo apie juos įrangos diegimo ir gerinimo;
(d)
gaisrų ir kitų stichinių nelaimių, įskaitant
kenkėjus bei ligas, katastrofinių įvykių ir su klimato kaita susijusių įvykių
paveikto miško potencialo atkūrimo.
2.
Jei numatomi kenkėjų ir ligų prevencijos veiksmai,
atitinkamos stichinės nelaimės pavojaus galimybė turi būti pagrįsta moksline
informacija ir pripažinta viešųjų mokslinių organizacijų. Atitinkamais atvejais
programoje turi būti pateikiamas augalams kenkiančių organizmų, kurie gali
lemti stichinę nelaimę, rūšių sąrašas.
Paramos skyrimo reikalavimus atitinkantys veiksmai
turi derėti su valstybių narių parengtu miškų apsaugos planu. Valdoms, kurios
viršija tam tikrą valstybių narių programose nustatytą dydį, parama skiriama su
sąlyga, kad pateikiamas miškų valdymo planas, kuriame išdėstyti prevenciniai
tikslai.
Miško plotai, kurie pagal valstybės narės parengtą
miškų apsaugos planą yra priskiriami nuo vidutinės iki didelės gaisro rizikos
miškų plotams, atitinka su miškų gaisrų prevencija susijusios paramos skyrimo reikalavimus.
3.
Parama pagal 1 dalies d punktą skiriama su sąlyga,
kad kompetentingos valstybės narės institucijos oficialiai pripažįsta, kad būta
stichinės nelaimės ir kad dėl šios nelaimės arba įgyvendinus pagal Direktyvą
2000/29/EB priimtas augalų ligos arba kenkėjų išnaikinimo arba plitimo
sustabdymo priemones buvo sunaikinta mažiausiai 30 proc. atitinkamo miškų
potencialo. Ši procentinė dalis nustatoma remiantis trejų arba penkerių metų
laikotarpio, trukusio iki pat nelaimės, vidutiniu miško potencialu, neįskaitant
geriausių ir prasčiausių rezultatų.
4.
Pagal šią priemonę parama neskiriama, jei dėl
stichinės prarandamos pajamos.
Valstybės narės užtikrina, kad dėl šios priemonės
ir kitų nacionalinių ar Sąjungos paramos priemonių arba privačių draudimo
schemų derinimo žalos atlyginimas neviršytų pačios žalos.
26 straipsnis
Investicijos, kuriomis didinamas miškų
ekosistemų atsparumas ir aplinkosauginė vertė
1.
Parama pagal 22 straipsnio 1 dalies d punktą
skiriama fiziniams asmenims, privačių miškų savininkams, privatine teise
reglamentuojamoms ir pusiau viešoms įstaigoms, savivaldybėms ir jų
asociacijoms. Valstybinių miškų atveju parama gali būti skiriama ir juos
valdančioms įstaigoms, kurios yra nepriklausomos nuo valstybės biudžeto.
2.
Investicijomis siekiama įgyvendinti prisiimtus
aplinkos tikslų arba ekosistemų funkcijų užtikrinimo įsipareigojimus arba
įsipareigojimus, kuriais padidinama atitinkamos vietovės miškų ir miškingų
plotų visuomeninė vertė arba didinamas ekosistemų klimato kaitos švelninimo
potencialas, neišskiriant ilgalaikės ekonominės naudos.
27 straipsnis
Investicijos į naujas miškininkystės
technologijas ir į miško produktų perdirbimą ir prekybą
1.
Parama pagal 22 straipsnio 1 dalies e punktą
skiriama privačių miškų savininkų, savivaldybių bei jų asociacijų ir MVĮ
investicijoms, kuriomis didinamas miškininkystės potencialas arba kurios yra
susijusios su perdirbimu ir prekyba, kuriais sukuriama pridėtinė miško produktų
vertė. Azorų, Madeiros, Kanarų, mažųjų Egėjo jūros salų, kaip apibrėžta
Reglamente (EEB) Nr. 2019/93, ir Prancūzijos užjūrio departamentų
teritorijose parama gali būti skiriama ir toms įmonėms, kurios nėra MVĮ.
2.
Su ekonominės miškų vertės didinimu susijusios
investicijos yra miško valdos lygmens, į jas gali būti įtrauktos investicijos į
dirvožemiui ir ištekliams nekenkenčią medyno kirtimo įrangą ir praktiką.
3.
Investicijos, susijusios su medienos kaip žaliavos
arba energijos šaltinio naudojimu, skiriamos tik iki pramoninio perdirbimo
atliekamiems darbams.
4.
Parama neviršija I priede nustatytų didžiausių
paramos dydžių.
28 straipsnis
Gamintojų grupių įsikūrimas
1.
Parama pagal šią priemonę skiriama tam, kad būtų
palengvintas gamintojų grupių kūrimas žemės ūkio ir miškininkystės sektoriuose
siekiant:
(a)
gamintojų, kurie yra tokių grupių nariai, gamybą ir
produkciją priderinti pagal rinkos reikalavimus;
(b)
bendrai pateikti rinkai prekes, įskaitant paruošimą
pardavimui, pardavimo centralizavimą ir tiekimą didmenininkams;
(c)
nustatyti bendras informacijos apie gamybą
taisykles, visų pirma susijusias su derliaus nuėmimu ir ir galimybe įsigyti
produktų, ir
(d)
vykdyti kitą gamintojų grupių veiklą, kaip antai
verslo ir prekybos įgūdžių plėtojimas ir inovacinių procesų organizavimas bei
palengvinimas.
2.
Parama skiriama gamintojų grupėms, kurias
oficialiai pripažįsta valstybės narės kompetentinga institucija remdamasi
verslo planu. Ji skiriama tik toms gamintojų grupėms, kurios atitinka MVĮ
apibrėžtį.
Valstybės narės tikrina, ar per penkerius metus
nuo gamintojų grupės pripažinimo pasiekiami verslo plano tikslai.
3.
Parama skiriama fiksuoto dydžio metinėmis dalinėmis
išmokomis pirmuosius penkerius metus nuo tos dienos, kurią gamintojų grupė buvo
pripažinta remiantis jos verslo planu. Ji apskaičiuojama remiantis metine
parduota grupės produkcija. Paskutinę dalinę išmoką valstybės narės išmoka tik
patikrinusios, ar verslo planas tinkamai įgyvendintas.
Pirmaisiais metais valstybės narės gamintojų
grupei gali skirti paramą, apskaičiuotą remiantis vidutine jos narių trejų
metų, einančių prieš jų įstojimą į grupę, metine parduotos produkcijos verte.
Miškininkystės sektoriaus gamintojų grupėms skiriama parama apskaičiuojama
remiantis jos narių penkerių paskutinių metų, einančių prieš grupės
pripažinimą, vidutine parduota produkcija, neįskaitant geriausių ir prasčiausių
rezultatų.
4.
Parama neviršija didžiausių I priede nustatytų
dydžių ir sumų.
29 straipsnis
Agrarinė aplinkosauga ir klimatas
1.
Valstybės narės paramą pagal šią priemonę skiria
savo teritorijose atsižvelgdamos į savo specifinius nacionalinius, regioninius
arba vietos poreikius ir prioritetus. Šią priemonę privaloma įtraukti į kaimo
plėtros programas.
2.
Agrarinės aplinkosaugos ir klimato išmokos
skiriamos ūkininkams, jų grupėms arba ūkininkų ir kitų žemės valdytojų grupėms,
kurie savanoriškai prisiima žemės ūkio paskirties žemėje atlikti veiksmus pagal
vieną ar kelis agrarinės aplinkosaugos ir klimato įsipareigojimus. Tinkamai
pagrįstais atvejais, kai siekiama aplinkos tikslų, agrarinės aplinkosaugos ir
klimato išmokos gali būti skiriamos ir kitiems žemės valdytojams arba jų
grupėms.
3.
Agrarinės aplinkosaugos ir klimato išmokomis
finansuojami tik tie įsipareigojimai, kuriais viršijami atitinkami privalomi
standartai, nustatyti pagal Reglamento (ES) Nr. HR/2012 VI antraštinės
dalies I skyrių, ir kiti susiję įpareigojimai, nustatyti pagal Reglamento (ES)
Nr. DP/2012 III antraštinės dalies 2 skyrių, atitinkami privalomi
reikalavimai dėl trąšų ir augalų apsaugos produktų naudojimo ir kiti
nacionaline teise nustatyti atitinkami privalomi reikalavimai. Visi šie privalomi
reikalavimai nustatyti programoje.
4.
Valstybės narės stengiasi asmenims,
įsipareigojusiems įgyvendinti veiksmus pagal šią priemonę, suteikti jiems
įgyvendinti būtinas žinias ir informaciją, be kita ko teikdamos su
įsipareigojimais susijusias ekspertų rekomendacijas ir (arba) teikdamos paramą
pagal šią priemonę su sąlyga, kad asmenys dalyvaus atitinkamuose mokymuose.
5.
Įsipareigojimai pagal šią priemonę vykdomi
penkerius–septynerius metus. Tačiau, jei būtina, kad būtų pasiekta arba
išlaikyta norima nauda aplinkai, valstybės narės savo kaimo plėtros programose
gali nustatyti ilgesnį laikotarpį konkrečių tipų įsipareigojimams įvykdyti,
pvz., numatydamos, kad pasibaigus pirminiam laikotarpiui, jis bus kasmet
pratęsiamas.
6.
Išmokos skiriamos kasmet, jomis kompensuojamos
visos dėl įsipareigojimų gavėjų patirtos papildomos sąnaudos arba prarastos
pajamos arba jų dalis. Jei būtina, jomis taip pat padengiamos sandorių sąnaudos
– iki 20 proc. priemokos, sumokėtos už agrarinės aplinkosaugos ir klimato
srities įsipareigojimus. Jei įsipareigojimus prisiima ūkininkų grupė,
didžiausia padengiama dalis yra 30 proc.
7.
Jei būtina siekiant užtikrinti veiksmingą priemonės
taikymą, valstybės narės gali pasinaudoti 49 straipsnio 3 dalyje nurodyta
paramos gavėjų atrankos procedūra.
8.
Parama neviršija I priede nustatytų didžiausių
sumų.
Parama pagal šią priemonę neskiriama
įsipareigojimams, kuriems taikoma ekologinio ūkininkavimo priemonė.
9.
Parama gali būti skiriama žemės ūkio genetinių
išteklių išsaugojimo veiksmams, kuriems netaikomos 1–8 dalių nuostatos.
10.
Komisija įgaliojama pagal 90 straipsnį priimti
deleguotuosius aktus dėl metinio įsipareigojimų pratęsimo po pradinio veiksmo
įgyvendinimo laikotarpio, dėl sąlygų, taikomų įsipareigojimams išplėsti arba
kitaip valdyti gyvulių ūkį, apriboti trąšų, augalų apsaugos produktų arba kitų
priedų naudojimą, veisti vietos veislių, kurių veisimo ūkiuose tradicija gresia
išnykti, gyvulius, arba išsaugoti genetinius augalų išteklius, ir dėl paramos
skyrimo reikalavimus atitinkančių genetinių žemės ūkio išteklių išsaugojimo
veiksmų.
30 straipsnis
Ekologinis ūkininkavimas
1.
Parama pagal šią priemonę skiriama už naudojamų
žemės ūkio naudmenų hektarą ūkininkams arba jų grupėms, kurie savanoriškai
įsipareigoja taikyti ekologinio ūkininkavimo praktiką ir metodus, kaip nurodyta
Tarybos reglamente (EB) Nr. 834/2007[32],
arba juos išlaikyti.
2.
Parama teikiama tik už tuos įsipareigojimus,
kuriais viršijami atitinkami privalomi standartai, nustatyti pagal Reglamento
(ES) Nr. HR/2012 VI antraštinės dalies I skyrių, atitinkami privalomi
reikalavimai dėl trąšų ir augalų apsaugos produktų naudojimo ir kiti
nacionaline teise nustatyti atitinkami privalomi reikalavimai. Visi šie
reikalavimai nustatomi programoje.
3.
Įsipareigojimai pagal šią priemonę vykdomi
penkerius–septynerius metus. Jei parama skiriama ekologiniam ūkininkavimui
išlaikyti, valstybės narės savo kaimo plėtros programose gali numatyti, kad
pasibaigus pradiniam laikotarpiui, jis bus kasmet pratęsiamas.
4.
Išmokos skiriamos kasmet, jomis kompensuojamos
visos dėl įsipareigojimų gavėjų patirtos papildomos sąnaudos arba prarastos
pajamos arba jų dalis. Jei būtina, jomis taip pat padengiamos sandorių sąnaudos
– iki 20 proc. priemokos, sumokėtos už įsipareigojimus. Jei
įsipareigojimus prisiima ūkininkų grupė, didžiausia padengiama dalis yra
30 proc.
5.
Parama neviršija I priede nustatytų didžiausių
sumų.
31 straipsnis
Su  „Natura 2000“ ir Vandens pagrindų
direktyva susijusios išmokos
1.
Parama pagal šią priemonę skiriama kasmet už
naudojamų žemės ūkio naudmenų hektarą arba už miško hektarą siekiant
kompensuoti dėl sunkumų, atitinkamose vietovėse susijusių su direktyvų
92/43/EEB, 2009/147/EB ir 2000/60/EB įgyvendinimu, paramos gavėjų patirtas sąnaudas
ir prarastas pajamas.
2.
Parama atitinkamai skiriama ūkininkams, privačių
miškų savininkams ir miškų savininkų asociacijoms. Tinkamai pgrįstais atvejais
ji gali būti skiriama ir kitiems žemės valdytojams.
3.
Su direktyvomis 92/43/EEB ir 2009/147/EB susijusi
parama ūkininkams skiriama tik tais atvejais, kai jie patiria sunkumų dėl
reikalavimų, kuriais viršijami geros agrarinės ir aplinkosaugos būklės
reikalavimai, numatyti Reglamento (ES) Nr. HR/2012 94 straipsnyje ir II
priede.
4.
Su Direktyva 2000/60/EB susijusi parama ūkininkams
skiriama tik tuo atveju, kai ji yra susijusi su konkrečiais reikalavimais:
(a)
kurie yra nustatyti Direktyva 2000/60/EB, atitinka
upių baseinų valdymo planų priemonių programas, skirtas tos direktyvos aplinkos
tikslams įgyvendinti, ir kuriais viršijamos priemonės, reikalingos kitiems
Sąjungos vandens apsaugos teisės aktams įgyvendinti;
(b)
kurie viršija teisės aktais nustatytus valdymo
reikalavimus, geros agrarinės ir aplinkosaugos būklės standartus, numatytus
Reglamento (ES) Nr. HR/2012 VI antraštinės dalies I skyriuje, ir
įpareigojimus, nustatytus pagal Reglamento (ES) Nr. DP/2012 III antraštinės
dalies 2 skyrių;
(c)
 kuriais viršijamas Sąjungos teisės aktuose,
galiojusiuose priimant Direktyvą 2000/60/EB, nustatytas apsaugos lygis, kaip
nustatyta Direktyvos 2000/60/EB 4 straipsnio 9 dalyje, ir
(d)
kuriais nustatoma esminių žemės naudojimo būdų
pakeitimų ir (arba) didelių ūkininkavimo praktikos apribojimų, ir dėl to
prarandama daug pajamų.
5.
3 ir 4 dalyje nurodyti reikalavimai yra nustatomi
programoje.
6.
Pagalbos skyrimo reikalavimus atitinka tokie
plotai:
(a)
pagal direktyvas 92/43/EEB ir 2009/147/EB „Natura 2000“
tinklui priskirta žemės ūkio paskirties ir miško žemė;
(b)
kitos nustatytos ribų gamtos apsaugos teritorijos,
kuriose esantiems ūkiams ir miškams taikomi aplinkosaugos apribojimai, kuriais
prisidedama prie Direktyvos 92/43/EEB 10 straipsnio įgyvendinimo;  Šie plotai
neviršija 5 proc. kiekvienos kaimo plėtros programos teritorinei taikymo
sričiai priklausančių „Natura 2000“ vietovių plotų;
(c)
pagal Direktyvą 2000/60/EB į upės baseino valdymo
planus įtraukta žemės ūkio paskirties žemė.
7.
Parama neviršija I priede nustatytų didžiausių
sumų.
32 straipsnis
Išmokos už vietoves, kuriose esama gamtinių
ar kitokių specifinių kliūčių
1.
Išmokos vietovėse, kuriose esama gamtinių ar kitų
specifinių kliūčių, įsikūrusiems ūkininkams skiriamos kasmet už naudojamų žemės
ūkio naudmenų hektarą siekiant kompensuoti dėl kliūčių, turinčių poveikį
atitinkamos vietovės žemės ūkio produkcijai, ūkininkų patirtas sąnaudas ir
prarastas pajamas.
Papildomos sąnaudos ir prarastos pajamos
apskaičiuojamos lyginant su vietovėmis, kuriose nėra gamtinių ar kitų
specifinių kliūčių, atsižvelgiant į pagal Reglamento (ES) Nr. DP/2012 III
antraštinės dalies 3 skyrių skiriamas išmokas.
2.
Išmokos skiriamos ūkininkams, kurie
apsiima/įsipareigoja? tęsti ūkininkavimo veiklą pagal 33 straipsnį paskirtose/nustatytose
vietovėse.
3.
Nustatytas išmokų dydis yra tarp mažiausios ir
didžiausios I priede nustatytų sumų/ Išmokų dydis nustatomas laikantis
mažiausios ir didžiausios I priede nustatytų sumų?.
4.
Valstybės narės numato, kad išmokos būtų proporcingai
mažinamos iki ribos, vienai vietovės valdai nustatytinos programoje.
5.
Valstybės narės išmokas pagal šią priemonę gali
skirti 2014–2017 m. ūkininkams, įsikūrusiems vietovėse, kurios
2007–2013 m. programavimo laikotarpiu atitiko paramos skyrimo pagal Reglamento
(EB) Nr. 1698/2005 36 straipsnio a punkto ii papunktį reikalavimus, tačiau
po 46 straipsnio 3 dalyje nurodyto ribų nustatymo jų nebeatitinka. Šios išmokos
proporcingai mažinamos nuo 2014 m., kuriais mokama 80 proc. 2013 m.
mokėtos išmokos, iki 2017 m., kuriais mokama 20 proc. tos išmokos.
6.
Valstybių narių, kurios iki 2014 m. sausio 1
d. nebaigė nustatyti ribų, kaip nurodyta 33 straipsnio 3 dalyje, ūkininkams,
kurie gauna išmokas už vietoves, 2007–2013 m. laikotarpiu atitikusias
tokių išmokų skyrimo reikalavimus, taikoma 5 dalis.  Baigus nustatyti ribas,
vietovėse, kurios ir toliau atitinka išmokų pagal šią priemonę skyrimo reikalavimus,
įsikūrę ūkininkai gauna viso dydžio išmokas. Vietovėse, kurios nebeatitinka
išmokų skyrimo kriterijų, įsikūrę ūkininkai toliau gauna išmokas pagal 5 dalį.
33 straipsnis
Vietovių, kuriose esama gamtinių ar kitų
specifinių kliūčių, nustatymas
1.
Valstybės narės, remdamosi 2, 3 ir 4 dalimis,
nustato vietoves, kurios atitinka 32 straipsnyje numatytų išmokų skyrimo reikalavimus,
ir suskirsto jas į šias kategorijas:
(a)
kalnų vietovės;
(b)
ne kalnų vietovės, kuriose esama didelių gamtinių
kliūčių, ir
(c)
kitos vietovės, kurioms turi poveikio specifinės
kliūtys.
2.
Kad kalnų vietovės atitiktų išmokų skyrimo pagal 32
straipsnį reikalavimus, jose turi būti smarkiai apribotos galimybės naudoti
žemę ir labai padidėjusios gamybos sąnaudos dėl:
(a)
aukščio lemiamų itin nepalankių klimato sąlygų, dėl
kurių gerokai sutrumpėja augimo sezonas;
(b)
žemesniame aukštyje didesnėje atitinkamos vietovės
dalyje esančių šlaitų, kurie yra pernelyg statūs, kad būtų galima naudoti
techniką, arba kuriuose reikėtų naudoti labai brangią specialią įrangą, arba dėl
šių dviejų veiksnių derinio, kai dėl vieno iš šių veiksnių atsirandanti kliūtis
yra ne tokia didelė, bet dėl jų dviejų derinio susidaro lygiavertė kliūtis.
Į šiaurę nuo 62 lygiagretės esančios vietovės ir
tam tikros gretimos vietovės laikomos kalnų vietovėmis.
3.
Kad ne kalnų vietovės atitiktų išmokų skyrimo pagal
32 straipsnį reikalavimus, laikoma, kad jose esama didelių gamtinių kliūčių,
jei mažiausiai 66 proc. jų naudojamų žemės ūkio naudmenų atitinka bent
vieną II priede pateiktą kriterijų, atsižvelgiant į nurodytą ribinę vertę.
Atitiktį šiai sąlygai patvirtina tinkamo lygio (LAU 2 lygio) vietos
administraciniai vienetai.
Nustatydamos vietovių, kurioms taikoma ši dalis,
ribas, valstybės narės taiko objektyviais kriterijais grindžiamą tikslaus
nustatymo metodą, kurio tikslas išbraukti vietoves, kuriose didelės gamtinės
kliūtys pagal pirmą dalį buvo dokumentuotos, bet jos buvo įveiktos
investicijomis arba ekonomine veikla.
4.
2 ir 3 dalyse nenurodytos vietovės atitinka išmokų
skyrimo pagal 32 straipsnį reikalavimus, jei jose esama specifinių kliūčių ir
jei žemės valdymas jose turėtų būti tęsiamas, kad būtų išsaugota arba pagerinta
aplinkos būklė, apsaugotas kaimas ir išlaikytas vietovės turizmo potencialas
arba apsaugota pakrantė.
Prie vietovių, kuriose esama specifinių kliūčių,
priskiriamos ūkininkavimo teritorijos, kurios natūralios apsaugos sąlygų
požiūriu yra vienarūšės ir kurių bendra apimtis neviršija 10 proc.
atitinkamos valstybės narės teritorijos.
5.
Valstybės narės prie savo kaimo plėtros programos
prideda:
(a)
turimas arba pakoreguotas vietovių ribas pagal 2 ir
4 dalis;
(b)
naujai nustatytas 3 dalyje nurodytų vietovių ribas.
34 straipsnis
Gyvūnų gerovė
1.
Gyvūnų gerovės išmokos pagal šią priemonę skiriamos
ūkininkams, kurie savanoriškai imasi įgyvendinti veiksmus pagal vieną ar kelis
gyvūnų gerovės įsipareigojimus.
2.
Gyvūnų gerovės išmokomis padengiami tik tie
įsipareigojimai, kurie viršija atitinkamus privalomus standartus, nustatytus
pagal Reglamento (ES) Nr. HR/2012 VI antraštinės dalies I skyrių ir kitus
atitinkamus privalomus reikalavimus, nustatytus nacionaliniais teisės aktais.
Šie atitinkami reikalavimai nustatomi programoje.
Tie įsipareigojimai vykdomi vienerių metų
laikotarpį, kuris gali būti pratęsiamas.
3.
Plotu grindžiamos išmokos arba kitos vienetinėmis išlaidomis
grindžiamos sąnaudos skiriamos kasmet, jomis kompensuojamos visos dėl
įsipareigojimų ūkininkų patirtos papildomos išlaidos arba prarastos pajamos
arba jų dalis. Jei būtina, jomis taip pat padengiamos sandorių sąnaudos – iki
20 proc. įmokos, sumokėtos už gyvūnų gerovės įsipareigojimus.
Parama neviršija I priede nustatytos didžiausios
sumos.
4.
Komisija įgaliojama pagal 90 straipsnį priimti
deleguotuosius aktus, kuriais apibrėžiamos vietovės, kuriose dėl gyvūnų gerovės
įsipareigojimų taikomi aukštesni gamybos metodų standartai.
35 straipsnis
Miškų aplinkosaugos ir klimato paslaugos ir
miškų išsaugojimas
1.
Pagalba pagal šią priemonę skiriama už miško hektarą
miškų turėtojams, savivaldybėms ir jų asociacijoms, kurios savanoriškai imasi
įgyvendinti veiksmus pagal vieną ar kelis miško aplinkosaugos įsipareigojimus.
Parama gali būti skiriama ir valstybei priklausančius miškus valdančioms
įstaigoms, jei jos yra nepriklausomos nuo valstybės biudžeto.
Miško valdoms, kurios viršija tam tikrą valstybės
narės kaimo plėtros programoje nustatytą dydį, parama pagal 1 dalį skiriama su
sąlyga, kad pateikiamas miškų valdymo planas arba lygiavertė su tvariu miškų
valdymu suderinama priemonė.
2.
Išmokomis padengiami tik tie įsipareigojimai, kurie
viršija atitinkamus privalomus reikalavimus, nustatytus nacionaliniais
miškininkystės teisės aktais arba kitais susijusiais nacionaliniais teisės
aktais. Visi šie reikalavimai nustatomi programoje.
Įsipareigojimai vykdomi penkerius–septynerius
metus. Tačiau, jei būtina ir tinkamai pagrindžiama, valstybės narės savo kaimo
plėtros programose gali nustatyti ilgesnį laikotarpį konkrečių tipų
įsipareigojimams įvykdyti.
3.
Išmokomis kompensuojamos visos dėl įsipareigojimų
gavėjų patirtos papildomos sąnaudos arba prarastos pajamos arba jų dalis. Jei
būtina, jomis taip pat padengiamos sandorių sąnaudos – iki 20 proc.
įmokos, sumokėtos už miško aplinkosaugos įsipareigojimus. Parama neviršija I
priede nustatytos didžiausios sumos.
4.
Parama gali būti skiriama privatiems subjektams,
savivaldybėms ir jų asociacijoms už miškų genetinių išteklių išsaugojimo ir
rėmimo veiksmus, kuriems netaikomos 1, 2 ir 3 dalių nuostatos.
5.
Komisija įgaliojama pagal 90 straipsnį priimti
deleguotuosius teisės aktus, kuriais nustatoma, kokių tipų veiksmai atitinka
paramos skyrimo pagal 4 dalį reikalavimus.
36 straipsnis
Bendradarbiavimas
1.
Pagal šią priemonę skiriama parama skatinamas
bendradarbiavimas, kuriame dalyvauja bent du subjektai, ir visų pirma:
(a)
įvairių Sąjungos žemės ūkio bei maisto grandinės ir
miškų sektoriaus dalyvių bendradarbiavimo ir kitų dalyvių, kurie padeda
įgyvendinti kaimo plėtros politikos tikslus ir prioritetus, įskaitant
tarpšakines organizacijas, bendradarbiavimo strategijas;
(b)
klasterių ir tinklų kūrimą;
(c)
EIP žemės ūkio našumo ir tvarumo srityje veiklos
grupių, nurodytų 62 straipsnyje, kūrimą ir veiklą.
2.
1 dalyje nurodytas bendradarbiavimas yra susijęs
visų pirma su:
(a)
bandomaisiais projektais;
(b)
naujų produktų, praktikos, procesų ir technologijų
žemės ūkio, maisto ir miškininkystės sektoriuose plėtojimu;
(c)
smulkių veiklos vykdytojų bendradarbiavimu
organizuojant bendrus darbo procesus, dalijantis įrenginiais ir ištekliais;
(d)
tiekimo grandinės dalyvių horizontaliu ir
vertikaliu bendradarbiavimu kuriant logistikos platformas, kuriomis remiamos
trumpos tiekimo grandinės ir vietos rinkos;
(e)
su trumpų tiekimo grandinių ir vietos rinkų
plėtojimu susijusi skatinamoji vietos lygmens veikla;
(f)
bendra veikla, kuria siekiama sušvelninti klimato
kaitą ir prisitaikyti prie jos;
(g)
kolektyvinio aplinkos projektų ir esamos aplinkos
praktikos vykdymo principu;
(h)
tiekimo grandinės dalyviu horizontaliu ir
vertikaliu bendradarbiavimu siekiant tvarios biomasės, naudojamos maisto bei
energijos gamybai ir pramoniniuose procesuose, gamybos;
(i)
vietos plėtros strategijomis, kuriomis siekiama
vieno ar kelių Sąjungos kaimo plėtros prioritetų ir kurios yra įgyvendinamos
pagal viešųjų ir privačių subjektų partnerystes, nenurodytas Reglamento (ES)
Nr. [CSF/2012] 28 straipsnio 1 dalies b punkte;
(j)
miškų valdymo planų arba lygiaverčių priemonių
rengimu.
3.
Parama pagal 1 dalies b punktą skiriama tik tiems
klasteriams ir tinklams, kurie yra  naujai suformuoti arba kurie pradeda naują
veiklą.
Parama už 2 dalies b punkte nurodytus veiksmus
gali būti skiriama ir individualiems dalyviams, jei tokia galimybė numatyta
kaimo plėtros programoje.
4.
Individualių dalyvių pagal 2 dalies b punktą
įgyvendinamų bandomųjų projektų ir veiksmų rezultatai išplatinami.
5.
Paramos skyrimo pagal šią priemonę reikalavimus
atitinka šios su 1 dalyje nurodytomis bendradarbiavimo formomis susijusios sąnaudos:
(a)
atitinkamos vietovės studijų, jos galimybių studijų
išlaidos, verslo, miško valdymo ar lygiaverčio plano parengimo sąnaudos arba
Reglamento (ES) Nr. [CSF/2012] 29 straipsnyje nenurodytos vietos plėtros
strategijos sąnaudos;
(b)
atitinkamos vietovės aktyvaus pritaikymo, kad būtų
galima realizuoti kolektyvinį teritorinį projektą, išlaidos. Klasterių atveju
šis aktyvus pritaikymas apima ir mokymų rengimą, narių tinklų kūrimą ir naujų
narių priėmimą;
(c)
einamosios bendradarbiavimo sąnaudos;
(d)
tiesioginės su verslo plano, Reglamento (ES) Nr. [CSF/2012]
29 straipsnyje nenurodytos vietos plėtros strategijos arba tikslinės inovacinės
priemonės įgyvendinimu susijusių specifinių projektų sąnaudos;
(e)
skatinamosios veiklos sąnaudos.
6.
Jei įgyvendinamas verslo, miško valdymo arba
lygiavertis planas arba vietos plėtros strategija, valstybės narės skiria
pagalbą bendra suma padengdamos ir bendradarbiavimo, ir įgyvendinamų projektų
sąnaudas arba padengdamos tik bendradarbiavimo sąnaudas, o projektams
įgyvendinti panaudodamos kitų priemonių arba kitų Sąjungos fondų lėšas.
7.
Skirtinguose rajonuose arba skirtingose valstybėse
narėse įsikūrusių dalyvių bendradarbiavimas taip pat atitinka paramos skyrimo reikalavimus.
8.
Parama teikiama ne ilgiau kaip septynerius metus,
išskyrus tinkamai pagrįstais kolektyvinių aplinkos veiksmų atvejais.
9.
Bendradarbiavimas pagal šią priemonę gali būti
derinamas su toje pačioje teritorijoje vykdomais projektais, finansuojamais
kitomis (ne EŽŪFKP) Sąjungos lėšomis.  Valstybės narės užtikrina, kad dėl šios
priemonės ir kitų Sąjungos paramos priemonių derinimo žalos atlyginimas
neviršytų pačios žalos.
10.
Komisija įgaliojama pagal 90 straipsnį priimti
deleguotuosius aktus, kuriais plačiau apibrėžiamos bandomųjų projektų,
klasterių, tinklų, trumpų tiekimo grandinių ir vietos rinkų, kurie atitinka
paramos skyrimo reikalavimus, charakteristikos ir pagalbos skyrimo 2 dalyje
nurodytų tipų veiksmams sąlygos.
37 straipsnis
Rizikos valdymas
1.
Parama pagal šią priemonę apima:
(a)
tiesiogiai ūkininkams išmokėtus finansinius įnašus
į pasėlių, gyvūnų ir augalų draudimo nuo ekonominių nuostolių, patirtų dėl
nepalankių klimato sąlygų, gyvūnų ar augalų ligų arba kenkėjų antpuolio,
įmokas;
(b)
finansinius įnašus į tarpusavio pagalbos fondus, iš
kurių ūkininkams išmokamos ekonominių nuostolių, patirtų dėl  gyvūnų ar augalų
ligų arba su aplinka susijusio įvykio, kompensacijos;
(c)
pajamų stabilizavimo priemonę, pagal kurią
finansiniai įnašai dedami į tarpusavio pagalbos fondą, iš kurio ūkininkams,
kurie patyrė didelį pajamų sumažėjimą, skiriamos kompensacijos.
2.
1 dalies b ir c punkte tarpusavio pagalbos fondas –
tai valstybės narės pagal nacionalinę teisę akredituota ūkininkų, kurie yra
fondo nariai, apsidraudimo schema, pagal kurią fondui priklausantiems
ūkininkams, patyrusiems ekonominių nuostolių dėl gyvūnų ar augalų ligos
protrūkio ar su aplinka susijusių įvykio arba susidūrusiems su dideliu pajamų
sumažėjimu, skiriamos kompensacinės išmokos.
3.
Valstybės narės užtikrina, kad dėl šios priemonės
ir kitų Sąjungos paramos priemonių arba privačių draudimo schemų derinimo žalos
atlyginimas neviršytų pačios žalos. Vertinant ūkininkų pajamų lygį
atsižvelgiama ir į tiesioginę pajamų paramą, teikiamą Europos globalizacijos
fondo[33]
(toliau – EGF) lėšomis.
4.
Komisija įgaliojama pagal 90 straipsnį priimti
deleguotuosius aktus dėl 39 straipsnio 3 dalies b punkte ir 40 straipsnio 4
dalyje nurodytų tarpusavio pagalbos fondui suteiktų komercinių paskolų
trumpiausios ir ilgiausios trukmės.
38 straipsnis
Pasėlių, gyvūnų ir augalų draudimas
1.
Parama pagal 37 straipsnio 1 dalies a punktą
skiriama tik draudimo sutartims, kuriomis padengiami nuostoliai, patirti dėl
nepalankių klimato sąlygų, gyvūnų ar augalų ligos arba kenkėjų antpuolio, arba
nuostoliai, patirti, kai įgyvendinus pagal Direktyvą 2000/29/EB priimtą augalų
ligos arba kenkėjų išnaikinimo arba plitimo sustabdymo priemonę buvo sunaikinta
daugiau kaip 30 proc. ūkininko vidutinės metinės praėjusių trejų metų
laikotarpio produkcijos arba praėjusių penkerių metų laikotarpio vidutinės
trejų metų produkcijos, neįskaitant geriausių ir prasčiausių rezultatų.
2.
Nepalankias klimato sąlygas, gyvūnų ar augalų ligos
protrūkį arba kenkėjų antpuolį oficialiai tokiais turi pripažinti atitinkamos
valstybės narės kompetentinga institucija.
Atitinkamais atvejais valstybės narės gali iš
anksto nustatyti kriterijus, kuriais remiantis laikoma, kad toks oficialus
pripažinimas suteiktas.
3.
Draudimo išmokomis kompensuojama suma neturi
viršyti bendrų 37 straipsnio 1 dalies a punkte nurodytų nuostolių kompensavimo
išlaidų; jas išmokant, nereikalaujama nurodyti būsimos gamybos rūšies ar
apimties ir nesiekiama to nustatyti.
Valstybės narės, taikydamos atitinkamas viršutines
ribas, gali apriboti draudimo įmokos, kuri atitinka paramos skysirmo reikalavimus,
sumą.
4.
Parama neviršija I priede nustatytų didžiausių
dydžių.
39 straipsnis
Tarpusavio pagalbos fondai gyvūnų bei
augalų ligų ir su aplinka susijusių įvykių atvejais
1.
Kad tarpusavio pagalbos fondas atitiktų paramos
skyrimo reikalavimus,
(a)
jis turi būti paskirtas kompetentingos institucijos
pagal nacionalinę teisę;
(b)
jo įmokų ir išmokų politika turi būti skaidri;
(c)
jam turi būti taikomos aiškios taisyklės dėl
atsakomybės skolų atvejais.
2.
Valstybės narės nustato tarpusavio pagalbos fondų
sukūrimo ir valdymo taisykles, visų pirma dėl kompensacinių išmokų skyrimo ūkininkams
krizių atveju ir dėl atitikties šioms taisyklėms administravimo ir stebėsenos.
3.
37 straipsnio 1 dalies b punkte nurodyti
finansiniai įnašai gali būti susiję tik su:
(a)
administracinėmis tarpusavio pagalbos fondo
sukūrimo sąnaudomis, paskirstytomis ne daugiau kaip trejiems metams
proporcingai mažėjančia tvarka;
(b)
sumomis, kurios iš tarpusavio pagalbos fondo
išmokamos ūkininkams kaip finansinės kompensacijos. Be to, finansinis įnašas
gali būti susijęs su komercinių paskolų, paimtų iš tarpusavio pagalbos fondo
siekiant ūkininkams išmokėti finansines kompensacijas krizių atvejais,
palūkanomis.
Į pradinį pasirašytąjį kapitalą viešojo įnašo
neskiriama.
4.
Dėl gyvūnų ligų patirtų nuotolių finansinė
kompensacija pagal 37 straipsnio 1 dalies b punktą gali būti skiriama tik ligų,
nurodytų gyvūnų ligų sąraše, kurį sudarė Pasaulinė gyvūnų sveikatos
organizacija ir (arba) kuris nustatytas Tarybos sprendimo 90/424/EEB priede,
atveju.
5.
Parama neviršija I priede nustatyto didžiausio
paramos dydžio.
Valstybės narės gali apriboti paramos skyrimo reikalavimus
atitinkančias sąnaudas taikydamos:
(a)
viršutines ribas fondui,
(b)
atitinkamas viršutines ribas vienetui.
40 straipsnis
Pajamų stabilizavimo priemonė
1.
Parama pagal 37 straipsnio 1 dalies c punktą
skiriama, jei pajamų sumažėjimas viršija 30 proc. individualaus ūkininko
vidutinių metinių praėjusių trejų metų laikotarpio pajamų arba praėjusių
penkerių metų laikotarpio vidutinių trejų metų pajamų, neįskaitant geriausių ir
prasčiausių rezultatų. 37 straipsnio 1 dalies c punkte pajamos yra įplaukų,
kurias ūkininkas gauna iš rinkos, įskaitant visų formų viešąją paramą, suma,
atskaičius sąnaudas. Iš tarpusavio pagalbos fondo ūkininkams mokamomis
išmokomis kompensuojama ne daugiau kaip 70 proc. prarastų pajamų.
2.
Kad tarpusavio pagalbos fondas atitiktų paramos
skyrimo reikalavimus,
(a)
jis turi būti paskirtas kompetentingos institucijos
pagal nacionalinę teisę;
(b)
jo įmokų ir išmokų politika turi būti skaidri;
(c)
jam turi būti taikomos aiškios taisyklės dėl
atsakomybės skolų atvejais.
3.
Valstybės narės nustato tarpusavio pagalbos fondų
sukūrimo ir valdymo taisykles, visų pirma dėl kompensacinių išmokų skyrimo
ūkininkams krizių atveju ir dėl atitikties šioms taisyklėms administravimo ir stebėsenos.
4.
37 straipsnio 1 dalyje nurodyti įnašai gali būti
susiję tik su sumomis, ūkininkams išmokėtomis iš tarpusavio pagalbos fondų kaip
finansinės kompensacijos. Be to, finansinis įnašas gali būti susijęs su
komercinių paskolų, paimtų iš tarpusavio pagalbos fondo siekiant ūkininkams
išmokėti finansines kompensacijas krizių atvejais, palūkanomis.
Į pradinį pasirašytąjį kapitalą viešojo įnašo
neskiriama.
5.
Parama neviršija I priede nustatytų didžiausių
dydžių.
41 straipsnis
Priemonių įgyvendinimo taisyklės
Komisija įgyvendinimo aktais priima šio
skirsnio priemonių įgyvendinimo taisykles dėl:
(a)
institucijų ir įstaigų, teikiančių ūkių ir
miškininkystės konsultavimo paslaugas, ūkio valdymo arba ūkininkų pavadavimo
paslaugas, atrankos procedūrų ir proporcingo pagalbos, teikiamos pagal 16
straipsnyje nurodytą konsultavimo paslaugų priemonę,  mažinimo procedūrų;
(b)
valstybių narių atliekamo verslo plano įgyvendinimo
pažangos vertinimo, mokėjimo būdų, jaunųjų ūkininkų galimybių pasinaudoti
kitomis priemonėmis pagal 20 straipsnyje nurodytą ūkių ir verslo plėtros
priemonę;
(c)
atribojimo nuo kitų priemonių, konvertavimo į kitus
vienetus nei naudojami I priede, sandorių sąnaudų apsaičiavimo ir pagal 29
straipsnyje nurodytą agrarinės aplinkosaugos ir klimato priemonę, 30
straipsnyje nurodytą ekologinio ūkininkavimo priemonę ir 35 straipsnyje nurodytą
miškų aplinkosaugos paslaugų ir miškų išssaugojimo priemonę prisiimamų
įsipareigojimų konvertavimo arba koregavimo;
(d)
galimybės taikyti standartinę prielaidą dėl
prarastų pajamų pagal 29–32, 34 ir 35 straipsniuose nurodytas priemones ir jos
apskaičiavimo kriterijų;
(e)
paramos sumos apskaičiavimo tais atvejais, kai
veiksmas atitinka paramos skyrimo pagal kelias priemones reikalavimus.
Šie įgyvendinimo aktai priimami pagal 91
straipsnyje nurodytą nagrinėjimo procedūrą.
2 skirsnis
„Leader“ programa
42 straipsnis
LEADER vietos veiklos grupės
1.
Be Reglamento (ES) Nr. [CSF/2012] 30
straipsnyje nurodytų užduočių, vietos veiklos grupės atlieka ir papildomas
užduotis, kurias joms deleguoja valdymo institucija ir (arba) mokėjimo
agentūra.
2.
Vietos veiklos grupės gali prašyti, kad
kompetentinga mokėjimo agentūra išmokėtų išankstinę išmoką, jei tokia galimybė
numatyta kaimo plėtros programoje. Išankstinių išmokų suma neviršija
50 proc. viešosios paramos, susijusios su einamosiomis ir aktyvaus
pritaikymo sąnaudomis.
43 straipsnis
Parengiamoji parama
1.
Parama pagal Reglamento (ES) Nr. [CSF/2012]
apima:
(a)
„LEADER pradžios priemonių rinkinį“, kurį sudaro
grupių, kurios neįgyvendino LEADER 2007–2013 m. programavimo laikotarpiu,
gebėjimų stiprinimo veikla ir parama mažiems bandomiesiems projektams;
(b)
gebėjimų stiprinimą, mokymus ir tinklų kūrimą
siekiant parengti ir įgyvendinti vietos plėtros strategiją.
2.
Komisija įgaliojama pagal 90 straipsnį priimti
deleguotuosius teisės aktus, kuriais nustatoma, kokios 1 dalyje nurodytos
veiklos sąnaudos atitinka finansavimo reikalavimus.
44 straipsnis
LEADER bendradarbiavimo veikla
1.
Reglamento (ES) Nr. [CSF/2012] 31 straipsnio c
punkte nurodyta parama skiriama:
(a)
teritorinio arba tarpvalstybinio bendradarbiavimo
projektams.
Teritorinis bendradarbiavimas – bendradarbiavimas
valstybės narės viduje. Tarpvalstybinis bendradarbiavimas – kelių valstybių
narių teritorijų bendradarbiavimas ir bendradarbiavimas su trečiųjų šalių
teritorijomis;
(b)
parengiamajai techninei paramai teritorinio ir
tarpvalstybinio bendradarbiavimo projektams su sąlyga, kad vietos veiklos
grupės gali parodyti, kad yra numačiusios įgyvendinti konkretų projektą.
2.
Be kitų vietos veiklos grupių, vietos veiklos
grupės pagal EŽŪFKP partneriai gali būti:
(a)
kaimo teritorijos vietos viešieji ir privatūs
subjektai partneriai, įgyvendinantys vietos plėtros strategiją Sąjungoje arba
už jos ribų;
(b)
ne kaimo teritorijos vietos viešieji ir privatūs
subjektai partneriai, įgyvendinantys vietos plėtros strategiją.
3.
Tais atvejais, kai bendradarbiavimo projektų vietos
veiklos grupės nepasirenka, valstybės narės sukuria nuolatinių bendradarbiavimo
projektų paraiškų sistemą.
Jos pasirūpina, kad nacionalinės ir regioninės
tarpvalstybinio bendradarbiavimo projektų procedūros ir paramos reikalavimus
atitinkančių sąnaudų sąrašas ne vėliau kaip praėjus dvejiems metai po jų kaimo
plėtros programų patvirtinimo taptų prieinami visuomenei.
Bendradarbiavimo projektai patvirtinami ne vėliau
kaip per keturis mėnesius nuo jų pateikimo datos.
4.
Valstybės narės praneša Komisijai apie patvirtintus
tarpvalstybinius bendradarbiavimo projektus.
45 straipsnis
Einamosios sąnaudos ir aktyvus pritaikymas
1.
Reglamento (ES) Nr. [CSF/2012] 31 straipsnio d
punkte nurodytos einamosios sąnaudos yra su vietos plėtros strategijos
įgyvendinimo valdymu, vykdomu vietos veiklos grupės, susijusios sąnaudos.
2.
Reglamento (ES) Nr. [CSF/2012] 31 straipsnio d
punkte nurodytos aktyvaus teritorijos pritaikymo sąnaudos yra sąnaudos, kurios
apima informavimo apie vietos plėtros strategiją veiklą ir projektų kūrimo užduotis.

3.
Komisija įgaliojama pagal 90 straipsnį priimti
deleguotuosius teisės aktus, kuriais nustatoma, kokios 2 dalyje nurodytos
veiklos išlaidos atitinka finansavimo reikalavimus.
II skyrius
Kelioms priemonėms bendros nuostatos
46 straipsnis
Investicijos
1.
Kad investiciniai veiksmai atitiktų paramos EŽŪFKP
lėšomis skyrimo reikalavimus, tais atvejais, kai tikėtina, jog jie turės
neigiamo poveikio aplinkai, prieš juos vykdant atliekamas numatomo jų poveikio
aplinkai įvertinimas pagal tokios rūšies investicijoms taikomus teisės aktus.
2.
Paramos skyrimo reikalavimus atitinka tik šios
išlaidos:
(a)
nekilnojamojo turto statybos, įsigijimo, įskaitant
išperkamąją nuomą, ir gerinimo išlaidos;
(b)
naujų įrenginių ir įrangos, įskaitant programinę
įrangą, pirkimo arba išperkamosios nuomos išlaidos, neviršijančios to turto
rinkos vertės;
(c)
bendrosios sąnaudos, susijusios su a ir b punktuose
nurodytomis išlaidomis, pvz., atlygis architektams, inžinieriams ir
konsultantams, galimybių studijos, patentų ir licencijų įsigijimas.
3.
Drėkinimo atveju, paramos skyrimos reikalavimus
atitinkančiomis investicijomis laikomos tik tos investicijos, kuriomis
sunaudojamo vandens kiekis sumažinamas ne mažiau kaip 25 proc., palyginti
su anksčiau sunaudojamu kiekiu. Nukrypstant nuo pirmesnės nuostatos, valstybėse
narėse, kurios įstojo į Sąjungą 2004 m. ir vėliau, investicijos į naujus
drėkinimo įrenginius gali būti laikomos atitinkančiomis paramos skyrimo reikalavimus,
jei, aplinkos analizės duomenimis, ta investicija yra tvaraus pobūdžio ir
neturės neigiamo poveikio aplinkai.
4.
Investicijų į žemės ūkį atveju, žemės ūkio gamybos
teisių, teisių į išmokas, gyvūnų bei vienmečių augalų pirkimas ir tų augalų
sodinimas neatitinka paramos skyrimo kriterijų.  Tačiau, gyvūnų pirkimo
siekiant atkurti stichinių nelaimių paveiktą žemės ūkio gamybos potencialą
pagal 19 straipsnio 1 dalies b punktą išlaidos gali atitikti finansavimo reikalavimus.
5.
Su investicijomis susijusios paramos gavėjai gali
prašyti, kad kompetentingos mokėjimo agentūros išmokėtų išankstinę išmoką, kuri
sudaro iki 50 proc. su investicijomis susijusios viešosios pagalbos, jei
tokia galimybė yra įtraukta į kaimo plėtros programą.
6.
Komisija įgaliojama pagal 90 straipsnį priimti
deleguotuosius aktus dėl sąlygų, kuriomis su išperkamosios nuomos sutartimis,
naudota įranga ir paprastomis atnaujinimo investicijomis susijusios sąnaudos
gali būti laikomos finansavimo reikalavimus atitinkančiomis išlaidomis.
47 straipsnis
Su plotų susijusių išmokų taisyklės
1.
Hektarų skaičius, kuriam taikomi įsipareigojimai
pagal 29, 30 ir 35 straipsnius, gali metams einant gali kisti, jei:
(a)
tokia galimybė numatyta kaimo plėtros programoje,
(b)
atitinkamas įsipareigojimas netaikomas nustatyto
dydžio sklypams ir
(c)
tuo netrukdoma įgyvendinti įsipareigojimo tikslą.
2.
Kai visa žemė, kuriai taikomas įsipareigojimas, ar
jos dalis arba visa valda perleidžiama kitam asmeniui tuo laikotarpiu, kuriuo
galioja įsipareigojimas kaip pagalbos teikimo sąlyga, įsipareigojimą likusiai
laikotarpio daliai gali perimti tas kitas asmuo arba jis gali nustoti galioti.
3.
Kai paramos gavėjas nebegali toliau laikytis
įsipareigojimų, nes valda yra iš naujo padalyta arba jai taikomos viešosios
žemės konsolidacijos priemonės arba kompetentingų valdžios institucijų
patvirtintos žemės konsolidacijos priemonės, valstybės narės imasi būtinų
priemonių, kad įsipareigojimai galėtų būti pritaikyti pagal naują valdos
padėtį. Jei paaiškėja, kad toks pritaikymas neįmanomas, įsipareigojimas nustoja
galioti.
4.
Force majeure atvejais
gautos pagalbos nereikalaujama kompensuoti.
5.
2 dalies nuostatos dėl visos valdos perleidimo
atvejų  ir 4 dalis taip pat taikoma 34 straipsnyje numatytiems
įsipareigojimams.
6.
Komisija įgaliojama pagal 90 straipsnį priimti
deleguotuosius aktus, kuriais būtų nustatomos sąlygos, taikomos dalinio valdos
perleidimo atvejais, ir apibrėžiamos kitas aplinkybes, kuriomis nereikalaujama
pagalbos kompensavimo.
48 straipsnis
Nuostata dėl peržiūros
Nuostata dėl peržiūros numatoma veiksmams,
kurie įgyvendinami pagal 29, 30, 34 ir 35 straipsnius, siekiant užtikrinti, kad
jie būtų atitinkamai pritaikyti, jei būtų iš dalies pakeisti tuose
straipsniuose nurodyti atitinkami privalomi standartai, reikalavimai arba
įpareigojimai, kuriuos turi viršyti įsipareigojimai. Pagal 29, 30 ir 35
straipsnius įgyvendinamiems veiksmams, kurie trunka ilgiau nei dabartinis
programavimo laikotarpis, numatoma nuostata dėl peržiūros, kad jie galėtų būti
atitinkamai pritaikyti pagal kito programavimo laikotarpio teisinę sistemą.
Jei tokiam pritaikymui nepritaria gavėjas,
įsipareigojimas nustoja galioti.
49 straipsnis
Projektų atranka
1.
Kaimo plėtros programos valdymo institucija,
pasikonsultavusi su stebėsenos komitetu, nustato visų priemonių veiksmų
atrankos reikalavimus. Atrankos kriterijais siekiama užtikrinti vienodas
sąlygas pareiškėjams, geresnį finansinių išteklių naudojimą ir tikslingesnį
priemonių taikymą pagal Sąjungos kaimo plėtros prioritetus. Apibrėžiant
atrankos kriterijus atsižvelgiama į proporcingumo mažų subsidijų atžvilgiu
principą.
2.
Už projektų atranką atsakinga valstybės narės
institucija užtikrina, kad projektai būtų atrenkami pagal 1 dalyje nurodytus
atrankos kriterijus ir laikantis skaidrios ir tinkamai dokumentuotos
procedūros. Atrankos kriterijų taikymas nėra privalomas taikant 29–32, 34 ir 35
straipsniuose nurodytas priemones, išskyrus tuos atvejus, kai turimų lėšų
nepakanka visiems reikalavimus atitikantiems aplinkantams.
3.
Atitinkamais atvejais gavėjai gali būti atrenkami
skelbiamt kvietimą teikti paraiškas, taikant ekonominio ir aplinkosaugos
veiksmingumo kriterijus.
50 straipsnis
Kaimo vietovės apibrėžtis
Taikant šį reglamentą, kaimo vietovę programos
lygiu apibrėžia valdymo institucija.
III skyrius
Techninė pagalba ir tinklų kūrimas
51 straipsnis
Techninės pagalbos finansavimas
1.
Pagal Reglamento (ES) Nr. HR/2012 6 straipsnį
EŽŪFKP Komisijos iniciatyva arba jos vardu 0,25 proc. savo metinių lėšų
skiria Reglamento (ES) Nr. [CSF/2012] 51 straipsnyje nurodytoms užduotims
finansuoti, įskaitant 52 straipsnyje nurodyto Europos kaimo plėtros tinklo, 53
straipsnyje nurodyto EIP tinklo ir 54 straipsnyje nurodyto Europos kaimo
plėtros vertinimo tinklo kūrimo ir veikimo sąnaudas.
EŽŪFKP lėšomis taip pat gali būti finansuojama
Reglamento (ES) Nr. XXXX/XXXX [kokybės reglamento] 41 straipsnio 2 dalyje
numatyta veikla, susijusi su Sąjungos kokybės schemų nuorodomis ir simboliais.
Ši veikla yra vykdoma pagal Reglamento (EB,
Euratomas) Nr. 1605/2002 53 straipsnio 2 dalį ir pagal bet kokias kitas to
reglamento ir jo įgyvendinimo nuostatas, taikomas šiai biudžeto vykdymo formai.
2.
30 mln. EUR suma išskaičiuojama iš 1 dalyje
nurodytų lėšų ir panaudojama 56 straipsnyje nurodytam inovacinio vietos
bendradarbiavimo apdovanojimui finansuoti.
3.
Valstybių narių iniciatyva, iki 4 proc. kiekvienai
kaimo plėtros programai skirtos bendros sumos gali būti skirta Reglamento (ES)
Nr. [CSF/2012] 52 straipsnyje nurodytoms užduotims ir sąnaudoms, susijusioms su
parengiamuoju 33 straipsnio 3 dalyje nurodyto vietovių, kuriose esama gamtinių
kliūčių, ribų nustatymo darbu.
Su Reglamento (ES) Nr. HR/2012 9 straipsnyje
nurodyta sertifikavimo įstaiga susijusios sąnaudos neatitinka finansavimo pagal
šią priemonę kriterijų.
4 proc. neviršijanti suma rezervuojama 55
straipsnyje nurodytam nacionaliniam kaimo tinklui sukurti ir valdyti.
4.
Komisija įgaliojama pagal 90 straipsnį priimti
deleguotuosius teisės aktus, kuriais plačiau nustatoma, kokių tipų kontrolės
veikla atitinka paramos skyrimo pagal 3 dalį reikalavimus.
52 straipsnis
Europos kaimo plėtros tinklas
1.
Pagal 51 straipsnio 1 dalį sukuriamas Europos kaimo
plėtros tinklas, sujungiantis nacionalinius tinklus, organizacijas ir
institucijas, Sąjungos lygmeniu veikiančias kaimo plėtros srityje.
2.
Tinklų veikla, vykdomas per Europos kaimo plėtros
tinklą, siekiama:
(a)
padidinti suinteresuotųjų šalių dalyvavimą
įgyvendinant kaimo plėtrą;
(b)
pagerinti kaimo plėtros programų kokybę;
(c)
padėti informuoti plačiąją visuomenę apie kaimo
plėtros politikos naudą.
3.
Tinklo užduotys:
(a)
rinkti, analizuoti ir skleisti informaciją apie
veiklą kaimo plėtros srityje;
(b)
rinkti, stiprinti ir skleisti Sąjungos lygmeniu
gerąją kaimo plėtros patirtį;
(c)
organizuoti tematines grupes ir (arba) praktinius
seminarus ir vykdyti jų veiklą siekiant palengvinti pasikeitimą žiniomis ir
remti tolesnį kaimo plėtros politikos įgyvendinimą ir stebėseną;
(d)
teikti informaciją apie pokyčius Sąjungos kaimo vietovėse
ir trečiosiose šalyse;
(e)
Sąjungos lygmeniu organizuoti susitikimus ir
seminarus aktyviems kaimo plėtros dalyviams;
(f)
remti nacionalinius tinklus ir tarpvalstybines
bendradarbiavimo iniciatyvas;
(g)
vietos veiklos grupių lygmeniu:
i)        užtikrinti sinergiją su veikla, kurią
nacionaliniu ir (arba) regioniniu lygmeniu vykdo atitinkami tinklai, vykdant
gebėjimų stiprinimo veiklą ir keičiantis patirtimi, ir
ii)       vietos plėtros ir tarpvalstybinio
bendradarbiavimo srityse bendradarbiauti su vietos plėtros tinklaveikos ir
techninės paramos įstaigomis, įsteigtomis ERPF, ESF ir EJŽF veiklos tikslais.
4.
Komisija įgyvendinimo aktais nustato Europos kaimo
plėtros tinklo organizacinę struktūrą ir veiklą. Šie įgyvendinimo aktai
priimami pagal 91 straipsnyje nurodytą nagrinėjimo procedūrą.
53 straipsnis
EIP tinklas
1.
EIP tinklas sukuriamas pagal 51 straipsnio 1 dalį
siekiant paremti 61 straipsnyje nurodytą EIP žemės ūkio našumo ir tvarumo
srityje. Juo suteikiamos galimybės jungtis veiklos grupėms, konsultavimo
paslaugų tiekėjams ir mokslininkams.
2.
EIP tinklo užduotys:
(a)
atlikti pagalbos tarnybos funkciją ir teikti
informaciją EIP klausimais pagrindiniams dalyviams;
(b)
rengti programos lygmens diskusijas siekiant
paskatinti kurtis veiklos grupes;
(c)
atrinkti ir pranešti su EIP susijusius mokslinių
tyrimų rezultatus ir žinias;
(d)
rinkti, stiprinti ir skleisti su inovacijomis
susijusią gerąją patirtį;
(e)
organizuoti konferencijas bei seminarus ir skleisti
informaciją EIP srityje.
3.
Komisija įgyvendinimo aktais nustato EIP tinklo
organizacinę struktūrą ir veiklą. Šie įgyvendinimo aktai priimami pagal 91
straipsnyje nurodytą nagrinėjimo procedūrą.
54 straipsnis
Europos kaimo plėtros vertinimo tinklas
1.
Europos kaimo plėtros vertinimo tinklas sukuriamas
pagal 51 straipsnio 1 dalį siekiant paremti kaimo plėtros programų vertinimą.
Juo suteikiamos galimybės jungtis kaimo plėtros programų vertinimo dalyviams.
2.
Europos kaimo plėtros vertinimo tinklo tikslas –
palengvinti kaitimąsi vertinimo metodikų žiniomis ir gerąją patirtimi, kurti
vertinimo metodus ir priemones, remti vertinimus procesus ir duomenų rinkimą
bei valdymą.
3.
Komisija įgyvendinimo aktais nustato Europos kaimo
plėtros vertinimo tinklo organizacinę struktūrą ir veiklą. Šie įgyvendinimo
aktai priimami pagal 91 straipsnyje nurodytą nagrinėjimo procedūrą.
55 straipsnis
Nacionalinis kaimo tinklas
1.
Kiekviena valstybė narė įsteigia nacionalinį kaimo
tinklo, kuriuo suburia kaimo plėtroje dalyvaujančias organizacijas ir
institucijas. Reglamento (ES) Nr. [CSF/2012] 5 straipsnyje nurodyta
partnerystė taip pat yra nacionalinio tinklo dalis.
Regionines programas parengusios valstybės narės
gali pateikti patvirtinti specialią jų nacionalinio kaimo tinklo sukūrimo ir
veiklos programą.
2.
Nacionalinio kaimo tinklo veikla siekiama:
(a)
padidinti suinteresuotųjų šalių dalyvavimą
įgyvendinant kaimo plėtrą;
(b)
pagerinti kaimo plėtros programų kokybę;
(c)
informuoti plačiąją visuomenę ir potencialius
paramos gavėjus apie kaimo plėtros politiką;
(d)
skatinti žemės ūkio inovacijas.
3.
EŽŪFKP parama pagal 51 straipsnio 3 dalį naudojama:
(a)
struktūroms, reikalingoms tinklui veikti;
(b)
veiksmų plano, kuriame numatyti toliau pateikti
būtiniausi elementai, parengimui ir įgyvendinimui:
i)        tinklo valdymas;
ii)       suinteresuotųjų šalių dalyvavimas
remiant programos kūrimą;
iii)      parama stebėsenos veiklai, visų pirma
atitinkamos grįžtamosios informacijos rinkimui ir sklaidai, rekomendacijoms ir
analizėms, ypač pateiktoms Reglamento (ES) Nr. [CSF/2012] 41 straipsnyje
nurodytų stebėjimo komitetų.  Nacionalinis kaimo tinklas remia ir vietos
veiklos grupių vykdomą vietos plėtros strategijų stebėseną ir vertinimą;
iv)      programos įgyvendinimo įstaigų ir vietos
veiklos grupių mokymo veiklos rengimas jų kūrimosi etapu;
v)       projektų, apimančių visus kaimo plėtros
programų prioritetus, pavyzdžių rinkimas;
vi)      nenutrūkstamas tyrimų vykdymas ir
analizių teikimas;
vii)     vietos veiklos grupėms skirta
tinklaveika, visų pirma techninė pagalba teritoriniam ir tarpvalstybiniam
bendradarbiavimui, vietos veiklos grupių bendradarbiavimo palengvinimas ir
partnerių paieška 36 straipsnyje nurodytoms priemonėms įgyvendinti;
viii)
konsultantų ir (arba)
konsultavimo paslaugų tiekėjų keitimosi praktika ir patirtimi palengvinimas;
ix)      inovacijoms skirta tinklų veikla;
x)       komunikacijos planas, įskaitant su
valdymo institucijų pritarimu vykdomą su kaimo plėtros programa susijusią
viešinimo ir informavimo veiklą ir plačiajai visuomenei skirtą informavimo ir
komunikacijos veiklą;
xi)      nuostata dėl dalyvavimo Europos kaimo
plėtros tinklo veikloje ir pagalbos jai;
(c)
iš nepriklausomų ekspertų sudarytos su 58 straipsnio
2 dalyje nurodytu inovacinio vietos bendradarbiavimo apdovanojimu susijusios
pirminės atrankos komisijos įsteigimui ir pirminės paraiškų atrankos proceso
sukūrimui.
4.
Komisija įgyvendinimo aktais priima taisykles dėl
nacionalinių kaimo tinklų sukūrimo ir veiklos. Šie įgyvendinimo aktai priimami
pagal 91 straipsnyje nurodytą nagrinėjimo procedūrą.
IV skyrius
Vietos inovacinio bendradarbiavimo kaimo vietovėse apdovanojimas
56 straipsnis
Vietos inovacinio bendradarbiavimo kaimo
vietovėse apdovanojimas
51 straipsnio 2 dalyje minimos lėšos yra
naudojamos bendradarbiavimo projektų, vykdomų bent dviejų ūkio subjektų,
įsikūrusių skirtingose valstybėse narėse ir įgyvendinančių inovacinius vietos
lygmens sumanymus, apdovanojimui finansuoti.
57 straipsnis
Kvietimas teikti paraiškas
1.
Ne vėliau kaip nuo 2015 m. Komisija kasmet
skelbia kvietimą teikti paraiškas 56 straipsnyje nurodytam apdovanojimui gauti.
Paskutinis kvietimas teikti paraiškas skelbiamas ne vėliau kaip 2019 m.
2.
Kvietime teikti paraiškas nurodoma pasiūlymų tema,
susijusi su vienu iš Sąjungos kaimo plėtros prioritetų. Be to, tema turi būti
tinkama projektui įgyvendinti bendradarbiaujant tarptautiniu lygmeniu.
3.
Kvietimas teikti paraiškas yra skirtas tiek vietos
veiklos grupėms, tiek pavieniams ūkio subjektams, bendradarbiaujantiems
įgyvendinant konkretų projektą.
58 straipsnis
Atrankos procedūra
1.
Visose valstybėse narėse pareiškėjai teikia
konkurso paraiškas atitinkamam nacionaliniam kaimo tinklui, atsakingam už
išankstinę paraiškų atranką.
2.
Nacionaliniai kaimo tinklai paraiškoms atrinkti iš
savo narių sudaro nepriklausomų ekspertų išankstinės atrankos tarybą.
Išankstinė paraiškų atranka vykdoma vadovaujantis atmetimo, atrankos ir
apdovanojimo kriterijais, apibrėžtais kvietime teikti paraiškas. Kiekvienas nacionalinis
kaimo tinklas iš anksto atrenka ne daugiau kaip 10 paraiškų ir jas perduoda
Komisijai.
3.
Komisija yra atsakinga už penkiasdešimties
laimėjusių projektų atrinkimą iš visų valstybėse narėse iš anksto atrinktų
paraiškų. Komisija iš nepriklausomų ekspertų sudaro ad hoc iniciatyvinę
grupę. Ši iniciatyvinė grupė surengia laimėjusių paraiškų atranką,
vadovaudamasi atmetimo, atrankos ir apdovanojimo kriterijais, apibrėžtais
kvietime teikti paraiškas.
4.
Komisija įgyvendinimo aktu nustato sąrašą projektų,
kuriems skiriamas apdovanojimas.
59 straipsnis
Finansinis apdovanojimas. Sąlygos ir
mokėjimas
1.
Gali būti apdovanojami tik tie projektai, kurie
būtų įgyvendinami ne ilgiau kaip dvejus metus nuo įgyvendinimo akto, kuriuo
skiriamas apdovanojimas, priėmimo datos. Projekto įvykdymo laikotarpis
nurodomas paraiškoje.
2.
Apdovanojimas skiriamas vienkartine išmoka. Išmokos
sumą įgyvendinimo aktais nustato Komisija, vadovaudamasi kvietime teikti
paraiškas nustatytais kriterijais ir atsižvelgdama į paraiškoje nurodytas numatomas
projekto įgyvendinimo sąnaudas. Didžiausia apdovanojimo suma vienam projektui
neturi viršyti 100 000 EUR.
3.
Valstybės narės išmoka apdovanojimą laimėjusiems
pareiškėjams, kai įsitikina, kad projektas įgyvendintas. Sąjunga kompensuoja
atitinkamas išlaidas valstybėms narėms pagal Reglamento (ES) Nr. HR/2012
IV antraštinės dalies II skyriaus 4 skirsnyje nustatytas nuostatas. Valstybės
narės gali nuspręsti visą apdovanojimo sumą ar jos dalį išmokėti laimėjusiems
pareiškėjams prieš patikrindamos, ar projektas yra įgyvendintas, tačiau tokiu
atveju jos yra pačios atsakingos už šias išlaidas iki to laiko, kol bus
įsitikinta, kad projektas įvykdytas.
60 straipsnis
Tvarkos, grafikų ir iniciatyvinės grupės
sudarymo taisyklės
Komisija įgyvendinimo aktais nustato išsamias
nuostatas dėl projektų atrankos tvarkos ir grafikų ir 58 straipsnio 3 dalyje
nurodytos nepriklausomų ekspertų iniciatyvinės grupės sudarymo taisykles.
Minėti įgyvendinimo aktai priimami, laikantis 91 straipsnyje nurodytos
nagrinėjimo procedūros.
        IV ANTRAŠTINĖ
DALIS
EIP žemės ūkio našumo ir tvarumo srityje
61 straipsnis
Tikslai
1.
EIP žemės ūkio našumo ir tvarumo srityje:
(a)
skatina efektyviai išteklius naudojantį, našų,
netaršų, klimatui palankų ir atsparų žemės ūkio sektorių, tausojantį
pagrindinius gamtos išteklius, nuo kurių priklauso ūkininkavimas;
(b)
padeda užtikrinti nuolatinį maisto, pašarų ir
biologinių medžiagų – tiek esamų, tiek būsimų – tiekimą;
(c)
tobulina procesus, kuriais siekiama išsaugoti
aplinką, prisitaikyti prie klimato kaitos ir ją sušvelninti;
(d)
pažangiausias mokslinių tyrimų žinias ir
technologijas padaro prieinamas ūkininkams, įmonėms ir konsultacinėms
tarnyboms.
2.
Šiuos tikslus EIP žemės ūkio našumo ir tvarumo
srityje siekia įgyvendinti:
(a)
kurdamos pridėtinę vertę, geriau susiejant
mokslinius tyrimus ir ūkininkavimo praktiką ir skatindamos platesnį turimų
inovacinių priemonių naudojimą;
(b)
skatindamos greitesnį ir platesnį inovacinių
sprendimų įgyvendinimą praktikoje ir
(c)
informuodamos mokslininkų bendruomenę apie
reikalingus ūkininkavimo praktikos mokslinius tyrimus.
3.
EŽŪFKP padeda siekti žemės ūkio našumo ir tvarumo
EIP tikslų, pagal 36 straipsnį teikdamas paramą EIP veiklos grupėms, nurodytoms
62 straipsnyje, ir EIP tinklui, nurodytam 53 straipsnyje.
62 straipsnis
Veiklos grupės
1.
EIP veiklos grupės yra EIP žemės ūkio našumo ir
tvarumo srityje dalis. Šias veiklos grupes sudaro tokie žemės ūkio ir maisto
sektoriuje vykdantys veiklą suinteresuotieji subjektai, kaip ūkininkai,
mokslininkai, konsultantai ir įmonės.
2.
EIP veiklos grupės nustato vidaus tvarką, kuria
siekiama užtikrinti jų veiklos skaidrumą ir vengti interesų konfliktų.
63 straipsnis
Veiklos grupių uždaviniai
1.
EIP veiklos grupės parengia planą, kuriame
pateikia:
(a)
inovacinio projekto, kuris bus rengiamas, bandomas,
pritaikomas ar įgyvendinamas, aprašymą;
(b)
numatomų rezultatų ir indėlio į EIP tikslo didinti
našumą ir tausų išteklių valdymą įgyvendinimą aprašymą.
2.
Įgyvendindamos savo inovacinius projektus, veiklos
grupės:
(a)
priima sprendimus dėl inovacinių veiksmų plėtojimo
ir įgyvendinimo ir
(b)
įgyvendina inovacinius veiksmus, pasinaudodamos
priemonėmis, finansuojamomis pagal kaimo plėtros programas.
3.
Veiklos grupės skelbia savo projekto rezultatus,
visų pirma per EIP tinklą.
V ANTRAŠTINĖ DALIS
Finansinės nuostatos
64 straipsnis
Ištekliai ir jų paskirstymas
1.
Bendrą Sąjungos paramos kaimo plėtrai pagal šį
reglamentą sumą laikotarpiui nuo 2014 m. sausio 1 d. iki 2020 m.
gruodžio 31 d., jos metinį paskirstymą ir mažiausią sumą, skiriamą mažiau
išsivysčiusiems regionams, nustato Europos Parlamentas ir Taryba, atsižvelgdami
į Komisijos pasiūlymą, pagal 2014–2020 m. daugiametę finansinę programą ir
to paties laikotarpio Tarpinstitucinį susitarimą dėl bendradarbiavimo biudžeto
klausimais ir patikimo finansų valdymo[34].
2.
0,25 proc. 1 dalyje nurodytų lėšų skiriama
Komisijos techninei pagalbai, kaip nurodyta 51 straipsnio 1 dalyje.
3.
1 dalyje nurodytoms sumoms jų programavimo ir
vėlesnio įtraukimo į bendrą Sąjungos biudžetą tikslais taikomas metinis
2 proc. indeksavimas.
4.
Komisija įgyvendinimo aktu atlieka 1 dalyje
nurodytų sumų metinį paskirstymą valstybėms narėms, prieš tai atėmusi 2 dalyje
nurodytą sumą ir atsižvelgdama į Reglamento (ES) Nr. DP/2012 14 straipsnio
2 dalyje nurodytą lėšų pervedimą. Atlikdama metinį paskirstymą, Komisija
atsižvelgia į:
(a)
objektyvius kriterijus, susijusius su 4 straipsnyje
nurodytais tikslais, ir
(b)
ankstesnės veiklos rezultatus.
5.
Be 4 dalyje nurodytų sumų, toje pačioje dalyje
nurodytame įgyvendinimo akte nurodomos lėšos, pervestos į EŽŪFKP, taikant
Reglamento (ES) Nr. DP/2012 7 straipsnio 2 dalį ir 14 straipsnio 1 dalį.
6.
Siekiant paskirstyti veiklos rezervą, nurodytą
Reglamento (ES) Nr. [CSF/2012] 20 straipsnio 2 dalyje, turimos
asignuotosios įplaukos, EŽŪFKP surinktos pagal Reglamento (ES) Nr. HR/2012
45 straipsnį, pridedamos prie sumų, nurodytų Reglamento (ES) Nr. [CSF/2012] 18
straipsnyje. Rezervas paskirstomas valstybėms narėms proporcingai jų daliai
bendroje EŽŪFKP paramos sumoje.
65 straipsnis
Fondo įnašas
1.
Kaimo plėtros programą patvirtinančiu sprendimu
nustatomas didžiausias programai skiriamas EŽŪFKP įnašas. Šiame sprendime
prireikus aiškiai nustatomi mažiau išsivysčiusiems regionams skiriami
asignavimai.
2.
EŽŪFKP įnašas apskaičiuojamas remiantis reikalavimus
atitinkančių viešųjų išlaidų suma.
3.
Kaimo plėtros programose nustatomas bendras EŽŪFKP
įnašo dydis, taikomas visoms priemonėms. Prireikus nustatomas atskiras EŽŪFKP
įnašo dydis, taikomas mažiau išsivysčiusiems regionams, atokiausiems regionams
ir mažosioms Egėjo jūros saloms, kaip apibrėžta Reglamente (EEB)
Nr. 2019/93. EŽŪFKP įnašo dydis negali viršyti:
(a)
85 proc. reikalavimus atitinkančių viešųjų
išlaidų mažiau išsivysčiusiuose regionuose, atokiausiuose regionuose ir
mažosiose Egėjo jūros salose, kaip apibrėžta Reglamente (EEB) Nr. 2019/93,
sumos;
(b)
50 proc. reikalavimus atitinkančių viešųjų
išlaidų kituose regionuose sumos.
EŽŪFKP įnašo dydis negali būti mažesnis kaip
20 proc.
4.
Nukrypstant nuo 3 dalies, didžiausias EŽŪFKP įnašo
dydis siekia:
(a)
80 proc. priemonėms, nurodytoms 15, 28 ir 36
straipsniuose, LEADER vietos plėtros programai, nurodytai Reglamento (ES)
Nr. [CSF/2012] 28 straipsnyje, ir veiksmams pagal 20 straipsnio 1 dalies a
punkto i papunktį. Įnašas gali būti padidintas iki 90 proc. mažiau
išsivysčiusių, atokiausių regionų ir mažųjų Egėjo jūros salų, kaip apibrėžta
Reglamente (EEB) Nr. 2019/93, programoms;
(b)
100 proc. veiksmams, finansuojamiems pagal 66
straipsnį.
5.
Ne mažiau kaip 5 proc. viso kaimo plėtros
programai skiriamo EŽŪFKP įnašo skiriama LEADER programai.
6.
EŽŪFKP lėšomis bendrai finansuojamos išlaidos
negali būti bendrai finansuojamos struktūrinių fondų, Sanglaudos fondo arba bet
kurios kitos Sąjungos finansinės priemonės įnašu.
7.
Viešosios išlaidos įmonėms remti atitinka valstybės
pagalbai nustatytas pagalbos ribas, išskyrus atvejus, jei šiame reglamente
numatyta kitaip.
66 straipsnis
Veiksmų, kuriais iš esmės prisidedama prie
inovacijų diegimo, finansavimas
Lėšos, pervestos
EŽŪFKP taikant Reglamento (ES) Nr. DP/2012 7 straipsnio 2 dalį, skiriamos
veiksmams, kuriais iš esmės padedama diegti inovacijas, svarbias žemės ūkio
našumui ir tvarumui, taip pat klimato kaitos švelninimui arba prisitaikymui.
67 straipsnis
Išlaidų atitikimas kriterijams
1.
Nukrypstant nuo Reglamento (EB) Nr. [CSF/2012] 55
straipsnio 7 dalies, stichinių nelaimių atveju taikant nepaprastąsias
priemones, kaimo plėtros programose gali būti numatyta, kad išlaidos,
susijusios su programos pokyčiais, gali atitikti reikalavimus finansavimui
gauti nuo stichinės nelaimės pradžios datos.
2.
Išlaidos atitinka reikalavimus EŽŪFKP įnašui gauti
tik tuo atveju, jei jos susijusios su veiksmais, kuriuos pagal 49 straipsnyje
nustatytus atrankos kriterijus atrinko atitinkama programos valdymo institucija
arba kurie atrinkti jos atsakomybe.
Reikalavimus finansavimui gauti atitinka tik tos
išlaidos, kurios patiriamos po paraiškos pateikimo kompetentingai institucijai,
išskyrus bendrąsias sąnaudas, apibrėžtas 46 straipsnio 2 dalies c punkte ir
susijusias su investicijų veiksmais pagal priemones, patenkančias į Sutarties
42 straipsnio taikymo sritį.
Valstybės narės savo programose gali numatyti, kad
reikalavimus atitinka tik tos išlaidos, kurios patiriamos po to, kai
kompetentinga institucija patvirtino paraišką skirti paramą.
3.
1 ir 2 dalys netaikomos 51 straipsnio 1 ir 2 dalių
nuostatoms.
4.
Paramos gavėjų atlikti mokėjimai patvirtinami
sąskaitomis faktūromis ir mokėjimą įrodančiais dokumentais. Kai tai neįmanoma,
mokėjimai patvirtinami lygiaverčiais įrodomąją vertę turinčiais dokumentais,
išskyrus atvejus, kai parama teikiama Reglamento (ES) [CSF/2012] 57 straipsnio
1 dalies b, c ir d punktuose nurodytais būdais.
68 straipsnis
Reikalavimus atitinkančios išlaidos
1.
Kai einamosios sąnaudos remiamos pagal šį
reglamentą, reikalavimus finansavimui gauti atitinka šios sąnaudų rūšys:
(a)
veiklos sąnaudos;
(b)
personalo sąnaudos;
(c)
mokymo sąnaudos;
(d)
su viešaisiais ryšiais susijusios sąnaudos;
(e)
finansinės sąnaudos;
(f)
tinklaveikos sąnaudos.
2.
Reikalavimus finansavimui gauti atitinka tik tos
studijų išlaidos, kurios susijusios su specifiniu programos veiksmu arba
specifiniais programos uždaviniais ir tikslais.
3.
Įnašai natūra, būtent darbais, prekėmis,
paslaugomis, žeme ir nekilnojamuoju turtu, už kuriuos nemokama grynaisiais
pinigais pagal sąskaitas faktūras ar lygiaverčius įrodomąją vertę turinčius
dokumentus, gali būti laikomi reikalavimus atitinkančiomis išlaidomis, jeigu
įvykdomos Reglamento (ES) [CSF/2012] 59 straipsnio sąlygos.
4.
Netiesioginės sąnaudos atitinka reikalavimus
paramai gauti pagal priemones, nurodytas 15, 16, 19, 21, 25 ir 36
straipsniuose.
69 straipsnis
Galimybė tikrinti ir kontroliuoti priemones
1.
Valstybės narės užtikrina, kad visas jų numatomas
įgyvendinti kaimo plėtros priemones būtų galima tikrinti ir kontroliuoti. Todėl
valdymo institucija ir kiekvienos kaimo plėtros programos mokėjimo agentūra
atlieka galimybės tikrinti ir kontroliuoti priemones, kurias ketinama įtraukti
į kaimo plėtros programą, ex ante vertinimą. Valdymo institucija ir
mokėjimo agentūra taip pat atlieka galimybės tikrinti ir kontroliuoti priemones
vertinimą kaimo plėtros programos įgyvendinimo metu. Vykdant ex ante
vertinimą ir vertinimą įgyvendinimo laikotarpiu, atsižvelgiama į ankstesnio ir
dabartinio programavimo laikotarpio tikrinimų rezultatus. Vertinimu nustačius,
kad priemonės neatitinka galimybės tikrinti ir kontroliuoti reikalavimų,
vertintos priemonės atitinkamai koreguojamos.
2.
Kai parama skiriama remiantis standartinėmis arba
papildomomis sąnaudomis ir prarastomis pajamomis, valstybės narės užtikrina,
kad atitinkami skaičiavimai būtų tinkami bei tikslūs ir atlikti iš anksto,
laikantis teisingo, sąžiningo ir patikrinamo apskaičiavimo metodo. Todėl nuo
institucijų, atliekančių skaičiavimus, nepriklausoma įstaiga, turinti deramą
kompetenciją, išduoda pažymą, kuria patvirtinama, kad apskaičiavimai tinkami ir
tikslūs. Ta pažyma įtraukiama į kaimo plėtros programą.
70 straipsnis
Išankstinės išmokos
1.
Norint gauti išankstinę išmoką, būtina pateikti
100 proc. išankstinės išmokos vertės banko arba lygiavertę garantiją.
Viešųjų paramos gavėjų atveju išankstinės išmokos mokamos savivaldybėms,
regionų valdžios institucijoms ir jų asociacijoms, taip pat viešosios teisės
institucijoms.
Valdžios institucijos kaip garantija pateikta
priemonė laikoma lygiaverte pirmoje pastraipoje nurodytai garantijai, jeigu
institucija įsipareigoja išmokėti garantija padengtą sumą tuo atveju, jei teisė
į išmokėtą išankstinę išmoką nebūtų nustatyta.
2.
Garantija gali būti grąžinama, kai kompetentinga
mokėjimo agentūra nustato, kad faktinių išlaidų, atitinkančių veiksmui skirtą
viešąjį įnašą, suma viršija išankstinės išmokos sumą.
VI ANTRAŠTINĖ DALIS
Valdymas, kontrolė ir informavimas
71 straipsnis
Komisijos pareigos
Siekdama užtikrinti bendrą valdymą ir patikimą
finansų valdymą pagal Sutarties 317 straipsnį, Komisija taiko Reglamente (ES)
Nr. HR/2012 nustatytas priemones ir kontrolės mechanizmus.
72 straipsnis
Valstybių narių pareigos
1.
Siekdamos užtikrinti, kad Sąjungos finansiniai
interesai būtų veiksmingai apsaugoti, valstybės narės pagal Reglamento (ES)
Nr. HR/2012 60 straipsnio 1 dalį priima įstatymus ir kitus teisės aktus.
2.
Valstybės narės kiekvienai kaimo plėtros programai
paskiria šias institucijas:
(a)
valdymo instituciją, kuri gali būti viešoji arba
privati įstaiga, veikianti nacionaliniu arba regioniniu lygmeniu; arba už
atitinkamos programos valdymą gali būti atsakinga pati tą užduotį vykdanti
valstybė narė;
(b)
akredituotą mokėjimo agentūrą, kaip apibrėžta
Reglamento (ES) Nr. HR/2012 7 straipsnyje;
(c)
sertifikavimo įstaigą, kaip apibrėžta Reglamento
(ES) Nr. HR/2012 9 straipsnyje.
3.
Valstybės narės užtikrina, kad kiekvienai kaimo
plėtros programai būtų nustatoma atitinkama valdymo ir kontrolės sistema,
padedanti užtikrinti aiškų valdymo institucijos ir kitų įstaigų funkcijų
pasiskirstymą ir atskyrimą. Valstybės narės atsako už veiksmingą sistemų
veikimą programos vykdymo laikotarpiu.
4.
Valstybės narės aiškiai apibrėžia valdymo
institucijos, mokėjimo agentūros, LEADER vietos veiklos grupių uždavinius,
susijusius su tinkamumo ir atrankos kriterijų ir projekto atrankos procedūros
taikymu.
73 straipsnis
Valdymo institucija
1.
Valdymo institucija atsako už veiksmingą, efektyvų
ir teisingą programos valdymą ir jos įgyvendinimą, visų pirma:
(a)
užtikrina, kad būtų tinkama saugi elektroninė
sistema, skirta įrašyti, laikyti, valdyti ir pranešti stebėsenai ir vertinimui
reikalingus statistinius duomenis apie programą ir jos įgyvendinimą, ypač
duomenis, reikalingus stebėti pažangą siekiant nustatytų tikslų ir prioritetų;
(b)
kas ketvirtį teikia Komisijai atitinkamus veiksmų,
kuriems skiriamas finansavimas, rodiklių duomenis, įskaitant pagrindinius
paramos gavėjo ir projekto duomenis;
(c)
užtikrina, kad paramos gavėjai ir kitos įstaigos,
dalyvaujančios veiksmų įgyvendinime:
(i)      būtų informuojami apie įsipareigojimus,
atsirandančius dėl skirtos pagalbos, ir visoms su veiksmu susijusiems sandoriams
taikytų atskirą apskaitos sistemą arba atitinkamą apskaitos kodą;
(ii)      žinotų apie duomenų teikimo valdymo
institucijai ir pajėgumo bei rezultatų registravimo reikalavimus;
(d)
užtikrina ex ante vertinimo, nurodyto
Reglamento (ES) Nr. [CSF/2012] 48 straipsnyje, atitiktį stebėsenos ir
vertinimo sistemai, jį patvirtina ir vertinimo rezultatus teikia Komisijai;
(e)
užtikrina, kad būtų patvirtintas Reglamento (ES)
Nr. [CSF/2012] 49 straipsnyje nurodytas vertinimo planas, kad ex post
programos vertinimas, nurodytas Reglamento (ES) Nr. [CSF/2012] 50
straipsnyje, būtų vykdomas laikantis tame reglamente nustatytų laiko terminų;
taip pat užtikrina tokių vertinimų atitiktį stebėsenos ir vertinimo sistemai ir
jų pateikimą stebėjimo komitetui ir Komisijai;
(f)
teikia stebėsenos komitetui programos įgyvendinimo
pagal konkrečius programos tikslus ir prioritetus stebėjimui būtiną informaciją
ir dokumentus;
(g)
rengia metinę pažangos ataskaitą, kurioje pateikia
apibendrintas stebėsenos duomenų lenteles, ir, stebėjimo komitetui patvirtinus,
ją teikia Komisijai;
(h)
užtikrindama, kad mokėjimo agentūra, prieš
patvirtinant išmokas, gautų visą būtiną informaciją, pirmiausia apie atliktas
procedūras ir visus finansavimui atrinktų veiksmų patikrinimus;
(i)
užtikrina informacijos apie programą teikimą,
įskaitant per nacionalinį kaimo tinklą, galimiems paramos gavėjams, profesinėms
organizacijoms, ekonominiams ir socialiniams partneriams, vyrų ir moterų lygybę
skatinančioms įstaigoms ir atitinkamoms nevyriausybinėms organizacijoms,
įskaitant aplinkosaugos organizacijas, apie tos programos siūlomas galimybes ir
apie taisykles programos finansavimui gauti, taip pat informacijos apie
Sąjungos vaidmenį vykdant programą teikimą Sąjungos įnašo gavėjams ir plačiajai
visuomenei.
2.
Valstybė narė arba valdymo institucija gali
paskirti vieną ar daugiau tarpinių įstaigų, įskaitant vietos valdžios institucijas,
regioninės plėtros įstaigas ar nevyriausybines organizacijas, valdyti ir
įgyvendinti kaimo plėtros veiksmus.
Jei valdymo institucija dalį savo užduočių
perduoda kitai įstaigai, ji ir toliau atsako už visų minėtų užduočių veiksmingą
ir teisingą valdymą bei įgyvendinimą. Valdymo institucija užtikrina, kad būtų
nustatytos tinkamos nuostatos, kuriomis būtų sudarytos sąlygos kitai įstaigai
gauti visus šioms užduotims vykdyti reikiamus duomenis ir informaciją.
3.
Kai kaimo plėtros programa apima 8 straipsnyje
nurodytą teminį paprogramį, tai strategijai valdyti ir įgyvendinti valdymo
institucija gali paskirti vieną ar daugiau tarpinių įstaigų, įskaitant vietos
valdžios institucijas, vietos veiklos grupes ar nevyriausybines organizacijas.
Šiuo atveju taikoma 2 dalis.
74 straipsnyje minėtos stebėsenos ir vertinimo
sistemos tikslais valdymo institucija užtikrina, kad šio teminio paprogramio
veiksmai ir pajėgumas būtų nustatomi atskirai.
VII ANTRAŠTINĖ DALIS
Stebėsena ir vertinimas
I skyrius
Bendrosios nuostatos
1 skirsnis
Stebėsenos ir vertinimo sistemos sukūrimas ir tikslai
74 straipsnis
Stebėsenos ir vertinimo sistema
Remdamosi šia antraštine dalimi, Komisija ir
valstybės narės bendradarbiaudamos parengia bendrą stebėsenos ir vertinimo
sistemą, kurią Komisija priima įgyvendinimo aktais, taikydama 91 straipsnyje
nurodytą nagrinėjimo procedūrą.
75 straipsnis
Tikslai
Stebėsenos ir vertinimo sistema siekiama:
(a)
parodyti kaimo plėtros politikos pažangą ir
laimėjimus, įvertinti kaimo plėtros politikos intervencijos poveikį,
veiksmingumą, našumą ir aktualumą;
(b)
padėti tiksliau nukreipti paramą kaimo plėtrai;
(c)
remti bendrą mokymosi procesą, susijusį su stebėsena
ir vertinimu.
2 skirsnis
Techninės nuostatos
76 straipsnis
Bendrieji rodikliai
1.
Siekiant sudaryti sąlygas rinkti duomenis Sąjungos
lygmeniu, 74 straipsnyje numatytoje stebėsenos ir vertinimo sistemoje
pateikiamas visoms programoms taikomų bendrų rodiklių, rodančių pradinę padėtį
ir programos finansinį vykdymą, pajėgumą, rezultatus ir poveikį, sąrašas.
2.
Bendri rodikliai siejami su kaimo plėtros politikos
programos struktūra ir tikslais ir pagal juos galima vertinti politikos
įgyvendinimo pažangą, našumą ir veiksmingumą, palyginti su tikslais ir
uždaviniais Sąjungos, nacionaliniu ir programos lygmenimis.
77 straipsnis
Elektroninė informacinė sistema
1.
Pagrindinė informacija apie programos įgyvendinimą,
visus finansavimui skirti atrinktus ir įvykdytus veiksmus, reikalinga stebėsenai
ir vertinimui, įskaitant pagrindinę informaciją apie paramos gavėją ir
projektą, įrašoma ir tvarkoma elektroniniu būdu.
2.
Komisija užtikrina, kad egzistuotų tinkama saugi
elektroninė sistema, skirta įrašyti, laikyti ir valdyti pagrindinius duomenis
ir teikti ataskaitas apie stebėsenos ir vertinimo rezultatus.
78 straipsnis
Informacijos teikimas
Paramos pagal kaimo plėtros priemones gavėjai
ir vietos veiklos grupės įsipareigoja teikti valdymo institucijai ir (arba)
paskirtiems vertintojams arba kitoms įstaigoms, kurioms perduotos valdymo
institucijos funkcijos, visą informaciją, reikalingą programos stebėsenai ir
vertinimui, visų pirma, siekiant nustatyti, ar vykdomi konkretūs tikslai ir
prioritetai.
II skyrius
Stebėsena
79 straipsnis
Stebėsenos procedūros
1.
Valdymo institucija ir Reglamento (ES)
Nr. [CSF/2012] 41 straipsnyje nurodytas stebėsenos komitetas stebi
programos įgyvendinimo kokybę.
2.
Valdymo institucija ir stebėsenos komitetas
kiekvienos kaimo plėtros programą stebi vadovaudamiesi finansiniais, pajėgumo
ir tikslų rodikliais.
80 straipsnis
Stebėsenos komitetas
Valstybės narės, vykdančios regionines
programas, gali įsteigti nacionalinį stebėsenos komitetą, kuris koordinuotų šių
programų įgyvendinimą pagal nacionalinę programą ir finansinių išteklių
įsisavinimą.
81 straipsnis
Stebėsenos komiteto pareigos
1.
Stebėsenos komitetas tikrina kaimo plėtros
programos veiklos rezultatus ir jos įgyvendinimo veiksmingumą. Todėl be
Reglamento (ES) Nr. [CSF] 43 straipsnyje nurodytų funkcijų stebėsenos
komitetas:
(a)
per keturis mėnesius nuo sprendimo, kuriuo
patvirtinama programa, priėmimo išnagrinėja finansuojamų veiksmų atrankos kriterijus
ir pareiškia dėl jų nuomonę. Atrankos kriterijai patikslinami, atsižvelgiant į
programavimo poreikius;
(b)
nagrinėja su programos vertinimo planu susijusias
veiklos kryptis ir pajėgumą;
(c)
nagrinėja programos veiklą, susijusią su ex ante
sąlygų įvykdymu;
(d)
dalyvauja nacionaliniame kaimo tinkle, siekdamas
keistis informacija apie programos įgyvendinimą;
(e)
svarsto ir tvirtina metines įgyvendinimo ataskaitas
prieš siųsdamas jas Komisijai.
82 straipsnis
Metinė
įgyvendinimo ataskaita
1.
Nuo 2016 iki 2023 m. imtinai valstybė narė iki
kiekvienų metų gegužės 31 d. pateikia Komisijai kaimo plėtros programos
metinę įgyvendinimo ataskaitą už praėjusius kalendorinius metus. 2016 m.
pateikta ataskaita apima 2014 ir 2015 kalendorinius metus.
2.
Be Reglamento (ES) Nr. [CSF/2012] 44
straipsnyje nurodytos informacijos, metinėse įgyvendinimo ataskaitose
pateikiami duomenys, inter alia, apie pagal kiekvieną priemonę
prisiimtus finansinius įsipareigojimus ir patirtas išlaidas, taip pat su
vertinimo planu susijusios veiklos santrauka.
3.
Be Reglamento (ES) Nr. [CSF/2012] 44 straipsnyje
nurodytos informacijos, 2017 m. teikiama metinė įgyvendinimo ataskaita
apima ir visų programos paprogramių įgyvendinimo aprašymą, pažangos užtikrinant
integruotą požiūrį į EŽŪFKP ir kitų ES finansinių priemonių naudojimą, be kita
ko, įgyvendinant vietos plėtros strategijas, kaimo vietovių teritoriniam
vystymuisi remti, vertinimą ir išvadas dėl kiekvieno kaimo plėtros programos
prioriteto tikslų įgyvendinimo.
4.
Be Reglamento (ES) Nr. [CSF/2012] 44 straipsnyje
nurodytos informacijos, 2019 m. teikiama metinė įgyvendinimo ataskaita
apima visų programos paprogramių įgyvendinimo aprašymą ir pažangos užtikrinant
integruotą požiūrį į EŽŪFKP ir kitų ES finansinių priemonių naudojimą, be kita
ko, įgyvendinant vietos plėtros strategijas, kaimo vietovių teritoriniam
vystymuisi remti, vertinimą.
5.
Komisija įgyvendinimo aktais patvirtina taisykles,
kuriomis nustatoma metinių įgyvendinimo ataskaitų teikimo tvarka. Minėti
įgyvendinimo aktai priimami, laikantis 91 straipsnyje nurodytos nagrinėjimo
procedūros.
III skyrius
Vertinimas
83 straipsnis
Bendrosios nuostatos
1.
Komisija įgyvendinimo aktais nustato Reglamento
(ES) Nr. [CSF/2012] 48 ir 50 straipsniuose nurodytų ex ante ir ex
post vertinimų dalis ir minimalius reikalavimus, taikomus Reglamento (ES)
Nr. [CSF/2012] 49 straipsnyje nurodytam vertinimo planui. Minėti įgyvendinimo
aktai priimami, laikantis 91 straipsnyje nurodytos nagrinėjimo procedūros.
2.
Valstybės narės užtikrina vertinimų atitiktį
bendram vertinimo metodui, dėl kurio susitarta pagal 74 straipsnį, organizuoja
reikiamų duomenų pateikimą ir surinkimą ir vertintojams teikia įvairius
duomenis, gautus iš stebėsenos sistemos.
3.
Valstybės narės skelbia vertinimo ataskaitas
internete, o Komisija – Sąjungos svetainėje.
84 straipsnis
Ex ante vertinimas
Valstybės narės užtikrina, kad rengiant kaimo
plėtros programą ex ante vertintojas joje dalyvautų nuo pat pradžių, be
kita ko, rengiant 91 straipsnio 1 dalies b punkte nurodytą analizę, formuojant
intervencinę programos logiką ir nustatant programos tikslus.
85 straipsnis
Ex post vertinimas
2023 m. valstybės narės parengia
kiekvienos kaimo plėtros programos ex post vertinimo ataskaitą. Ši
ataskaita Komisijai pateikiama ne vėliau kaip iki 2023 m. gruodžio
31 d.
86 straipsnis
Vertinimų apibendrinimas
Komisija atsakinga už ex ante ir ex
post vertinimo ataskaitų apibendrinimą Sąjungos lygmeniu.
Vertinimo ataskaitų apibendrinimas atliekamas
ne vėliau kaip iki kitų metų po atitinkamų vertinimų pateikimo gruodžio
31 d.
VIII ANTRAŠTINĖ DALIS
Konkurencijos nuostatos
87 straipsnis
Įmonėms taikomos taisyklės
Kai parama pagal šį reglamentą skiriama įmonių
bendradarbiavimui, ji gali būti skiriama tik tuo atveju, kai įmonių
bendradarbiavimo formos atitinka konkurencijos taisykles, taikomas pagal
Europos Parlamento ir Tarybos reglamento (ES) Nr. sCMO/2012 143–145
straipsnius.
88 straipsnis
Valstybės pagalba
1.
Išskyrus atvejus, kai šioje antraštinėje dalyje
numatyta kitaip, Sutarties 107, 108 ir 109 straipsniai taikomi valstybių narių
kaimo plėtrai teikiamai paramai.
2.
Sutarties 107, 108 ir 109 straipsniai netaikomi
valstybių narių pagal šį reglamentą ir jo laikantis mokamoms išmokoms arba
papildomam nacionaliniam finansavimui, nurodytam 89 straipsnyje, kuriems
taikomas Sutarties 42 straipsnis.
89 straipsnis
Papildomas nacionalinis finansavimas
Valstybės narės praneša apie savo mokamas
išmokas, susijusias su veiksmais, patenkančiais į Sutarties 42 straipsnio
taikymo sritį, skirtas kaimo plėtros priemonėms, kurioms skiriama Sąjungos
parama, papildomai finansuoti, o Komisija šias išmokas kaip programavimo dalį,
nurodytą 7 straipsnyje, patvirtina pagal šio reglamento nuostatas. Vertindama
šias išmokas, Komisija analogijos būdu taiko kriterijus, nustatytus Sutarties
107 straipsnio taikymui. Atitinkama valstybė narė savo papildomą finansavimą
kaimo plėtrai paskelbia galiojančiu tik po jo patvirtinimo.
IX ANTRAŠTINĖ DALIS
Komisijos įgaliojimai, bendrosios nuostatos, pereinamojo laikotarpio ir
baigiamosios nuostatos
I skyrius
          Komisijos įgaliojimai
90 straipsnis
Įgaliojimų delegavimas
1.
Įgaliojimai priimti deleguotuosius aktus suteikiami
Komisijai šiame straipsnyje nustatytomis sąlygomis.
2.
Šiame reglamente nurodyti įgaliojimai priimti
deleguotuosius aktus suteikiami Komisijai neribotam laikui nuo šio reglamento
įsigaliojimo dienos.
3.
Šiame reglamente nurodytus deleguotus įgaliojimus
bet kuriuo metu gali atšaukti Europos Parlamentas ar Taryba. Sprendimu dėl
įgaliojimų atšaukimo nutraukiamas tame sprendime nurodytų įgaliojimų
delegavimas. Jis įsigalioja kitą dieną po sprendimo paskelbimo Europos
Sąjungos oficialiajame leidinyje arba jame nurodytą vėlesnę dieną. Jis
nedaro poveikio jau galiojančių deleguotųjų aktų galiojimui.
4.
Priėmusi deleguotąjį aktą, Komisija tuo pat metu
apie jį praneša Europos Parlamentui ir Tarybai.
5.
Pagal šį reglamentą priimtas deleguotasis aktas
įsigalioja tik tuo atveju, jei per du mėnesius nuo pranešimo apie jį Europos
Parlamentui ir Tarybai nei Europos Parlamentas, nei Taryba nepateikia
prieštaravimų, arba jei dar nepasibaigus šiam laikotarpiui ir Europos
Parlamentas, ir Taryba praneša Komisijai, kad jie neprieštaraus. Europos
Parlamento arba Tarybos iniciatyva šis laikotarpis pratęsiamas dviem mėnesiais.
91 straipsnis
Komiteto procedūra
1.
Komisijai padeda kaimo plėtros komitetas. Tai
komitetas, kaip apibrėžta Reglamente (ES) Nr. 182/2011.
2.
Darant nuorodą į šią dalį, taikomas Reglamento (ES)
Nr. 182/2011 5 straipsnis.
II skyrius
Bendrosios
nuostatos

92 straipsnis
Keitimasis informacija ir dokumentais
Komisija, bendradarbiaudama su valstybėmis
narėmis, sukuria informacinę sistemą, kuri padėtų Komisijai saugiai keistis
bendros svarbos duomenimis su kiekviena valstybe nare. Komisija įgyvendinimo
aktais patvirtina taisykles, kuriomis nustatomas šios sistemos veikimas. Minėti
įgyvendinimo aktai priimami, laikantis 91 straipsnyje nurodytos nagrinėjimo
procedūros.
93 straipsnis
Bendrosios BŽŪP nuostatos
Šiame reglamente nurodytoms priemonėms
taikomas Reglamentas (ES) Nr. HR/2012 ir pagal jį priimtos nuostatos.
III skyrius
Pereinamojo
laikotarpio ir baigiamosios nuostatos
94 straipsnis
Panaikinimas
Reglamentas (EB) Nr. 1698/2005
panaikinamas.
Reglamentas (EB) Nr. 1698/2005 ir toliau
taikomas pagal programas, kurias Komisija pagal tą reglamentą patvirtino iki
2014 m. sausio 1 d., įgyvendinamiems veiksmams.
95 straipsnis
Pereinamojo laikotarpio nuostatos
Siekiant, kad perėjimas nuo Reglamentu (EB)
Nr. 1698/2005 nustatytos sistemos prie šiuo reglamentu nustatytos sistemos
būtų sklandesnis, Komisija įgaliojama pagal 90 straipsnį priimti deleguotuosius
aktus dėl sąlygų, kuriomis Komisijos pagal Reglamentą (EB) Nr. 1698/2005
patvirtinta parama būtų integruota į paramą, numatytą pagal šį reglamentą,
įskaitant paramą techninei pagalbai ir ex post vertinimams.
96 straipsnis
Įsigaliojimas ir taikymas
Šis reglamentas įsigalioja dvidešimtąją dieną
po jo paskelbimo Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje.
Šis reglamentas taikomas nuo 2014 m.
sausio 1 d.
Šis reglamentas privalomas visas ir
tiesiogiai taikomas visose valstybėse narėse.
Priimta
Europos Parlamento vardu                           Tarybos
vardu
Pirmininkas                                                   Pirmininkas
I PRIEDAS
Sumkos ir paramos dydžiai
 Straipsnis || Priemonė || Didžiausia suma eurais arba paramos dydis ||
 16 straipsnio 8 dalis || Konsultavimo paslaugos, ūkio valdymo ir ūkininkų pavadavimo paslaugos || 1500 200 000 || už konsultaciją kas trejus metus už konsultantų mokymą
 17 straipsnio 3 dalis || Kokybės schemos arba žemės ūkio ir maisto produktai || 3000 || vienai valdai per metus
   ||   ||   ||
 18 straipsnio 3 dalis || Investicijos į materialų turtą ||   50 %   75 %   65 %   40 %                       50%   75%   65%   40% || Žemės ūkio sektorius paramos skyrimo reikalavimus atitinkančių investicijų mažiau išsivysčiusiuose regionuose sumos paramos skyrimo reikalavimus atitinkančių investicijų atokiausiuose regionuose sumos paramos skyrimo reikalavimus atitinkančių investicijų mažosiose Egėjo jūros salose sumos paramos skyrimo reikalavimus atitinkančių investicijų kituose regionuose sumos Pirmiau nurodyti paramos dydžiai gali būti padidinti 20 proc. su sąlyga, kad didžiausia kompleksinė parama neviršija 90 proc., kai parama skiriama: – jauniesiems ūkininkams įsikurti, – kolektyvinėms investicijoms ir integruotiems projektams, – vietovėms, kuriose esama 33 straipsnyje nurodytų gamtinių kliūčių, – veiksmams, remiamiems pagal EIP. I priede nurodytų produktų perdirbimas ir prekyba paramos skyrimo reikalavimus atitinkančių investicijų mažiau išsivysčiusiuose regionuose sumos paramos skyrimo reikalavimus atitinkančių investicijų atokiausiuose regionuose sumos paramos skyrimo reikalavimus atitinkančių investicijų mažosiose Egėjo jūros salose sumos paramos skyrimo reikalavimus atitinkančių investicijų kituose regionuose sumos Pirmiau nurodyti paramos dydžiai gali būti padidinti 20 proc. su sąlyga, kad didžiausia kompleksinė parama neviršija 90 proc., kai parama skiriama veiksmams pagal EIP.
 19 straipsnio 5 dalis || Stichinių nelaimių paveikto žemės ūkio gamybos potencialo atkūrimas ir atitinkamų prevencinių priemonių diegimas || 80 % || paramos skyrimo reikalavimus atitinkančių investicijų prevenciniams veiksmams, kurių imasi atskiri ūkininkai, sąnaudų sumos
 20 straipsnis 6 dalis || Ūkio ir verslo plėtra || 70 000 70 000 15 000       || kiekvienam jaunajam ūkininkui pagal 33 straipsnio 1 dalies a punkto i papunktį kiekvienai įmonei pagal 33 straipsnio 1 dalies a punkto ii papunktį kiekvienam mažam ūkiui pagal 33 straipsnio 1 dalies a punkto iii papunktį
 24 straipsnio 3 dalis || Agrarinės miškininkystės sistemų sukūrimas || 80 % || paramos skyrimo reikalavimus atitinkančių investicijų į agrarinės miškininkystės sistemų sukūrimą sumos
 27 straipsnio 5 dalis || Investicijos į naujas miškininkystės technologijas ir į miškininkystės produktų perdirbimą ir prekybą || 50 %   75 %   65 %   40 % || paramos skyrimo reikalavimus atitinkančių investicijų mažiau išsivysčiusiuose regionuose sumos paramos skyrimo reikalavimus atitinkančių investicijų atokiausiuose regionuose sumos paramos skyrimo reikalavimus atitinkančių investicijų mažosiose Egėjo jūros salose sumos paramos skyrimo reikalavimus atitinkančių investicijų kituose regionuose sumos
 28 straipsnio 4 dalis || Gamintojų grupių kūrimas || 10 %, 10 %, 8 %, 6 %, 4 %   5 % 5 % 4 % 3 % 2 %   100. 000 || jei produkcijos parduodama už mažiau kaip arba už 1 000 000 EUR per pirmus penkerius metus nuo pripažinimo, atitinkamai 1-ais, 2-ais, 3-čiais, 4-tais ir 5-tais metais, parduotos produkcijos procentinė dalis jei produkcijos parduodama už daugiau kaip 1 000 000 EUR, per pirmus penkerius metus nuo pripažinimo, atitinkamai 1-ais, 2-ais, 3-čiais, 4-tais ir 5-tais metais, parduotos produkcijos procentinė dalis   didžiausia suma per metus visais atvejais
 29 straipsnio 8 dalis || Agrarinė aplinkosauga || 600(*) 900(*)   450(*) 200(*) || per metus už 1 ha vienmečių kultūrų per metus už 1 ha specializuotų daugiamečių kultūrų per metus už 1 ha kitoms reikmėms naudojamos žemės per metus už 1 vietinės veislės sutartinį galviją (LU), jei tos veislės veisimo ūkiuose tradicija gresia išnykti
 30 straipsnio 5 dalis || Ekologinis ūkininkavimas || 600(*) 900(*)   450(*) || per metus už 1 ha vienmečių kultūrų per metus už 1 ha specializuotų daugiamečių kultūrų per metus už 1 ha kitoms reikmėms naudojamos žemės
 31(7) || Su „Natura 2000“ ir Vandens pagrindų direktyva susijusios išmokos || 500(*)   200(*) 50 || didžiausia suma per metus už 1 ha pirminiu ne ilgesniu kaip 5 metų laikotarpiu didžiausia suma per metus už 1 ha mažiausia su Vandens pagrindų direktyva susijusių išmokų suma per metus už 1 ha
 32 straipsnio 3 dalis || Išmokos už vietoves, kuriose esama gamtinių ar kitokių specifinių kliūčių || 25 250(*) 300(*)   || mažiausia suma per metus už 1 ha didžiausia suma per metus už 1 ha didžiausia suma per metus už 1 ha kalnų vietovėse, kaip apibrėžta 46 straipsnio 2 dalyje
 34 straipsnio 3 dalis || Gyvūnų gerovė || 500 || už 1 sutartinį galviją
 35 straipsnio 3 dalis || miškų aplinkosaugos paslaugos ir miškų išsaugojimo veikla || 200(*) || per metus už 1 ha
 38 straipsnio 5 dalis || pasėlių, gyvūnų ir augalų draudimas || 65 % || mokėtinos draudimo įmokos
 39 straipsnio 5 dalis || Tarpusavio pagalbos fondas gyvūnų bei augalų ligų ir su aplinka susijusių įvykių atvejais || 65 % || finansavimo reikalavimus atitinkančių sąnaudų
 40 straipsnio 5 dalis || Pajamų stabilizavimo priemonė || 65 % || finansavimo reikalavimus atitinkančių sąnaudų
   ||   ||   ||
   ||   ||   ||
   ||   ||   ||
* Išimtiniais atvejais šias sumas galima
padidinti, atsižvelgiant į specifines aplinkybes, kurios turi būti pagrįstos
kaimo plėtros programose.
II PRIEDAS
Vietovių, kuriose esama gamtinių kliūčių, ribų nustatymo biofiziniai kriterijai
 KRITERIJUS   || APIBRĖŽTIS   || RIBA
 KLIMATAS ||   ||
 Žema temperatūra || Auginimo laikotarpio trukmė (dienų skaičius), apibrėžiama dienų, kai vidutinė paros temperatūra yra > 5°C, skaičiumi (LGPt5) ARBA || ≤ 180 dienų
 Auginimo laikotarpio šilumos ir laiko suma (laipsniai–dienos), apibrėžiama kaip suminė vidutinė paros temperatūra > 5°C || ≤ 1500 laipsnių–dienų
 Sausumas || Metinio kritulių kiekio (P) ir metinio potencialaus evapotranspiracijos (PET) santykis || P/PET £ 0,5
 KLIMATAS IR DIRVOŽEMIS
 Dirvožemio drėgmės perteklius || Dienų, kai pasiekiama arba viršijama lauko drėgmės imlumo riba, skaičius || ³ 230 dienų
 DIRVOŽEMIS
 Ribotas dirvožemio drenažas || Vietovės, kuriose dirvožemis yra primirkęs vandens didelę metų dalį || Drėgmė laikosi nuo paviršiaus iki 80 cm gylio daugiau kaip 6 mėnesius arba nuo paviršiaus iki 40 cm gylio daugiau kaip 11 mėnesių ARBA prastas arba labai prastas dirvožemio drenažas, ARBA glėjinio dirvožemio spalva nuo paviršiaus iki 40 cm gylio.
 Nepalanki struktūra ir akmeningumas || Santykinai daug molio, dumblo, smėlio, organinės medžiagos (masės %) ir stambios medžiagos (tūrio %) frakcijų || ³ 15 % viršutinio dirbamo dirvos sluoksnio sudaro stambi medžiaga, įskaitant uolienų atodangas, dideli akmenys ARBA
 smėlio, priesmėlio dirvos viršutinio dirbamo sluoksnio struktūra apibūdinama kaip: dumblas % + (2 x molis %) £ 30%, ARBA
 viršutinis dirbamas dirvos sluoksnis yra sunkus molis (³ 60% molio), ARBA
 organinis dirvožemis (organinės medžiagos ³30 %) bent 40 cm, ARBA
 viršutinį dirbamą dirvos sluoksnį sudaro molis, dulkiškas molis, smėlingas molis ir yra verstžemio savybių nuo paviršiaus iki 100 cm gylio.
 Negilus šaknims palankus sluoksnis || Gylis (cm) nuo dirvos paviršiaus iki vientisos kietos uolienos arba kieto podirvio klodo || £ 30 cm
 Nepalankios cheminės savybės || Viršutiniame dirbamame dirvos sluoksnyje yra druskų, vyksta natrio mainai, pernelyg didelis rūgštingumas || Druskingumas ³ 4 decisimensai metrui (dS/m) ARBA
 natringumas: ³ 6 mainomo natrio procentai, ARBA
 dirvos rūgštingumas: pH £ 5 (vandenyje).
 VIETOVĖ
 Status šlaitas || Aukščio virš jūros lygio kitimas planimetrinio atstumo atžvilgiu (%) || ³ 15 %
III PRIEDAS
Orientacinis priemonių ir veiksmų, kurie turi ypatingos svarbos 8 straipsnyje
nurodytiems tematiniams paprogramiams
Jaunieji ūkininkai:
Pagalba verslo pradžiai jauniesiems ūkininkams, pirmą kartą
įsisteigiantiems žemės ūkio valdoje
Investicijos į materialų turtą
Žinių perteikimas ir informavimo veikla
Konsultavimo paslaugos, ūkio valdymo ir ūkininkų pavadavimo paslaugos
Bendradarbiavimas
Investicijos į ne žemės ūkio veiklą
Maži ūkiai:
Parama verslo pradžiai steigiant mažus ūkius
Investicijos į materialų turtą
Žemės ūkio ir maisto produktų kokybės schemos
Žinių perteikimas ir informavimo veikla
Konsultavimo paslaugos, ūkio valdymo ir ūkininkų pavadavimo paslaugos
Bendradarbiavimas
Investicijos į ne žemės ūkio veiklą
Gamintojų grupių kūrimas
LEADER programa
Kalnų vietovės:
– Išmokos vietovėms, kuriose esama gamtinių ar
kitokių specifinių kliūčių
– Agrarinės aplinkosaugos veiksmai
– Bendradarbiavimas
– Investicijos į materialų turtą
– Ūkių ir verslo plėtra kaimo vietovėse
– Žemės ūkio ir maisto produktų kokybės
schemos
– Agrarinės miškininkystės sistemų kūrimas
Pagrindinės paslaugos ir kaimų atnaujinimas kaimo vietovėse
Žinių perteikimas ir informavimo veikla
Konsultavimo paslaugos, ūkio valdymo ir ūkininkų pavadavimo paslaugos
Gamintojų grupių kūrimas
LEADER programa
Trumpos tiekimo grandinės:
Bendradarbiavimas
Gamintojų grupių kūrimas
LEADER programa
Žemės ūkio ir maisto produktų kokybės schemos
Pagrindinės paslaugos ir kaimų atnaujinimas kaimo vietovėse
Investicijos į materialų turtą
Žinių perteikimas ir informavimo veikla
Konsultavimo paslaugos, ūkio valdymo ir ūkininkų pavadavimo paslaugos
IV PRIEDAS
Kaimo plėtros ex ante sąlygos
1. Su
prioritetais susijusios sąlygos
 ES kaimo plėtros prioritetas, BSP tematinis tikslas || Ex ante sąlyga || Įvykdymo kriterijai
 1 kaimo plėtros prioritetas: skatinti žinių perteikimą ir inovacijas žemės ūkyje, miškininkystėje ir kaimo vietovėse   1 teminis tikslas: mokslinių tyrimų, technologinės plėtros ir inovacijų skatinimas || 1.1. Moksliniai tyrimai ir inovacijos: parengta nacionalinė arba regioninė mokslinių tyrimų ir inovacijų strategija, skirta pažangiajai specializacijai pagal nacionalinę reformų programą, siekiant pritraukti privačių lėšų MTI išlaidoms dengti, kuri atitinka gerai veikiančias nacionalines arba regionines mokslinių tyrimų ir inovacijų sistemas[35].           1.2. Konsultavimo pajėgumai: pakankami konsultavimo dėl reguliavimo reikalavimų ir visų su tvariu žemės ūkio ir miškininkystės valdymu ir klimato politika susijusių aspektų pajėgumai. || –  Sukurta nacionalinė ir (arba) regioninė inovacijų strategija, skirta  pažangiajai specializacijai, –     kuri yra grindžiama SWOT analize siekiant sutelkti išteklius tik į tam tikrus MTI prioritetus; –     kurioje apibrėžiamos priemonės privačioms RTD investicijoms skatinti; –     į kurią įtraukta stebėsenos ir peržiūros sistema; –  valstybė narė priėmė programą, kurioje nustatyti turimi MTI skirti biudžeto ištekliai; –  valstybė narė priėmė daugiametį planą, kuriame nustatytas su ES prioritetais susijusių investicijų biudžetas ir prioritinė tvarka (ESFRI).   –  Į programą įtraukiamas atitinkamos geografinės apimties (nacionalinės, regioninės) veiklos išplėtimo ir (arba) konsultavimo sistemų struktūros aprašymas, įskaitant numatomą jų reikšmę kaimo plėtros proritetui, kuriame parodomas 1.2 sąlygos išpildymas.
 2 kaimo plėtros prioritetas: didinti visų tipų žemės ūkio veiklos konkurencingumą ir ūkių perspektyvumą   3 teminis tikslas: mažųjų ir vidutinių įmonių konkurencingumo didinimas   || 2-3.1. Verslo įsteigimas: įvykdytos veiksmingo Smulkiojo verslo akto (SVA) ir jo 2011 m. vasario 23 d. apžvalgos[36] įgyvendinimo specifikacijos, įskaitant principą „visų pirma galvokime apie mažuosius“.   || –  Specifinės priemonės: –    priemonės, skirtos įmonės steigimo laikotarpiui sutrumpinti iki 3 darbo dienų, o sąnaudoms sumažinti iki 100 EUR; –     priemonės, skirtos licencijų ir leidimų, reikalingų norint verstis konkrečia įmonės veikla, gavimo laikotarpiui sutrumpinti iki 3 mėnesių; –    sistemiškas teisės aktų poveikio MVĮ vertinimas taikant „MVĮ tyrimą“, kartu, jei reikia, atsižvelgiant į įmonių dydžio skirtumus.
 3 kaimo plėtros prioritetas: skatinti maisto grandinės organizavimą ir rizikos valdymą žemės ūkyje   3 teminis tikslas: mažųjų ir vidutinių įmonių konkurencingumo didinimas
 4 kaimo plėtros prioritetas: atkurti, išsaugoti ir pagerinti nuo žemės ūkio ir miškininkystės priklausančias ekosistemas;   5 teminis tikslas: prisitaikymo prie klimato kaitos, rizikos prevencijos ir valdymo skatinimas   6 teminis tikslas: aplinkosauga ir išteklių naudojimo veiksmingumo skatinimas || 4.1. Gera agrarinė ir aplinkosaugos būklė (GAAB): nacionaliniu lygiu nustatyti Reglamento (ES) Nr. HR/xxxx VI antraštinės dalies I skyriuje nurodyti geros agrarinės ir aplinkosaugos būklės standartai.   4.2 Būtiniausi trąšų ir augalų apsaugos produktų naudojimo reikalavimai: nacionaliniu lygiu nustatyti šio reglamento III antraštinės dalies I skyriaus 29 straipsnyje nurodyti būtiniausi trąšų ir augalų apsaugos produktų naudojimo reikalavimai.   4.3 Kiti atitinkami nacionaliniai standartai: šio reglamento III antraštinės dalies I skyriaus 29 straipsnyio taikymo tikslais nustatyti atitinkami privalomi nacionaliniai standartai.   4.4. Rizikos prevencija: rengiami nacionaliniai rizikos vertinimai nelaimių valdymo tikslams, atsižvelgiant į prisitaikymą prie klimato kaitos[37] .     || –   GAAB standartai nustatyti nacionalinėje teisėje ir nurodyti programose.     –  Programose nurodyti šio reglamento III antraštinės dalies I skyriaus 29 straipsnyje nurodyti būtiniausi trąšų ir augalų apsaugos produktų naudojimo reikalavimai.   –  Programose nurodyti atitinkami privalomi nacionaliniai standartai.   –  Rengiamas nacionalinis rizikos vertinimas, kuriame: –     pateikiamas nacionalinio rizikos vertinimo proceso, metodikos, metodų ir naudojamų laidžiamų skelbti duomenų naudojimo aprašymas; –     priimti rizikos vertinimo kokybiniai ir kiekybiniai moetdai; –    atitinkamais atvejais atsižvelgiama į nacionalines prisitaikymo prie klimato kaitos strategijas.
 5 kaimo plėtros prioritetas: skatinti efektyvų išteklių naudojimą ir remti perėjimą prie klimato kaitai atsparios mažo anglies dioksido kiekio technologijų ekonomikos žemės ūkio bei maisto ir miškininkystės sektoriuose   4 teminis tikslas: perėjimo prie mažo anglies dioksido kiekio technologijų ekonomikos visuose sektoriuose rėmimas   5 teminis tikslas: prisitaikymo prie klimato kaitos, rizikos prevencijos ir valdymo skatinimas   || 5.1 Išmetamas ŠESD kiekis: atitiktis 2009 m. balandžio 23 d. Europos Parlamento ir Tarybos sprendimo Nr. 406/2009/EB dėl valstybių narių pastangų mažinti jų šiltnamio efektą sukeliančių dujų emisijas, Bendrijai siekiant įvykdyti įsipareigojimus iki 2020 m. sumažinti šiltnamio efektą sukeliančių dujų emisijas 6 straipsnio 1 daliai.   5.2 Energijos vartojimo efektyvumas: 2006 m. balandžio 5 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 2006/32/EB dėl energijos galutinio vartojimo efektyvumo ir energetinių paslaugų[38] perkėlimas į nacionalinę teisę.   5.3 Vandens kainų nustatymas: parengta vandens kainų politika, kuria užtikrinamas tinkamas įvairių vandens naudojimo sričių indėlis į sąnaudų, patirtų teikiant vandens paslaugas, susigrąžinimą pagal 2000 m. spalio 23 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 2000/60/EB, nustatančios Bendrijos veiksmų vandens politikos srityje pagrindus[39], 9 straipsnį.         5.4. Atliekų tvarkymo planai:            2008 m. lapkričio 19 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 2008/98/EB dėl atliekų ir panaikinčios kai kurias direktyvas[40] perkėlimas į nacionalinę teisę, visų pirma atliekų tvarkymo planų rengimas pagal tą direktyvą.   5.5 Atsinaujinačiųjų išteklių energija: 2009 m. balandžio 23 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 2009/28/EB dėl skatinimo naudoti atsinaujinančių išteklių energiją, iš dalies keičiančios bei vėliau panaikinančios Direktyvas 2001/77/EB ir 2003/30/EB[41], perkėlimas į nacionalinę teisę.   || –  Valstybė narė Komisijai pateikė ataskaitą apie 2013–2020 m. pagal Sprendimo Nr. 406/2009/EB 3 straipnį priimtas nacionalines strategijas ir priemones.     –  Valstybė narė Komisijai pateikė Efektyvaus energijos vartojimo veiksmų planą, kuriuo energijos taupymo tikslai pagrindžiami konkrečiomis nuosekliomis priemonėmis pagal Direktyvos 2006/32/EB 14 straipsnį.   –  Valstybė narė atsižvelgė į sąnaudų, patirtų teikiant vandens paslaugas, įskaitant aplinkos apsaugos ir išteklių sąnaudas, susigrąžinimo principą pagal Direktyvos 2000/60/EB 9 straipsnio 1 dalį; –  valstybė narė pagal Direktyvos 2000/60/EB 5 straipsnį ir III priedą atliko ekonominę analizę, susijusią su vandens paslaugų apimtimi, kainomis bei sąnaudomis ir atitinkamų investicijų prognozėmis; –  valstybė narė užtikrino įvairių vandens naudojimo sektorių indėlį pagal Direktyvos 2000/60/EB 9 straipsnio 3 dalį.   –  Valstybė narė užtikrina, kad jos kompetentingos institucijos pagal Direktyvos 2008/98/EB 1, 4, 13 ir 16 straipsnius parengtų vieną arba kelis atliekų tvarkymo planus, kaip reikalaujama tos direktyvos 28 straipsnyje.   –  Valstybė narė pagal Direktyvos 2009/28/EB 4 straipsnį priėmė nacionalinį atsinaujinančių išteklių energijos veiksmų planą.
 6 kaimo plėtros prioritetas: skatinti socialinę įtrauktį, skurdo mažinimą ir ekonominę plėtrą kaimo vietovėse   8 teminis tikslas: užimtumo skatinimas ir darbo jėgos judumo rėmimas   9 teminis tikslas: socialinės įtraukties skatinimas ir kova su skurdu || 6.1 Galimybė naudotis EŽŪFKP lėšomis: pagalbos atitinkamoms suinteresuotosioms šalims teikimas, kad jos galėtų pasinaudoti EŽŪFKP lėšomis.   6.2 Savarankiškas darbas, verslumas ir verslo kūrimas: parengta išsami ir integruota strategija, kuria remiantis teikiama integracinė parama naujai įsteigtoms įmonėms pagal Smulkiojo verslo aktą[42] ir laikantis 7 užimtumo gairės dėl palankių sąlygų darbo vietoms kurti.             6.3 Naujos kartos prieigos infrastruktūra (naujos kartos prieigos tinklai): parengti nacionaliniai NKP planai, kuriuose atsižvelgta į regioninius veiksmus, siekiant įgyvendinti ES didelės spartos interneto prieigos tikslus[43], daugiausia dėmesio skiriant toms sritims, kuriose nustatyta, kad rinka negali prieinamomis sąnaudomis suteikti pakankamos kokybės atviros infrastruktūros. || –      Atitinkamoms suinteresuotosioms šalims teikiama parama teikiant projektų paraiškas ir įgyvendinant bei valdant atrinktus projektus;   –  Valstybės narės turi išsamią ir integruotą strategiją, į kurią įtraukta: –    priemonės, skirtos smarkiai sumažinti įmonės steigimo laikotarpį ir sąnaudas pagal Smulkiojo verslo aktą; –     priemonės, skirtos licencijų ir leidimų, reikalingų norint verstis konkrečia įmonės verslo veikla, gavimo laikotarpiui sutrumpinti pagal Smulkiojo verslo aktą; –     veiksmai, kuriais susiejamos tinkamos verslo plėtros paslaugos ir finansinės paslaugos (prieiga prie kapitalo), aprėpiant socialiai remtinas grupes ir nepalankioje padėtyje esančias vietoves;     –  Parengtas nacionalinis NKP planas, į kurį įtraukta: –     reguliariai atnaujinamas investicijų į infrastruktūrą planas, kuriame įvertinta bendra paklausa, nurodytos investicijos ir paslaugos; –    tvarūs investicijų modeliai, kuriais skatinama konkurencija, suteikiama galimybė naudotis atvira, prieinama, kokybiška ir perspektyvia infrastruktūra ir paslaugomis; –    privačių investicijų skatinimo priemonės.
2. KELIEMS
PRIORITETAMS TAIKOMOS HORIZONTALIOS SĄLYGOS
   || HS.1 Valstybių narių administracinis veiksmingumas: parengta strategija, skirta didinti šalies administravimo veiksmingumą, įskaitant viešojo administravimo reformą[44].               HS.2 Žmogiškųjų išteklių paskirstymas: pakankami įstaigų, atsakingų už kaimo plėtros programų valdymą ir įgyvendinimą, žmogiškųjų išteklių, mokymų valdymo ir IT sistemų pajėgumai.   HS. 3 Atrankos kriterijai: apibrėžtas tinkamas metodas, kuriuo nustatomi principai, susiję su projektų ir vietos plėtros strategijų atrankos kriterijų nustatymu.   || –  Parengta ir įgyvendinama valstybių narių administracinio veiksmingumo stiprinimo strategija[45], kurioje: –     pateikiama teisinių, organizacinių ir (arba) procedūrinių pertvarkos veiksmų analizė ir strateginis planavimas; –    numatyta plėtoti kokybės valdymo sistemas; –     nurodyti integruoti veiksmai, kuriais paprastinamos ir racionalizuojamos administravimo procedūros; –     numatyta visais lygmenimis ugdyti įgūdžius; –     numatyta parengti stebėsenos ir vertinimo procedūras ir priemones;     –  Į programą įtraukiamas programos valdymo institucijų žmogiškųjų išteklių paskirstymo, mokymų valdymo ir IT sistemų aprašymas, kuriame parodomas HS.2 ex ante sąlygos išpildymas.   –  Į programą įtraukiamas pasirinkto projektų ir vietos plėtros strategijų atrankos kriterijų nustatymo metodo aprašymas, kuriame parodomas HS.3 ex ante sąlygos išpildymas.
V PRIEDAS
Orientacinis priemonių, kurios turi svarbos vienam ar keliems Sąjungos kaimo
plėtros prioritetams, sąrašas
Priemonės, turinčios ypatingos svarbos keliems
Sąjungos prioritetams
16
straipsnis. Konsultavimo paslaugos, ūkio valdymo ir ūkininkų pavadavimo
paslaugos
18
straipsnis. Investicijos į materialų turtą
20
straipsnis. Ūkio ir verslo plėtra
36
straipsnis. Bendradarbiavimas
42
straipsnis. LEADER programa
Priemonės, turinčios ypatingos svarbos skatinant žinių
perteikimą ir inovacijas žemės ūkyje, miškininkystėje ir kaimo vietovėse
15
straipsnis. Žinių perteikimas ir informavimo veikla
27
straipsnis. Investicijos į naujas miškininkystės technologijas ir į
miškininkystės produktų perdirbimą ir prekybą
Priemonės, turinčios ypatingos svarbos didinant visų
tipų žemės ūkio veiklos konkurencingumą ir ūkių perspektyvumą
17
straipsnis. Žemės ūkio ir maisto produktų kokybės schemos
32–33
straipsniai. Išmokos už vietoves, kuriose esama gamtinių ar kitokių specifinių
kliūčių
Priemonės, turinčio ypatingos svarbos skatinant maisto
grandinės organizavimą ir rizikos valdymą žemės ūkyje
19
straipsnis. Stichinių nelaimių ir katastrofinių įvykių paveikto žemės ūkio
gamybos potencialo atkūrimas ir atitinkamų prevencinių priemonių diegimas
25
straipsnis. Miškų gaisrų, stichinių nelaimių ir katastrofinių įvykių žalos
prevencija ir atlyginimas
28
straipsnis. Gamintojų grupių kūrimas
34
straipsnis. Gyvūnų gerovė
37
straipsnis Rizikos valdymas
38
straipsnis. Pasėlių, gyvūnų ir augalų draudimas
39
straipsnis. Tarpusavio pagalbos fondas gyvūnų bei augalų ligų ir su aplinka
susijusių įvykių atvejais
40 straipsnis. Pajamų stabilizavimo priemonė
Priemonės, turinčios ypatingos svarbos siekiant
atkurti, išsaugoti ir pagerinti nuo žemės ūkio ir miškininkystės priklausančias
ekosistemas
ir
siekiant skatinti efektyvų išteklių naudojimą ir remti
perėjimą prie klimato kaitai atsparios mažo anglies dioksido kiekio
technologijų ekonomikos žemės ūkio, maisto ir miškininkystės sektoriuose
22
straipsnis. Investicijos į miško plotų plėtrą ir miškų gyvybingumo gerinimą
23
straipsnis. Miško įveisimas ir miškingų plotų kūrimas
24
straipsnis. Agrarinės miškininkystės sistemų sukūrimas
26
straipsnis. Investicijos, kuriomis didinamas miškų ekosistemų atsparumas ir aplinkosauginė
vertė
29
straipsnis. Agrarinė aplinkosauga ir klimatas
30
straipsnis. Ekologinis ūkininkavimas
31
straipsnis. Su  „Natura 2000“ ir Vandens pagrindų direktyva susijusios išmokos
35
straipsnis. Miškų aplinkosaugos ir klimato paslaugos ir miškų išsaugojimas
Priemonės, turinčios ypatingos svarbos skatinant
socialinę įtrauktį, skurdo mažinimą ir ekonominę plėtrą kaimo vietovėse
21
straipsnis. Pagrindinės paslaugos ir kaimų atnaujinimas kaimo vietovėse
42–45
straipsniai. LEADER programa
FINANSINĖ TEISĖS
AKTO PASIŪLYMO PAŽYMA

1.
PASIŪLYMO (INICIATYVOS) STRUKTŪRA
1.1.
Pasiūlymo (iniciatyvos) pavadinimas

-        Europos
Parlamento ir Tarybos reglamento, kuriuo nustatomos pagal bendros žemės ūkio
politikos paramos schemas ūkininkams skiriamų tiesioginių išmokų taisyklės,
pasiūlymas;
-        Europos
Parlamento ir Tarybos reglamento, kuriuo nustatomas bendras žemės ūkio produktų
rinkų organizavimas, (Vieno BRO reglamento) pasiūlymas;
-        Europos
Parlamento ir Tarybos reglamento dėl paramos kaimo plėtrai, teikiamos Europos
žemės ūkio fondo kaimo plėtrai (EŽŪFKP) lėšomis, pasiūlymas;
-        Europos
Parlamento ir Tarybos reglamento dėl bendros žemės ūkio politikos finansavimo,
valdymo ir stebėjimo pasiūlymas;
-        Europos
Parlamento ir Tarybos reglamento, kuriuo iš dalies keičiamos Tarybos reglamento
(EB) Nr. 73/2009 nuostatos dėl tiesioginių išmokų ūkininkams 2013 m.,
pasiūlymas;
-        Tarybos
reglamento, kuriuo nustatomos su bendru žemės ūkio produktų rinkų organizavimu
susijusios tam tikros pagalbos ir grąžinamųjų išmokų nustatymo priemonės,
pasiūlymas;
-        Europos
Parlamento ir Tarybos reglamento, kuriuo iš dalies keičiamos Tarybos reglamento
(EB) Nr. 1234/2007 nuostatos, susijusios su bendrosios išmokos schema ir parama
vynmedžių augintojams, pasiūlymas.

1.2.
Atitinkama (-os) politikos sritis (-ys) VGV / VGB
sistemoje[46]

Politikos
sritis – 2 išlaidų kategorijos 05 antraštinė dalis

1.3.
Pasiūlymo (iniciatyvos) pobūdis (BŽŪP teisės aktų
sistema po 2013 m.)

x Pasiūlymas
(iniciatyva) susijęs (-usi) su nauja priemone
¨ Pasiūlymas
(iniciatyva) susijęs (-usi) su nauja priemone, kuri bus priimta įgyvendinus
bandomąjį projektą ir (arba) atlikus parengiamuosius veiksmus[47]
x Pasiūlymas
(iniciatyva) susijęs (-usi) su esamos priemonės galiojimo pratęsimu
x Pasiūlymas
(iniciatyva) susijęs (-usi) su priemone, perorientuota į naują
priemonę

1.4.
Tikslai
1.4.1.
Komisijos daugiametis (-čiai) strateginis (-iai)
tikslas (-ai), kurio (-ių) siekiama šiuo pasiūlymu (šia iniciatyva)

Skatinant
veiksmingą išteklių naudojimą, siekiant strategijoje „Europa 2020“ užsibrėžto
pažangaus, tvaraus ir integracinio ES žemės ūkio ir kaimo vietovių augimo, BŽŪP
tikslai:
-
gyvybinga maisto produktų gamyba;
-
tausus gamtos išteklių ir klimato politikos valdymas;
-
darnus teritorinis vystymasis.

1.4.2.
Konkretus (-ūs) tikslas (-ai) ir atitinkama VGV /
VGB veikla

Konkretūs 05 politikos srities tikslai:
1 konkretus tikslas –
teikti
aplinkos viešąsias gėrybes
2 konkretus tikslas –
kompensuoti
gamybos sunkumus regionuose, kuriuose esama specifinių gamtinių kliūčių
3 konkretus tikslas –
vykdyti
veiksmus klimato kaitai sušvelninti ir prie jos prisitaikyti
4 konkretus tikslas –
tvarkyti
(BŽŪP) ES biudžetą, laikantis aukšto lygio finansų valdymo standartų
Konkretus VGB 05 02 tikslas – intervencijos žemės ūkio rinkose:
5 konkretus tikslas –
didinti
žemės ūkio sektoriaus konkurencingumą ir jo dalies maisto grandinėje vertę
Konkretus VGB 05 03 tikslas – tiesioginė pagalba
6 konkretus tikslas –
remti
ūkių pajamas ir apriboti jų kintamumą
Konkretūs VGB 05 04 tikslai – kaimo plėtra:
7 konkretus tikslas –
skatinti
ekologišką augimą diegiant inovacijas
8 konkretus tikslas –
remti
užimtumą kaimo vietovėse ir išlaikyti kaimo vietovių socialinę struktūrą
9 konkretus tikslas –
gerinti
kaimo ekonomiką ir skatinti įvairinimą
10 konkretus tikslas –
atsižvelgti
į ūkininkavimo sistemų struktūrinę įvairovę

1.4.3.
Numatomas (-i) rezultatas (-ai) ir poveikis

Šiame
etape neįmanoma nustatyti kiekybinių poveikio rodiklių tikslų. Nors vykdoma
politika galima pakreipti vystymąsi kuria nors linkme, pagal šiuos rodiklius
vertinami svarbiausi ekonominiai, aplinkos ir socialiniai rezultatai galiausiai
priklausys ir nuo įvairių išorinių veiksnių poveikio, o šie veiksniai,
remiantis pastarųjų metų patirtimi, įgyja vis daugiau svarbos ir yra
neprognozuojami. Toliau vykdoma analizė bus parengta laikotarpiui po
2013 m.
Tiesioginių
išmokų atžvilgiu valstybės narės turės galimybę priimti kai kuriuos sprendimus
dėl tam tikrų tiesioginių išmokų schemų elementų.
Kaimo
plėtros srityje šie planuojami rezultatai ir poveikis priklausys nuo valstybių
narių kaimo plėtros programų, pateiktų Komisijai. Valstybės narės bus
paprašytos savo programose nustatyti tikslus.

1.4.4.
Rezultatų ir poveikio rodikliai

Pasiūlymuose
numatoma sukurti bendrą stebėjimo ir vertinimo sistemą bendros žemės ūkio
politikos rezultatams vertinti. Į ją įtraukiamos visos priemonės, susijusios su
BŽŪP priemonių, visų pirma tiesioginių išmokų, rinkos priemonių, kaimo plėtros
priemonių ir kompleksinės paramos, stebėjimu ir vertinimu.
Šių
BŽŪP priemonių poveikis vertinamas pagal šiuos tikslus:
a)       perspektyvią maisto gamybą, daugiausia
dėmesio skiriant žemės ūkio pajamoms, žemės ūkio produktyvumui ir kainų
stabilumui;
b)       tvarų gamtos išteklių valdymą ir klimato
kaitos prevenciją, daugiausia dėmesio skiriant šiltnamio efektą sukeliančių
išmetamųjų dujų kiekio mažinimui, biologinei įvairovei, dirvožemiui ir
vandeniui;
c)       darnų teritorinį vystymąsi, daugiausia
dėmesio skiriant kaimo užimtumo didinimui, augimo skatinimui ir skurdo
mažinimui kaimo vietovėse.
Komisija
įgyvendinimo aktais apibrėžia specifinius tikslų ir sričių rodiklius.
Be
to, kaimo plėtrai siūloma sustiprinta bendra stebėjimo ir vertinimo sistema.
Šia sistema siekiama a) parodyti kaimo plėtros politikos pažangą ir laimėjimus,
įvertinti kaimo plėtros politikos intervencijos poveikį, veiksmingumą, našumą
ir aktualumą, b)          padėti tiksliau nukreipti paramą kaimo plėtrai, c)
remti bendrą mokymosi procesą, susijusį su stebėjimu ir vertinimu. Komisija
įgyvendinimo aktu nustatys bendrų rodiklių, susietų su politikos prioritetais,
sąrašą.

1.5.
Pasiūlymo (iniciatyvos) pagrindas
1.5.1.
Trumpalaikiai arba ilgalaikiai poreikiai

Siekiant
įgyvendinti daugiamečius strateginius BŽŪP tikslus, kuriais kaimo vietovėse
tiesiogiai įgyvendinama strategija „Europa 2020“, ir įvykdyti atitinkamus
Sutarties reikalavimus, pasiūlymais siekta nustatyti bendros žemės ūkio
politikos po 2013 m. teisės aktų sistemą.

1.5.2.
Papildoma ES dalyvavimo nauda

Būsima
BŽŪP – tai ne vien mažos, nors ir esminės, ES ekonomikos dalies poreikius
tenkinanti politika, bet ir strateginės svarbos aprūpinimo maistu, aplinkos ir
teritorinės pusiausvyros politika. Taigi vykdant BŽŪP – šią išties bendrą ES
politiką – veiksmingiausiai panaudojami riboti biudžeto ištekliai tvariam žemės
ūkiui palaikyti visoje ES, sprendžiant svarbias tarpvalstybines problemas, kaip
kad klimato kaita, ir stiprinant valstybių narių solidarumą.
Kaip
nurodoma Komisijos komunikate „Strategijos „Europa 2020“ biudžetas“[48], BŽŪP yra tikroji Europos
politika. Valstybės narės nevykdo 27 nacionalinių žemės ūkio politikų ir
nevaldo 27 biudžetų, bet sutelkusios išteklius vykdo vieną Europos lygmens
politiką ir valdo vieną Europos biudžetą. Natūralu, kad BŽŪP sudaro didelę ES
biudžeto dalį. Vis dėlto vykdyti bendrą politiką yra veiksmingiau ir
ekonomiškiau nei vykdyti nekoordinuotą nacionalinę politiką.

1.5.3.
Panašios patirties išvados

Remiantis
dabartinės politikos sistemos vertinimu, išsamiomis konsultacijomis su
suinteresuotaisiais asmenimis ir būsimų uždavinių bei poreikių analize,
atliktas nuodugnus poveikio vertinimas. Daugiau informacijos galima rasti teisės
aktų pasiūlymuose pateikiamuose poveikio vertinime ir aiškinamajame
memorandume.

1.5.4.
Suderinamumas ir galima sąveika su kitomis
atitinkamomis priemonėmis

Teisės
aktų pasiūlymai, apžvelgiami šioje finansinėje pažymoje, turėtų būti vertinami
platesniame kontekste, t. y. atsižvelgiant į suvestinio pagrindų
reglamento pasiūlymą, kuriame nustatytos bendros strateginės programos fondų
(EŽŪFKP, ERPF, ESF, Sanglaudos fondo ir EJRŽF) bendrosios nuostatos. Šiuo
pagrindų reglamentu bus iš esmės padedama mažinti administracinę naštą, leisti
ES lėšas veiksmingai ir supaprastinti politikos įgyvendinimą. Juo taip pat
grindžiamos bendroje strateginėje programoje nustatytos naujos koncepcijos,
taikomos visiems šiems fondams ir būsimoms partnerystės sutartims, kuriomis šie
fondai bus irgi reguliuojami.
Sukurtoje
bendroje strateginėje programoje strategijos „Europa 2020“ tikslai ir
prioritetai paverčiami EŽŪFKP, taip pat ERPF, ESF, Sanglaudos fondo ir EJRŽF
prioritetais, užtikrinsiančiais integruotą lėšų naudojimą bendriems tikslams
įgyvendinti.
Bendroje
strateginėje programoje taip pat bus nustatyti koordinavimo su kitomis Sąjungos
politikos sritimis ir priemonėmis mechanizmai.
Be
to, derinant ir vienodinant pirmo (EŽŪGF) ir antro (EŽŪFKP) BŽŪP ramsčio
valdymo ir kontrolės taisykles, bus pasiektas reikšmingas BŽŪP sinergijos ir
supaprastinimo poveikis. Stiprų EŽŪGF ir EŽŪFKP ryšį reikia išlaikyti, o
valstybėse narėse jau veikiančias struktūras toliau stiprinti.

1.6.
Trukmė ir finansinis poveikis

x Pasiūlymo (iniciatyvos) trukmė ribota (taikoma
tiesioginių išmokų schemos reglamento,  kaimo plėtros ir pereinamojo
laikotarpio reglamentų projektams)
–
x   Pasiūlymas (iniciatyva) galioja nuo
2014 01 01 iki 2020 12 31
–
x   Finansinis poveikis tolesniu daugiametės
finansinės programos laikotarpiu. Kaimo plėtros atžvilgiu – poveikis išmokoms
iki 2023 m.
x Pasiūlymo (iniciatyvos) trukmė neribota
(taikoma vieno BRO reglamento ir horizontaliojo reglamento projektams)
–      Įgyvendinimas nuo 2014 m.

1.7.
Numatytas (-i) valdymo būdas (-ai)[49]

x Komisijos vykdomas tiesioginis centralizuotas
valdymas
¨ Netiesioginis centralizuotas valdymas, vykdymo užduotis perduodant:
–      ¨  vykdomosioms
įstaigoms
–      ¨  Bendrijų
įsteigtoms įstaigoms[50]

–      ¨  nacionalinėms
viešojo sektoriaus arba viešąsias paslaugas teikiančioms įstaigoms
–
¨  asmenims, atsakingiems už konkrečių veiksmų vykdymą pagal Europos
Sąjungos sutarties V antraštinę dalį ir nurodytiems atitinkamame pagrindiniame
teisės akte, apibrėžtame Finansinio reglamento 49 straipsnyje
x Pasidalijamasis valdymas kartu su
valstybėmis narėmis
¨ Decentralizuotas valdymas kartu su trečiosiomis šalimis
¨ Jungtinis valdymas
kartu su tarptautinėmis organizacijomis (nurodyti)
Pastabos
Be didelių
pokyčių lyginant su dabartine padėtimi, t. y. valstybės narės
pasidalijamuoju būdu valdys dalį išlaidų, susijusių su teisės aktų pasiūlymais
dėl BŽŪP reformos. Vis dėlto labai nedidelei daliai išlaidų toliau bus taikomas
Komisijos vykdomas tiesioginis centralizuotas valdymas.

2.
VALDYMO PRIEMONĖS
2.1.
Priežiūros ir atskaitomybės taisyklės

Kas
4 metus Komisija teiks BŽŪP stebėjimo ir vertinimo ataskaitą Europos
Parlamentui ir Tarybai; pirmoji ataskaita pateikiama vėliausiai 2017 m.
pabaigoje.
Šią
ataskaitą papildo pagal konkrečias visoms BŽŪP sritims taikomas nuostatas
vykdomi išsamūs ataskaitų teikimo ir pranešimų reikalavimai, kurie bus
apibrėžti įgyvendinimo taisyklėse.
Kaimo
plėtros srityje numatytos programos lygmens stebėjimo taisyklės, kurios bus
suvienodintos su kitų fondų taisyklėmis ir susietos su ex ante, pažangos
ir ex post vertinimais.

2.2.
Valdymo ir kontrolės sistema
2.2.1.
Nustatyta rizika

Esama
daugiau nei septynių milijonų BŽŪP gavėjų, gaunančių paramą pagal pačias
įvairiausias pagalbos schemas, kurių atrankai taikomi išsamūs ir kartais
sudėtingi atitikties kriterijai.
Ryškėja
tendencija bendros žemės ūkio politikos srityje mažinti klaidų dažnį. Taigi
dabartinis šiek tiek didesnis nei 2 proc. klaidų dažnis leidžia teigiamai
vertinti ankstesnių metų vertinimus. Ketinama toliau siekti mažinti klaidų
dažnį, kad jis nesiektų 2 proc.

2.2.2.
Numatomas (-i) kontrolės metodas (-ai)

Teisės
aktų paketu, visų pirma reglamento dėl bendros žemės ūkio politikos
finansavimo, valdymo ir stebėjimo pasiūlymu, numatoma išlaikyti ir stiprinti
dabartinę sistemą, nustatytą Reglamentu (EB) Nr. 1290/2005. Šiuose teisės
aktuose numatoma privaloma valstybių narių lygmens administracinė struktūra,
kurios pagrindą sudaro akredituotos mokėjimo agentūros, atsakingos už galutinių
paramos gavėjų kontroliavimą pagal 2.3 skirsnyje nustatytus principus. Kasmet
kiekvienos mokėjimo agentūros vadovas privalo pateikti patikinimo pareiškimą,
kuriuo užtikrinamas mokėjimo agentūros ataskaitų išsamumas, tikslumas ir
teisingumas, tinkamas jos vidaus kontrolės sistemų veikimas, pagrindinių jos
sandorių teisėtumas ir tvarkingumas. Nepriklausoma audito institucija turi
pateikti šių trijų sričių vertinimo išvadas.
Komisija
ir toliau tikrins žemės ūkio išlaidas, taikydama rizikos vertinimo metodiką ir
siekdama sutelkti didžiausią auditorių dėmesį į didžiausios rizikos sritis. Kai
šiais auditais nustatoma, kad išlaidos patirtos, pažeidus Sąjungos taisykles,
Komisija pagal atitikties patikrinimo sistemą nefinansuos susijusių sumų
Sąjungos lėšomis.
Išsami
kontrolės sąnaudų analizė pateikiama poveikio vertinimo, įtraukto į teisės aktų
pasiūlymus, 8 priede.

2.3.
Sukčiavimo ir pažeidimų prevencijos priemonės

Teisės
aktų paketu, visų pirma reglamento dėl bendros žemės ūkio politikos
finansavimo, valdymo ir stebėjimo pasiūlymu, numatoma išlaikyti ir stiprinti
dabartinę išsamią kontrolės ir baudų, skiriamų mokėjimo agentūrų, sistemą,
pritaikant bendrąsias pagrindines savybes ir specifines taisykles kiekvienos
pagalbos programos ypatybėms. Apskritai sistemoje numatyta atlikti nuodugnų
100 proc. paramos paraiškų administracinį patikrinimą, prireikus kryžminę
patikrą su kitomis duomenų bazėmis, išankstinių mokėjimų patikrinimus vietoje,
tikrinant mažiausią sandorių skaičių, priklausomai nuo konkrečiai programai
priskiriamo rizikos laipsnio. Jei vykdant šiuos patikrinimus vietoje
išaiškinama daug pažeidimų, turi būti vykdomas papildomas patikrinimas. Šiame
kontekste pati svarbiausia – Integruota administravimo ir kontrolės sistema
(IACS), kuri per 2010 finansinius metus patikrinto apie 80 proc. visų
išlaidų pagal EŽŪGF ir EŽŪFKP. Komisijai bus suteikti įgaliojimai sumažinti
patikrinimų vietoje skaičių valstybėse narėse, kuriose veikia tinkamos
kontrolės sistemos ir randama mažai klaidų.
Be
to, teisės aktų paketu numatoma, kad valstybės narės vykdys pažeidimų ir
sukčiavimo prevenciją, juos aiškinsis ir taisys, taikys veiksmingas, atgrasančias
ir proporcingas sankcijas, kaip nustatyta Sąjungos teisės aktuose ir
nacionaliniuose įstatymuose, ir išieškos visas neteisėtai išmokėtas sumas su
palūkanomis. Jame nustatytas automatinis neteisėtai išmokėtų sumų neišieškojimo
patvirtinimo mechanizmas, pagal kurį atvejais, kai išieškojimas neatliekamas
per ketverius metus nuo išieškojimo prašymo arba per aštuonerius metus teismo
proceso atveju, neišieškotas sumas apmoka atitinkama valstybė narė. Šis
mechanizmas taps stipria paskata valstybėms narėms kuo greičiau išieškoti
neteisėtai išmokėtas sumas.

3.
NUMATOMAS PASIŪLYMO (INICIATYVOS) FINANSINIS POVEIKIS

Šioje finansinėje pažymoje nurodomos sumos,
išreikštos dabartinėmis kainomis ir įsipareigojimais.
Be toliau pateikiamose lentelėse nurodytų pokyčių,
teisės aktų pasiūlymuose nustatoma ir daugiau pakeitimų, neturinčių finansinio
poveikio.
Nė vieneriems metams 2014–2020 m. laikotarpiu
nedaroma išimtis finansinės drausmės taikymo atžvilgiu. Tačiau tą lemia ne
patys reformos pasiūlymai, o kiti veiksniai, pavyzdžiui, tiesioginės pagalbos
vykdymas arba žemės ūkio rinkų vystymasis ateityje.
Tiesioginės pagalbos srityje padidintos
2014 m. (2013 kalendorinių metų) grynosios viršutinės ribos,
nurodytos pasiūlyme dėl pereinamojo laikotarpio, viršija sumas, skirtas
tiesioginei pagalbai ir pateiktas tolesnėse lentelėse. Šiuo ribų padidinimu
siekta užtikrinti dabartinių teisės aktų vykdymo tęstinumą, jei visi kiti
elementai liktų nepakitę, nedarant poveikio galimybei prireikus taikyti
finansinės drausmės mechanizmą.
Reformos pasiūlymuose nustatytos nuostatos,
kuriomis valstybėms narėms suteikiamas tam tikras lankstumas skirstant
tiesioginę pagalbą kaimo plėtrai. Jei valstybės narės nutars pasinaudoti šiuo
lankstumu, tai turės finansinių pasekmių nustatytoms lėšų sumoms, kurių šiuo
metu įvertinti neįmanoma.
Šioje finansinėje pažymoje neatsižvelgta į galimą
rezervo krizėms įveikti panaudojimą. Reikėtų pabrėžti, kad sumos, į kurias
atsižvelgta nustatant su rinka susijusias išlaidas, yra apskaičiuotos,
neatsižvelgiant į valstybės intervencinį supirkimą ir kitas su krizės sąlygomis
susijusias priemones bet kuriame sektoriuje.

3.1.
Atitinkama (-os) daugiametės finansinės programos
išlaidų kategorija (-os) ir biudžeto išlaidų eilutė (-ės)

1 lentelė. BŽŪP sumos, įskaitant papildomas
DFP pasiūlymuose ir BŽŪP reformos pasiūlymuose numatytas sumas
Mln. EUR (dabartinėmis kainomis)
 Biudžetiniai metai || 2013 || 2013 m. (patikslinta) (1) || 2014 || 2015 || 2016 || 2017 || 2018 || 2019 || 2020 || IŠ VISO 2014–2020 m.
   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 Įtraukta į DFP ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 2 išlaidų kategorija ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 Tiesioginė pagalba ir su rinka susijusios išlaidos (2) (3) (4) || 44 939 || 45 304 || 44 830 || 45 054 || 45 299 || 45 519 || 45 508 || 45 497 || 45 485 || 317 193
 Numatomos asignuotos įplaukos || 672 || 672 || 672 || 672 || 672 || 672 || 672 || 672 || 672 || 4 704
 P1. Tiesioginė pagalba ir su rinka susijusios išlaidos (įskaitant asignuotas įplaukas) || 45 611 || 45 976 || 45 502 || 45 726 || 45 971 || 46 191 || 46 180 || 46 169 || 46 157 || 321 897
 P2. Kaimo plėtra (4) || 14 817 || 14 451 || 14 451 || 14 451 || 14 451 || 14 451 || 14 451 || 14 451 || 14 451 || 101 157
 Iš viso || 60 428 || 60 428 || 59 953 || 60 177 || 60 423 || 60 642 || 60 631 || 60 620 || 60 608 || 423 054
    1 išlaidų kategorija ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 Bendrijos paramos sistemos. Moksliniai tyrimai ir inovacijos žemės ūkio srityje || Netaikoma || Netaikoma || 682 || 696 || 710 || 724 || 738 || 753 || 768 || 5 072
 Labiausiai nepasiturintys asmenys || Netaikoma || Netaikoma || 379 || 387 || 394 || 402 || 410 || 418 || 427 || 2 818
 Iš viso || Netaikoma || Netaikoma || 1 061 || 1 082 || 1 104 || 1 126 || 1 149 || 1 172 || 1 195 || 7 889
    3 išlaidų kategorija ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 Maisto sauga || Netaikoma || Netaikoma || 350 || 350 || 350 || 350 || 350 || 350 || 350 || 2 450
   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 Neįtraukta į DFP ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
    Žemės ūkio sektoriaus krizių rezervas || Netaikoma || Netaikoma || 531 || 541 || 552 || 563 || 574 || 586 || 598 || 3 945
    Europos prisitaikymo prie globalizacijos padarinių fondas ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 Iš kurio didžiausia žemės ūkiui skiriama suma: (5) || Netaikoma || Netaikoma || 379 || 387 || 394 || 402 || 410 || 418 || 427 || 2 818
   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 IŠ VISO ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 IŠ VISO: Komisijos pasiūlymai (DFP + neįtraukta į DFP) + asignuotos įplaukos || 60 428 || 60 428 || 62 274 || 62 537 || 62  823 || 63 084 || 63 114 || 63 146 || 63 177 || 440 156
 IŠ VISO: DFP pasiūlymai (t. y. išskyrus rezervą ir Europos prisitaikymo prie globalizacijos padarinių fondą) + asignuotos įplaukos || 60 428 || 60 428 || 61 364 || 61 609 || 61 877 || 62 119 || 62 130 || 62 141 || 62 153 || 433 393
Pastabos.
(1)           Atsižvelgiant į jau suderintus teisės
aktų pakeitimus, t. y. savanorišką moduliavimą Jungtinėje Karalystėje ir
136 straipsnį, pasibaigus 2013 m. bus nebetaikomos „nepanaudotos lėšos“.
(2)           Sumos susijusios su
pirmajam ramsčiui siūlomomis metinėmis viršutinėmis ribomis. Tačiau taip pat
reikėtų pažymėti, kad neigiamas išlaidas iš sąskaitų patvirtinimo eilutės (šiuo
metu įrašytos į biudžeto punktą 05 07 01 06) siūloma perkelti į asignuotų
įplaukų eilutę (įrašytą į biudžeto punktą 67 03). Daugiau informacijos galima
rasti tolesniame puslapyje pateiktoje numatomų įplaukų lentelėje.
(3)           2013 m. duomenys apima
veterinarijos ir fitosanitarijos priemonėms, taip pat žuvininkystės sektoriuje
taikomoms rinkos priemonėms skiriamas sumas.
(4)           Pirmiau pateiktoje
lentelėje nurodytos sumos atitinka Komisijos komunikate „Strategijos „Europa
2020“ biudžetas“ (COM(2011) 500 final, 2011 06 29) nustatytas
sumas. Tačiau dar reikia nuspręsti, ar DFP turi atsispindėti pasiūlymas nuo
2014 m. vienos valstybės narės nacionalinės medvilnės sektoriaus
restruktūrizavimo programos finansinį paketą pervesti kaimo plėtrai, nes tai
reikštų, kad turi būti atitinkamai pakoreguotos EŽŪGF tarpinės viršutinės ribos
ir 2 ramsčio sumos (4 mln. EUR per metus). Tolesniuose skirsniuose
pateiktose lentelėse nurodytos pervestos sumos nepriklausomai nuo to, ar jos
atsispindės DFP.
(5)           Pagal Komisijos
komunikatą „Strategijos „Europa 2020“ biudžetas“ (COM(2011) 500 final),
siekiant suteikti papildomą paramą nuo globalizacijos padarinių nukentėjusiems
ūkininkams, bus galima pasinaudoti iš Europos prisitaikymo prie globalizacijos
padarinių fondo skiriama suma, kuri 2011 m. kainomis iš viso sudaro iki
2,5 mlrd. EUR. Pirmiau pateiktoje lentelėje dabartinėmis kainomis
išreikštų lėšų paskirstymas pagal metus yra tik orientacinis. Europos
Parlamento, Tarybos ir Komisijos tarpinstitucinio susitarimo dėl
bendradarbiavimo biudžeto klausimais ir patikimo finansų valdymo pasiūlyme
(COM(2011) 403 final, 2011 06 29) bendra didžiausia metinė Europos
prisitaikymo prie globalizacijos padarinių fondui 2011 m. kainomis
nustatyta suma – 429 mln. EUR.

3.2.
Numatomas poveikis išlaidoms
3.2.1.
Numatomo poveikio išlaidoms suvestinė

2 lentelė. 2 išlaidų kategorijos 05
politikos srityje numatomos įplaukos ir išlaidos
Mln. EUR (dabartinėmis kainomis)
 Biudžetiniai metai || 2013 || 2013 m. (patikslinta) || 2014 || 2015 || 2016 || 2017 || 2018 || 2019 || 2020 || IŠ VISO 2014–2020 m.
 ĮPLAUKOS ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 123 – Cukraus gamybos mokestis (nuosavi ištekliai) || 123 || 123 || 123 || 123 ||   ||   ||   ||   ||   || 246
   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 67 03 – Asignuotos įplaukos || 672 || 672 || 741 || 741 || 741 || 741 || 741 || 741 || 741 || 5 187
   iš jų: ex 05 07 01 06 – Sąskaitų patvirtinimas || 0 || 0 || 69 || 69 || 69 || 69 || 69 || 69 || 69 || 483
 Iš viso || 795 || 795 || 864 || 864 || 741 || 741 || 741 || 741 || 741 || 5 433
 IŠLAIDOS ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 05 02 – Rinkos (1) || 3 311 || 3 311 || 2 622 || 2 641 || 2 670 || 2 699 || 2 722 || 2 710 || 2 699 || 18 764
 05 03 – Tiesioginė pagalba (prieš pritaikant apribojimą) (2) || 42 170 || 42 535 || 42 876 || 43 081 || 43 297 || 43 488 || 43 454 || 43 454 || 43 454 || 303 105
 05 03 – Tiesioginė pagalba (pritaikius apribojimą) || 42 170 || 42 535 || 42 876 || 42 917 || 43 125 || 43 303 || 43 269 || 43 269 || 43 269 || 302 027
   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 05 04 – Kaimo plėtra (prieš pritaikant apribojimą) || 14 817 || 14 451 || 14 455 || 14 455 || 14 455 || 14 455 || 14 455 || 14 455 || 14 455 || 101 185
 05 04 – Kaimo plėtra (pritaikius apribojimą) || 14 817 || 14 451 || 14 455 || 14 619 || 14 627 || 14 640 || 14 641 || 14 641 || 14 641 || 102 263
   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 05 07 01 06 – Sąskaitų patvirtinimas || -69 || -69 || 0 || 0 || 0 || 0 || 0 || 0 || 0 || 0
 Iš viso || 60 229 || 60 229 || 59 953 || 60 177 || 60 423 || 60 642 || 60 631 || 60 620 || 60 608 || 423 054
 GRYNASIS BIUDŽETAS, atėmus asignuotas įplaukas ||   ||   || 59 212 || 59 436 || 59 682 || 59 901 || 59 890 || 59 879 || 59 867 || 417 867
Pastabos.
(1)           2013 m. preliminari sąmata
grindžiama 2012 m. biudžeto projektu, atsižvelgiant į jau suderintus,
2013 m. nustatytus teisinius patikslinimus (pvz., viršutinių ribų
nustatymą vyno sektoriuje, priemokos už bulvių krakmolą panaikinimą,
patikslinimą sausųjų pašarų sektoriuje) ir kai kuriuos numatomus pokyčius.
Sudarant visų metų sąmatas daroma prielaida, kad papildomo finansavimo paramos
priemonėms nereikės dėl rinkos sutrikimų ar krizių.
(2)           Į
2013 m. sumą įtraukta suma, kurią numatoma skirti už vynmedžių išnaikinimą
2012 m.
3 lentelė. BŽŪP reformos pasiūlymų
finansinio poveikio, susijusio su įplaukomis ir BŽŪP išlaidomis, apskaičiavimas
pagal biudžeto skyrius
Mln. EUR (dabartinėmis kainomis)
 Biudžetiniai metai || 2013 || 2013 m. (patikslinta) ||   || IŠ VISO 2014–2020 m.
   ||   || 2014 || 2015 || 2016 || 2017 || 2018 || 2019 || 2020 ||
 ĮPLAUKOS ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 123 – Cukraus gamybos mokestis (nuosavi ištekliai) || 123 || 123 || 0 || 0 || 0 || 0 || 0 || 0 || 0 || 0
   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 67 03 – Asignuotos įplaukos || 672 || 672 || 69 || 69 || 69 || 69 || 69 || 69 || 69 || 483
   iš jų: ex 05 07 01 06 – Sąskaitų patvirtinimas || 0 || 0 || 69 || 69 || 69 || 69 || 69 || 69 || 69 || 483
 Iš viso || 795 || 795 || 69 || 69 || 69 || 69 || 69 || 69 || 69 || 483
 IŠLAIDOS ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 05 02 – Rinkos (1) || 3 311 || 3 311 || -689 || -670 || -641 || -612 || -589 || -601 || -612 || -4 413
 05 03 – Tiesioginė pagalba (prieš pritaikant apribojimą) (2) || 42 170 || 42 535 || -460 || -492 || -534 || -577 || -617 || -617 || -617 || -3 913
 05 03 – Tiesioginė pagalba – Apribojus paramą numatomos gauti lėšos, pervestinos kaimo plėtrai ||   ||   || 0 || -164 || -172 || -185 || -186 || -186 || -186 || -1 078
 05 04 – Kaimo plėtra (prieš pritaikant apribojimą) || 14 817 || 14 451 || 4 || 4 || 4 || 4 || 4 || 4 || 4 || 28
 05 04 – Kaimo plėtra – Apribojus paramą numatomos gauti lėšos, pervestinos iš tiesioginės pagalbos priemonių ||   ||   || 0 || 164 || 172 || 185 || 186 || 186 || 186 || 1 078
 05 07 01 06 – Sąskaitų patvirtinimas || -69 || -69 || 69 || 69 || 69 || 69 || 69 || 69 || 69 || 483
 Iš viso || 60 229 || 60 229 || -1 076 || -1 089 || -1 102 || -1 115 || -1 133 || -1 144 || -1 156 || -7 815
 GRYNASIS BIUDŽETAS, atėmus asignuotas įplaukas ||   ||   || -1 145 || -1 158 || -1 171 || -1 184 || -1 202 || -1 213 || -1 225 || -8 298
Pastabos.
(1)           2013 m. preliminari sąmata
grindžiama 2012 m. biudžeto projektu, atsižvelgiant į jau suderintus,
2013 m. nustatytus teisinius patikslinimus (pvz., viršutinių ribų
nustatymą vyno sektoriuje, priemokos už bulvių krakmolą panaikinimą,
patikslinimą sausųjų pašarų sektoriuje) ir kai kuriuos numatomus pokyčius.
Sudarant visų metų sąmatas daroma prielaida, kad papildomo finansavimo paramos
priemonėms nereikės dėl rinkos sutrikimų ar krizių.
(2)           Į
2013 m. sumą įtraukta suma, kurią numatoma skirti už vynmedžių išnaikinimą
2012 m.
4 lentelė. BŽŪP reformos pasiūlymų
finansinio poveikio su rinka susijusioms BŽŪP išlaidoms apskaičiavimas
Mln. EUR (dabartinėmis kainomis)
 Biudžetiniai metai ||   || Teisinis pagrindas || Numatomi poreikiai || Pokyčiai, palyginti su 2013 m. ||
   ||   ||   || 2013 (1) || 2014 || 2015 || 2016 || 2017 || 2018 || 2019 || 2020 || IŠ VISO 2014–2020 m.
 Išskirtinės priemonės. Teisinio pagrindo taikymo srities supaprastinimas ir praplėtimas ||   || 154, 155, 156 straipsniai || pm || pm || pm || pm || pm || pm || pm || pm || pm
 Intervencijos kietiesiems kviečiams ir sorgui panaikinimas ||   || ex 10 straipsnis || pm || - || - || - || - || - || - || - || -
 Maisto programos labiausiai nepasiturintiems asmenims || (2) || Reglamento (EB) Nr. 1234/2007 ex 27 straipsnis || 500.0 || -500.0 || -500.0 || -500.0 || -500.0 || -500.0 || -500.0 || -500.0 || -3 500.0
 Privatus sandėliavimas (pluoštiniai linai) ||   || 16 straipsnis || Netaikoma || pm || pm || pm || pm || pm || pm || pm || Pm
 Pagalba už medvilnę. Restruktūrizavimas || (3) || Reglamento (EB) Nr. 637/2008 ex 5 straipsnis || 10.0 || -4.0 || -4.0 || -4.0 || -4.0 || -4.0 || -4.0 || -4.0 || -28.0
 Įsikūrimo pagalba vaisių ir daržovių augintojų grupėms ||   || ex 117 straipsnis || 30.0 || 0.0 || 0.0 || 0.0 || -15.0 || -15.0 || -30.0 || -30.0 || -90.0
 Vaisių vartojimo skatinimo mokyklose programa ||   || 21 straipsnis || 90.0 || 60.0 || 60.0 || 60.0 || 60.0 || 60.0 || 60.0 || 60.0 || 420.0
 Pagalbos apynių augintojų organizacijoms panaikinimas ||   || ex 111 straipsnis || 2.3 || -2.3 || -2.3 || -2.3 || -2.3 || -2.3 || -2.3 || -2.3 || -15.9
 Neprivalomas privatus nugriebto pieno miltelių sandėliavimas ||   || 16 straipsnis || Netaikoma || pm || pm || pm || pm || pm || pm || pm || pm
 Pagalbos už nugriebto pieno ir (arba) nugriebto pieno miltelių naudojimą pašarams ir (arba) pagalbos už kazeiną ir už kazeino naudojimą panaikinimas ||   || ex 101, 102 straipsniai || pm || - || - || - || - || - || - || - || -
 Neprivalomas privatus sviesto sandėliavimas || (4) || 16 straipsnis || 14.0 || [-1.0] || [-14.0] || [-14.0] || [-14.0] || [-14.0] || [-14.0] || [-14.0] || [-85.0]
 Pieno skatinamojo mokesčio panaikinimas ||   || ex 309 straipsnis || pm || - || - || - || - || - || - || - || -
 IŠ VISO 05 02 ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 Grynasis reformos pasiūlymų poveikis (5) ||   ||   ||   || -446.3 || -446.3 || -446.3 || -461.3 || -461.3 || -476.3 || -476.3 || -3 213.9
Pastabos.
(1)           2013 m. poreikiai
apskaičiuojami remiantis 2012 m. Komisijos biudžeto projektu, išskyrus a)
vaisų ir daržovių sektorius, kurių poreikiai grindžiami atitinkamų reformų
finansinėmis pažymomis ir b) visais jau suderintais teisiniais pakeitimais.
(2)           2013 m.
suma atitinka Komisijos pasiūlymą COM(2010) 486. Nuo 2014 m. priemonė
bus finansuojama pagal 1 išlaidų kategoriją.
(3)           Nuo 2014 m. Graikijai
skirtos medvilnės sektoriaus restruktūrizavimo programos finansinis paketas
(4 mln. EUR per metus) bus pervestas kaimo plėtrai. Nuo 2018 m.
Ispanijai skirtas finansinis paketas (6,1 mln. EUR per metus) bus
pervestas bendrosios išmokos schemai (jau priimtas sprendimas).
(4)           Numatomas
poveikis priemonės netaikymo atveju.
(5)           Numatoma, kad be skyriuose 05 02
ir 05 03 numatytų išlaidų skyriuose 05 01, 05 07 ir 05 08 numatytos tiesioginės
išlaidos bus padengiamos įplaukomis, asignuotomis EŽŪGF.
5 lentelė. BŽŪP reformos pasiūlymų
finansinio poveikio, susijusio su tiesiogine pagalba, apskaičiavimas
Mln. EUR (dabartinėmis kainomis)
 Biudžetiniai metai ||   || Teisinis pagrindas || Numatomi poreikiai || Pokyčiai, palyginti su 2013 m. ||
   ||   || 2013 (1) || 2013 m. (patikslinta) (2) || 2014 || 2015 || 2016 || 2017 || 2018 || 2019 || 2020 || IŠ VISO 2014–2020 m.
   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 Tiesioginė pagalba ||   ||   || 42 169.9 || 42 535.4 || 341.0 || 381.1 || 589.6 || 768.0 || 733.2 || 733.2 || 733.2 || 4 279.3
 - Pakeitimai, dėl kurių jau priimtas sprendimas: ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 Laipsniškas išmokų didinimas ES 12 ||   ||   ||   ||   || 875.0 || 1 133.9 || 1 392.8 || 1 651.6 || 1 651.6 || 1 651.6 || 1 651.6 || 10 008.1
 Medvilnės sektoriaus restruktūrizavimas ||   ||   ||   ||   || 0.0 || 0.0 || 0.0 || 0.0 || 6.1 || 6.1 || 6.1 || 18.4
 BŽŪP padėties patikrinimas ||   ||   ||   ||   || -64.3 || -64.3 || -64.3 || -90.0 || -90.0 || -90.0 || -90.0 || -552.8
 Ankstesnės reformos ||   ||   ||   ||   || -9.9 || -32.4 || -32.4 || -32.4 || -32.4 || -32.4 || -32.4 || -204.2
   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 - Pakeitimai, susiję su naujais BŽŪP reformos pasiūlymais ||   ||   || -459.8 || -656.1 || -706.5 || -761.3 || -802.2 || -802.2 || -802.2 || -4 990.3
 iš jų: paramos apribojimas ||   ||   ||   ||   || 0.0 || -164.1 || -172.1 || -184.7 || -185.6 || -185.6 || -185.6 || -1 077.7
   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 IŠ VISO 05 03 ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 Grynasis reformos pasiūlymų poveikis ||   ||   ||   ||   || -459.8 || -656.1 || -706.5 || -761.3 || -802.2 || -802.2 || -802.2 || -4 990.3
 IŠ VISO IŠLAIDŲ ||   ||   || 42 169.9 || 42 535.4 || 42 876.4 || 42 916.5 || 43 125.0 || 43 303.4 || 43 268.7 || 43 268.7 || 43 268.7 || 302 027.3
Pastabos.
(1)           Į
2013 m. sumą įtraukta suma, kurią numatoma skirti už vynmedžių išnaikinimą
2012 m.
(2)           Atsižvelgiant
į jau suderintus teisės aktų pakeitimus, t. y. savanorišką moduliavimą
Jungtinėje Karalystėje ir 136 straipsnį, pasibaigus 2013 m. bus
nebetaikomos „nepanaudotos lėšos“.
6 lentelė. Tiesioginės pagalbos
sudėtinės dalys
Mln. EUR (dabartinėmis kainomis)
 Biudžetiniai metai ||   ||   ||   ||   || 2015 || 2016 || 2017 || 2018 || 2019 || 2020 || IŠ VISO 2014–2020 m.
 II priedas ||   ||   ||   ||   || 42 407.2 || 42 623.4 || 42 814.2 || 42 780.3 || 42 780.3 || 42 780.3 || 256 185.7
 Išmoka už klimatui ir aplinkai naudingą žemės ūkio veiklą (30 %) ||   ||   ||   ||   || 12 866.5 || 12 855.3 || 12 844.3 || 12 834.1 || 12 834.1 || 12 834.1 || 77 068.4
 Didžiausia išmokai jauniesiems ūkininkams galima skirti suma (2 %)   ||   ||   ||   ||   || 857.8 || 857.0 || 856.3 || 855.6 || 855.6 || 855.6 || 5 137.9
 Bazinės išmokos schema, išmoka už vietoves, kuriose esama gamtinių kliūčių, savanoriška susietoji parama ||   ||   ||   ||   || 28 682.9 || 28 911.1 || 29 113.6 || 29 090.6 || 29 090.6 || 29 090.6 || 173 979.4
 Didžiausia smulkiųjų ūkininkų schemai finansuoti skirtina suma, kuri gali būti paimta iš pirmiau nurodytų eilučių (10 %) ||   ||   ||   ||   || 4 288.8 || 4 285.1 || 4 281.4 || 4 278.0 || 4 278.0 || 4 278.0 || 25 689.3
 Parama vynmedžių augintojams, įtraukta į II priedą[51]   ||   ||   ||   ||   || 159.9 || 159.9 || 159.9 || 159.9 || 159.9 || 159.9 || 959.1
 Pagalbos apribojimas ||   ||   ||   ||   || -164.1 || -172.1 || -184.7 || -185.6 || -185.6 || -185.6 || -1 077.7
 Medvilnė ||   ||   ||   ||   || 256.0 || 256.3 || 256.5 || 256.6 || 256.6 || 256.6 || 1 538.6
 POSEI ir (arba) Mažosios Egėjo jūros salos ||   ||   ||   ||   || 417.4 || 417.4 || 417.4 || 417.4 || 417.4 || 417.4 || 2 504.4
7 lentelė. BŽŪP reformos pasiūlymų
finansinio poveikio, susijusio su tiesioginės pagalbos teikimo 2014 m.
pereinamojo laikotarpio priemonėmis, apskaičiavimas
Mln. EUR (dabartinėmis kainomis)
 Biudžetiniai metai ||   || Teisinis pagrindas || Numatomi poreikiai || Pokyčiai, palyginti su 2013 m.
   ||   ||   || 2013 (1) || 2013 m. (patikslinta) || 2014 (2)
 Tarybos reglamento (EB) Nr. 73/2009 IV priedas ||   ||   || 40 165.0 || 40 530.5 || 541.9
 Laipsniškas išmokų didinimas ES 10 ||   ||   ||   ||   || 616.1
 BŽŪP padėties patikrinimas ||   ||   ||   ||   || -64.3
 Ankstesnės reformos ||   ||   ||   ||   || -9.9
 IŠ VISO 05 03 ||   ||   ||   ||   ||
 IŠ VISO IŠLAIDŲ ||   ||   || 40 165.0 || 40 530.5 || 41 072.4
Pastabos.
(1)           Į
2013 m. sumą įtraukta suma, kurią numatoma skirti už vynmedžių išnaikinimą
2012 m.
(2)           Į praplėstas grynąsias
viršutines ribas įtraukta paramos vynmedžių augintojams suma, numatoma pervesti
bendrosios išmokos schemos priemonėms, remiantis valstybių narių priimtais,
2013 m. skirtais sprendimais.
8 lentelė. BŽŪP reformos pasiūlymų
finansinio poveikio, susijusio su kaimo plėtra, apskaičiavimas
Mln. EUR (dabartinėmis kainomis)
 Biudžetiniai metai ||   || Teisinis pagrindas || Kaimo plėtrai skiriamos lėšos || Pokyčiai, palyginti su 2013 m. ||
   ||   ||   || 2013 || 2013 m. (patikslinta) (1) || 2014 || 2015 || 2016 || 2017 || 2018 || 2019 || 2020 || IŠ VISO 2014–2020 m.
 Kaimo plėtros programos ||   ||   || 14 788.9 || 14 423.4 ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 Pagalba už medvilnę. Restruktūrizavimas || (2) ||   ||   ||   || 4.0 || 4.0 || 4.0 || 4.0 || 4.0 || 4.0 || 4.0 || 28.0
 Apribojus tiesioginę pagalbą gautos lėšos ||   ||   ||   ||   ||   || 164.1 || 172.1 || 184.7 || 185.6 || 185.6 || 185.6 || 1 077.7
 Kaimo plėtros finansinis paketas, išskyrus techninę pagalbą || (3) ||   ||   ||   || -8.5 || -8.5 || -8.5 || -8.5 || -8.5 || -8.5 || -8.5 || -59.4
 Techninė pagalba || (3) ||   || 27.6 || 27.6 || 8.5 || 3.5 || 3.5 || 3.5 || 3.5 || 3.5 || 3.5 || 29.4
 Premija už vietos inovacinius bendradarbiavimo projektus || (4) ||   || Netaikoma || Netaikoma || 0.0 || 5.0 || 5.0 || 5.0 || 5.0 || 5.0 || 5.0 || 30.0
 IŠ VISO 05 04 ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 Grynasis reformos pasiūlymų poveikis ||   ||   ||   ||   || 4.0 || 168.1 || 176.1 || 188.7 || 189.6 || 189.6 || 189.6 || 1 105.7
 IŠ VISO IŠLAIDŲ (prieš pritaikant apribojimą) ||   ||   || 14 816.6 || 14 451.1 || 14 455.1 || 14 455.1 || 14 455.1 || 14 455.1 || 14 455.1 || 14 455.1 || 14 455.1 || 101 185.5
 IŠ VISO IŠLAIDŲ (pritaikius apribojimą) ||   ||   || 14 816.6 || 14 451.1 || 14 455.1 || 14 619.2 || 14 627.2 || 14 639.8 || 14 640.7 || 14 640.7 || 14 640.7 || 102 263.2
Pastabos.
(1)           Patikslinimai
atlikti atsižvelgiant į galiojančius teisės aktus ir taikomi tik iki 2013
finansinių metų pabaigos.
(2)           1 lentelėje (3.1 skirsnyje)
nurodytos sumos atitinka Komisijos komunikate „Strategijos „Europa 2020“
biudžetas“ (COM(2011) 500 final) nustatytas sumas. Tačiau dar
reikia nuspręsti, ar DFP turi atsispindėti pasiūlymas nuo 2014 m. vienos
valstybės narės nacionalinės medvilnės sektoriaus restruktūrizavimo programos
finansinį paketą pervesti kaimo plėtrai, nes tai reikštų, kad turi būti
atitinkamai pakoreguotos EŽŪGF tarpinės viršutinės ribos ir 2 ramsčio sumos
(4 mln. EUR per metus). Pirmiau pateiktoje 8 lentelėje nurodytos
pervestos sumos nepriklausomai nuo to, ar jos atsispindės DFP.
(3)           2013 m.
techninei pagalbai skiriama suma nustatyta remiantis pradiniu kaimo plėtros
finansiniu paketu (į ją neįtrauktos iš 1 ramsčio pervestos lėšos).
2014–2020 m. techninei pagalbai nustatytos sumos dydis sudaro
0,25 % bendro kaimo plėtros finansinio paketo.
(4)           Padengiama
techninei pagalbai skiriamomis lėšomis.
 Daugiametės finansinės programos išlaidų kategorija: || 5 || „Administracinės išlaidos“
mln. EUR (tūkstantųjų tikslumu)
Pastaba.          Apskaičiuota, kad teisės
aktų pasiūlymai neturės jokio poveikio administracinio pobūdžio asignavimams,
t. y. teisinę sistemą ketinama įgyvendinti su dabartiniais žmogiškaisiais
ištekliais ir administracinėmis išlaidomis.
   ||   ||   || 2014 metai || 2015 metai || 2016 metai || 2017 metai || 2018 metai || 2019 metai || 2020 metai || IŠ VISO
 AGRI GD ||
  Žmogiškieji ištekliai || 136.998 || 136.998 || 136.998 || 136.998 || 136.998 || 136.998 || 136.998 || 958.986
  Kitos administracinės išlaidos || 9.704 || 9.704 || 9.704 || 9.704 || 9.704 || 9.704 || 9.704 || 67.928
 IŠ VISO AGRI GD || Asignavimai || 146.702 || 146.702 || 146.702 || 146.702 || 146.702 || 146.702 || 146.702 || 1 026.914
 IŠ VISO asignavimų pagal daugiametės finansinės programos 5 IŠLAIDŲ KATEGORIJĄ || (Iš viso įsipareigojimų = Iš viso mokėjimų) || 146.702 || 146.702 || 146.702 || 146.702 || 146.702 || 146.702 || 146.702 || 1 026.914
mln. EUR (tūkstantųjų tikslumu)
   ||   ||   || N metai[52]   || N+1 metai || N+2 metai || N+3 metai || ... atsižvelgiant į poveikio trukmę įterpti reikiamą metų skaičių (žr. 1.6 skirsnį) || IŠ VISO
 IŠ VISO asignavimų pagal daugiametės finansinės programos 1–5 IŠLAIDŲ KATEGORIJAS || Įsipareigojimai ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 Mokėjimai ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||

3.2.2.
Numatomas poveikis veiklos asignavimams

–      ¨  Pasiūlymui
(iniciatyvai) įgyvendinti veiklos asignavimai nenaudojami
–      x   Pasiūlymui (iniciatyvai) įgyvendinti veiklos asignavimai naudojami
taip:
Įsipareigojimų asignavimai mln. EUR (tūkstantųjų
tikslumu)
 Nurodyti tikslus ir rezultatus   ò ||   ||   || 2014 metai || 2015 metai || 2016 metai || 2017 metai || 2018 metai || 2019 metai || 2020 metai || IŠ VISO
 REZULTATAI
 Rezultato rūšis     || Vidutinės rezultato išlaidos || Rezultatų skaičius || Išlaidos || Rezultatų skaičius || Išlaidos || Rezultatų skaičius || Išlaidos || Rezultatų skaičius || Išlaidos || Rezultatų skaičius || Išlaidos || Rezultatų skaičius || Išlaidos || Rezultatų skaičius || Išlaidos || Bendras rezultatų skaičius || Iš viso išlaidų
 5 KONKRETUS TIKSLAS: didinti žemės ūkio sektoriaus konkurencingumą ir jo dalies maisto grandinėje vertę ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 - Vaisiai ir daržovės: Pardavimas per gamintojų organizacijas (GO)[53]   || Produkcijos, parduodamos per GO, vertės dalis procentais lyginant su visos produkcijos verte ||   ||   || 830.0 ||   || 830.0 ||   || 830.0 ||   || 830.0 ||   || 830.0 ||   || 830.0 ||   || 830.0 ||   || 5 810.0
 - Vynas: Nacionalinis finansinis paketas – Restruktūrizavimas53 || Hektarų skaičius ||   || 54 326 || 475.1 || 54 326 || 475.1 || 54 326 || 475.1 || 54 326 || 475.1 || 54 326 || 475.1 || 54 326 || 475.1 || 54 326 || 475.1 ||   || 3 326.0
 - Vynas: Nacionalinis finansinis paketas – Investicijos53 ||   ||   || 1 147 || 178.9 || 1 147 || 178.9 || 1 147 || 178.9 || 1 147 || 178.9 || 1 147 || 178.9 || 1 147 || 178.9 || 1 147 || 178.9 ||   || 1 252.6
 - Vynas: Nacionalinis finansinis paketas – Šalutinių produktų distiliavimas53 || Hektolitrai ||   || 700 000 || 98.1 || 700 000 || 98.1 || 700 000 || 98.1 || 700 000 || 98.1 || 700 000 || 98.1 || 700 000 || 98.1 || 700 000 || 98.1 ||   || 686.4
 - Vynas: Nacionalinis finansinis paketas – Geriamasis alkoholis53 || Hektarų skaičius ||   || 32 754 || 14.2 || 32 754 || 14.2 || 32 754 || 14.2 || 32 754 || 14.2 || 32 754 || 14.2 || 32 754 || 14.2 || 32 754 || 14.2 ||   || 14.2
 - Vynas: Nacionalinis finansinis paketas – Koncentruotos misos naudojimas53 || Hektolitrai ||   || 9 || 37.4 || 9 || 37.4 || 9 || 37.4 || 9 || 37.4 || 9 || 37.4 || 9 || 37.4 || 9 || 37.4 ||   || 261.8
 - Vynas: Nacionalinis finansinis paketas – Reklama53 ||   ||   ||   || 267.9 ||   || 267.9 ||   || 267.9 ||   || 267.9 ||   || 267.9 ||   || 267.9 ||   || 267.9 ||   || 1 875.3
 - Kita ||   ||   ||   || 720.2 ||   || 739.6 ||   || 768.7 ||   || 797.7 ||   || 820.3 ||   || 808.8 ||   || 797.1 ||   || 5 452.3
 5 konkretaus tikslo tarpinė suma ||   || 2 621.8 ||   || 2 641.2 ||   || 2 670.3 ||   || 2 699.3 ||   || 2 721.9 ||   || 2 710.4 ||   || 2 698.7 ||   || 18 763.5
 6 KONKRETUS TIKSLAS: remti ūkių pajamas ir apriboti jų kintamumą ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 - Parama tiesioginėms pajamoms[54]   || Hektarų, už kuriuos sumokėta, skaičius (mln.) ||   || 161.014 || 42 876.4 || 161.014 || 43 080.6 || 161.014 || 43 297.1 || 161.014 || 43 488.1 || 161.014 || 43 454.3 || 161.014 || 43 454.3 || 161.014 || 43 454.3 || 161.014 || 303 105.0
 6 konkretaus tikslo tarpinė suma ||   || 42 876.4 ||   || 43 080.6 ||   || 43 297.1 ||   || 43 488.1 ||   || 43 454.3 ||   || 43 454.3 ||   || 43 454.3 ||   || 303 105.0
 IŠ VISO IŠLAIDŲ ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
Pastaba. 1–4 ir 7–10 konkrečių tikslų
rezultatai dar turi būti nustatyti (žr. skirsnį 1.4.2).

3.2.3.
Numatomas poveikis administracinio pobūdžio
asignavimams
3.2.3.1.
Suvestinė

–      ¨  Pasiūlymui
(iniciatyvai) įgyvendinti administraciniai asignavimai nenaudojami
–      x   Pasiūlymui (iniciatyvai) įgyvendinti administraciniai asignavimai
naudojami taip:
mln. EUR (tūkstantųjų
tikslumu)
   || 2014 metai || 2015 metai || 2016 metai || 2017 metai || 2018 metai || 2019 metai || 2020 metai || IŠ VISO
 Daugiametės finansinės programos 5 IŠLAIDŲ KATEGORIJA ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 Žmogiškieji ištekliai[55]   || 136.998 || 136.998 || 136.998 || 136.998 || 136.998 || 136.998 || 136.998 || 958.986
 Kitos administracinės išlaidos || 9.704 || 9.704 || 9.704 || 9.704 || 9.704 || 9.704 || 9.704 || 67.928
 Daugiametės finansinės programos 5 IŠLAIDŲ KATEGORIJOS tarpinė suma ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 Neįtraukta į daugiametės finansinės programos 5 IŠLAIDŲ KATEGORIJĄ ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 Žmogiškieji ištekliai ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 Kitos administracinio pobūdžio išlaidos ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 Daugiametės finansinės programos 5 IŠLAIDŲ KATEGORIJOS tarpinė suma ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 IŠ VISO || 146.702 || 146.702 || 146.702 || 146.702 || 146.702 || 146.702 || 146.702 || 1 026.914

3.2.3.2.
 Numatomi žmogiškųjų
išteklių poreikiai

–      ¨  Pasiūlymui
(iniciatyvai) įgyvendinti žmogiškieji ištekliai nenaudojami
–      x   Pasiūlymui (iniciatyvai) įgyvendinti žmogiškieji ištekliai
naudojami taip:
Pastaba. Apskaičiuota, kad teisės aktų
pasiūlymai neturės jokio poveikio administracinio pobūdžio asignavimams,
t. y. teisinę sistemą ketinama įgyvendinti su dabartiniais žmogiškaisiais
ištekliais ir administracinėmis išlaidomis. 2014–2020 m. laikotarpio sumos
grįstos 2011 m. duomenimis.
Sąmatą nurodyti sveikaisiais skaičiais (arba
ne smulkiau nei dešimtųjų tikslumu)
   || 2014 metai || 2015 metai || 2016 metai || 2017 metai || 2018 metai || 2019 metai || 2020 metai
  Etatų plano pareigybės (pareigūnai ir laikinieji darbuotojai) ||
 XX 01 01 01 (Komisijos būstinė ir atstovybės) || 1 034 || 1 034 || 1 034 || 1 034 || 1 034 || 1 034 || 1 034
 XX 01 01 02 (Delegacijos) || 3 || 3 || 3 || 3 || 3 || 3 || 3
 XX 01 05 01 (Netiesioginiai moksliniai tyrimai) ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 10 01 05 01 (Tiesioginiai moksliniai tyrimai) ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
  Išorės personalas (visos darbo dienos ekvivalento vienetais (FTE))[56] ||
 XX 01 02 01 (CA, INT, SNE finansuojami iš bendrojo biudžeto) || 78 || 78 || 78 || 78 || 78 || 78 || 78
 XX 01 02 02 (CA, INT, JED, LA ir SNE delegacijose) ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 XX 01 04 mm || - būstinėje ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 - delegacijose ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 XX 01 05 02 (CA, INT, SNE - netiesioginiai moksliniai tyrimai) ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 10 01 05 02 (CA, INT, SNE - tiesioginiai moksliniai tyrimai) ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 Kitos biudžeto eilutės (nurodyti) ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 IŠ VISO[57] || 1 115 || 1 115 || 1 115 || 1 115 || 1 115 || 1 115 || 1 115
XX yra
atitinkama politikos sritis arba biudžeto antraštinė dalis.
Žmogiškųjų išteklių
poreikiai bus tenkinami panaudojant GD darbuotojus, jau paskirtus priemonei
valdyti ir (arba) perskirstytus generaliniame direktorate, ir prireikus
finansuojami iš papildomų lėšų, kurios atsakingam GD gali būti skiriamos pagal
metinę asignavimų skyrimo procedūrą ir atsižvelgiant į biudžeto apribojimus.
Vykdytinų užduočių
aprašymas:
 Pareigūnai ir laikinieji darbuotojai ||
 Išorės personalas ||

3.2.4.
Suderinamumas su dabartine daugiamete finansine
programa

–      x   Pasiūlymas (iniciatyva) atitinka 2014–2020 m.
daugiametės finansinės programos pasiūlymus
–      ¨  Atsižvelgiant į
pasiūlymą (iniciatyvą), reikės pakeisti daugiametės finansinės programos
atitinkamos išlaidų kategorijos programavimą
–      ¨  Įgyvendinant
pasiūlymą (iniciatyvą) būtina taikyti lankstumo priemonę arba patikslinti
daugiametę finansinę programą

3.2.5.
Trečiųjų šalių įnašai

–      Pasiūlyme (iniciatyvoje) nenumatytas bendras su trečiosiomis šalimis
finansavimas
–      X  Kaimo plėtros (EŽŪFKP) pasiūlyme (iniciatyvoje) numatytas bendras
finansavimas apskaičiuojamas taip:
Asignavimai mln. EUR (tūkstantųjų tikslumu)
   || 2014 metai || 2015 metai || 2016 metai || 2017 metai || 2018 metai || 2019 metai || 2020 metai || Iš viso
 Nurodyti bendrą finansavimą teikiančią įstaigą || VN || VN || VN || VN || VN || VN || VN || VN
 IŠ VISO bendrai finansuojamų asignavimų[58] || Turi būti nustatyta || Turi būti nustatyta || Turi būti nustatyta || Turi būti nustatyta || Turi būti nustatyta || Turi būti nustatyta || Turi būti nustatyta || Turi būti nustatyta

3.3.
Numatomas poveikis įplaukoms

–      x   Pasiūlymas (iniciatyva) neturi finansinio poveikio įplaukoms
–      ¨  Pasiūlymas
(iniciatyva) turi finansinį poveikį:
–
x   nuosaviems ištekliams
–
x   įvairioms įplaukoms
mln. EUR (tūkstantųjų tikslumu)
 Biudžeto įplaukų eilutė || Asignavimai, skirti einamųjų metų biudžetui || Pasiūlymo (iniciatyvos) poveikis[59]
 N metai || N+1 metai || N+2 metai || N+3 metai ||  ... atsižvelgiant į poveikio trukmę įterpti reikiamą stulpelių skaičių (žr. 1.6 skirsnį)
   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
Įvairių asignuotųjų
įplaukų atveju nurodyti biudžeto išlaidų eilutę (-es), kuriai (-oms) daromas
poveikis.
Žr.
3.2.1 skirsnio 2 ir 3 lenteles
[1]               Komisijos komunikatas Europos Parlamentui, Tarybai, Europos
ekonomikos ir socialinių reikalų komitetui ir Regionų komitetui „2020 m.
Europos biudžetas“, COM(2011) 500 final, 2011 6 29.
[2]               Komisijos komunikatas Europos Parlamentui, Tarybai,
Europos ekonomikos ir socialinių reikalų komitetui ir Regionų komitetui „BŽŪP
artėjant 2020 m. Su aprūpinimu maistu, gamtos ištekliais ir
teritorine pusiausvyra susijusių būsimų uždavinių sprendimas“, COM(2010) 672 final,
2010 11 18.
[3]               Visų pirma žr. 2011 m. birželio 23 d. Europos
Parlamento rezoliuciją 2011/2015(INI) ir 2011 m. kovo 18 d.
pirmininkaujančios valstybės narės išvadas.
[4]               Dabartinę teisės aktų sistemą sudaro Tarybos reglamentas
(EB) Nr. 73/2009 (tiesioginės išmokos), Tarybos reglamentas (EB)
Nr. 1234/2007 (rinkos priemonės), Tarybos reglamentas (EB)
Nr. 1698/2005 (kaimo plėtra) ir Tarybos reglamentas (EB)
Nr. 1290/2005 (finansavimas).
[5]               Europos Parlamento ir Tarybos reglamento, kuriuo
nustatomos Europos regioninės plėtros fondui, Europos socialiniam fondui,
Sanglaudos fondui, Europos žemės ūkio fondui kaimo plėtrai ir Europos jūros
reikalų ir žuvininkystės fondui, kurių veiklos gairės pateiktos Bendroje
strateginėje programoje, bendros nuostatos ir Europos regioninės plėtros
fondui, Europos socialiniam fondui ir Sanglaudos fondui taikytinos bendrosios
nuostatos, ir panaikinamas Reglamentas (EB) Nr. 1083/2006, pasiūlymas.
[6]               517 gautų nuomonių apžvelgiama poveikio vertinimo 9
priede.
[7]               OL C [...], [...], p. [...].
[8]               OL C [...], [...], p. [...].
[9]               OL C [...], [...], p. [...].
[10]             OL C [...], [...], p. [...].
[11]             COM(2010) 672 galutinis, 2010 11 18.
[12]             OL L 277, 2005 10 21, p. 1.
[13]             COM(2010) 2020 galutinis, 2010 3 3.
[14]             OL L [...], [...], p. [...].
[15]             OL L [...], [...], p. [...].
[16]                    1998 m. gruodžio 15 d. Tarybos rezoliucija dėl Europos Sąjungos
miškininkystės strategijos, OL C 56, 1999 2 26, p. 1. [Bus pakeista nauja
strategija, kuri bus priimta 2013 m. pabaigoje].
[17]             OL L 20, 2010 1 26, p. 7.
[18]             OL L 206, 1992 7 22, p. 7.
[19]             OL L 327, 2000 12 22, p. 1.
[20]             OL L [...], [...], p. [...].
[21]             1998 m. gegužės 7 d. Tarybos reglamentas (EB) Nr. 994/98
dėl Europos bendrijos steigimo sutarties 92 ir 93 straipsnių (dabar atitinkamai
107 ir 108 straipsniai) taikymo kai kurioms horizontalios valstybės pagalbos
rūšims, OL L 142, 1998 5 14, p. 1.
[22]             OL L 55, 2011 2 28, p. 13.
[23]             OL L 154, 2003 6 21, p. 1.
[24]             OL L 134, 2004 4 30, p. 114.
[25]             OL L 124, 2003 5 20, p. 36.
[26]             OL L 38, 2000 2 12, p. 1.
[27]             OL L 224, 1990 8 18, p. 19.
[28]             OL L [...], [...], p. [...].
[29]             Komisijos komunikatas „ES žemės ūkio ir maisto produktais
savanoriško sertifikavimo sistemų geriausios patirties gairės“,
OL C 341, 2010 12 16, p. 5.
[30]             OL L 184, 1993 7 27, p. 1.
[31]             1993 m. birželio 16–17 d. antroji Ministrų
konferencija dėl Europos miškų apsaugos, Helsinkis, Suomija; H1 rezoliucija.
Bendrosios tvaraus Europos miškų valdymo gairės.
[32]             OL L 189, 2007 7 20, p. 1.
[33]             [...] Europos Parlamento ir Tarybos reglamentas (ES)
Nr. [...] dėl Europos prisitaikymo prie globalizacijos padarinių fondo
(2014–2020 m.), OL L [...], [...], p. [...].
[34]
[35]             Komisijos komunikatas Europos Parlamentui, Tarybai, Europos
ekonomikos ir socialinių reikalų komitetui ir Regionų komitetui: Strategijos
„Europa 2020“ pavyzdinė iniciatyva „Inovacijų sąjunga“ (COM(2010) 546
galutinis, 2010 10 6). Konkurencingumo tarybos išvados: Išvados dėl „Inovacijų
sąjungos“ (dok. 17165/10, 2010 11 26).
[36]             Komisijos komunikatas Europos Parlamentui, Tarybai,
Europos ekonomikos ir socialinių reikalų komitetui ir Regionų komitetui: „Visų
pirma galvokime apie mažuosius“ Europos iniciatyva „Small Business Act“
(COM(2008) 394, 2008 6 23); Konkurencingumo tarybos išvados: „Visų pirma
galvokime apie mažuosius“. Europos iniciatyva „Smulkiojo verslo aktas“ (dok.
16788/08, 2008 12 1); Komisijos komunikatas Europos Parlamentui, Tarybai,
Europos ekonomikos ir socialinių reikalų komitetui ir Regionų komitetui:
„Smulkiojo verslo akto Europai apžvalga“ (COM(2008) 78 galutinis, 2011 2 23);
Konkurencingumo tarybos išvados: Tarybos išvados dėl Smulkiojo verslo akto
Europai apžvalgos (dok. 10975/11, 2011 5 30).
[37]             Teisingumo ir vidaus reikalų tarybos išvados: balandžio
11–12 d. išvada dėl tolesnio rizikos vertinimų plėtojimo nelaimių valdymo
Europos Sąjungoje tikslams.
[38]             OL L 48, 2011 2 23, p. 1.
[39]             OL L 327, 2000 12 22, p. 1.
[40]             OL L 312, 2008 11 22, p. 3.
[41]             OL L 140, 2009 6 5, p. 16.
[42]             Nuoroda bus įtraukta.
[43]             Komisijos komunikatas Europos Parlamentui, Tarybai,
Europos ekonomikos ir socialinių reikalų komitetui ir Regionų komitetui:
Europos skaitmeninė darbotvarkė (COM(2010) 245 galutinis/2, 2010 8 26);
Komisijos tarnybų darbinis dokumentas: Skaitmeninės darbotvarkės rezultatų
suvestinė (SEK(2011) 708, 2011 5 31). Rezultatų suverstinė: http://ec.europa.eu/information_society/digital-agenda/scoreboard/index_en.htm
[44]             Jeigu konkrečiai šaliai pateikta tokia Tarybos
rekomendacija, tiesiogiai susijusi su šia sąlyga, tada vertinant, ar ji
įvykdyta, bus atsižvelgiama į konkrečiai šaliai pateiktos Tarybos
rekomendacijos įvykdymo vertinimą.
[45]             Visų čia nurodytų elementų, susijusių su strategijos
įgyvendinimu, pateikimo terminai gali būti nustatyti programos įgyvendinimo
laikotarpiu.
[46]             VGV –  veikla grindžiamas valdymas, VGB – veikla
grindžiamas biudžeto sudarymas.
[47]             Kaip nurodyta Finansinio reglamento 49 straipsnio 6 dalies
a arba b punkte.
[48]             COM(2011) 500 final, 2011 6 29.
[49]             Informacija apie valdymo būdus ir nuorodos į Finansinį
reglamentą pateikiamos svetainėje „BudgWeb“  http://www.cc.cec/budg/man/budgmanag/budgmanag_en.html.
[50]             Kaip nurodyta Finansinio reglamento 185 straipsnyje.
[51]             2014–2020 m. laikotarpio tiesioginė pagalba apima
paramos vynmedžių augintojams sumą, numatomą pervesti bendrosios išmokos
schemos priemonėms, remiantis valstybių narių priimtais, 2013 m. skirtais
sprendimais.
[52]             N metai yra pasiūlymo (iniciatyvos) įgyvendinimo pradžios
metai.
[53]             Remiantis ankstesniais rezultatais ir apskaičiavimais iš
2012 m. biudžeto projekto. Vaisių ir daržovių sektoriaus gamintojų
organizacijų sumos atitinka to sektoriaus reformą ir, kaip jau nurodyta
2012 m. biudžeto projekto veiklos ataskaitose, rezultatai bus žinomi tik
2011 m. pabaigoje.
[54]             Remiantis 2009 m. reikalavimus galinčiais atitikti
regionais.
[55]             Remiantis pareigūnų ir laikinųjų darbuotojų etatų plano
pareigybių įsteigimo 127 000 EUR vidutine suma.
[56]             CA – sutartininkas („Contract Agent“); INT – per agentūrą
įdarbintas darbuotojas („Intérimaire“); JED – jaunesnysis delegacijos ekspertas
(„Jeune Expert en Délégation“); LA – vietinis darbuotojas („Local Agent“); SNE –
deleguotasis nacionalinis ekspertas („Seconded National Expert“).
[57]             Į šią sumą neįtrauktos 05.010404 biudžeto eilutėje
nurodytos tarpinės viršutinės ribos.
[58]             Šios sumos bus nustatytos valstybių narių pateiktinose
kaimo plėtros programose.
[59]             Tradiciniai nuosavi ištekliai (muitai, cukraus mokesčiai)
turi būti nurodomi grynosiomis sumomis, t. y. iš bendros sumos atskaičius 25 %
surinkimo išlaidų.