				|

		52014PC0660

			Pasiūlymas EUROPOS PARLAMENTO IR TARYBOS REGLAMENTAS dėl apsaugos nuo subsidijuoto importo iš Europos Sąjungos narėmis nesančių valstybių (kodifikuota redakcija) /* COM/2014/0660 final - 2014/0305 (COD) */

			   	AIŠKINAMASIS MEMORANDUMAS
1.           Žmonių Europos kontekste
Komisija didelį dėmesį skiria tam, kad Sąjungos teisė būtų paprastesnė ir aiškesnė siekiant, kad ji taptų
suprantamesnė ir prieinamesnė piliečiams, kurie įgytų
naujų galimybių ir galėtų pasinaudoti konkrečiomis
jiems suteiktomis teisėmis.
Šis tikslas nebus pasiektas, jei daug
nuostatų, kurios buvo iš dalies ir dažnai iš esmės keičiamos
keletą kartų, liktų išsibarsčiusios įvairiuose
aktuose, ir todėl dalies jų reikėtų ieškoti pradiniame
akte, o kitų – vėlesniuose keičiančiuose aktuose.
Todėl siekiant surasti konkrečiu momentu galiojančias taisykles
reikia atlikti tiriamąjį darbą lyginant įvairius
teisės aktus.
Dėl šios priežasties siekiant, kad teisė
būtų aiški ir skaidri, svarbu kodifikuoti taisykles, kurios buvo
dažnai keičiamos.
2.           1987 m. balandžio 1 d. Komisija
nusprendė[1], kad visi aktai, kurie buvo iš dalies pakeisti ne daugiau nei dešimt kartų, turėtų būti kodifikuojami ir
pabrėžė, kad šis reikalavimas yra minimalus bei kad Komisijos
padaliniai turėtų stengtis parengti kodifikuotas tekstų, už
kuriuos jie yra atsakingi, redakcijas per trumpesnį laikotarpį siekdami užtikrinti, jog jų nuostatos
būtų aiškios ir lengvai suprantamos.
3.           Tai buvo patvirtinta 1992 m.
gruodžio mėn. Edinburgo Europos vadovų taryboje pirmininkavusios
valstybės išvadose[2],
pabrėžiančiose kodifikavimo,
kuris konkrečiu momentu tam tikroje srityje taikomai teisei suteikia
apibrėžtumo, svarbą.
Kodifikavimas turi būti vykdomas laikantis
įprastos Sąjungos aktų priėmimo tvarkos.
1994 m. gruodžio 20 d. Europos Parlamentas, Taryba
ir Komisija, atsižvelgdami į tai, kad kodifikuojamuose teisės aktuose negali būti daromi esminiai pakeitimai,
sudarė tarpinstitucinį susitarimą, kuriuo nusprendė
kodifikuojamiems teisės aktams taikyti pagreitinto priėmimo
tvarką.
4.           Šiuo
pasiūlymu siekiama kodifikuoti 2009 m. birželio 11 d. Tarybos
reglamentą (EB) Nr. 597/2009 dėl apsaugos nuo subsidijuoto importo iš
Europos bendrijos narėmis nesančių valstybių[3].
Naujas reglamentas pakeis įvairius aktus,
kurių nuostatos buvo į jį įtrauktos[4]; šis pasiūlymas
nekeičia kodifikuojamų teisės aktų turinio, nes jame tik
sujungiami šie aktai, atliekant kodifikavimui būtinus formos pakeitimus.
5.           Pasiūlymas
dėl kodifikuoto teisės akto buvo parengtas
remiantis preliminariu Reglamento (EB) Nr. 597/2009
ir jį iš dalies keičiančių teisės aktų konsoliduotu tekstu, kurį 22 oficialiomis kalbomis parengė Europos
Sąjungos leidinių biuras naudodamas duomenų apdorojimo
sistemą. Kadangi straipsniams suteikiami nauji
numeriai, kodifikuoto reglamento VI priede nurodomas
buvusių ir naujų straipsnių numerių atitikimas.
ê 597/2009
(pritaikytas)
2014/0305 (COD)
Pasiūlymas
EUROPOS PARLAMENTO IR TARYBOS REGLAMENTAS
dėl apsaugos nuo subsidijuoto importo iš
Europos Ö Sąjungos Õ narėmis
nesančių valstybių (kodifikuota redakcija)
EUROPOS PARLAMENTAS IR EUROPOS
SĄJUNGOS TARYBA,
atsižvelgdami į Ö Sutartį
dėl Europos Sąjungos veikimo Õ, ypač į
jos Ö 207 straipsnio
2 dalį Õ,
atsižvelgdami į Europos Komisijos
pasiūlymą,
teisėkūros procedūra priimamo
akto projektą perdavus nacionaliniams parlamentams,
atsižvelgdami
į Europos ekonomikos ir socialinių reikalų komiteto nuomonę[5],
laikydamiesi įprastos teisėkūros
procedūros,
kadangi:
ê 597/2009 1 konstatuojamoji dalis (pritaikytas)
(1)       Tarybos reglamentas (EB) Nr. Ö 597/2009[6] Õ buvo iš esmės
keičiamas[7].
Siekiant aiškumo ir racionalumo Ö tas Õ reglamentas
turėtų būti kodifikuotas;
ê 597/2009 3 konstatuojamoji dalis (pritaikytas)
(2)       Ö Pasaulio
prekybos organizacijos Õ steigimo sutarties
(PPO sutartis) 1A priedas taip pat apima 1994 m. Bendrąjį susitarimą
dėl muitų tarifų ir prekybos (1994 m. GATT), Ö Susitarimą Õ dėl žemės
ūkio (Ö Susitarimas Õ dėl žemės
ūkio), Ö Susitarimą Õ dėl 1994 m. Ö Bendrojo
susitarimo dėl muitų tarifų ir prekybos Õ VI straipsnio
įgyvendinimo (1994 m. Ö Susitarimas
dėl antidempingo Õ) ir Ö Susitarimas Õ dėl
subsidijų ir kompensacinių priemonių (Subsidijų Ö susitarimas Õ);
ê 597/2009 5 konstatuojamoji dalis (pritaikytas)
(3)       siekiant užtikrinti
tinkamą ir skaidrų taisyklių pagal Ö Subsidijų
susitarimą Õ Ö taikymą Õ, Ö to susitarimo
tekstas turėtų atsispindėti Õ į Ö Sąjungos Õ teisės aktuose
kiek įmanoma plačiau.
ê 597/2009 6 konstatuojamoji dalis
(4)       be to, patartina pakankamai
išsamiai išaiškinti, kada laikoma, kad ar suteikta subsidija, pagal kokius
principus ji yra kompensuotina (ypač, ar tokia subsidija buvo suteikta
individualiai) ir pagal kokius kriterijus turi būti apskaičiuojamas
kompensuotinos subsidijos dydis;
ê 597/2009 7 konstatuojamoji dalis
(5)       nustatant, ar suteikta
subsidija, būtina parodyti, kad tos valstybės teritorijoje buvo
gautas Vyriausybės ar bet kurios valstybinės institucijos finansinis
indėlis arba kad buvo suteikta parama norint išlaikyti atitinkamas pajamas
ar kainas, kaip numatyta 1994 m. GATT XVI straipsnyje, ir kad tuo būdu
įmonė gavėja gavo naudos;
ê 597/2009 8 konstatuojamoji dalis
(6)       naudos gavėjui
apskaičiavimas, tais atvejais, kai šalyje rinkos modelis neegzistuoja,
modelis turi būti nustatytas koreguojant šioje šalyje dominuojančius
terminus ir sąlygas remiantis tikrais rezultatais, pasiektais šioje
šalyje. Jei tai yra neįgyvendinama, nes, inter alia, tokios kainos
ar išlaidos neegzistuoja ar yra nerealios, tada atitinkamas modelis turi
būti apibrėžtas atsižvelgiant į terminus ir sąlygas kitose
rinkose;
ê 597/2009 9 konstatuojamoji dalis (pritaikytas)
(7)       pageidautina išdėstyti
aiškias ir išsamias gaires, kurios gali būti svarbūs veiksniai
nustatant, ar subsidijuotas importas padarė arba yra materialinės
žalos grėsmė. Įrodant, kad aptariamojo importo apimtis ir kainos
dydis padarė žalos Ö Sąjungos Õ pramonei,
dėmesys turėtų būti atkreipiamas į kitų
veiksnių poveikį, o ypač į Ö Sąjungoje Õ vyraujančias
rinkos sąlygas;
ê 597/2009 10 konstatuojamoji dalis (pritaikytas)
(8)       patartina apibrėžti
sąvoką „Ö Sąjungos Õ pramonė“ ir
nustatyti, kad su eksportuotojais susijusios šalys gali būti
neįtraukiamos į tokią pramonę, taip pat patartina
apibrėžti sąvoką „susijusios“. Taip pat būtina numatyti,
kokių kompensacinio muito veiksmų bus imtasi tam tikro Ö Sąjungos Õ gamintojų
vardu, ir išdėstyti gaires tokiam regionui apibrėžti;
ê 597/2009 11 konstatuojamoji dalis (pritaikytas)
(9)       būtina nustatyti, kas
gali paduoti skundą dėl kompensacinio muito, kiek jį
turėtų remti Ö Sąjungos Õ pramonė ir kuri
informacija apie kompensuotinas subsidijas, žalą ir jos priežastis
turėtų būti nurodyta tokiame skunde. Taip pat tikslinga
nurodyti, kokia tvarka atmetami skundai arba pradedamas jų
nagrinėjimas;
ê 597/2009 12 konstatuojamoji dalis (pritaikytas)
(10)     būtina nustatyti, kaip
suinteresuotoms šalims turėtų būti pranešama apie tai, kokios
informacijos reikalauja valdžios institucijos. Ö Suinteresuotosioms
šalims turėtų būti Õ sudaromos
plačios galimybės pateikti visus svarbius įrodymus bei apginti savo
interesus. Taip pat pageidautina aiškiai išdėstyti, kokių
taisyklių ir tvarkos reikia laikytis atliekant tyrimą, o ypač
pagal kokias taisykles suinteresuotos šalys turi per nustatytą laiką
pranešti apie save, pareikšti savo nuomonę ir pateikti informaciją,
kad į tokias nuomones ir informaciją būtų atsižvelgta. Taip
pat dera nustatyti, kokiomis sąlygomis suinteresuota šalis gali gauti
kitų suinteresuotų šalių informaciją ir pareikšti pastabas
dėl jos. Valstybės narės ir Komisija turėtų
bendradarbiauti, kai renkama informacija;
ê 597/2009 13 konstatuojamoji dalis (pritaikytas)
(11)     būtina išdėstyti,
kokiomis sąlygomis gali būti nustatomi laikinieji muitai,
įskaitant sąlygas, kad Ö laikinuosius
muitus Õ galima nustatyti ne
anksčiau kaip praėjus 60 dienų nuo tyrimo pradžios, bet ne
vėliau kaip per 9 mėnesius nuo to laiko. Bet kuriuo atveju Komisija
gali nustatyti tokius muitus tiktai keturių mėnesių
laikotarpiui;
ê 597/2009 14 konstatuojamoji dalis
(12)     būtina nurodyti,
įsipareigojimų taisykles, neutralizuojančių arba
atsveriančių kompensuotinos subsidijos žalą, vietoj
laikinųjų ar galutinių muitų nustatymo. Taip pat dera
nustatyti, kokie yra įsipareigojimų pažeidimo ar atsisakymo
padariniai, ir nurodyti, kad laikinieji muitai gali būti nustatyti tais
atvejais, kai įtariamas pažeidimas arba kai išaiškintiems faktams
papildyti reikalingas tolesnis tyrimas. Priimant įsipareigojimus reikia
pasirūpinti, kad siūlomi įsipareigojimai ir jų
įgyvendinimas nesukeltų antikonkurencinio elgesio;
ê 597/2009 15 konstatuojamoji dalis
(13)     manoma, jog tinkama leisti
atsiimti įsipareigojimą bei prašymą taikyti muitą vienu
atskiru teisiniu dokumentu. Taip pat būtina užtikrinti, kad atsiėmimo
procedūra būtų baigta per įprastą šešių
mėnesių ir jokiu atveju ne daugiau kaip per devynių
mėnesių laikotarpį, siekiant užtikrinti tinkamą
galiojančios priemonės vykdymą;
ê 597/2009 16 konstatuojamoji dalis
(14)     būtina nustatyti, kad
nepriklausomai nuo to, ar priimtos galutinės priemonės,
nagrinėjimas turi būti nutrauktas paprastai per 12 mėnesių,
bet jokiu būdu ne vėliau kaip per 13 mėnesių nuo tyrimo
pradžios;
ê 597/2009 17 konstatuojamoji dalis (pritaikytas)
(15)     tyrimas ar nagrinėjimas
turėtų būti nutrauktas, jeigu subsidijos dydis yra de minimis
arba jeigu subsidijuoto importo kiekis ar žala yra mažareikšmės, ypač
importo iš besivystančių šalių atveju, ir reikia apibrėžti Ö tas
situacijas Õ. Jeigu
priemonės turi būti nustatytos, būtina numatyti reikalavimą
nutraukti tyrimą ir nustatyti, kad tokios priemonės turi būti
mažesnės už kompensuotinų subsidijų sumą, jei tokia
mažesnė suma atsvers žalą, taip pat atrankos atveju nurodyti,
skaičiavimo priemonių dydžio metodą;
ê 597/2009 18 konstatuojamoji dalis
(16)     būtina numatyti, kad
laikinuosius muitus galima rinkti už praėjusį laikotarpį, jei
toks rinkimas laikomas tinkamu, ir apibrėžti, kuriomis aplinkybėmis
gali prireikti muitus taikyti praėjusiam laikotarpiui, kad
nebūtų pakenkta taikytinų galutinių muitų poveikiui.
Taip pat būtina numatyti, kad muitai gali būti taikomi
praėjusiam laikotarpiui tais atvejais, kai pažeidžiami
įsipareigojimai ar jų atsisakoma;
ê 597/2009 19 konstatuojamoji dalis
(17)     būtina numatyti, kad šios
priemonės nustoja galioti praėjus penkeriems metams, nebent
peržiūra parodo, kad jas reikia tęsti. Taip pat būtina numatyti,
kad tais atvejais, kai apie pakitusias aplinkybes pateikiama pakankamai įrodymų,
reikia atlikti tarpines peržiūras arba tyrimus, kad nustatyti, ar yra
pagrindas kompensacinius muitus grąžinti;
ê 597/2009 20 konstatuojamoji dalis (pritaikytas)
(18)     nepaisant to, kad
Subsidijų Ö susitarime Õ nėra
nuostatų dėl kompensacinių priemonių vengimo, tokio vengimo
galimybė yra, panašiai, nors ir ne visiškai taip pat, kaip ir antidempingo
priemonių atveju. Todėl šiame reglamente dera numatyti nuostatą
dėl apsaugos nuo tokio vengimo;
ê 597/2009 21 konstatuojamoji dalis
(19)     pageidautina išaiškinti,
kurios šalys turi teisę prašyti pradėti tyrimą dėl muito
vengimo;
ê 597/2009 22 konstatuojamoji dalis (pritaikytas)
(20)     taip pat pageidautina
išaiškinti, kokia veikla sudaro priemonių apėjimą. Priemonės
gali būti apeinamos ir Ö Sąjungoje Õ, ir už jos
ribų. Todėl būtina numatyti, kad atleidimai nuo
išplėstų muitų, kurie galėjo būti suteikti
importuotojams, taip pat gali būti suteikiami eksportuotojams, kai muitai Ö taikomi Õ dėl
apėjimo už Ö Sąjungos Õ ribų;
ê 597/2009 23 konstatuojamoji dalis
(21)     tikslinga leisti pristabdyti
kompensacinių priemonių taikymą, jei rinkos sąlygos
laikinai pakito ir dėl to laikinai nebetinka šias priemones taikyti
toliau;
ê 597/2009 24 konstatuojamoji dalis
(22)     būtina numatyti
reikalavimą registruoti tiriamą importą įvežimo metu, kad
vėliau tokiam importui būtų galima pritaikyti priemones;
ê 597/2009 25 konstatuojamoji dalis
(23)     norint užtikrinti, kad
priemonės būtų tinkamai įgyvendintos, būtina, kad
valstybės narės kontroliuotų prekybinį prekių
importą, kuris tiriamas arba kuriam taikomos priemonės, taip pat
muitų, kurie renkami pagal šį reglamentą, dydį ir už tai
atsiskaitytų Komisijai. Taip pat būtina numatyti galimybę
Komisijai paprašyti valstybių narių teikti, laikantis konfidencialumo
taisyklių, informaciją, naudotiną įsipareigojimų
dėl kainų stebėsenos ir galiojančių priemonių
efektyvumo lygiui įvertinti;
ê 597/2009 27 konstatuojamoji dalis
(24)     tikslinga numatyti, kad apie
kompensuotinas subsidijas ir žalą pateikta informacija yra tikrinama
lankantis vietose, tačiau tokiam lankymuisi būtina sąlyga –
tinkamas atsakymas į pateiktus klausimynus;
ê 597/2009 28 konstatuojamoji dalis
(25)     būtina numatyti, jog kai
šalių ar sandorių yra daug, reikia pasinaudoti atranka, kad tyrimus
būtų galima užbaigti per nustatytą laiką;
ê 597/2009 29 konstatuojamoji dalis
(26)     reikia numatyti, kad jei šalys
vengia bendradarbiauti, faktams nustatyti gali būti panaudota kita
informacija, ir kad tokia informacija gali būti ne tokia palanki šalims
kaip tuo atveju, jei jos būtų tinkamai bendradarbiavę;
ê 597/2009 30 konstatuojamoji dalis
(27)     reikėtų nustatyti,
kad konfidenciali informacija turi būti naudojama taip, jog
nebūtų atskleistos verslo ar valstybinės paslaptys;
ê 597/2009 31 konstatuojamoji dalis (pritaikytas)
(28)     būtina numatyti, kad
esminiai faktai ir argumentai turi būti tinkamai atskleidžiami šalims,
turinčioms teisę juos gauti, per tokį laiką, kurio,
atsižvelgiant į sprendimų priėmimo procesą Ö Sąjungoje Õ, pakanka šalims
apginti savo interesus;
ê 597/2009 32 konstatuojamoji dalis (pritaikytas)
(29)     apdairu numatyti tokią
administracinę sistemą, kuri leistų pateikti argumentus apie
tai, kurios priemonės atitinka Ö Sąjungos Õ interesus, tarp
jų ir vartotojų interesus, bei nustatyti, kokiais laiko tarpais
reikia pateikti tokią informaciją ir kokias informacijos atskleidimo
teises turi suinteresuotos šalys;
ê 597/2009 33 konstatuojamoji dalis (pritaikytas)
(30)     tam, kad būtų
išlaikyta teisių ir pareigų pusiausvyra, kurią norėta
sukurti Subsidijų sutartimi, taikydama šias taisykles Ö Sąjunga Õ būtinai turi
atkreipti dėmesį į tai, kaip Ö tas teises ir
pareigas Õ aiškina pagrindiniai
Ö Sąjungos Õ prekybos partneriai,
spręsdama pagal tai, kaip tai atsispindi jų teisės aktuose ir
nusistovėjusioje praktikoje;
ê 37/2014 1 str. ir priedo 18 (pritaikytas)
(31)     Ö šiam
reglamentui Õ įgyvendinti
reikalingos vienodos laikinųjų ir galutinių muitų
patvirtinimo ir tyrimo nenustatant priemonių baigimo sąlygos. Tas
priemones Komisija turėtų patvirtinti pagal Europos Parlamento ir
Tarybos reglamentą (ES) Nr. 182/2011[8];
(32)     tvirtinant laikinąsias
priemones, atsižvelgiant į tokių priemonių poveikį ir
jų loginę seką, susijusią su galutinių priemonių
patvirtinimu, turėtų būti taikoma patariamoji procedūra. Ji
taip pat turėtų būti taikoma įsipareigojimų
priėmimui, galiojimo pabaigos peržiūros inicijavimui ir
neinicijavimui, priemonių sustabdymui, priemonių sustabdymo
pratęsimui ir priemonių atnaujinimui, atsižvelgiant į tokių
priemonių poveikį, palyginti su galutinėmis priemonėmis.
Tais atvejais, kai delsiant nustatyti priemones būtų padaryta sunkiai
atitaisoma žala, svarbu sudaryti galimybę Komisijai patvirtinti nedelsiant
taikytinas laikinąsias priemones,
ê 597/2009
(pritaikytas)
PRIĖMĖ ŠĮ
REGLAMENTĄ:
1 straipsnis
Principai
1. Kompensacinis muitas gali būti
nustatytas tikslu kompensuoti subsidiją, tiesiogiai ar netiesiogiai
suteiktą bet kurio produkto gamybai, eksportui ar pervežimui, kurį
leidus laisvai judėti Ö Sąjungoje Õ būtų
padaryta žalos.
2. Nepaisant šio straipsnio 1 dalies
nuostatų, kai produktai nėra tiesiogiai importuojami iš jų
kilmės valstybės, bet yra eksportuojami į Ö Sąjungą Õ iš tarpinės
valstybės, yra taikomos visos šio reglamento nuostatos, o sandoris ar
sandoriai, jei tinkama, yra laikomi įvykę tarp kilmės valstybės
ir Ö Sąjungos Õ.
2 straipsnis
Sąvokos
Šio reglamento tikslais:
a)           laikoma, kad produktas yra
subsidijuojamas, jei jis gauna naudos iš kompensuotinos subsidijos, kaip tai
apibrėžta 3 ir 4 straipsniuose. Tokią subsidiją gali suteikti
importuoto produkto kilmės valstybės Vyriausybė arba
tarpinės valstybės, iš kurios produktas yra eksportuojamas į Ö Sąjungą Õ (šiame reglamente
vadinamos „eksportuojančia valstybe“) Vyriausybė;
b)           Vyriausybė – Vyriausybė ar
bet kuri valstybinė institucija, esanti kilmės valstybės ar
eksportuojančios valstybės teritorijoje;
c)           panašus produktas – produktas, kuris
yra tapatus, kitaip sakant, visais atžvilgiais panašus į aptariamą
produktą, o jei tokio produkto nėra – kitas produktas, kuris nors ir
nebūdamas visais atžvilgiais panašus, turi aptariamą produktą
labai primenančių požymių;
d)           žala – jei nenurodyta kitaip, –
materialinė žala Ö Sąjungos Õ pramonei,
materialinės žalos Ö Sąjungos Õ pramonei
grėsmė arba materialinės kliūtys tokiai pramonei kurtis, ir
aiškinama pagal 8 straipsnio nuostatas.
3 straipsnis
Subsidijos
apibrėžimas
Laikoma, kad
subsidija egzistuoja, jeigu:
1.           a)      kilmės arba
eksportuojančios valstybės Vyriausybė skyrė finansinį
indėlį, kitaip sakant, jei:
i)       Vyriausybės veikla apima
tiesioginį lėšų (pavyzdžiui, dotacijų, paskolų, turto
įliejimo) pervedimą arba galimus tiesioginius lėšų
pervedimus ar įsipareigojimų (pavyzdžiui, paskolų garantijų)
perdavimus;
ii)      Vyriausybės pajamų, kurios
kitu atveju būtų gautos, yra atsisakoma arba jos nesurenkamos
(pavyzdžiui, fiskalinės lengvatos, tokios, kaip mokestinės
nuolaidos). Šiuo atžvilgiu eksportuojamo produkto atleidimas nuo muitų ar
mokesčių, mokamų už panašų produktą, skirtą
vartoti valstybės viduje, arba tokių muitų ar mokesčių
sumažinimas suma, neviršijančia priaugusios jų dalies, nėra
laikoma subsidija, jei tokia išimtis suteikiama laikantis I, II ir III
priedų nuostatų;
iii)     Vyriausybė aprūpina
prekėmis ar suteikia paslaugų, nebūdingų bendrajai
infrastruktūrai, arba perka prekių;
iv)     Vyriausybė:
–
perveda mokėjimų į finansavimo
mechanizmą, arba
–
paveda arba nurodo privačiam subjektui atlikti
vieną ar kelias i, ii ir iii punktuose nurodytų tipų
funkcijas, kurios paprastai suteiktos Vyriausybei ir kurių atlikimo tvarka
realiai nesiskiria nuo tvarkos, kurios paprastai laikosi Vyriausybės;
arba
b)      yra bet kokios formos pajamų ar
kainų palaikymas, kaip apibrėžta 1994 m. GATT XVI straipsnyje; ir
2.           tokiu būdu yra suteikta naudos.
4 straipsnis
Kompensuotinos subsidijos
1. Kompensacinės priemonės
subsidijoms taikomos tik tuomet, jei jos yra konkrečios, kaip
apibrėžta šio straipsnio 2, 3 ir 4 dalyse.
2. Norint nustatyti, ar subsidija konkreti
kuriai nors įmonei, pramonės šakai, arba įmonių ar
pramonės šakų grupei (tam tikros įmonės) pagal
subsidiją suteikusiosios valdžios institucijos jurisdikciją, taikomi
šie principai:
a)           tuo atveju, jei subsidiją
suteikusioji institucija arba teisės aktai, pagal kuriuos veikia subsidiją
suteikusioji institucija, aiškiai nurodo, kad subsidiją gali gauti tik tam
tikros įmonės, tokia subsidija yra laikoma konkrečia;
b)           tuo atveju, jei subsidiją
suteikusioji institucija arba teisės aktai, pagal kuriuos veikia
subsidiją suteikusioji institucija, nustato objektyvius kriterijus arba
sąlygas, pagal kurias atrenkami galintieji gauti subsidiją arba
nustatomas subsidijos dydis, su sąlyga, kad atrenkama automatiškai ir kad
tokių kriterijų bei sąlygų yra griežtai laikomasi, tokia
subsidija nėra laikoma konkrečia;
c)           jei nepaisant to, kad subsidija,
atrodytų, nėra konkreti, nes buvo taikyti a ir b punktuose
išdėstyti principai, vis tiek yra pagrindo tikėti, kad subsidija iš
tiesų yra konkreti, gali būti atsižvelgiama į kitus veiksnius.
Tokie veiksniai yra: subsidijavimo programa naudojasi ribotas tam tikrų
įmonių skaičius; daugiausia naudojasi tam tikros
įmonės; neproporcingai didelės subsidijų sumos suteiktos
tam tikroms įmonėms; būdas, kuriuo priimdama sprendimą
suteikti subsidiją, savo nuožiūra, pasinaudojo subsidiją
suteikusioji institucija. Šiuo atžvilgiu ypatingas dėmesys teikiamas
informacijai, apie prašymų suteikti subsidiją atmetimo arba
patenkinimo dažnumą, ir ypač priežastis, kuriomis pagrįsti tokie
sprendimai.
B punkte objektyvūs kriterijai ar
sąlygos reiškia tokius neutralius kriterijus ar sąlygas, kurie
nesuteikia didesnio palankumo tam tikroms įmonėms palyginti su
kitomis, kurie yra ekonominio pobūdžio ir taikomi horizontaliai, kaip,
pavyzdžiui, darbuotojų skaičius arba įmonės dydis.
Kriterijai ir sąlygos turi būti
aiškiai išdėstyti įstatyme, reglamente ar kitame oficialiame
dokumente, kad juos būtų galima patikrinti.
Taikant Ö pirmos
pastraipos Õ c punktą,
būtina atsižvelgti į ekonominės veiklos įvairovę subsidiją
suteikusios institucijos jurisdikcijoje, taip pat į laikotarpį, kada
buvo taikoma subsidijų programa.
3. Subsidija, kurią, galėjo gauti
tik tam tikros įmonės, esančios subsidiją suteikusiosios
institucijos jurisdikcijai apibrėžtame geografiniame regione, laikoma
konkrečia. Bet kokio lygio valstybės institucijai nustačius ar
pakeitus bendrai taikomus mokesčių tarifus, pagal šį
reglamentą tai nelaikoma konkrečia subsidija.
4. Nepaisant šio straipsnio 2 ir 3 dalių
nuostatų, konkrečiomis subsidijomis laikomos:
a)           subsidijos, kurių suteikimo
vienintelė sąlyga (arba viena iš sąlygų), nustatyta
įstatyme ar taikoma faktiškai, yra eksporto vykdymas, įskaitant I
priede nurodytas subsidijas;
b)           subsidijos, kurių suteikimo
vienintelė sąlyga (arba viena iš sąlygų) yra vietinių
prekių vartojimo pirmenybė palyginti su importuotomis prekėmis.
Pagal a punktą laikoma, kad eksporto
vykdymas yra faktiška subsidijos suteikimo sąlyga, jei faktai rodo, jog
tokia subsidija suteikiama pagal esamą arba planuojamą eksporto
dydį arba eksporto pajamas, nors tokia subsidijos priklausomybė nuo
eksporto vykdymo nenustatyta įstatyme. Tik faktas, kad subsidija yra
suteikta eksportuojančioms įmonėms, nėra laikoma eksporto
subsidija pagal šias nuostatas.
5. Nustatant, ar subsidija yra konkreti pagal
šio straipsnio nuostatas, būtina aiškiai remtis tikrais įrodymais.
5 straipsnis
Kompensuotinos subsidijos dydžio
apskaičiavimas
Kompensuotinų subsidijų suma
apskaičiuojama pagal tai, kokią naudą subsidijos gavėjui
suteikė subsidija, per subsidijavimo tiriamąjį laikotarpį.
Paprastai šis laikotarpis yra patys paskutiniai gavėjo finansinės
apskaitos metai, bet gali būti bet kuris kitas mažiausiai šeši
mėnesiai prieš tyrimo pradžią, laikotarpis kurio patikimi finansiniai
bei kitokie susiję duomenys yra prieinami.
6 straipsnis
Gavėjo naudos apskaičiavimas
Skaičiuojant naudą gavėjui,
taikomos šios taisyklės:
a)           Vyriausybės įnašai į
įmonės nuosavą kapitalą nėra laikomi teikiančiais
naudos, nebent ši investicija galėtų būti laikoma
neatitinkančia įprastos privačių investuotojų
investavimo praktikos, įskaitant rizikos kapitalo suteikimą,
kilmės ir (arba) eksportuojančios valstybės teritorijoje;
b)           Vyriausybės suteikta paskola
nėra laikoma teikiančia naudos, nebent suma, kurią paskolą
gaunanti firma moka už Vyriausybės suteiktą paskolą, skiriasi
nuo sumos, kurią ta firma mokėtų už atitinkamą
komercinę paskolą, kurią ji faktiškai galėtų gauti
rinkoje. Šiuo atveju nauda yra Ö tų Õ dviejų
sumų skirtumas;
c)           Vyriausybės suteikta paskolos
garantija nėra laikoma suteikta nauda, nebent suma, kurią
garantiją gaunančioji firma moka už Vyriausybės
garantuojamą paskolą, skiriasi nuo sumos, kurią ta firma
mokėtų už atitinkamą komercinę paskolą be tokios
Vyriausybės garantijos. Šiuo atveju nauda yra Ö tų Õ dviejų
sumų skirtumas, patikslintas pagal aptarnavimo rinkliavų skirtumus;
d)           Vyriausybės suteiktos
prekės ar paslaugos arba nupirktos prekės nėra laikomos
teikiančios naudos, nebent jos būtų suteiktos už mažesnį
nei pakankamą atlygį arba nupirktos už didesnį nei
pakankamą atlygį. Atlygio pakankamumas nustatomas atsižvelgiant
į tai, kurioje valstybėje aptariama prekė ar paslauga suteikta,
nupirkta, vyraujančias rinkos sąlygas, įskaitant kainą,
kokybę, galimybes gauti, paklausą, transportavimą ir kitas
pirkimo ar pardavimo sąlygas.
Jei nėra tokių vyraujančių
rinkos terminų ir sąlygų produktui ar paslaugų teikimui
tiekimo ar pirkimo šalyje, kuria galima remtis kaip atitinkamu modeliu,
taikomos toliau nurodytos taisyklės:
i)       tokioje šalyje vyraujantys terminai ir
sąlygos turi būti priderinti prie realių kainų,
išlaidų ir kitų veiksnių, esamų šioje šalyje, prie
atitinkamo masto, kuris atspindėtų normalios rinkos terminus ir sąlygas;
arba
ii)      atitinkamai terminai ir sąlygos, vyraujantys
kitos šalies rinkoje ar pasaulinėje rinkoje, kurie gavėjui yra
prieinami, turi būti panaudoti.
7 straipsnis
Bendrosios skaičiavimo nuostatos
1. Kompensuotinų subsidijų suma
apskaičiuojama į Ö Sąjungą Õ eksportuotos subsidijuotos
prekės vienetui.
Nustatant Ö tą Õ dydį, į
bendrą subsidijos sumą gali būti neįtraukiamos šios
sudedamosios dalys:
a)           bet kurie prašymo mokesčiai ar
kitos išlaidos, būtinai sumokėtos stengiantis patenkinti subsidijos
suteikimo sąlygas arba gauti subsidiją;
b)           eksporto mokesčiai, muitai bei
kiti mokesčiai, sumokėti už produkto eksportą į Ö Sąjungą Õ , jei jie yra
konkrečiai skirti kompensuoti subsidiją.
Jei suinteresuota šalis prašo atimti kurią
nors dalį, ji turi įrodyti savo prašymo pagrįstumą.
2. Jei subsidija suteikta nesiejant jos su
perdirbtų, pagamintų, eksportuotų ar transportuotų
prekių kiekiais, kompensuotinos subsidijos dydis nustatomas visos
subsidijos vertę atitinkamai paskirstant pagal aptariamųjų
prekių gamybos, pardavimo arba eksporto mastą subsidijavimo
tiriamuoju laikotarpiu.
3. Jei subsidijos suteikimas gali būti
susietas su įsigytu ilgalaikiu turtu arba būsimu įsigijimu,
kompensuotinos subsidijos dydis apskaičiuojamas paskirstant subsidiją
visam laikotarpiui, atitinkančiam įprastinį tokio turto
nuvertėjimo laiką atitinkamoje pramonėje.
Taip apskaičiuotas subsidijos dydis
priskirtinas tiriamajam laikotarpiui, įskaitant laikotarpį,
susijusį su ilgalaikiu turtu, įsigytu prieš tiriamąjį
laikotarpį, paskirstoma pagal 2 dalį.
Jei turtas yra nenuvertėjantis, subsidija
vertinama kaip paskola be palūkanų ir aiškinama pagal 6 straipsnio b
punktą.
4. Jei subsidija negali būti susieta su
ilgalaikio turto įsigijimu, tiriamuoju laikotarpiu gautos naudos dydis iš
esmės priskiriama Ö tam Õ laikotarpiui ir
paskirstoma pagal 2 dalį, nebent atsirastų ypatingų
aplinkybių, pateisinančių jos priskyrimą kitam
laikotarpiui.
8 straipsnis
Žalos nustatymas
1. Žala nustatoma remiantis ją
patvirtinančiais įrodymais ir objektyviai kartu ištyrus:
a)           subsidijuoto importo kiekį ir
šio subsidijuoto importo poveikį panašių produktų kainoms Ö Sąjungos Õ rinkoje; ir
b)           tokio importo poveikį Ö Sąjungos Õ pramonei.
2. Vertinant subsidijuoto importo kiekį,
reikia atsižvelgti į tai, ar labai padidėjo subsidijuotas importas
absoliutiniu dydžiu arba palyginti su gamyba ar suvartojimu Ö Sąjungoje Õ. Vertinant subsidijuoto
importo poveikį kainoms, reikia atsižvelgti į tai, ar subsidijuoti
importuoti produktai buvo parduodami daug mažesne kaina palyginti su Ö Sąjungos Õ pramonės
panašaus produkto kaina, arba į, tai ar toks importas kitokiu būdu
verčia gerokai Ö Sąjungos Õ kainas, arba
neleidžia kainoms kilti, kaip kad būtų atsitikę kitomis
aplinkybėmis. Nei vienas iš Ö tų Õ veiksnių
nėra būtinai lemiantis.
3. Jeigu produkto importas iš daugiau nei
vienos šalies vienu metu yra kompensacinio muito subjektu, tokio importo iš
visų valstybių poveikis vertinamas bendrai tiktai tuomet, jei
nustatoma:
a)           kad kompensuotinų
subsidijų suma, apskaičiuota importui iš kiekvienos valstybės,
yra didesnė nei 14 straipsnio 5 dalyje apibrėžtas minimumas ir
importo iš kiekvienos šalies kiekis nėra nereikšmingas; ir
b)           kad atsižvelgus į
importuotų produktų tarpusavio konkurencijos sąlygas ir į
konkurencijos tarp importuotų produktų ir panašaus Ö Sąjungos Õ produkto
sąlygas, importo poveikį vertinti bendrai yra tikslinga.
4. Nagrinėjant subsidijuoto importo
poveikį aptariamai Ö Sąjungos Õ pramonei, reikia
įvertinti visus svarbius atitinkamos pramonės būklę
rodančius ekonominius veiksnius ir rodiklius, įskaitant pramonės
pastangas atsigauti po subsidijavimo ir dempingo praeityje padaryto poveikio,
kompensuotinų subsidijų sumos dydį, esamą ir galimą
prekybos, pelno, produkcijos, rinkos dalies, produktyvumo, investicijų
grąžos, gamybinių pajėgumų panaudojimo
sumažėjimą, Ö Sąjungos Õ kainas
nulemiančius veiksnius, esamą ir galimą neigiamą
poveikį grynųjų pinigų srautams, atsargoms, užimtumui,
uždarbiui, augimui, galimybei didinti kapitalą ar investicijas, o
žemės ūkyje, ar padidėjo našta Vyriausybinėms paramos
programoms. Šis sąrašas nėra išsamus, nei vienas iš šių
veiksnių nėra būtinai lemiantis.
5. Iš pateiktų, pagal šio straipsnio 1
dalį patvirtinančių įrodymų turi būti aišku, kad
subsidijuotas importas daro žalos. Ypač aiškus, turi būti
įrodymas, kad pagal 2 dalį nustatytas kiekis ir (arba) kainos buvo 4
dalyje nurodyto poveikio Ö Sąjungos Õ pramonei priežastimi
ir kad Ö to Õ poveikio mastas yra
toks, kad jį galima klasifikuoti kaip materialinę žalą.
6. Taip pat turi būti nagrinėjami ir
kiti be subsidijuoto importo žinomi veiksniai, kurie tuo pat metu daro žalos Ö Sąjungos Õ pramonei, siekiant
užtikrinti, kad Ö tų Õ kitų
veiksnių padaryta žala nebūtų priskiriama subsidijuotam importui
pagal šio straipsnio 5 dalį. Veiksniai, kuriuos būtų galima
svarstyti šiuo atžvilgiu, yra šie: nesubsidijuoto importo kiekiai ir kainos, paklausos
sumažėjimas ar vartojimo būdų pokyčiai, prekybos
apribojimai ir konkurencija tarp trečiosios šalies ir Ö Sąjungos Õ gamintojų,
technologijos pažanga ir eksporto vykdymas bei Ö Sąjungos Õ pramonės
produktyvumas.
7. Subsidijuoto importo poveikis Ö Sąjungos Õ pramonei turi
būti įvertintas palyginti su panašaus produkto gamyba, kai turimi
duomenys leidžia išskirti tokią gamybą remiantis tokiais kriterijais,
kaip antai gamybos procesas, gamintojų pardavimai ir pelnas. Jeigu
neįmanoma išskirti tokios gamybos, subsidijuoto importo poveikis turi
būti vertinamas nagrinėjant siauriausios produkto grupės ar
rūšies, įskaitant panašų produktą, apie kurį galima
gauti reikalingą informaciją, gamybą.
8. Materialinės žalos grėsmės
nustatymas turi remtis faktais, o ne vien prielaidomis, spėjimais ar
neaiškiomis galimybėmis. Aplinkybių pasikeitimas, dėl kurio
subsidijos padarytų žalos, turi būti aiškiai numatomas ir
neišvengiamas.
Sprendžiant, ar yra materialinės žalos
grėsmė, reikėtų atsižvelgti į tokius veiksnius kaip:
a)           aptariamosios subsidijos ar
subsidijų pobūdis ir dėl jo tikėtinai atsirasiantis
poveikis prekybai;
b)           spartus subsidijuoto importo į Ö Sąjungos Õ rinką
didėjimo tempas, rodantis gerokai padidėsiančio importo
tikimybę;
c)           pakankamas laisvai eksportuotojo
disponuojamas pajėgumas arba neišvengiamai išaugsiantis toks
pajėgumas, rodantis labai padidėsiančią subsidijuoto
eksporto į Ö Sąjungą Õ tikimybę,
atsižvelgiant į kitų eksporto rinkų, galinčių
absorbuoti bet kokį papildomą eksportą, prieinamumą;
d)           ar importas įvežamas kainomis,
kurios gerokai priverstinai mažintų kainas arba trukdytų kainoms
kilti, kaip atsitiktų kitomis aplinkybėmis, ir tikriausiai
padidintų tolesnio importo paklausą;
e)           tiriamo produkto atsargos.
Nei vienas iš šių išvardytų
veiksnių pats savaime nėra lemiamas, bet nagrinėtų
veiksnių visuma turi paskatinti išvadą, kad tolesnis subsidijuotas
importas yra neišvengiamas ir kad nesiėmus apsaugos veiksmų bus
padaryta materialinės žalos.
9 straipsnis
Ö Sąjungos Õ pramonės
apibrėžimas
1. Šiame
reglamente sąvoka „Ö Sąjungos Õ pramonė“
aiškinama kaip panašius produktus gaminančių Ö Sąjungos Õ gamintojų
visuma arba tie iš jų, kurių bendras pagamintų tokių
produktų kiekis sudaro didžiąją Ö Sąjungoje Õ pagamintų
tokių produktų dalį, kaip apibrėžta 10 straipsnio 6 dalyje,
išskyrus:
a)           kai gamintojai yra susiję su
tariamai subsidijuoto produkto eksportuotojais arba importuotojais, arba patys
yra jos importuotojai, sąvoka „Ö Sąjungos Õ pramonė“ gali
būti aiškinama kaip reiškianti likusius gamintojus;
b)           ypatingomis aplinkybėmis
dėl aptariamo produkto gamybos Ö Sąjungos Õ teritorija gali
būti padalyta į dvi ar daugiau konkurencinių rinkų, o
gamintojai kiekvienoje rinkoje gali būti laikomi atskiromis pramonėmis,
jeigu:
i)       tokioje rinkoje esantys gamintojai
parduoda toje rinkoje visą ar beveik visą savo pagaminto aptariamo
produkto kiekį, ir
ii)      bet kur kitur Ö Sąjungoje Õ esantys aptariamo
produkto gamintojai nepakankamai patenkina paklausą toje rinkoje.
Tokiomis aplinkybėmis, net jei pagrindinei
visos Ö Sąjungos Õ pramonės daliai
nebuvo padaryta žalos, gali būti pripažinta, kad yra žalos, jeigu yra
subsidijuoto importo koncentracija į tokią izoliuotą rinką
ir daro žalos visų arba beveik visų produktų gamintojams tokioje
rinkoje.
2. 1 dalies tikslais, gamintojai laikomi
esą susiję su eksportuotojais arba importuotojais tik tuo atveju,
jeigu:
a)           vienas iš jų tiesiogiai arba
netiesiogiai kontroliuoja kitą; arba
b)           juos abu tiesiogiai arba
netiesiogiai kontroliuoja trečiasis asmuo; arba
c)           jie kartu tiesiogiai arba
netiesiogiai kontroliuoja trečiąjį asmenį, kai yra pagrindo
tikėti arba įtarti, jog dėl tokių santykių poveikis
yra toks, kad susijęs gamintojas veikia kitaip nei nesusiję
gamintojai.
Šios dalies tikslais, laikoma, kad Ö asmuo Õ kontroliuoja
kitą, jeigu pirmasis teisiškai ar operatyviai turi galimybių varžyti
ar vadovauti antrajam.
3. Kai Ö Sąjungos Õ pramonė
aiškinama reiškianti tam tikro regiono gamintojus, eksportuotojams arba
kompensuotinas subsidijas suteikusiajai Vyriausybei pagal 13 straipsnį
sudaroma galimybė pasiūlyti įsipareigojimus aptariamo regiono
atžvilgiu. Tokiais atvejais vertinant Ö Sąjungos Õ suinteresuotumą
priemonėmis, ypatingai turi būti atsižvelgiama į to regiono
interesus. Jeigu greitai nepasiūlomas tinkamas įsipareigojimas arba
susidaro 13 straipsnio 9 ir 10 dalyse nurodytos situacijos, gali būti
nustatytas laikinasis arba galutinis kompensacinis muitas visos Ö Sąjungos Õ atžvilgiu. Tokiais
atvejais šie muitai, jei tai praktiška, gali būti apriboti, taikant juos
tiktai konkretiems gamintojams arba eksportuotojams.
4. Šiam straipsniui taikomos 8 straipsnio 7
dalies nuostatos.
10 straipsnis
Tyrimo
inicijavimas
1. Išskyrus šio straipsnio 8 dalyje nustatytus
atvejus, tyrimas nustatyti tariamos subsidijos buvimą, mastą ir
poveikį pradedamas gavus raštišką bet kurio fizinio ar juridinio
asmens ar asociacijos, neturinčios juridinio asmens teisių, Ö Sąjungos Õ pramonės vardu
paduotą skundą.
Skundas gali būti pateiktas Komisijai
arba valstybei narei, kuri jį perduoda Komisijai. Visų gautų
skundų kopijas Komisija siunčia valstybėms narėms. Skundas
laikomas paduotas pirmą darbo dieną po to, kai yra pristatomas
Komisijai registruotu paštu arba kai Komisija patvirtina jį gavusi.
Tuo atveju, jei, net ir nesant skundo,
valstybė narė turi pakankamai subsidijavimo arba jo padarytos žalos Ö Sąjungos Õ pramonei
įrodymų, ji turi nedelsdama tokius įrodymus perduoti Komisijai.
2. Paduodant skundą pagal 1 dalį,
būtina pateikti kompensuotinų subsidijų buvimo (jei
įmanoma, taip pat ir jų dydžio), žalos ir priežastinio ryšio tarp
tariamai subsidijuoto importo ir tariamos žalos, įrodymus. Skunde turi
būti pateikta tokia informacija, kurią skundo pateikėjai gali
gauti šiais klausimais:
a)           skundo pateikėjo tapatybė
ir skundo pateikėjo gaminamo panašaus produkto gamybos Ö Sąjungoje Õ kiekis ir
vertė. Kai rašytinis skundas pateikiamas Ö Sąjungos Õ pramonės vardu,
skunde turi būti nurodyta, kurios būtent pramonės vardu jis
paduodamas, pateikiant visų žinomų panašaus produkto Ö Sąjungos Õ gamintojų (arba
Ö Sąjungos Õ panašaus produkto
gamintojų asociacijų) sąrašą ir kiek įmanoma išsamiau
apibūdinant tokių gamintojų gaminamo panašaus produkto Ö Sąjungos Õ gamybos kiekį
ir vertę;
b)           išsamus tariamai subsidijuoto
produkto aprašymas, svarstomo produkto kilmės ar eksportuojančios
šalies (šalių) pavadinimai, kiekvieno žinomo eksportuotojo ar užsienio
gamintojo tapatybė ir žinomų aptariamą produktą
importuojančių asmenų sąrašas;
c)           aptariamųjų subsidijų
buvimo, dydžio, pobūdžio ir kompensuotinumo įrodymai;
d)           tariamai subsidijuoto importo kiekio
pokyčiai, tokio importo poveikis panašaus produkto kainoms Ö Sąjungos Õ rinkoje ir tokio
importo poveikis Ö Sąjungos Õ pramonei parodant
atitinkamus veiksnius ir rodiklius, tokius, kaip nurodyti 8 straipsnio 2 ir 4
dalyse.
3. Komisija kruopščiai, kiek tai
įmanoma, ištiria skunde pateiktų įrodymų teisingumą ir
atitinkamumą reikalavimams, kad nustatytų, ar pakanka
įrodymų pradėti tyrimą.
4. Tyrimas gali būti pradėtas, kad
būtų nustatyta, ar tariamos subsidijos yra „konkrečios“, pagal 4
straipsnio 2 ir 3 dalis.
5. Tyrimas taip pat gali būti
pradėtas dėl IV priede išvardytų tipų priemonių, jei
jose yra subsidijos sudedamoji dalis, kaip tai apibrėžta 3 straipsnyje,
kad būtų nustatyta, ar aptariamosios priemonės visiškai atitinka
to priedo nuostatas.
6. Tyrimas pagal šio straipsnio 1 dalį
nepradedamas, nebent išnagrinėjus, kokiu mastu panašios prekės
gamintojai Ö Sąjungoje Õ pritaria ar
nepritaria pateiktam skundui, nustatyta, kad skundas yra paduotas Ö Sąjungos Õ pramonės arba
jos vardu. Laikoma, kad skundas paduotas Ö Sąjungos Õ pramonės arba
jos vardu, jei jam pritaria tie Ö Sąjungos Õ gamintojai,
kurių bendras pagaminto produkto kiekis sudaro daugiau nei 50 % visos
panašaus produkto, kurį pagamino ta skundui pritariančios arba
nepritariančios Ö Sąjungos Õ pramonės dalis,
gamybos. Tačiau tyrimas nepradedamas, jei skundui aiškiai
pritariančių Ö Sąjungos Õ gamintojų pagaminto
panašaus produkto kiekis sudaro mažiau nei 25 % visos Ö Sąjungos Õ pramonės,
pagaminto panašaus produkto kiekio.
7. Kol nėra nuspręsta pradėti
tyrimą, valdžios institucijos vengia viešai skelbti apie skundą,
kuriuo reikalaujama pradėti tyrimą. Tačiau gavusi tinkamai
dokumentais paremtą skundą, ir bet kuriuo atveju prieš pradėdama
tyrimą, Komisija praneša suinteresuotai kilmės ir (arba)
eksportuojančiai valstybei ir pakviečia ją pasitarimams, kad
būtų išsiaiškinta dėl šio straipsnio 2 dalyje nurodytų
klausimų ir surastas abipusiškai priimtinas sprendimas.
ê 37/2014 1 str.
ir priedo 18 p. 1 pp.
8. Jeigu ypatingomis aplinkybėmis
Komisija nusprendžia pradėti tyrimą negavusi Sąjungos
pramonės subjektų arba jų vardu paduoto rašytinio skundo, kuriuo
reikalaujama pradėti tokį tyrimą, tai daroma remiantis
pakankamais įrodymais apie kompensuotinų subsidijų, žalos ir
priežastinio ryšio buvimą, kaip nurodyta 2 dalyje, tokiam tyrimui pagrįsti.
Nustačiusi, kad reikia inicijuoti tokį tyrimą, Komisija suteikia
informaciją valstybėms narėms.
ê 597/2009
(pritaikytas)
9. Sprendžiant, ar pradėti tyrimą,
subsidijų ir žalos įrodymai vertinami kartu. Skundas atmetamas, jei
nepakanka kompensuotinų subsidijų arba žalos įrodymų
pateisinti tyrimą. Tyrimas nepradedamas tokių šalių atžvilgiu,
kurių importas sudaro mažesnę nei 1 % rinkos dalį, nebent
tokios šalys kartu sudarytų 3 % ar daugiau Ö Sąjungos Õ suvartojimo.
10. Skundą galima atsiimti prieš tyrimo
pradžią ir tokiu atveju laikoma, kad skundas nebuvo paduotas.
ê 37/2014 1 str.
ir priedo 18 p. 2 pp.
11. Jeigu tampa aišku, kad pakanka
įrodymų tyrimo inicijavimui pagrįsti, Komisija jį pradeda
per 45 dienas nuo skundo padavimo dienos ir apie tai paskelbia pranešime
Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje. Jeigu pateiktų
įrodymų nepakanka, skundo teikėjui apie tai pranešama per 45
dienas nuo skundo pateikimo Komisijai dienos. Komisija paprastai per 21
dieną nuo skundo pateikimo Komisijai dienos valstybėms narėms
suteikia informaciją apie jos atliktą skundo tyrimą.
ê 597/2009
(pritaikytas)
12. Pranešime apie pradedamą tyrimą
skelbiama tyrimo pradžia, nurodomas produktas ir nagrinėjamos šalys,
pateikiama gautos informacijos santrauka ir reikalaujama, kad visa susijusi
informacija būtų perduodama Komisijai.
Taip pat nurodoma, per kokį laiką
suinteresuotos šalys gali pranešti apie save, raštu pareikšti savo
požiūrį ir pateikti informaciją, kad į tokį
požiūrį bei informaciją būtų atsižvelgta tyrimo metu;
be to, nurodoma, per kokį laiką suinteresuotos šalys gali kreiptis
į Komisiją, kad būtų išklausytos pagal 11 straipsnio 5
dalį.
13. Komisija praneša eksportuotojams,
importuotojams ir eksportuotojus ar importuotojus atstovaujančioms
asociacijoms, kurie, kiek jai žinoma, yra suinteresuoti, taip pat kilmės
ir (arba) eksportuojančios šalies ir skundo pateikėjams apie tyrimo
pradžią ir deramai saugodama konfidencialią informaciją pateikia
visą pagal šio straipsnio 1 dalį gauto raštiško skundo tekstą
žinomiems eksportuotojams bei kilmės ir (arba) eksportuojančios
valstybės institucijoms, taip pat kitoms suinteresuotoms susijusioms
šalims, jei jos to prašo. Jeigu eksportuotojų yra ypač daug, visas
raštiško skundo tekstas gali būti pateikiamas tiktai kilmės ir (arba)
eksportuojančios valstybės institucijoms arba tik atitinkamai
prekybos asociacijai.
14. Kompensacinio muito tyrimas netrukdo
atlikti muitinės procedūrų.
11 straipsnis
Tyrimas
1. Inicijavusi tyrimą Komisija,
bendradarbiaudama su valstybėmis narėmis, pradeda tyrimą Ö Sąjungos Õ lygiu. Toks tyrimas
turi apimti ir subsidijavimą, ir žalą, todėl jie tiriami kartu.
Norint padaryti tipišką išvadą,
parenkamas tyrimo laikotarpis, kuris tiriant subsidijavimą paprastai apima
5 straipsnyje nustatytą tiriamąjį laikotarpį.
Taip pat dažniausiai neatsižvelgiama į
informaciją, susijusią su laikotarpiu po tiriamojo laikotarpio.
2. Šalims, gaunančioms klausimynus
naudojamus kompensacinio muito tyrime, duodama bent 30 dienų atsakyti.
Eksportuotojams atsakyti skirtas laikas skaičiuojamas nuo klausimyno
gavimo datos, kuris šiuo tikslu laikomas gautas per savaitę nuo tos
dienos, kai buvo išsiųstas eksportuotojui arba perduotas kilmės ir
(arba) eksportuojančios valstybės diplomatiniam atstovui. Šis 30
dienų laikotarpis gali būti pratęstas, paisant tyrimo
trukmės apribojimų, jeigu šalis nurodo ypatingas tokį
pratęsimą pateisinančias aplinkybes.
3. Komisija gali prašyti, kad valstybės
narės pateiktų informaciją, o valstybės narės imasi
visų reikalingų priemonių, kad patenkintų tokius prašymus.
Jos Komisijai išsiunčia prašomą
informaciją kartu su visų atliktų apžiūrų,
patikrų ar tyrimų rezultatais.
Komisija perduoda tokią informaciją
valstybėms narėms, jei ji yra įdomi kitoms valstybėms
narėms arba jei ją perduoti paprašė kuri nors valstybė
narė, tačiau jeigu Ö ta Õ informacija yra
konfidenciali – perduodama tiktai nekonfidenciali jos santrauka.
4. Komisija gali prašyti valstybių
narių atlikti visas reikalingas patikras ir apžiūras, ypač
importuotojų, prekybininkų ir Ö Sąjungos Õ gamintojų
atžvilgiu, bei atlikti tyrimus trečiosiose valstybėse, jeigu
suinteresuotos firmos duoda sutikimą ir jeigu aptariamos valstybės
valdžia yra oficialiai informuota ir tam neprieštarauja.
Valstybės narės imasi visų
reikalingų priemonių, kad patenkintų tokius Komisijos prašymus.
Komisijos pareigūnai turi teisę
Komisijos arba valstybės narės prašymu padėti valstybių
narių pareigūnams atlikti savo pareigas.
5. Suinteresuotosios šalys, pranešusios apie
save pagal 10 straipsnio 12 dalies antrą pastraipą, išklausomos,
jeigu per Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje paskelbtame
pranešime nurodytą laiką pateikia rašytinį prašymą
būti išklausytomis įrodydamos, kad jos yra suinteresuotos, nes tyrimo
rezultatai gali turėti įtakos joms, ir kad yra ypatingų
priežasčių jas išklausyti.
6. Importuotojams, eksportuotojams ir skundo
pateikėjams, kurie apie save pranešė pagal 10 straipsnio 12
dalies antrą pastraipą, taip pat kilmės ir (arba)
eksportuojančios valstybės institucijoms paprašius, sudaromos
galimybės susitikti su priešingų interesų turinčiomis
šalimis, kad būtų galima pareikšti priešingus požiūrius ir
pateikti paneigiančius argumentus.
Tokias galimybes sudarant reikia paisyti
konfidencialumo ir patogumo šalims.
Šalių dalyvavimas nėra privalomas, o
nedalyvavimas nedaro neigiamos įtakos tos šalies bylai.
Į pagal šią straipsnio dalį
suteiktą žodinę informaciją atsižvelgiama, jei po to ji yra
patvirtinama raštu.
7. Skundo pateikėjai, kilmės ir
(arba) eksportuojančios valstybės institucijos, importuotojai ir
eksportuotojai bei juos atstovaujančios asociacijos, naudotojai ir
vartotojų asociacijos, kurie apie save pranešė pagal 10 straipsnio 12
dalies antrą pastraipą, raštu paprašę gali peržiūrėti
visą bet kurios tyrime dalyvaujančios šalies Komisijai pateiktą
informaciją, išskyrus Ö Sąjungos Õ ar jos
valstybių narių valstybės institucijų parengtus vidaus
naudojimo dokumentus, kuri yra svarbi jiems pateikiant savo argumentus, bet
nėra konfidenciali, kaip numatyta 29 straipsnyje, ir kuri yra naudojama
atliekant tyrimą.
Tokios šalys, gavę informaciją, gali
pareikšti pastabas dėl jos, o į jų pastabas atsižvelgiama, jeigu
jos yra pakankamai pagrįstos.
8. Išskyrus 28 straipsnyje numatytus atvejus,
suinteresuotų šalių pateikta ir tyrimo išvadas grindžianti
informacija yra kaip galima kruopščiau patikrinama.
9. Pradėjus tyrimą pagal 10
straipsnio 11 dalį, jis, jei tai įmanoma, turi būti baigtas per
vienerius metus. Tačiau bet kuriuo atveju tyrimas turi būti baigtas
per 13 mėnesių nuo jo inicijavimo, remiantis išvadomis pagal 13
straipsnį įsipareigojimų atžvilgiu arba remiantis išvadomis
pagal 15 straipsnį galutinių veiksmų atžvilgiu.
10. Tyrimo metu Komisija kilmės ir (arba)
eksportuojančiai valstybei sudaro galimybes tęsti konsultacijas, kad
būtų išsiaiškinta tikroji padėtis ir pasiektas abipusiškai
priimtinas sprendimas.
12 straipsnis
Laikinosios priemonės
1. Laikinieji muitai gali būti nustatyti,
jeigu:
a)           tyrimas pradėtas pagal 10
straipsnį;
ê 37/2014 1 str.
ir priedo 18 p. 3 pp.
b)           suinteresuotoms šalims apie tai
pranešta ir sudaryta tinkama galimybė pateikti informaciją ir
pareikšti komentarus pagal 10 straipsnio 12 dalies antrą pastraipą;
ê 597/2009
(pritaikytas)
c)           preliminariai nustatyta, kad
importuotas produktas gauna naudos iš kompensuotinų subsidijų ir
dėl to yra žalos Ö Sąjungos Õ pramonei; ir
d)           dėl Ö Sąjungos Õ interesų
būtina įsikišti, kad užkirsti kelią tokiai žalai.
Laikinieji muitai gali būti nustatyti ne
anksčiau kaip po 60 dienų nuo tyrimo pradžios, bet ne vėliau
kaip per devynis mėnesius nuo tyrimo pradžios.
Laikinojo kompensacinio muito dydis negali
viršyti preliminariai apskaičiuoto kompensuotinų subsidijų sumos
ir turi būti mažesnė už tokią sumą, jei tokio mažesnio
muito pakaks atitaisyti žalą Ö Sąjungos Õ pramonei.
2. Laikinųjų muitų
sumokėjimas užtikrinamas garantija ir svarstomi produktai leidžiami
laisvai judėti Ö Sąjungoje Õ tiktai pateikus
tokią garantiją.
ê 37/2014 1 str.
ir priedo 18 p. 3 pp.
3. Komisija 25 straipsnio 4 dalyje nurodyta
tvarka patvirtina laikinąsias priemones.
ê 597/2009
4. Kai valstybė narė prašo, kad
Komisija nedelsdama įsikištų, ir kai patenkinamos šio straipsnio 1
dalies pirmos ir antros pastraipų sąlygos, Komisija ne vėliau
kaip per penkias darbo dienas nuo tokio prašymo gavimo nusprendžia, ar bus
nustatytas laikinasis kompensacinis muitas.
5. Laikinieji kompensaciniai muitai gali
būti nustatyti ne ilgesniam kaip keturių mėnesių
laikotarpiui.
13 straipsnis
Įsipareigojimai
ê 37/2014 1 str.
ir priedo 18 p. 4 pp. (pritaikytas)
1. Tuo atveju, kai preliminariai buvo
nustatytas subsidijavimas ir žala, Komisija, laikydamasi 25 straipsnio 2 dalyje
nurodytos patariamosios procedūros, gali priimti tenkinančius
pasiūlymus dėl savanoriškų įsipareigojimų, kuriais
remiantis:
a)           kilmės ir (arba) eksportuojanti
valstybė sutinka panaikinti ar apriboti subsidiją arba imtis
kitų priemonių šių subsidijų poveikiui kompensuoti; arba
b)           bet kuris eksportuotojas
įsipareigoja peržiūrėti savo kainas arba nutraukti eksportą
į aptariamą vietovę, kol kompensuotinos subsidijos teikia
naudą, tokiu būdu, kad Komisija įsitikina, jog žalingas
subsidijų poveikis bus pašalintas.
Tokiu atveju tol, kol galioja šie
įsipareigojimai, laikinieji muitai, Komisijos nustatyti pagal 12 straipsnio
3 dalį, ir galutiniai muitai, nustatyti pagal 15 straipsnio 1 dalį,
netaikomi atitinkamam svarstomo produkto, pagaminto bendrovėse, nurodytose
Komisijos sprendime dėl įsipareigojimų priėmimo ir Ö jo
vėlesniuose Õ pakeitimuose,
importui.
Kainos pagal šiuos įsipareigojimus
didinamos ne daugiau nei būtina kompensuotinoms subsidijoms atlyginti, ir
jos turėtų būti didinamos mažiau nei kompensuotinos subsidijos
suma, jei tokio padidinimo užtektų Sąjungos pramonės
subjektų patirtai žalai pašalinti.
ê 597/2009
2. Komisija gali siūlyti prisiimti
įsipareigojimus, bet jokia valstybė ar eksportuotojas neprivalo
įsipareigoti. Tas faktas, jog valstybės ar eksportuotojai
nesisiūlo ar nesutinka įsipareigoti, jokiu būdu negali turėti
neigiamos įtakos bylos išvadoms.
Tačiau gali būti nustatyta, kad
žalos grėsmė bus labiau tikėtina, jeigu subsidijuotas importas
tęsis. Valstybių ar eksportuotojų įsipareigojimų
nereikalaujama arba jie nepriimami, tol kol subsidijavimas ir jo padaryta žala
nėra preliminariai nustatyti.
Išskyrus ypatingas aplinkybes,
įsipareigojimai negali būti siūlomi pasibaigus 30 straipsnio
5 dalyje nustatytam pareiškimų pateikimo laikotarpiui.
3. Nebūtina priimti eksportuotojo
pasiūlytą įsipareigojimą, jeigu jų priėmimas
laikomas nepraktišku, bei esamų ar galimų eksportuotojų yra
pernelyg daug, arba dėl kitų priežasčių, įskaitant
bendrąją politiką. Suinteresuotam eksportuotojui ir (arba)
kilmės ir (arba) eksportuojančiai valstybei gali būti nurodytos
priežastys, dėl kurių siūloma atmesti pasiūlytą
įsipareigojimą, ir gali būti sudaryta galimybė pateikti
komentarus dėl to. Įsipareigojimo nepriėmimo priežastys turi
būti išdėstytos galutiniame sprendime.
4. Iš šalių, kurios siūlo savo
įsipareigojimus, gali būti reikalaujama pateikti nekonfidencialią
tokių įsipareigojimų versiją, kad jie būtų
prieinami kitoms tyrimu suinteresuotoms šalims.
ê 37/2014 1 str.
ir priedo 18 p. 4 pp.
5. Tais atvejais, kai priimami
įsipareigojimai, tyrimas baigiamas. Komisija baigia tyrimą
laikydamasi 25 straipsnio 3 dalyje nurodytos nagrinėjimo procedūros.
ê 597/2009
è1 37/2014
1 str. ir priedo 18 p. 4 pp.
6. Jeigu įsipareigojimai priimami,
subsidijavimo ir žalos tyrimas paprastai užbaigiamas. Nenustačius
subsidijavimo ar žalos, įsipareigojimas automatiškai nustoja galioti,
išskyrus atvejus, kai toks subsidijavimas ar žala nenustatyta daugiausia
dėl duoto įsipareigojimo. Tokiais atvejais gali būti
reikalaujama, kad įsipareigojimo būtų laikomasi
pagrįstą laiką.
Nustačius subsidijavimą ar
žalą, įsipareigojimo laikomasi toliau pagal jo priėmimo
sąlygas ir šio reglamento nuostatas.
7. Komisija reikalauja, kad kiekviena
valstybė ar eksportuotojas, kurio įsipareigojimas buvo priimtas,
periodiškai teiktų atitinkamą informaciją apie tai, kaip
laikomasi įsipareigojimo, ir leistų patikrinti su tuo susijusius
duomenis. Tokių reikalavimų nevykdymas laikomas įsipareigojimo
pažeidimu.
8. Kai atliekant tyrimą priimami kai
kurių eksportuotojų įsipareigojimai, laikoma, kad taikant 18,
19, 20 ir 22 straipsnius tokie įsipareigojimai įsigaliotų
tą dieną, kai baigtas tyrimas kilmės ir (arba)
eksportuojančios valstybės atžvilgiu.
è1 9.
Bet kuriai įsipareigojusiai šaliai pažeidus ar atsiėmus
įsipareigojimą arba Komisijai atšaukus įsipareigojimo
priėmimą, atitinkamais atvejais Komisija atšaukia įsipareigojimo
priėmimą, o pagal 12 straipsnį Komisijos nustatytas laikinasis
muitas arba pagal 15 straipsnio 1 dalį Tarybos nustatytas galutinis muitas
taikomi su sąlyga, kad atitinkamam eksportuotojui ar kilmės ir (arba)
eksportuojančiai valstybei buvo sudaryta galimybė pareikšti savo
pastabas, išskyrus tuos atvejus, kai eksportuotojas ar tokia valstybė
patys atsiėmė įsipareigojimus. Nusprendusi atšaukti įsipareigojimą,
Komisija suteikia informaciją valstybėms narėms. ç
Kiekviena suinteresuota šalis ar valstybė
narė gali pateikti informaciją, turinčią prima facie
įrodymų, kad įsipareigojimas pažeistas. Iš to sekantis
nagrinėjimas siekiant nustatyti, ar įsipareigojimas buvo pažeistas, ar
ne, paprastai turi būti baigtas per šešis mėnesius, bet jokiu
būdu ne vėliau kaip per devynis mėnesius nuo tinkamai
pagrįsto prašymo pateikimo.
Komisija gali prašyti valstybių
narių kompetentingų institucijų padėti vykdyti
įsipareigojimų stebėseną.
ê 37/2014 1 str.
ir priedo 18 p. 4 pp.
10. Jeigu yra pagrindo manyti, kad
įsipareigojimas yra pažeidžiamas, arba įsipareigojimas pažeistas ar
atsiimtas, kai nebuvo baigtas tokį įsipareigojimą
paskatinęs tyrimas, vadovaujantis 12 straipsniu ir remiantis geriausia
turima informacija gali būti nustatytas laikinasis muitas.
ê 597/2009
(pritaikytas)
14 straipsnis
Tyrimo nutraukimas nenustatant
priemonių
1. Atsiėmus skundą tyrimas gali
būti nutrauktas, jei toks nutraukimas neprieštarauja Ö Sąjungos Õ interesams.
ê 37/2014 1 str.
ir priedo 18 p. 5 pp.
2. Jeigu apsaugos priemonės
nebūtinos, tyrimas arba nagrinėjimas baigiami. Komisija baigia
tyrimą laikydamasi 25 straipsnio 3 dalyje nurodytos nagrinėjimo
procedūros.
ê 597/2009
(pritaikytas)
è1 37/2014
1 str. ir priedo 18 p. 6 pp.
3. Tyrimas nedelsiant nutraukiamas, jei
nustatoma, kad kompensuotinų subsidijų suma pagal šio straipsnio 5
dalį yra de minimis arba kad faktinio ar potencialaus subsidijuoto
importo kiekis arba žala yra nereikšminga.
4. Pagal 10 straipsnio 11 dalį
pradėjus tyrimą, žala paprastai laikoma nereikšminga, jei importo
rinkos dalis nesiekia 10 straipsnio 9 dalyje nurodytų apimčių.
Atliekant besivystančių valstybių importo tyrimus, subsidijuoto
importo kiekis laikomas mažareikšmiu, jei jis sudaro mažiau nei 4 % viso
panašaus produkto importo į Ö Sąjungą Õ, nebent importas iš
besivystančių šalių, kurių kiekvienos dalis sudaro mažiau
nei 4 % bendro importo, kartu sudaro daugiau nei 9 % bendro panašaus
produkto importo į Ö Sąjungą Õ.
5. Kompensuotinų subsidijų suma
laikoma de minimis, jei tokia suma sudaro mažiau nei 1 % ad
valorem, išskyrus, kad atliekant tyrimus dėl importo iš
besivystančių valstybių, de minimis suma yra
2 % ad valorem, su sąlyga, kad tyrimas nutraukiamas tiktai,
kai kompensuotinų subsidijų suma yra mažesnė už de minimis
lygį pavieniams eksportuotojams, kurie ir toliau lieka tyrimo subjektu, ir
gali būti tiriami iš naujo, kai aptariamosios valstybės atžvilgiu
atliekama vėlesnė peržiūra pagal 18 ir 19 straipsnius.
15 straipsnis
Galutinių muitų nustatymas
è1 1.
Kai galutinai nustatyti faktai rodo, kad yra kompensuotinos subsidijos ir
jų padaryta žala bei pagal 31 straipsnį reikia imtis priemonių,
kad būtų apsaugoti Sąjungos interesai, Komisija, laikydamasi 25
straipsnio 3 dalyje nurodytos nagrinėjimo procedūros, nustato
galutinį kompensacinį muitą. Kai galioja laikinieji muitai,
Komisija šią procedūrą inicijuoja ne vėliau kaip likus
vienam mėnesiui iki tokių muitų taikymo pabaigos. ç
ê 597/2009
(pritaikytas)
è1 37/2014
1 str. ir priedo 18 p. 7 pp.
Priemonės nenustatomos, jei subsidija arba
subsidijos yra nutrauktos arba buvo įrodyta, kad subsidijos nebeteikia
jokios naudos tiriamiems eksportuotojams.
Kompensacinio muito dydis neturi viršyti
apskaičiuotos kompensuotinų subsidijų sumos, bet
turėtų būti mažesnė nei bendra kompensuotinų subsidijų
suma, jei tokio mažesnio muito pakaktų pašalinti žalą Ö Sąjungos Õ pramonei.
2. Kiekvienu atveju tinkamo dydžio
kompensacinis muitas nustatomas nediskriminaciniu būdu produkto importui
iš visų šaltinių, kurie gauna naudos iš kompensuotinų
subsidijų ir daro žalos, išskyrus importą iš tokių
šaltinių, kurių įsipareigojimai buvo priimti pagal šio
reglamento nuostatas.
Muitą nustatančiame reglamente
kiekvienam tiekėjui turi būti nustatytas individualus muito dydis,
arba, jei tai nepraktiška – nagrinėjamai tiekiančiai šaliai.
3. Jeigu pagal 27 straipsnį Komisija
apribojo savo tyrimą, bet kuris kompensacinis muitas, taikomas importui iš
eksportuotojų ir gamintojų, pranešusių apie save pagal 27
straipsnį, bet netirtų, neturi viršyti aritmetinio svertinio
kompensuotinų subsidijų, apskaičiuotų pagal tyrimui
atrinktas valstybes, vidurkio.
Taikydama šią straipsnio dalį,
Komisija nepaiso jokių nulinių ar de minimis
kompensuotinų subsidijų sumų, ir kompensuotinų
subsidijų, apskaičiuotų 28 straipsnyje nurodytomis
aplinkybėmis sumų.
Individualūs muitai taikomi, bet kurio
eksportuotojo ar gamintojo, kuriam pagal 27 straipsnio nuostatas
apskaičiuota individuali subsidijavimo suma, importui.
16 straipsnis
Taikymas atgal
1. Laikinosios priemonės ir galutiniai
kompensaciniai muitai taikomi tik toms prekėms, kurioms leidžiama laisvai
judėti po to, kai įsigalioja pagal 12 straipsnio 1 dalį arba
15 straipsnio 1 dalį, priklausomai nuo aplinkybių, patvirtintos
priemonės, išskyrus atvejus, numatytus šiame reglamente.
è1 2.
Jeigu buvo taikomas laikinasis muitas, o galutinai nustatyti faktai rodo, kad
yra kompensuotinos subsidijos ir žala, nepriklausomai nuo to, ar bus nustatytas
galutinis kompensacinis muitas, Komisija nusprendžia, kokia laikinojo muito
dalis turi būti galutinai surinkta. ç
Taikant Ö tą Õ nuostatą „žala“
neapima nei materialinių kliūčių Ö Sąjungos Õ pramonei kurtis, nei
materialinės žalos grėsmės, nebent būtų nustatyta, kad
tik dėl laikinųjų priemonių taikymo buvo išvengta
materialinės žalos. Visais kitais atvejais, susijusiais su tokia
grėsme ar kliūtimis, bet kurios laikinai sumokėtos sumos turi
būti grąžintos, o galutiniai muitai gali būti nustatyti tiktai
nuo tada, kai buvo galutinai nustatyta materialinės žalos grėsmė
ar kliūtys.
3. Jeigu galutinis kompensacinis muitas yra
didesnis nei laikinasis muitas, skirtumas nesurenkamas. Jeigu galutinis muitas
yra mažesnis nei laikinasis muitas, laikinasis kompensacinis muitas
perskaičiuojamas. Jeigu galutinai nenustatomas subsidijavimas ar žala,
laikinasis muitas nepatvirtinamas.
4. Galutinis
kompensacinis muitas gali būti taikomas produktams, įvežtiems vartoti
ne anksčiau kaip 90 dienų iki laikinųjų priemonių taikymo
pradžios, bet ne anksčiau tyrimo pradžios su sąlyga, kad:
a)           importas buvo užregistruotas pagal
24 straipsnio 5 dalį;
b)           Komisija sudarė
suinteresuotiems importuotojams galimybę pareikšti pastabas;
c)           susiklostė kritinės
aplinkybės, kai dėl aptariamo subsidijuoto produkto kuriam pagal šio
reglamento nuostatas naudą teikia kompensuotinos subsidijos, didelio
importo per palyginti trumpą laiką buvo padaryta sunkiai atitaisomos
žalos; ir
d)           yra manoma, kad norint užkirsti
kelią tokiai žalai pasikartoti, būtina nustatyti kompensacinius
muitus tokiam importui atgaline data.
5. Pažeidus įsipareigojimus arba jų
atsisakius, galutiniai muitai gali būti taikomi prekėms, išleistoms
laisvai judėti ne anksčiau kaip 90 dienų iki laikinųjų
priemonių taikymo pradžios, jeigu toks importas buvo užregistruotas pagal
24 straipsnio 5 dalį, tačiau muitas negali būti taikomas
atgaline data importui, įvykusiam prieš pažeidžiant ar atsiimant
įsipareigojimą.
17 straipsnis
Trukmė
Kompensacinė priemonė galioja tik
tokį laiką ir tik tokiu mastu, kiek tai būtina žalos
darančioms kompensuotinoms subsidijoms neutralizuoti.
18 straipsnis
Priemonių galiojimo termino
peržiūra
1. Galutinė kompensacinė
priemonė baigia galioti praėjus penkeriems metams nuo jos nustatymo
dienos arba penkeriems metams nuo paskutinės peržiūros, kurią
atliekant buvo tiriamas subsidijavimas ir jo žala, užbaigimo dienos, jeigu
peržiūros metu nebuvo nustatyta, kad priemonei baigus galioti labai
tikėtina, kad subsidijavimas ir žala tęsis arba pasikartos.
Priemonės galiojimo termino peržiūra pradedama Komisijos iniciatyva
arba Ö Sąjungos Õ gamintojų (arba
jų vardu pateiktu) prašymu, ir, kol bus baigta peržiūra, tokia
priemonė galioja toliau.
2. Priemonės termino galiojimo
peržiūra pradedama, jeigu prašyme pateikiama pakankamai įrodymų,
kad priemonei nustojus galioti labai tikėtina, kad subsidijavimas ir žala
tęsis arba pasikartos. Pavyzdžiui, tokią tikimybę gali
patvirtinti įrodymai, kad tęsiasi subsidijavimas ir žala, arba
įrodymai, kad tik taikomos priemonės iš dalies ar visiškai pašalino
žalą, arba įrodymai, kad eksportuotojų aplinkybės arba
rinkos sąlygos rodo tolesnio žalos darančio subsidijavimo
tikimybę.
3. Atliekant tyrimus pagal šį
straipsnį, eksportuotojams, importuotojams, kilmės ir (arba)
eksportuojančiai šaliai ir Ö Sąjungos Õ gamintojams
suteikiama galimybė peržiūros prašyme išdėstytus faktus
plačiau išaiškinti, paneigti arba pareikšti pastabas dėl jų, o
išvados daromos deramai atsižvelgus į visus susijusius ir tinkamai
dokumentais pagrįstus įrodymus, pateiktus atsakant į
klausimą, ar priemonėms baigus galioti bus ar nebus tikėtina,
jog subsidijavimas ir žala tęsis arba pasikartos.
4. Pranešimas apie artėjančią
priemonės galiojimo termino pabaigą skelbiamas Europos
Sąjungos oficialiajame leidinyje tinkamu metu paskutiniais
priemonės taikymo laikotarpio metais, kaip nurodyta šiame straipsnyje. Po
to, ne vėliau kaip likus trims mėnesiams iki minėto
penkerių metų laikotarpio pabaigos, Ö Sąjungos Õ gamintojai turi
teisę pateikti peržiūros prašymą pagal šio straipsnio 2 dalies
nuostatas. Taip pat skelbiamas ir pranešimas apie tikrąją
priemonių galiojimo, pagal šį straipsnį, pabaigą.
19 straipsnis
Tarpinės peržiūros
1. Būtinumas toliau taikyti priemones
taip pat gali būti peržiūrėtas Komisijos iniciatyva arba
valstybės narės prašymu, arba praėjus pagrįstam mažiausiai
vienerių metų laikotarpiui nuo galutinės priemonės taikymo
pradžios, bet kurio eksportuotojo, importuotojo ar Ö Sąjungos Õ gamintojų arba
kilmės ir (arba) eksportuojančios šalies prašymu, kuriame pateikiama
pakankamai įrodymų, kad tokia tarpinė peržiūra yra
būtina.
2. Tarpinė peržiūra pradedama, jeigu
prašyme pateikiama pakankamai įrodymų, kad kompensuotinai subsidijai
kompensuoti nėra būtina toliau taikyti tą priemonę ir
(arba) kad panaikinus arba pakeitus tą priemonę nebus tikėtina,
jog žala tęsis arba pasikartos, arba kad taikomos priemonės nepakanka
arba jau nebepakanka žalos darančiai kompensuotinai subsidijai
neutralizuoti.
3. Kai nustatyti kompensaciniai muitai yra
mažesni už nustatytą kompensuotinų subsidijų sumą, gali
būti pradėta tarpinė peržiūra, jei Ö Sąjungos Õ gamintojai ar bet
kuri kita suinteresuotoji šalis pateikia, paprastai per du metus nuo
priemonių įsigaliojimo pradžios, pakankamai įrodymų, kad,
po pradinio tiriamojo laikotarpio ir prieš nustatant ar nustačius
priemones, eksporto kainos sumažėjo arba kad importuoto produkto
perpardavimo kainos Ö Sąjungoje Õ nepakito ar pakito
nepakankamai. Jei tyrimas patvirtina, jog įtarimai teisingi,
kompensaciniai muitai gali būti padidinti, siekiant padidinti kainą
taip, kad būtų pašalinta žala. Tačiau padidintas muitas neturi
viršyti kompensuotinų subsidijų sumos.
Pagal pirmiau nustatytas sąlygas
tarpinė peržiūra taip pat gali būti pradėta Komisijos
iniciatyva ar valstybės narės prašymu.
4. Atlikdama tyrimus pagal šią straipsnio
dalį Komisija gali, inter alia, nuspręsti, ar subsidijavimo ir
žalos aplinkybės smarkiai pakito arba ar taikomomis priemonėmis
pasiekiama norimų rezultatų pašalinant anksčiau pagal 8
straipsnį nustatytą žalą. Ö Tais Õ atžvilgiais
galutinai nustatant faktus atsižvelgiama į visus svarbius ir tinkamai
dokumentais paremtus įrodymus.
20 straipsnis
Greitesnės
peržiūros
Bet kuris eksportuotojas, kurio eksportui
taikomas galutinis kompensacinis muitas, bet kuris nebuvo individualiai tirtas
pradinio tyrimo metu dėl kitų priežasčių, o ne dėl
atsisakymo bendradarbiauti su Komisija, turi teisę prašyti greitesnės
peržiūros, kad Komisija galėtų skubiai nustatyti
individualų kompensacinio muito tarifą tam eksportuotojui.
ê 37/2014 1 str.
ir priedo 18 p. 8 pp.
Tokia peržiūra pradedama po to, kai
Sąjungos gamintojams buvo suteikta galimybė pareikšti pastabas.
ê 597/2009
(pritaikytas)
è1 37/2014
1 str. ir priedo 18 p. 9 pp.
21 straipsnis
Grąžinimas
1. Neatsižvelgiant į 18 straipsnio
nuostatas, importuotojas gali prašyti grąžinti jo sumokėtus muitus,
jeigu įrodo, kad kompensuotinos subsidijos, kurių pagrindu buvo
sumokėti muitai, buvo panaikintos arba sumažintos taip, jog jų suma
yra mažesnė už galiojantį muitą.
2. Prašymą grąžinti sumokėtus
kompensacinius muitus importuotojas pateikia Komisijai. Prašymas pateikiamas
per valstybę narę, kurios teritorijoje produktai išleisti laisvai
judėti, per šešis mėnesius nuo tos datos, kai kompetentingos
institucijos apskaičiavo privalomų mokėti galutinių
muitų sumą arba nuo datos kai buvo priimtas sprendimas surinkti
garantiją, užtikrintą laikinąjį muitą. Valstybės
narės nedelsdamos perduoda tokį prašymą Komisijai.
3. Prašymas grąžinti sumokėtą
muitą laikomas tinkamai pagrįstas įrodymais tik tuo atveju,
jeigu jame pateikiama tiksli informacija apie grąžinti prašomą
sumokėtų kompensacinių muitų sumą ir visi
muitinės dokumentai, susiję su tokios sumos apskaičiavimu ir
mokėjimu. Prašyme taip pat turi būti pateikti nustatyto tipiško
laikotarpio įrodymai apie kompensuotinas subsidijas suteiktas
eksportuotojui ar gamintojui, kuriam taikomas tas muitas. Jeigu importuotojas
nėra susijęs su aptariamuoju eksportuotoju ar gamintoju ir tokios
informacijos neįmanoma gauti nedelsiant arba jeigu eksportuotojas ar
gamintojas nenori jos atskleisti importuotojui, prašyme pateikiamas
eksportuotojo ar gamintojo pareiškimas, kad kompensuotinos subsidijos buvo
panaikintos arba sumažintos, kaip nurodyta šiame straipsnyje, ir kad atitinkami
tai patvirtinantys dokumentai bus pateikti Komisijai. Jeigu tokių įrodymų
negaunama iš eksportuotojo ar gamintojo per pagrįstai nustatytą
laiką, prašymas atmetamas.
è1 4.
Komisija nusprendžia, ar patenkinti prašymą ir kokią muito dalį
grąžinti, arba gali bet kada nuspręsti pradėti tarpinę
peržiūrą, o tokios peržiūros, kuri atlikta pagal tokioms
peržiūroms taikytinas nuostatas, metu gauta informacija ir nustatytais
faktais remiamasi nustatant, ar reikia grąžinti muitą ir kokią
jo dalį reikia grąžinti. ç
Paprastai muitai grąžinami per 12
mėnesių, bet jokiomis aplinkybėmis ne vėliau kaip per
18 mėnesių nuo tos dienos, kai produkto, kuriam taikomas
kompensacinis muitas, importuotojas pateikė reikiamais įrodymais
paremtą prašymą grąžinti muitą.
Priklausančias grąžinti muitų
sumas paprastai moka valstybės narės per 90 dienų nuo pirmoje
pastraipoje nurodyto sprendimo priėmimo.
22 straipsnis
Bendrosios nuostatos dėl
peržiūrų ir muitų grąžinimų
1. Atitinkamos šio reglamento nuostatos,
susijusios su tyrimo eiga ir atlikimu, išskyrus nuostatas dėl laiko apribojimų,
taikomos visoms peržiūroms, atliekamoms pagal 18, 19 ir 20 straipsnius.
Pagal 18 ir 19 straipsnius peržiūros
atliekamos nedelsiant ir paprastai užbaigiamos per 12 mėnesių
nuo peržiūros pradžios. Bet kuriuo atveju peržiūros pagal 18 ir 19
straipsnius visada turi būti užbaigtos per 15 mėnesių nuo
peržiūros pradžios.
Peržiūros pagal 20 straipsnį visais
atvejais turi būti užbaigtos per devynis mėnesius nuo peržiūros
pradžios.
Jei pagal 18 straipsnį atliekama
peržiūra pradedama vykstant peržiūrai pagal 19 straipsnį, tai
pagal 19 straipsnį atliekama peržiūra baigiama tuo pat metu, kaip
numatyta peržiūrai pagal 18 straipsnį.
Jei tyrimai nebaigiami per Ö antroje,
trečioje ir ketvirtoje pastraipose Õ nurodytus galutinius
terminus, priemonės:
a)           nustoja galios atliekant tyrimus
pagal 18 straipsnį;
b)           nustoja galios vienu metu atliekant
tyrimus pagal 18 ir 19 straipsnius, kai tyrimas pagal 18 straipsnį buvo
pradėtas toje pačioje procedūroje jau vykstant tyrimui pagal 19
straipsnį arba kai šios peržiūros buvo pradėtos vienu metu; arba
c)           lieka nepakeistos, atliekant tyrimus
pagal 19 ir 20 straipsnius.
Pranešimas apie pagal šią dalį
nustojusias galios ar išliekančias priemones yra skelbiamas Europos
Sąjungos oficialiajame leidinyje.
ê 37/2014 1 str.
ir priedo 18 p. 10 pp.
2. Peržiūras pagal 18, 19 ir 20
straipsnius inicijuoja Komisija. Komisija, laikydamasi 25 straipsnio 2
dalyje nustatytos patariamosios procedūros, nusprendžia, ar inicijuoti
peržiūrą pagal 18 straipsnį. Kai tik veiklos vykdytojas arba
valstybė narė pateikia prašymą, kuriuo grindžiamas
peržiūros inicijavimas pagal 19 ir 20 straipsnius, ir Komisija baigia jo
tyrimą arba kai tik Komisija pati nustato, kad reikia peržiūrėti
tolesnį priemonių nustatymą, Komisija taip pat suteikia
informaciją valstybėms narėms.
3. Atsižvelgiant į peržiūros
rezultatus ir laikantis 25 straipsnio 3 dalyje nurodytos nagrinėjimo
procedūros, priemonės panaikinamos arba paliekamos galioti pagal 18
straipsnį, arba panaikinamos, paliekamos galioti arba iš dalies
keičiamos pagal 19 ir 20 straipsnius.
ê 597/2009
(pritaikytas)
4. Jeigu priemonės panaikinamos
individualiems eksportuotojams, bet ne visai šaliai apskritai, tokie
eksportuotojai toliau lieka tyrimo subjektu ir gali būti pakartotinai
ištirti pagal šį straipsnį atliekant bet kokią tolesnę
peržiūrą tos šalies atžvilgiu.
5. Jeigu priemonių peržiūra pagal 19
straipsnį vyksta baigiantis priemonių taikymo laikotarpiui, kaip
apibrėžta 18 straipsnyje, šios priemonės taip pat tiriamos pagal 18
straipsnio nuostatas.
6. Jeigu aplinkybės nepasikeitė
Komisija, atlikdama bet kuriuos peržiūrų ar muito grąžinimo
tyrimus pagal 18–21 straipsnius, taiko tą pačią metodiką,
kaip ir atliekant tyrimą, kurio pagrindu nustatytas muitas, deramai
atsižvelgdama į 5, 6, 7 ir 27 straipsnius.
23 straipsnis
Muitų vengimas
1. Pagal šį reglamentą nustatyti
kompensaciniai muitai gali būti išplėstai taikomi: panašių
produktų, kurie gali būti ir nežymiai pakeisti, ir nepakeisti,
importui iš trečiųjų šalių; arba nežymiai pakeisto panašaus
produkto importui iš šalies, kuriai taikoma priemonė; arba šių
prekių sudėtinėms dalims, kai galiojančių
priemonių vengiama.
2. Kai galiojančių priemonių
vengiama, šaliai kompensaciniai muitai, neviršijantys pagal 15 straipsnio
2 dalį nustatyto kompensacinio muito, gali būti taikomi importui iš
kompanijų, gaunančių naudos dėl individualių
muitų šalyse, kurioms nustatytos priemonės.
3. Priemonių vengimas apibrėžiamas
kaip prekybos pobūdžio pasikeitimas tarp trečiųjų
šalių ir Ö Sąjungos Õ arba šalies, kuriai
taikomos priemonės, individualių kompanijų ir Ö Sąjungos Õ, atsiradęs
dėl praktikos, proceso ar veiklos, kurių negalima paaiškinti jokiomis
kitomis pagrįstomis priežastimis ar ekonominiu pagrindimu, kaip tik muito
nustatymu, ir kai yra žalos įrodymų, arbai kai ištaisantysis
žalą muito poveikis yra mažinamas panašaus produkto kainų ir (arba)
kiekių prasme ir, kad importuotas panašus produktas ir (arba) jo dalys
dėl subsidijos vis dar gauna naudos.
Pirmoje pastraipoje minima praktika, procesas
ar veikla, inter alia, apima:
a)           nežymius svarstomo produkto
pakeitimus, siekiant jį priskirti muitinės kodams, kuriems paprastai
netaikomos priemonės, su sąlyga, kad modifikavimas nepakeičia
esminių produkto savybių;
b)           produkto, kuriam taikomos
priemonės, gabenimą per trečiąsias šalis;
c)           eksportuotojo ar gamintojo
pardavimų pobūdžio ar kanalų pertvarkymą šalyje, kuriai
taikomos priemonės, siekiant galiausiai eksportuoti savo prekes į Ö Sąjungą Õ per gamintojus,
turinčius naudos dėl individualių muitų tarifų,
žemesnių už tuos, kurie taikomi produktų gamintojams.
ê 37/2014 1 str.
ir priedo 18 p. 11 pp.
4. Tyrimai pagal šį straipsnį
pradedami Komisijos iniciatyva arba valstybės narės ar kurios nors
suinteresuotosios šalies prašymu, kai pateikiama pakankamai įrodymų
dėl 1, 2 ir 3 dalyse nurodytų veiksnių. Tyrimas pradedamas
Komisijai priėmus reglamentą, kuriame taip pat gali būti
nurodyta muitinės institucijoms registruoti importą pagal 24
straipsnio 5 dalį arba reikalauti garantijų. Kai tik suinteresuota
šalis arba valstybė narė pateikia prašymą, kuriuo grindžiamas
tyrimo inicijavimas, ir Komisija baigia jo tyrimą arba kai tik Komisija
pati nustato, kad reikia inicijuoti tyrimą, Komisija suteikia
informaciją valstybėms narėms.
Tyrimus atlieka Komisija. Komisijai gali
padėti muitinės institucijos; tyrimai baigiami per devynis
mėnesius.
Kai galutinai patvirtinti faktai pateisina
priemonių taikymo išplėtimą, Komisija tai atlieka laikydamasi 25
straipsnio 3 dalyje nurodytos nagrinėjimo procedūros.
ê 597/2009
(pritaikytas)
Priemonių taikymo išplėtimas
įsigalioja tą dieną, kurią buvo pradėtas registruoti
importas pagal 24 straipsnio 5 dalį arba, kurią buvo pareikalauta
garantijų. Atitinkamos procedūrinės šio reglamento nuostatos
dėl tyrimų pradžios ir atlikimo taikomos kaip numatyta šiame
straipsnyje.
5. Importas neregistruojamas pagal 24
straipsnio 5 dalį arba jam netaikomos priemonės, kai juo užsiima
kompanijos, kurioms suteiktos išimtys.
6. Prašymai dėl išimčių,
paremti tinkamais įrodymais, pateikiami per laikotarpį, nurodytą
Komisijos reglamente dėl tyrimo inicijavimo.
Kai vengimo praktika, procesas ar veikla
vyksta už Ö Sąjungos Õ ribų, išimtys
gali būti suteiktos svarstomo produkto gamintojams, kurie gali
įrodyti, kad nėra susiję su gamintojais, kuriems taikomos
priemonės, ir kad nenustatyta, jog jie neužsiima vengimo praktika kaip tai
apibrėžta 3 dalyje.
Kai vengimo praktika, procesas ar veikla
vyksta Ö Sąjungoje Õ, išimtys gali
būti suteiktos importuotojams, kurie gali įrodyti, jog nėra
susiję su gamintojais, kuriems taikomos priemonės.
ê 37/2014 1 str.
ir priedo 18 p. 11 pp. (pritaikytas)
Ö Tos Õ išimtys suteikiamos
Komisijos sprendimu ir galioja tame sprendime nurodytą laiką bei jame
nurodytomis sąlygomis. Baigusi tyrimą, Komisija suteikia
informaciją valstybėms narėms.
ê 597/2009
Jei laikomasi 20 straipsnyje nustatytų
sąlygų, išimtys taip pat gali būti suteiktos padarius tyrimo,
nulėmusio priemonių taikymo išplėtimą, išvadas.
7. Jeigu nuo priemonės pratęsimo
praėjo mažiausiai vieneri metai, ir jei šalių, prašančių ar
ketinančių prašyti suteikti išimtį, skaičius yra didelis,
Komisija gali nuspręsti peržiūrėti priemonių taikymo
išplėtimą. Kiekviena tokia peržiūra atliekama pagal 22
straipsnio 1 dalies nuostatas, kurios taikomos peržiūroms pagal 19
straipsnį.
8. Jokia šio straipsnio nuostata negali
trukdyti taikyti galiojančių nuostatų dėl muitų.
24 straipsnis
Bendrosios
nuostatos
1. Laikinieji ar galutiniai kompensaciniai
muitai nustatomi reglamentu ir valstybių narių renkami nustatyta
forma pagal nurodytą tarifą ir tokius kriterijus, kurie yra
išdėstyti reglamente, nustatančiame šiuos muitus. Be to, tokie muitai
renkami nepriklausomai nuo kitų paprastai importui taikomų
muitų, mokesčių ar rinkliavų.
Jokiam produktui vienu metu nėra taikomi
antidempingo, ir kompensaciniai muitai, skirti ištaisyti tą
pačią dėl dempingo ar eksporto subsidijavimo susidariusią
padėtį.
2. Reglamentai, kuriais nustatomi laikinieji
ar galutiniai kompensaciniai muitai, taip pat reglamentai ar sprendimai,
kuriais priimami įsipareigojimai arba nutraukiami tyrimai, skelbiami Europos
Sąjungos oficialiajame leidinyje.
Tokiuose reglamentuose ar sprendimuose,
ypač laikantis konfidencialios informacijos apsaugos, jei įmanoma,
pateikiami eksportuotojų pavadinimai arba nagrinėjamų
valstybių pavadinimai, produkto aprašas ir svarbių su subsidijos ar
žalos nustatymu susijusių, faktų bei motyvų santrauka. Kiekvienu
atveju žinomoms suinteresuotoms šalims išsiunčiamas tokio reglamento arba
sprendimo nuorašas. Šios straipsnio dalies nuostatos mutatis mutandis
taikomos peržiūroms.
3. Specialiosios nuostatos, ypač dėl
bendro kilmės sąvokos apibrėžimo, kaip yra pateiktos Tarybos
reglamente (EEB) Nr. 2913/92[9],
gali būti priimtos, vadovaujantis šiuo reglamentu.
ê 37/2014 1 str.
ir priedo 18 p. 12 pp.
4. Atsižvelgiant į Sąjungos
interesus, pagal šį reglamentą nustatytos priemonės Komisijos
sprendimu, priimtu laikantis 25 straipsnio 2 dalyje nurodytos patariamosios
procedūros, gali būti laikinai sustabdytos devyniems mėnesiams.
Komisija, laikydamasi 25 straipsnio 2 dalyje nurodytos patariamosios
procedūros, gali pratęsti laikiną sustabdymą papildomam, ne
ilgesniam kaip vienerių metų laikotarpiui.
Priemonės gali būti laikinai
sustabdomos tik tada, jeigu rinkos sąlygos laikinai pasikeitė tokiu
mastu, jog nėra tikimybės žalai atsinaujinti dėl tokio laikinojo
sustabdymo, ir jeigu Sąjungos pramonės subjektams buvo sudaryta
galimybė pareikšti pastabas ir į tas pastabas buvo atsižvelgta.
Priemonių taikymas gali būti bet kada atnaujintas laikantis 25
straipsnio 2 dalyje nurodytos patariamosios procedūros, jeigu laikino
sustabdymo priežastis išnyko.
ê 597/2009
(pritaikytas)
è1 37/2014
1 str. ir priedo 18 p. 12 pp.
è1 5.
Komisija, per tinkamą laiką informavusi valstybes nares, gali nurodyti
muitinių institucijoms imtis reikalingų veiksmų registruoti
importą, kad vėliau tokiam importui būtų galima pritaikyti
priemones nuo registracijos datos. ç
Importas gali būti pradėtas
registruoti, kai Ö Sąjungos Õ pramonė
pareikalauja ir pateikia pakankamų įrodymų tokiam veiksmui
pateisinti.
Registracija pradedama Komisijos reglamentu,
kuriame nurodomas tokio veiksmo tikslas ir prireikus galimo įsiskolinimo
dydis. Importas registruojamas ne ilgiau kaip devynis mėnesius.
6. Kiekvieną mėnesį
valstybės narės praneša Komisijai apie tiriamo produkto ir produkto,
kuriam taikomos priemonės importą, taip pat apie muitų,
surinktų vadovaujantis šiuo reglamentu, sumą.
7. Nepažeisdama 6 dalies, Komisija gali
paprašyti, kad valstybes nares, kiekvienu konkrečiu atveju, teikti
informaciją, būtiną priemonių taikymo efektyvumui
kontroliuoti. Šiuo atveju taikomos 11 straipsnio 3 ir 4 dalių nuostatos.
Visiems valstybių narių pagal šį straipsnį, pateikiamiems
duomenims, taikomos 29 straipsnio 6 dalies nuostatos.
ê 37/2014 1 str.
ir priedo 18 p. 13 pp. (pritaikytas)
25 straipsnis
Komiteto procedūra
1. Komisijai padeda komitetas, įsteigtas
pagal [Tarybos reglamentą (EB) Nr. 1225/2009[10]]. Tas komitetas –
komitetas, kaip nustatyta Reglamente (ES) Nr. 182/2011.
2. Kai daroma nuoroda į šią
dalį, taikomas Reglamento (ES) Nr. 182/2011 4 straipsnis.
3. Kai daroma nuoroda į šią
dalį, taikomas Reglamento (ES) Nr. 182/2011 5 straipsnis.
4. Kai daroma nuoroda į šią
dalį, taikomas Reglamento (ES) Nr. 182/2011 8 straipsnis kartu su Ö jo Õ 4 straipsniu.
5. Remiantis Reglamento (ES) Nr. 182/2011
3 straipsnio 5 dalimi, tais atvejais, kai siekiant patvirtinti galutines
priemones pagal šio straipsnio 3 dalį arba nuspręsti dėl
galiojimo pabaigos peržiūros inicijavimo arba neinicijavimo pagal šio
reglamento 18 straipsnį Ö taikoma Õ rašytinė
procedūra, tokia procedūra nutraukiama nepasiekus rezultatų tais
atvejais, kai per pirmininko nurodytą laikotarpį taip nusprendžia
pirmininkas arba to prašo dauguma komiteto narių, kaip apibrėžta
Reglamento (ES) Nr. 182/2011 5 straipsnio 1 dalyje. Kai rašytinė
procedūra Ö taikoma Õ kitais atvejais, kai
komitete buvo diskutuojama dėl priemonės projekto, tokia
procedūra nutraukiama nepasiekus rezultatų tais atvejais, kai per
pirmininko nurodytą laikotarpį taip nusprendžia pirmininkas arba to
prašo paprastoji komiteto narių dauguma. Kai rašytinė procedūra Ö taikoma Õ kitais atvejais, kai
komitete nebuvo diskutuojama dėl priemonės projekto, tokia
procedūra nutraukiama nepasiekus rezultatų tais atvejais, kai per
pirmininko nurodytą laikotarpį taip nusprendžia pirmininkas arba to
prašo bent vienas ketvirtadalis komiteto narių.
6. Komitetas gali svarstyti bet kokius su šio
reglamento taikymu susijusius klausimus, iškeltus Komisijos arba valstybės
narės prašymu. Valstybės narės gali prašyti informacijos ir
keistis nuomonėmis komitete arba tiesiogiai su Komisija.
ê 597/2009
(pritaikytas)
26 straipsnis
Ö Patikrinimo
apsilankymai Õ
1. Komisija lankosi įmonių
buveinėse, jei mano esant reikalinga, kad išnagrinėtų
importuotojų, eksportuotojų, prekybininkų, agentų,
gamintojų, prekybos asociacijų ar organizacijų įrašus ir
patikrintų apie subsidijavimą ir žalą pateiktą
informaciją. Apsilankymai informacijos patikrai negali būti vykdomi,
jeigu į klausimynus nebuvo atsakyta tinkamai ir laiku.
2. Komisija prireikus gali atlikti tyrimus
trečiosiose šalyse, prieš tai gavusi suinteresuotų firmų
sutikimą, pranešusi nagrinėjamai šaliai, ir, tuo atveju, jei
pastaroji neprieštarauja dėl tyrimo. Kai suinteresuotos firmos duoda
susitikimą, Komisija nedelsdama praneša kilmės ir (arba) eksportuojančiai
šaliai firmų, kuriose bus lankomasi, pavadinimus ir adresus bei sutartas
datas.
3. Suinteresuotoms firmoms pranešama apie
informacijos, kuri bus tikrinama lankantis, pobūdį ir apie bet
kurią kitą informaciją, kurią reikės pateikti
tokių apsilankymų metu, bet tai netrukdo jau vykstant patikrai
prašyti pateikti išsamius duomenis gautai informacijai papildyti.
4. Atliekant tyrimus pagal šio straipsnio 1, 2
ir 3 dalis, Komisijai padeda tų valstybių narių, kurios to
prašo, pareigūnai.
27 straipsnis
Atranka
1. Tais atvejais, kai skundų
pateikėjų, eksportuotojų, importuotojų, produkto
rūšių ar sandorių yra labai daug, tyrimo mastas gali būti
apribotas:
a)           tyrimui atrenkant tiktai
pagrįstą skaičių šalių, produktų ar
sandorių, kurie pagal atrankos metu turimą informaciją yra
statistiškai tinkami; arba
b)           tiriant didžiausią tipišką
produkcijos, pardavimo ar eksporto kiekį, kurį galima pagrįstai
ištirti per turimą laiką.
2. Šalių, produktų rūšių
ar sandorių Ö galutinę Õ atranką pagal
šį straipsnį vykdo Komisija, nors pirmenybė dėl atrankos
teikiama tariantis su suinteresuotomis šalimis ir gavus jų
susitikimą, jei tokios šalys praneša apie save ir sudaro galimybes gauti
pakankamai informacijos per tris savaites nuo tyrimo pradžios, kad
būtų galima atlikti tipišką atranką.
3. Tais atvejais, kai tyrimo mastas yra
apribojamas pagal šį straipsnį, individuali kompensuotinų
subsidijų suma skaičiuojama kiekvienam iš pradžių neatrinktam
eksportuotojui ar importuotojui, kuris pateikia reikalingą
informaciją per šiame reglamente nurodytą laiką, išskyrus
atvejį, kai eksportuotojų ar importuotojų yra tiek daug, kad
individualūs tyrimai pernelyg apsunkintų tyrimą ir trukdytų
užbaigti jį laiku.
4. Kai apsispręsta dėl atrankos ir
kelios ar visos atrinktos šalys nebendradarbiauja, tai tikėtina iš
esmės labai paveiktų tyrimo išvadas, gali būti vykdoma nauja
atranka.
Tačiau jeigu ir toliau rimtai vengiama
bendradarbiauti arba jeigu nepakanka laiko naujai atrankai, taikomos
atitinkamos 28 straipsnio nuostatos.
28 straipsnis
Nebendradarbiavimas
1. Tais atvejais, kai bet kuri suinteresuota
šalis atsisako sudaryti galimybių gauti informaciją, kitokiu
būdu nesuteikia reikalingos informacijos per šiame reglamente
nurodytą laiką arba žymiai trukdo atlikti tyrimą, preliminarios
ar galutinės, teigiamos ar neigiamos išvados gali būti padarytos
pagal turimus faktus.
Išsiaiškinus, kad bet kuri suinteresuota šalis
pateikė melagingą ar klaidingą informaciją, tokios
informacijos nepaisoma ir gali būti pasiremta turimais faktais.
Suinteresuotos šalys įspėjamos apie
nebendradarbiavimo padarinius.
2. Atsakymo nepateikimas kompiuterine forma
nelaikomas nebendradarbiavimu, jeigu suinteresuota šalis įrodo, kad
atsakymo pateikimas reikalaujamu būdu sudarytų pernelyg didelių
sunkumų ar nepagrįstų papildomų išlaidų.
3. Suinteresuotos šalies pateiktos
informacijos paisoma netgi tada, kai ji nėra visais atžvilgiais ideali,
jeigu tokie trūkumai nesukelia pernelyg didelių sunkumų padaryti
pagrįstai tikslią išvadą, ir jeigu tokia informacija yra
pateikta tinkamu laiku ir gali būti patikrinta, taip pat, jeigu šalis kiek
galėdama stengėsi.
4. Jeigu įrodymai ar informacija yra
nepriimtina, juos pateikusiai šaliai nedelsiant pranešamos priežastys ir
sudaroma galimybė per nurodytą laiką pateikti tolesnius
paaiškinimus. Nusprendus, kad paaiškinimai yra nepatenkinami, tokių
įrodymų ar informacijos atmetimo priežastys atskleidžiamos ir
paskelbiamos išvadose.
5. Jeigu sprendimai, įskaitant
kompensuotinų subsidijų sumą, remiamasi šio straipsnio 1 dalies
nuostatomis, įskaitant skunde pateiktą informaciją, tokia
informacija, jei tai yra praktiška ir pagal tyrimo trukmės apribojimus
įmanoma, tikrinama lyginant ją su kitų nepriklausomų
šaltinių turima informacija, kaip antai paskelbtais kainoraščiais, oficialia
importo statistika, muitinės deklaracijomis; arba su tyrimo metu iš
kitų suinteresuotų šalių gauta informacija.
Tokia informacija turi apimti svarbius
duomenis, susijusius su pasauline rinka ar tam tikrais atvejais su kitomis
tipiškomis rinkomis.
6. Jeigu suinteresuota šalis nebendradarbiauja
arba bendradarbiauja iš dalies ir dėl to nepateikiama svarbi informacija,
rezultatai tai šaliai gali būti ne tokie palankūs, kaip tuo atveju,
jei ji būtų bendradarbiavusi tinkamai.
29 straipsnis
Konfidencialumas
1. Bet kokia informacija, kuri yra
konfidencialaus pobūdžio (pavyzdžiui, kurios atskleidimas suteiktų
didelį konkurencinį pranašumą konkurentui arba turėtų
itin neigiamo poveikio informaciją suteikusiam asmeniui ar asmeniui, iš
kurio šis gavo informaciją) arba kurią tyrimo šalys suteikia
konfidencialiu pagrindu, jei tai pagrįsta, tyrimą vykdančios
institucijos turi būti laikoma konfidencialia.
2. Suinteresuotos šalys, teikiančios
konfidencialią informaciją, privalo pateikti nekonfidencialias tokios
informacijos santraukas. Tokios santraukos turi būti pakankamai išsamios,
kad būtų galima normaliai suprasti konfidencialiai pateiktos
informacijos esmę. Ypatingomis aplinkybėmis tokios šalys gali
nurodyti, kad neįmanoma rengti šios informacijos santraukos. Tokiomis
ypatingomis aplinkybėmis turi būti pateiktas pareiškimas, kuriame
išdėstomos priežastys, kodėl neįmanoma padaryti santraukos.
3. Jeigu manoma, kad prašymas laikytis
konfidencialumo nėra pagrįstas, ir jeigu informacijos pateikėjas
nenori padaryti šią informaciją prieinamą arba atskleista
apibendrinta arba santraukos forma, tokios informacijos galima nepaisyti,
nebent atitinkami šaltiniai pakankamai tvirtai įrodytų, kad ši
informacija yra teisinga. Prašymai laikytis konfidencialumo negali būti
atmetami savavališkai.
4. Šis straipsnis netrukdo Ö Sąjungos Õ institucijoms
atskleisti bendro pobūdžio informacijos, o ypač argumentų arba
įrodymų kuriais pagal šį reglamentą rėmėsi Ö Sąjungos Õ institucijos
priimdamos sprendimus, jeigu tuos argumentus reikia paaiškinti nagrinėjant
bylą teisme. Taip atskleidžiant informaciją būtina atsižvelgti
į teisėtus suinteresuotų šalių interesus, kad jų
verslo arba valstybinės paslaptys nebūtų atskleistos.
ê 37/2014 1 str.
ir priedo 18 p. 14 pp.
5. Komisija ir valstybės narės,
įskaitant jų pareigūnus, privalo neatskleisti jokios pagal
šį reglamentą gautos informacijos, kurią jos pateikėjas
prašė laikyti konfidencialia, be specialaus jos pateikėjo leidimo. Informacija,
kuria keičiasi Komisija ir valstybės narės, arba bet kurie
vidaus naudojimo dokumentai, kuriuos parengia Sąjungos arba jos
valstybių narių institucijos, negali būti atskleidžiami,
išskyrus specialiai šiame reglamente numatytus atvejus.
ê 597/2009
(pritaikytas)
6. Pagal šį reglamentą gauta
informacija naudojama tiktai tiems tikslams, kuriems jos buvo prašyta.
Ši nuostata netrukdo vieno tyrimo metu gautos
informacijos naudoti, norint pradėti kitus tyrimus šioje byloje dėl
to paties panašaus produkto.
30 straipsnis
Informacijos atskleidimas
1. Skundo pateikėjai, importuotojai ir
eksportuotojai bei juos atstovaujančios asociacijos, taip pat kilmės
ir (arba) eksportuojanti šalis gali reikalauti, atskleisti išsamią
informaciją, nulėmusią esminius faktus ir motyvus, kurių
pagrindu buvo pradėtos taikyti laikinosios priemonės. Tokie
reikalavimai atskleisti informaciją pateikiami raštu iš karto
nustačius laikinąsias priemones, o reikalaujama informacija atskleidžiama
raštu iškart po to kaip galima skubiau.
2. Šio straipsnio 1 dalyje minimos šalys gali
reikalauti galutinio esminių faktų ir motyvų, kurių
pagrindu ketinama rekomenduoti taikyti galutines priemones arba rekomenduoti
nutraukti tyrimą netaikant priemonių, atskleidimo, ypatingas
dėmesys teikiamas reikalavimui atskleisti, bet kokius faktus ar motyvus,
kurie skiriasi nuo laikinąsias priemones pagrindusiųjų
faktų ar motyvų.
3. Reikalavimai atskleisti galutinę
informaciją turi būti raštu adresuojami Komisijai ir gauti, laikinojo
muito taikymo atveju, ne vėliau kaip per mėnesį nuo paskelbimo
apie tokio muito nustatymą. Jeigu laikinasis muitas nebuvo nustatytas,
šalims sudaroma galimybė per Komisijos nustatytą laiką
reikalauti atskleisti galutinę informaciją.
ê 37/2014 1 str.
ir priedo 18 p. 15 pp.
4. Galutinė informacija atskleidžiama
raštu. Tai atliekama deramai paisant konfidencialios informacijos apsaugos, kuo
greičiau ir paprastai ne vėliau kaip prieš vieną
mėnesį iki 14 arba 15 straipsnyje nurodytų procedūrų
inicijavimo. Jei Komisija tuo metu negali atskleisti tam tikrų faktų
ar aplinkybių, jie atskleidžiami kuo greičiau, atsiradus galimybei.
Atskleidimu nedaroma poveikio jokiam
paskesniam sprendimui, kurį gali priimti Komisija, tačiau jeigu toks
sprendimas grindžiamas skirtingais faktais ir aplinkybėmis, jie
atskleidžiami kuo greičiau.
5. Į pareiškimus, pateiktus po
galutinės informacijos atskleidimo, atsižvelgiama tik tuo atveju, jei jie
gauti per kiekvienu konkrečiu atveju Komisijos nustatytą
laikotarpį, kuris yra bent 10 dienų, deramai atsižvelgiant
į klausimo skubumą. Jei turi būti atliktas papildomas galutinis
faktų atskleidimas, gali būti nustatytas trumpesnis laikotarpis.
ê 597/2009
(pritaikytas)
31 straipsnis
Ö Sąjungos Õ interesai
1. Sprendimas, ar dėl Ö Sąjungos Õ interesų reikia
imtis veiksmų, turi būti grindžiamas visų įvairiausių
interesų visumos, įskaitant, vietinės pramonės,
naudotojų bei vartotojų interesus, įvertinimu. Prieš priimant
sprendimą pagal šį straipsnį, visoms šalims turi būti
sudarytos galimybės išdėstyti savo požiūrius pagal šio
straipsnio 2 dalį. Svarstant galimą sprendimą, ypatingas
dėmesys teikiamas būtinybei pašalinti žalos darančio
subsidijavimo iškraipantįjį poveikį prekybai ir atstatyti
veiksmingą konkurenciją. Priemonės, kurias nuspręsta
taikyti remiantis nustatytu subsidijavimu ir žala, negali būti taikomos,
jei pagal visą pateiktą informaciją valdžios institucijos gali
aiškiai nutarti, kad tokių priemonių taikymas neatitinka Ö Sąjungos Õ interesų.
2. Skundo pateikėjai, importuotojai ir
juos atstovaujančios asociacijos, tipiški naudotojai ir vartotojus
atstovaujančios organizacijos per pranešime apie kompensacinių
muitų tyrimo inicijavimu nustatytą laiką gali pranešti apie save
ir pateikti informaciją Komisijai, kad sukurtų tvirtą
pagrindą institucijoms atsižvelgti į visus požiūrius ir
informaciją sprendžiant, ar priemonių taikymas atitinka Ö Sąjungos Õ interesus ar ne.
Kitoms šiame straipsnyje nurodytoms šalims sudaromos galimybės gauti
šią informaciją arba atitinkamas jos santraukas ir suteikiama
teisė reaguoti į šią informaciją.
3. Šalys, kurios atliko 2 dalyje nustatytus
veiksmus, gali reikalauti būti išklausytos. Tokie reikalavimai
patenkinami, jei jie pateikiami per 2 dalyje nurodytą laiką ir jei
atsižvelgiant į Ö Sąjungos Õ interesus, juose
išdėstomos priežastys, kodėl turėtų būti išklausytos
šios šalys.
ê 37/2014 1 str.
ir priedo 18 p. 16 pp.
4. Šalys, kurios atliko 2 dalyje nustatytus
veiksmus, gali pareikšti pastabas dėl bet kurių laikinųjų
muitų taikymo. Kad į tokias pastabas būtų atsižvelgta, jos
turi būti gautos per 25 dienas nuo tokių priemonių taikymo
pradžios dienos; kitoms šalims, kurios turi teisę reaguoti į tokias
pastabas, sudaromos galimybės gauti šias pastabas arba atitinkamas jų
santraukas.
5. Komisija išanalizuoja tinkamai
pateiktą informaciją ir jos reprezentatyvumo mastą, o tokios
analizės rezultatus ir savo nuomonę dėl jos esmės perduoda
komitetui; tai sudaro pagal 14 ir 15 straipsnius pateiktos priemonės
projekto dalį. Komisija turėtų atsižvelgti į komitete
pareikštas nuomones laikydamasi Reglamento (ES) Nr. 182/2011
sąlygų.
ê 597/2009 (pritaikytas)
è1 37/2014
1 str. ir priedo 18 p. 16 pp.
6. Šalys, kurios atliko šio straipsnio 2
dalyje nustatytus veiksmus, gali reikalauti, kad joms būtų sudaryta
galimybė sužinoti faktus ir motyvus, kurių pagrindu ketinama priimti
galutinius sprendimus. è1 Tokia
informacija turi būti prieinama, kiek tai įmanoma, ir nedarant
poveikio jokiam paskesniam sprendimui, kurį priima Komisija. ç
7. Į informaciją atsižvelgiama
tiktai tada, jeigu ji yra paremta faktiniais įrodymais,
pagrindžiančiais jos tikrumą.
32 straipsnis
Kompensacinių priemonių
ryšys su daugiašalėmis žalos atlyginimo priemonėmis
Jei importuojamam produktui taikomos bet
kurios kontrpriemonės, nustatytos pasinaudojus Subsidijų Ö susitarime Õ numatyta
ginčų sprendimo tvarka, ir tokios priemonės yra tinkamos
kompensuotinų subsidijų padarytai žalai atlyginti, bet kuris tokio
produkto atžvilgiu nustatyto kompensacinio muito taikymas prireikus nedelsiant
sustabdomas arba panaikinamas.
33 straipsnis
Baigiamosios nuostatos
Šis reglamentas netrukdo taikyti:
a)           bet kurių specialiųjų
taisyklių, išdėstytų Ö Sąjungos Õ ir
trečiųjų valstybių sudarytuose Ö susitarimuose Õ;
b)           Ö Sąjungos Õ taisyklių
žemės ūkio sektoriui ir Tarybos reglamentų (EB) Nr. 1667/2006[11], (EB) Nr. 614/2009[12] ir (EB) Nr. 1216/2009[13]. Šis reglamentas
papildo išvardytuosius reglamentus ir nustato išlygas bet kurioms jų
nuostatoms, trukdančioms taikyti kompensacinius muitus;
c)           specialiųjų
priemonių, jeigu toks veiksmas neprieštarauja Ö įsipareigojimams Õ pagal Ö 1994 m. Õ GATT.
ê 37/2014 1 str.
ir priedo 18 p. 17 pp.
34 straipsnis
Ataskaita
Vadovaudamasi [Reglamento (EB)
Nr. 1225/2009 22a straipsniu], Komisija į savo metinę
ataskaitą Europos Parlamentui ir Tarybai dėl prekybos apsaugos
priemonių taikymo ir įgyvendinimo įtraukia informaciją apie
šio reglamento įgyvendinimą.
ê 597/2009
(pritaikytas)
35 straipsnis
Panaikinimas
Reglamentas (EB) Nr. Ö 597/2009 Õ yra panaikinamas.
Nuorodos į panaikintą
reglamentą laikomos nuorodomis į šį reglamentą ir skaitomos
pagal VI priede pateiktą atitikmenų lentelę.
36 straipsnis
Įsigaliojimas
Šis reglamentas įsigalioja
dvidešimtą dieną po jo paskelbimo Europos Sąjungos
oficialiajame leidinyje.
Šis reglamentas privalomas visas ir
tiesiogiai taikomas visose valstybėse narėse.
Priimta Briuselyje
Europos Parlamento vardu                           Tarybos
vardu
Pirmininkas                                                    Pirmininkas
[1]               COM(87) 868 PV.
[2]               Žr. Išvadų 3 priedo A dalį.
[3]               Įtrauktas į 2014 m. teisės aktų
leidybos programą.
[4]               Žr. šio pasiūlymo V priedą.
[5]               OL C […], […], p. […].
[6]               2009 m. birželio 11 d. Tarybos reglamentas (EB) Nr.
597/2009 dėl apsaugos nuo subsidijuoto importo iš Europos bendrijos
narėmis nesančių valstybių (OL L 188, 2009 7 18, p. 93).
[7]               Žr. V priedą.
[8]               2011 m. vasario 16 d. Europos Parlamento ir Tarybos
reglamentas (ES) Nr. 182/2011, kuriuo nustatomos valstybių narių
vykdomos Komisijos naudojimosi įgyvendinimo įgaliojimais
kontrolės mechanizmų taisyklės ir bendrieji principai (OL L 55,
2011 2 28, p. 13).
[9]               1992 m. spalio 12 d. Tarybos reglamentas (EEB) Nr.
2913/92, nustatantis Bendrijos muitinės kodeksą (OL L 302, 1992 10
19, p. 1).
[10]             2009 m. lapkričio 30 d. Tarybos reglamentas (EB)
Nr. 1225/2009 dėl apsaugos nuo importo dempingo kaina iš Europos
bendrijos narėmis nesančių valstybių (OL L 343, 2009 12 22,
p. 51).
[11]             2006 m. lapkričio 7 d. Tarybos reglamentas (EB) Nr.
1667/2006 dėl gliukozės ir laktozės (OL L 312, 2006 11
11, p. 1).
[12]             2009 m. liepos 7 d. Tarybos reglamentas (EB) Nr. 614/2009
dėl bendros prekybos ovalbuminu ir laktalbuminu sistemos (OL L 181, 2009 7
14, p. 8).
[13]             2009 m. lapkričio 30 d. Tarybos reglamentas (EB) Nr.
1216/2009, nustatantis prekybos tvarką, taikomą tam tikroms iš
perdirbtų žemės ūkio produktų pagamintoms prekėms (OL
L 328, 2009 12 15, p. 10).
ê 597/2009
I PRIEDAS
EKSPORTO SUBSIDIJŲ PAVYZDINIS
SĄRAŠAS
a)           Vyriausybių teikiamos
tiesioginės subsidijos firmai arba pramonės šakai pagal eksporto
veiklą.
b)           Valiutos kurso palaikymo programos
arba bet kokia panaši praktika, apimanti eksporto lengvatas.
c)           Vyriausybės nustatyti ar
taikomi vidaus pervežimo ir pakrovimo (frachto) mokesčiai, eksporto
kroviniams daug palankesnėmis sąlygomis nei gabenant krovinius vidaus
vartojimui.
d)           Vyriausybės ar kitų
valstybės institucijų tiesiogiai ar netiesiogiai pagal
Vyriausybės programas tiekiamos importuotos ar vietinės gamybos
prekės bei paslaugos, naudojamos eksportuojamoms prekėms gaminti
palankesnėmis sąlygomis ar aplinkybėmis nei tiekiamos panašios
arba tiesiogiai konkuruojančios prekės bei paslaugos, naudojamos
vidaus vartojimo prekėms gaminti, jeigu (prekėms) šios sąlygos
ar aplinkybės palankesnės už eksportuotojams komerciniu būdu
pasaulio rinkose pasiekiamas sąlygas[1].
e)           Visiškas arba dalinis atleidimas,
sumažinimas arba atidėjimas tiesioginių mokesčių[2], ypač
susijusių su eksportu, arba socialinio draudimo mokesčiais, kuriuos
moka arba turi mokėti pramonės arba komercinės įmonės[3].
f)            Tam tikros lengvatos, tiesiogiai
susijusios su eksportu ar eksporto veikla, suteiktos, viršijant lengvatas, taikomas
vidaus suvartojimui skirtų prekių gamybai, naudojamos
apskaičiuojant apmokestinimo tiesioginiais mokesčiais bazę.
g)           Eksportuojamų produktų
gamybos ir paskirstymo, atleidimas nuo netiesioginių mokesčių
arba jų sumažinimas[4],
daugiau negu tokiais mokesčiais, apmokestinama panašių produktų
gamyba ir paskirstymas, kai produktai parduodami vidaus vartojimui.
h)           Atleidimas nuo ankstesnės
gamybos stadijos kumuliatyvinių netiesioginių mokesčių[5], jų sumažinimas ar
atidėjimas, kai tokiais mokesčiais apmokestinamos prekės ar
paslaugos, naudojamos eksportuojamų prekių gamyboje, daugiau, negu
nuo panašių ankstesnės gamybos stadijos kumuliatyvinių
netiesioginių mokesčių atleidžiama arba kurie yra sumažinami
arba atidedami, kai tokiais mokesčiais apmokestinamos prekės ar
paslaugos, naudojamos vidaus vartojimui skirtų prekių gamybai;
tačiau su sąlyga, kad eksportuojamos prekės gali būti
atleistos nuo ankstesnės gamybos stadijos kumuliatyvinių
netiesioginių mokesčių arba jie gali būti sumažinti arba
atidėti, net jeigu panašios prekės, skirtos vidaus vartojimui,
nėra atleistos nuo tokių mokesčių arba jie nėra joms
sumažinti ar atidėti, jeigu ankstesnės gamybos stadijos
kumuliatyviniai mokesčiai yra taikomi sąnaudoms, naudojamoms
eksportuojamų prekių gamyboje (atsižvelgiant į įprastą
atliekų normą)[6].
Šis punktas yra aiškinamas pagal II priede pateiktas gaires dėl
sąnaudų sunaudojimo gamybos procese.
i)            Atleidimas nuo importo
rinkliavų arba sąlyginis neapmokestinimas jomis[7], daugiau negu importo
rinkliavos, taikomos importuojant sąnaudas, naudojamas eksportuojamų
prekių gamybai (atsižvelgiant į įprastą atliekų
normą); tačiau su sąlyga, kad tam tikrais atvejais įmonei
leidžiama kaip importuojamų sąnaudų pakaitalą naudoti
tokį pat kiekį vietinės rinkos sąnaudų,
turinčių analogišką kokybę ir savybes, kad gautų
naudos pagal šią nuostatą, jeigu importo ir atitinkamos eksporto
operacijos vyksta per atitinkamą laikotarpį, ne ilgesnį kaip
dveji metai. Šis punktas aiškinamas pagal II priede pateiktas gaires dėl
sąnaudų sunaudojimo gamybos procese ir III priede pateiktas gaires,
apibrėžiančias pakaitinę muitų grąžinimo sistemą
kaip eksporto subsidijas.
j)            Tiekimas pagal Vyriausybės
(arba atitinkamų Vyriausybės kontroliuojamų institucijų)
eksporto kreditų garantijų ar draudimo programas, draudimo arba
garantijų programas nukreiptas prieš eksportuojamų prekių
kaštų padidėjimą, arba valiutos keitimo rizikos programas
didesniu už nominalią vertę keitimo kursu, kuris neadekvatus tam,
kurio reikia ilgalaikėms veiklos sąnaudoms ir programų nuostoliams
padengti.
k)           Vyriausybės (arba
atitinkamų institucijų, kurias kontroliuoja arba kurios yra
pavaldžios Vyriausybei) teikiami eksporto kreditai už mažesnes palūkanas
nei tos, kurias faktiškai reikia mokėti už taip naudojamas lėšas
(arba kurios turėtų būti mokamos, jei lėšų
būtų skolinamasi tarptautinėse kapitalo rinkose tam pačiam
terminui, tomis pačiomis kreditavimo sąlygomis ir tos pačios
denominacijos valiuta, kaip ir eksporto kreditas), arba Vyriausybės ar
minėtų institucijų apmokamos visos ar dalis išlaidų, kurias
patiria eksportuotojai ar finansinės institucijos, gaudamos kreditus tiek,
kiek jie naudojami eksporto kreditavimo sąlygų materialinės
naudos apsaugai.
Tačiau jeigu PPO narė šalis yra
tarptautinio įsipareigojimo dėl oficialių eksporto kreditų,
kurio šalimis nuo 1979 m. sausio 1 d. yra mažiausiai 12 tikrųjų
narių (arba vėliau sutinkant įsipareigojimą patvirtinusioms
toms tikrosioms narėms), arba jeigu praktiškai PPO narė taiko
atitinkamo įsipareigojimo numatytas nuostatas dėl palūkanų
normų, eksporto kreditų praktika, suderinta su tomis nuostatomis,
nėra laikoma eksporto subsidija.
l)            Bet koks kitas mokestis
valstybės sąskaita, sudarantis eksporto subsidiją, pagal GATT
1994 m. XVI straipsnį.
_____________
II PRIEDAS
GAIRĖS DĖL
SĄNAUDŲ SUNAUDOJIMO GAMYBOS PROCESE[8]
1.           Pagal netiesioginių
mokesčių lengvatų programas galima atleisti nuo ankstesnės
gamybos stadijos kumuliatyvinių netiesioginių mokesčių,
kuriais apmokestinamos gamybos sąnaudos (atsižvelgiant į įprastą
atliekų normą), naudojamos eksportuojamų prekių gamybai,
arba juos sumažinti arba atidėti. Panašiai pagal muito grąžinimo
programas galima atleisti nuo importo rinkliavų, taikytų gamybos
sąnaudoms (atsižvelgiant į įprastą atliekų
normą), naudojamoms eksportuojamų prekių gamybai, ar jas
grąžinti.
2.           Eksporto subsidijų pavyzdinio
sąrašo I priedo h ir i punktuose daroma nuorodą į terminą
„sąnaudos, naudojamos eksportuojamo produkto gamybai“. Pagal sąrašo h punktą
netiesioginių mokesčių lengvatos gali būti laikomos
eksporto subsidijomis, jeigu jas taikant, atleidimo nuo ankstesnio etapo
kumuliatyvinių netiesioginių mokesčių, jų sumažinimo
arba atidėjimo suma yra didesnė už sumą, kuria faktiškai
apmokestinamos sąnaudos eksportuojamų prekių gamybai. Pagal
sąrašo i punktą muitų grąžinimo ir atleidimo nuo muitų
programos gali būti laikomos eksporto subsidija, jeigu jas taikant
atleidimo nuo importo rinkliavų ar tokių importo rinkliavų
grąžinimo suma faktiškai yra didesnė už sumą, kuria
apmokestinamos sąnaudos, naudojamos eksportuojamų prekių gamybai.
Abiejuose punktuose nustatyta, kad įprastinė atliekų norma turi
būti daroma atsižvelgiant į sąnaudas eksportuojamos prekės
gamybai. Sąrašo i punktas taip pat numato ir pakaitalo tam tikrais
atvejais galimybę.
3.           Atlikdama eksportuojamų
produktų gamybos sąnaudų tyrimą, kuris pagal šį
reglamentą yra kompensacinių muitų tyrimo dalis, Komisija
paprastai laikosi tokios tvarkos.
4.           Kai yra įtariama, kad
netiesioginių mokesčių lengvatų ar muitų
grąžinimo programos gali būti laikomos subsidijomis dėl tos priežasties,
kad yra suteikiamos per didelės netiesioginių mokesčių ar
importo rinkliavų už sąnaudas, naudojamas eksportuojamų
prekių gamybai lengvatos, Komisija pirmiausia turėtų nustatyti,
ar eksportuojančios valstybės narės Vyriausybė turi ir
taiko sistemą ar tvarką, pagal kurią galima patvirtinti, kokios
sąnaudos ir koks jų kiekis buvo panaudotas eksportuojamų
prekių gamybai. Kai taikoma tokia sistema ar tvarka, tyrimą
atliekanti institucija turėtų išnagrinėti tą sistemą
ar tvarką, kad nustatytų, ar ji yra pagrįsta, ar efektyvi
siekiamo tikslo atžvilgiu ir ar ji atitinka eksportuojančios šalies
visuotinai priimtą prekybos praktiką. Komisija gali manyti esant
reikalinga atlikti tam tikrus praktinius testus pagal 26 straipsnio 2
dalį, kad patikrintų informaciją ar įsitikintų, kad
sistema ar tvarka yra taikoma efektyviai.
5.           Kai tokios sistemos ar tvarkos
nėra ar ji nepagrįsta, arba ji numatyta ir laikoma pagrįsta, bet
nustatyta, kad netaikoma arba taikoma neefektyviai, tolesnis tyrimas,
grindžiant faktiniu panaudotų sąnaudų kiekiu, turėtų
būti atliekamas, siekiant nustatyti, ar iš tiesų įvyko
permokėjimas. Jeigu Komisija mano esant reikalinga, tolesnis tyrimas
turėtų būti atliekamas laikantis 4 punkto nuostatų.
6.           Paprastai Komisija privalo laikyti
sąnaudas fiziškai įtrauktas, jeigu tokios sąnaudos yra
naudojamos gamybos procese ir fiziškai yra eksportuojamame produkte. Nėra
būtina, kad sąnaudos galutiniame produkte būtų tokia
pačia forma, kokia jos buvo gamybos proceso pradžioje.
7.           Nustatant eksportuojamo produkto
gamyboje sunaudotą konkrečios sąnaudos kiekį, paprastai
privaloma atsižvelgti į „normaliomis sąlygomis susidarančią
atliekų išeigą“, ir paprastai, tokios atliekos laikomos sunaudotomis
eksportuojamam produktui gaminti. Terminas „atliekos“ reiškia konkrečios
sąnaudos dalį, kuri neatlieka savarankiškos funkcijos gamybos
procese, nėra sunaudota eksportuojamo produkto gamybai (pvz., dėl
tokių priežasčių kaip neefektyvumas) ir nėra to paties
gamintojo atgauta, panaudota ar parduota.
8.           Komisija, nustatydama, ar
reikalaujama lengvata atliekoms yra „įprasta“, turi atsižvelgti į
gamybos procesą, įprastinę eksportuojančios šalies
pramonės šakos patirtį ir kitus techninius veiksnius, kurie šiuo
atveju yra tinkami. Komisija turėtų atkreipti ypatingą
dėmesį į tai, ar eksportuojančios valstybės narės
institucijos pagrįstai apskaičiavo atliekų kiekį, kai
į tą kiekį ketinama atsižvelgti taikant mokesčių ar
muitų lengvatas ar atleidimų nuo jų.
_____________
III PRIEDAS
GAIRĖS PAKAITINĖMS
SĄLYGINIO NEAPMOKESTINIMO SISTEMOMS KAIP EKSPORTO SUBSIDIJOMS NUSTATYTI
I
Sąlyginio neapmokestinimo sistemos gali
leisti grąžinti importo rinkliavas arba sąlyginai neapmokestinti
jomis sąnaudas, kurios buvo sunaudotos kito produkto gamybos procese ir
kai eksportuojamo vėlesnio produkto gamybai naudojamos vietinės
sąnaudos yra tos pačios kokybės ir turi tas pačias savybes
kaip ir importuotos sąnaudos. Pagal I priedo i punktą pakaitinė
sąlyginio neapmokestinimo sistema gali būti laikoma eksporto
subsidija tiek, kiek sąlyginis neapmokestinimas importo rinkliava yra
didesnis už importo rinkliavas, kuriomis buvo apmokestintos importuojamos
gamybos sąnaudos, kurias buvo prašoma sąlyginai neapmokestinti.
II
Atlikdama, pagal šį reglamentą, bet
kokį pakaitinės sąlyginio neapmokestinimo sistemos tyrimą,
Komisija paprastai laikosi tokios tvarkos:
1)           I priedo i punktas numato, kad
vidaus rinkos sąnaudos gali pakeisti sąnaudas importuojamas
eksportuojamo produkto gamybai, jeigu tokių sąnaudų kiekis yra
vienodas ir jos yra tokios pačios kokybės bei turi tas pačias
savybes kaip importuojamos sąnaudos. Patikrinimo sistemos arba tvarkos
buvimas yra svarbus, tuo, kad jis leidžia eksportuojančios šalies
Vyriausybei užtikrinti ir parodyti, kad sąnaudų, kurias prašoma
sąlyginai neapmokestinti, kiekis bet kokia forma neviršija panašių
eksportuojamų produktų kiekio, ir kad sąlyginio neapmokestinimo
suma neviršija mokesčių, kuriais iš pradžių buvo apmokestintos
tos importuotos sąnaudos, sumos;
2)           jeigu kyla įtarimas, kad
taikant pakaitinę sąlyginio neapmokestinimo sistemą gali
būti suteikta subsidija, Komisija paprastai privalo nustatyti, ar
eksportuojančios šalies Vyriausybė turi ir taiko patikrinimo
sistemą arba tvarką. Kur nustatoma, kad tokia sistema arba tvarka yra
taikoma, Komisija paprastai ištiria patikrinimo tvarką norėdama
išsiaiškinti, ar ji yra pagrįsta, nes veiksminga siekiamo tikslo atžvilgiu
ar atitinka eksportuojančios šalies visuotinai priimtą prekybos
praktiką. Jeigu nustatoma, kad ta tvarka pakankamai atitinka reikalavimus
ir yra veiksmingai taikoma, neturėtų būti daroma prielaida, kad
subsidija egzistuoja. Komisija vadovaudamasi reglamento 26 straipsnio 2
dalimis, esant būtinumui atlikti tam tikrus praktinius testus, kad
patikrintų informaciją arba įsitikintų, kad patikrinimo
tvarka yra tinkamai taikoma;
3)           jeigu nėra patikrinimo tvarkos,
jeigu ji nėra pagrįsta, arba jeigu tokia tvarka yra ir laikoma
pagrįsta, tačiau išsiaiškinama, kad ji netaikoma arba taikoma
neveiksmingai, gali būti subsidija. Tokiais atvejais tolesnis eksportuojančios
šalies patikrinimas turi būti atliekamas grindžiant realias sudarytas
sandoriais norint nustatyti, ar iš tiesų buvo permokėjimas. Jeigu
Komisija laiko būtina, tolesnis patikrinimas gali būti atliekamas
pagal 2 punktą;
4)           sąlyginio neapmokestinimo
sistemos nuostatos, pagal kurias eksportuotojams leidžiama pasirinkti tam
tikras importo siuntas, kurioms taikoma sąlyginio neapmokestinimo sistema,
pačios savaime negali būti laikomos subsidija;
5)           laikoma, kad pagal I priedo i
punktą importo sąlyginis neapmokestinimas yra per didelis, kai
Vyriausybės sumokėtos palūkanos už, bet kokias importo
rinkliavas, grąžintas pagal sąlyginio neapmokestinimo sistemą,
viršija iš tikrųjų sumokėtas ar mokėtinas palūkanas.
_____________
IV PRIEDAS
(Šis priedas pakartoja Susitarimo dėl žemės
ūkio 2 priedą. Bet kokie terminai ar posakiai, kurie čia
nėra paaiškinti arba kurie nėra savaime paaiškinantys, turi būti
aiškinami pagal tą susitarimą.)
VIDAUS PARAMA: PAGRINDAS ATLEISTI
NUO ĮSIPAREIGOJIMŲ TAIKYTI NUOLAIDAS
1.           Vidaus
paramos priemonės, dėl kurių prašoma išimties iš
įsipareigojimų sumažinimo, atitinka pagrindinį reikalavimą,
kad jos neturi, arba turi mažiausiai minimaliausią, prekybą
iškraipant poveikį arba poveikį gamybai. Atitinkamai, visos
priemonės, dėl kurių prašoma išimties, turi atitikti tokius
pagrindinius kriterijus:
a)      tokia pagalba turi būti teikiama per
viešai finansuojamą Vyriausybės programą (įskaitant
Vyriausybės atsisakytas pajamas) neįtraukiant pervedimų iš
vartotojų; ir
b)      tokia pagalba neturi turėti
garantinių kainų palaikymo poveikio gamintojams;
plius specifiniai politiniai kriterijai bei toliau
išdėstytos sąlygos.
Vyriausybės paslaugų programos
2.           Bendrosios paslaugos
Šios kategorijos politika apima išlaidas (arba
atsisakytas pajamas) susijusias su paslaugas arba pašalpas žemės
ūkiui arba kaimo bendruomenei teikiančiomis programomis. Jos neapima
tiesioginių išmokų gamintojams arba perdirbėjams. Tokios
programos, apimančios, bet neapsiribojančios, toliau išvardytomis
paslaugomis atitinkančios bendrus 1 punkto išdėstytus kriterijus ir
specifines politines sąlygas yra:
a)           mokslo tiriamieji darbai, bendrieji
tiriamieji darbai, mokslo tiriamieji darbai, susiję su aplinkos apsaugos
programomis, bei tyrimų programos, susijusios su konkrečiais
produktais;
b)           kenkėjų ir ligų kontrolės,
apimančios bendrąsias bei konkretiems produktams būdingų
kenkėjų ir ligų kontrolės priemones, tokias kaip ankstyvojo
įspėjimo sistemos, karantinas ir naikinimas;
c)           mokymo paslaugų,
apimančių bendrąjį ir specialųjį parengimą;
d)           papildomų ir konsultacinių
paslaugų, įskaitant skirtų palengvinti informacijos ir mokslo
tiriamųjų darbų rezultatų gamintojams ir vartotojams
perdavimą;
e)           patikrinimo paslaugų,
įskaitant bendrąsias patikrinimo paslaugas ir konkrečių
produktų patikrinimą sveikatos apsaugos, saugos, rūšiavimo ir
standartizacijos tikslais;
f)            rinkotyros ir reklamos
paslaugų, įskaitant rinkos informaciją, konsultavimo ir reklamos
išlaidas, susijusias su konkrečiais produktais, išskyrus išlaidas
nenurodytiems tikslams, kurias pardavėjai galėtų panaudoti
norėdami sumažinti pardavimo kainą arba suteikti tiesioginės
ekonominės naudos pirkėjams; ir
g)           infrastruktūros paslaugų,
įskaitant: elektros tinklų, kelių ir kitų transporto
priemonių, turgaviečių ir uostų įrangą, vandens
tiekimo įrengimus, užtvankos ir drenažo sistemas bei infrastruktūros
darbus, susijusius su aplinkos apsaugos programomis. Visais atvejais
sąnaudos nukreipiamos tiktai tiekimui arba statybos kapitaliniams darbams,
ir neturi apimti ūkio įrengimų, kitų ne visuomeninio
naudojimo komunalinių tinklų tiekimo. Tai neapima subsidijų
sąnaudoms arba eksploatacinėms išlaidoms ar lengvatinių
vartotojo mokesčių.
3.           Valstybės atsargos
apsirūpinimo maistu tikslams[9]
Nacionaliniais teisės aktais nustatytos
sąnaudos (arba atsisakytos pajamos) susijusios su produktų,
sudarančių sudėtinę apsirūpinimo maistu programos
dalį, atsargų sukaupimu ir laikymu. Tai gali apimti Vyriausybės
pagalbą privačiam produktų saugojimui.
Tokių atsargų apimtys ir kaupimas
turi atitikti išskirtinai tik apsirūpinimo maistu nustatytus tikslus.
Atsargų kaupimo ir panaudojimo procesas turi būti finansiškai
skaidrus. Vyriausybė maistą perka veikiančiomis rinkos kainomis,
o parduoda iš apsirūpinimo maistu atsargų ne mažesnėmis kaip
veikiančios vidaus rinkos kainos už nagrinėjamą produktą ir
kokybę.
4.           Pagalba maistu šalies viduje[10]
Išlaidos (arba atsisakytos pajamos) pagalbai
maistu, susijusios su pagalbos maistu šalies viduje tiekimu gyventojų
grupėms, kurioms jos reikia.
Teisė gauti pagalbą maistu yra
nustatoma pagal aiškiai apibrėžtus kriterijus, siejamus su mitybos
tikslais. Tokia pagalba yra tiesioginė aprūpinimo maistu forma tiems,
kurie turi teisę ją gauti arba suteikia teisę pirkti maistą
arba rinkos, arba subsidijuotomis kainomis. Vyriausybė maistą perka veikiančiomis
rinkos kainomis, o pagalbos finansavimas bei administravimas turi būti
skaidrus.
5.           Tiesioginės išmokos
gamintojams
Per tiesiogines išmokas teikiama pagalba (arba
atsisakytos pajamos, įskaitant išmokėjimus natūra) gamintojams,
kuriems prašoma išimties iš įsipareigojimų sumažinimo, turi atitikti
pagrindinius 1 punkte išdėstytus kriterijus bei specifinius kriterijus,
kurie taikomi individualiems tiesioginių išmokų tipams,
išdėstytiems 6–13 punktuose. Kur atleidimas nuo įsipareigojimų
taikyti nuolaidas yra pareiškiamas dėl bet kokio kito esančio ar
naujo tiesioginių išmokų tipo nei išdėstyta 6–13 punktuose, jis
be 1 punkte išdėstytų bendrųjų kriterijų turi atitikti
su 6 punkto b–e papunkčiuose nurodytus kriterijus.
6.           Pagalba atskiroms
pajamų grupėms
a)      Teisė į tokias išmokas
nustatoma pagal aiškiai apibrėžtus kriterijus, tokius kaip pajamos,
gamintojo arba žemės savininko statusas, panaudojimas arba gamybos lygis
per tam tikrą nustatytą bazinį laikotarpį.
b)      Tokių išmokų suma per, bet
kuriuos nustatytus metus nesiejama arba grindžiama gamybos pobūdžiu ar
apimtimi (įskaitant gyvų naminių gyvulių
skaičių), kurią vykdo gamintojas bet kuriais metais po bazinio
laikotarpio.
c)      Tokių išmokų suma, bet kuriais
nustatytais metais nesiejama arba grindžiama vidaus arba tarptautinėmis
kainomis, taikomomis bet kokiai gamybai, vykdyti, bet kuriais metais po bazinio
laikotarpio.
d)      Tokių išmokų suma, bet kuriais
nustatytais metais nesiejama arba grindžiama gamybos veiksniais, naudojamais,
bet kuriais metais po bazinio laikotarpio.
e)      Nereikalaujama vykdyti gamybą
siekiant gauti tokias išmokas.
7.           Vyriausybės finansinis
dalyvavimas pajamų draudimo ir apsaugos programose
a)      Teisė į tokias išmokas
nustatoma pagal prarastas pajamas, atsižvelgiant tiktai į iš žemės
ūkio gautas pajamas, kurios viršija 30 % vidutinių
bendrųjų pajamų arba grynųjų pajamų
ekvivalentą (neįskaitant, bet kokių išmokų iš tokių
pačių arba panašių programų) per ankstesnį trejų
metų laikotarpį arba trejų metų vidurkį, paprastai
grindžiamą ankstesniu penkerių metų laikotarpiu,
neįskaitant aukščiausio ir žemiausio įtraukto į
sąrašą. Bet kuris gamintojas, atitinkantis šią sąlygą,
turi teisę gauti išmokas.
b)      Tokių išmokų suma kompensuoja
mažiau nei 70 % gamintojo paprastų pajamų tais metais, kai
gamintojas įgyją teisę gauti šią pagalbą.
c)      Bet kurių tokių išmokų
suma yra siejama tiktai su pajamomis; ji nesiejama su gamintojo vykdomos
gamybos pobūdžiu arba apimtimi (įskaitant naminių gyvulių
skaičių), arba su vidaus ar tarptautinėmis kainomis, taikomomis
tokio produkto gamybai; arba naudojamais gamybos veiksniais.
d)      Jeigu gamintojas tais pačiais metais
gauna išmokas pagal šį punktą ir pagal 8 punktą (pagalba
stichinių nelaimių atveju), bendra tokių išmokų suma turi
būti mažesnė negu 100 % visų gamintojo nuostolių.
8.           Išmokos (mokamos tiesiogiai
arba per Vyriausybės finansinį dalyvavimą pasėlių
draudimo programose) kaip pagalba stichinių nelaimių atveju
a)      Teisė į tokias išmokas
įgyjama tik Vyriausybės institucijoms oficialiai pripažinus, kad
stichinė ar panašaus pobūdžio nelaimė įvyko ar vyksta
(įskaitant ligų protrūkius, kenkėjų antplūdžius,
branduolines avarijas, ir karą tos valstybės teritorijoje); ir
nustačius, kad gamybos nuostoliai, viršija 30 % praėjusių
trejų metų laikotarpio gamybos vidurkį arba trejų metų
vidurkį, grindžiamą praėjusių penkerių metų
laikotarpiu, neįskaitant didžiausių ir mažiausių
įtrauktų į sąrašą.
b)      Išmokos, po įvykusios nelaimės,
mokamos tiktai pajamų, naminių gyvulių (įskaitant išmokas,
susijusias su galvijų veterinariniu gydymu) žemės arba kitų
gamybos veiksnių praradimo dėl tos stichinės nelaimės
atveju.
c)      Išmokos tokiems nuostoliams kompensuoti
neturi viršyti bendros patirtų nuostolių sumos ir nereikalaujama arba
nenurodoma kokią produkciją ir kiekį gaminti ateityje.
d)      Nelaimės metu skiriamos išmokos
neturi viršyti lygio, būtino išvengti arba sumažinti tolimesnius
nuostolius kaip nurodyta b punkto kriterijuje.
e)      Jeigu gamintojas tais pačiais metais
gauna išmokas pagal šį punktą ir pagal 7 punktą
(pajamų draudimas ir pajamų apsaugos programos), bendra suma
tokių išmokų turi būti mažesnė negu 100 % visų
gamintojo nuostolių.
9.           Struktūrinė
reguliavimo pagalba, teikiama per gamintojo pensines programas
a)      Teisė į tokias išmokas
nustatoma remiantis į aiškiai apibrėžtais kriterijais nustatytais
programose, skirtose paremti asmenis, užsiimančius parduoti skirtos
žemės ūkio produkcijos gamyba, jiems išeinant į pensiją
arba pereinant prie kitos nei žemės ūkio veiklos.
b)      Išmokas sąlygoja visiškas visam
laikui gavėjų išėjimas į pensiją pasitraukiant iš
parduoti skirtos žemės ūkio produkcijos gamybos.
10.         Struktūrinė
reguliuojama pagalba, teikiama per išteklių nebenaudojimo programas
a)      Teisė į tokias išmokas
nustatoma remiantis aiškiai nustatytais kriterijais programose, skirtose
nutraukti žemės ar kitų išteklių, įskaitant ir naminių
galvijus naudojimą parduoti skirtos žemės ūkio produkcijos
gamybai.
b)      Išmoką sąlygoja žemės
nebenaudojimas parduoti skirtos žemės ūkio produkcijos gamybai
mažiausiai trejus metus, ir naminių gyvulių atveju, juos skerdžiant
arba akivaizdžiai visiškai sunaikinant.
c)      Išmokoms gauti nereikalaujama ar
nenurodoma jokio alternatyvaus žemės arba kitų išteklių,
susijusių su parduoti skirtos žemės ūkio produkcijos gamyba
naudojimo.
d)      Išmokos nesiejamos su gamybos pobūdžiu
ar kiekiu arba vidaus ar tarptautinėmis kainomis gamybai, vykdomai
naudojant žemę ar kitus gamyboje išliekančius išteklius.
11.         Struktūrinė
reguliuojama pagalba, teikiama per investicinę pagalbą
a)      Teisė į tokias išmokas
nustatoma remiantis aiškiai nustatytais kriterijais Vyriausybės
programose, skirtose paremti finansinį ir fizinį gamintojo veiklos
pertvarkymą, atsižvelgiant į objektyviai nurodytus struktūrinius
nuostolius. Teisė į tokias programas taip pat gali būti
grindžiama aiškiai apibrėžta Vyriausybės programa žemės
ūkio paskirties žemės perprivatizavimui.
b)      Tokių išmokų suma, bet kuriais
nustatytais metais nėra siejama arba grindžiama gamintojo vykdomos gamybos
pobūdžiu ar apimtimi (įskaitant naminių gyvulių
skaičių),, bet kuriais metais po bazinio laikotarpio kito nei
nustatyta pagal e kriterijų.
c)      Tokių išmokų suma, bet kuriais
nustatytais metais nėra siejama arba grindžiama vidaus arba
tarptautinėmis kainomis, taikomomis, bet kokiai vykdomai gamybai, bet
kuriais metais po bazinio laikotarpio.
d)      Išmokos yra skiriamos tiktai laikotarpiu,
kuris būtinas įgyvendinti investicijas, į kurias atsižvelgiant
jos teikiamos.
e)      Išmokos neįpareigoja arba jokiu
būdu nenurodo žemės ūkio produktų, kuriuos turėtų
gaminti gavėjas, išskyrus reikalavimą jiems negaminti konkretaus
produkto.
f)       Išmokos ribojamos suma, reikalinga
struktūriniams nuostoliams kompensuoti.
12.         Išmokos pagal aplinkos
apsaugos programas
a)      Teisė į tokias išmokas
nustatoma kaip aiškiai nustatytos Vyriausybės aplinkos apsaugos ar
tausojimo programos dalis ir priklauso nuo konkrečių Vyriausybės
programos sąlygų, įskaitant sąlygų, susijusių su
gamybos metodais ir sąnaudomis, įvykdymu.
b)      Išmokų suma neviršija papildomų
sąnaudų arba prarastų pajamų laikantis Vyriausybės
programos.
13.         Išmokos pagal regioninės
pagalbos programas
a)      Teisę į tokias išmokas turi tik
nepalankių regionų gamintojai. Kiekvienas toks regionas turi
būti aiškiai apibrėžta gretima geografinė vietovė su
apibrėžta ekonomine ir administracine tapatybe, laikoma nepalankia pagal
įstatyme arba reglamente aiškiai nustatytus neutralius ir objektyvius
kriterijus, rodančius, kad regiono sunkumai kyla dėl didesnių
nei laikinos aplinkybių.
b)      Tokių išmokų suma per bet
kuriuos nustatytus metus nėra siejama arba grindžiama vykdomos gamybos
pobūdžiu arba apimtimi (įskaitant naminių gyvulių
skaičių), bet kuriais metais po bazinio laikotarpio, kito nei tos
gamybos mažinimo.
c)      Tokių išmokų suma, bet kuriais
nustatytais metais nėra siejama arba grindžiama vidaus arba
tarptautinėmis kainomis, taikomomis bet kokiai gamybai, vykdomai, bet
kuriais metais po bazinio laikotarpio.
d)      Išmokos turėtų būti
prieinamos tik teisę į tokias išmokas turinčių regionų
gamintojams, tačiau paprastai prieinamos visiems tokių regionų
gamintojams.
e)      Jeigu išmokos yra susijusios su gamybos
veiksniais, jos mokamos proporcingai mažėjančiai aukščiau
minėto konkretaus veiksnio ribinei vertei.
f)       Išmokos neviršija papildomų
sąnaudų arba prarastų pajamų, susijusių su
įsipareigojimų gaminti žemės ūkio produktus nurodytoje vietovėje.
_____________
é
V PRIEDAS
Panaikinamas reglamentas ir jo
vėlesni pakeitimai
 Tarybos reglamentas (EB) Nr. 597/2009 (OL L 188, 2009 7 18, p. 93) ||   ||
 || Europos Parlamento ir Tarybos reglamentas (ES) Nr. 37/2014 (OL L 18, 2014 1 21, p. 1) || tik priedo 18 punktas
_____________
VI PRIEDAS
Atitikties lentelė
 Reglamentas (EB) Nr. 597/2009 || Šis reglamentas
 1–11 straipsniai || 1–11 straipsniai
 12 straipsnio 1–4 dalys || 12 straipsnio 1–4 dalys
 12 straipsnio 6 dalis || 12 straipsnio 5 dalis
 13 ir 14 straipsniai || 13 ir 14 straipsniai
 15 straipsnio 1 dalis || 15 straipsnio 1 dalis
 15 straipsnio 2 dalies pirmas sakinys || 15 straipsnio 2 dalies pirma pastraipa
 15 straipsnio 2 dalies antras sakinys || 15 straipsnio 2 dalies antra pastraipa
 15 straipsnio 3 dalis || 15 straipsnio 3 dalis
 16–27 straipsniai || 16–27 straipsniai
 28 straipsnio 1–4 dalys || 28 straipsnio 1–4 dalys
 28 straipsnio 5 dalies pirmas sakinys || 28 straipsnio 5 dalies pirma pastraipa
 28 straipsnio 5 dalies antras sakinys || 28 straipsnio 5 dalies antra pastraipa
 28 straipsnio 6 dalis || 28 straipsnio 6 dalis
 29–33 straipsniai || 29–33 straipsniai
 33a straipsnis || 34 straipsnis
 34 straipsnis || 35 straipsnis
 35 straipsnis || 36 straipsnis
 I–IV priedai || I–IV priedai
 V priedas || -
 VI priedas || -
 - || V priedas
 - || VI priedas
_____________
[1]               „Esančios komercinės sąlygos“ reiškia,
kad pasirinkimas tarp vidaus ir importinių produktų nėra
ribojamas ir priklauso tik nuo komercinių išskaičiavimų.
[2]               Šiame reglamente:
–    „tiesioginiai mokesčiai“ reiškia mokesčius, kuriais apmokestinami
atlyginimai, pelnas, palūkanos,           nuoma, naudojimasis turtu, ir
visos kitos pajamų formos bei nekilnojamojo turto nuosavybės                mokesčiai,
–    „importo mokesčiai“ reiškia muito tarifus, muitus, ir kitas
finansines rinkliavas, kurios nėra       išvardytos kitose šios išnašos
vietose, ir kuriomis yra apmokestinamas importas,
–    „netiesioginiai mokesčiai“ reiškia pardavimo, akcizo, apyvartos,
pridėtinės vertės, frančizės, žyminį,       piniginių
pervedimų, atsargų ir įrangos mokesčius, pasienio
mokesčius ir kitus, išskyrus tiesioginius      bei importo mokesčius,
–    netiesioginiai mokesčiai, surenkami „kol sąnaudos patenka į
gamybą“ yra mokesčiai, kuriais   apmokestinamos prekės arba
paslaugos, tiesiogiai arba netiesiogiai naudojamos produktui gaminti,
–    „kaupiamieji netiesioginiai mokesčiai“ yra daugiaetapiai
mokesčiai, kuriais, kol nėra vėlesnio  mokesčių
kreditavimo mechanizmo, apmokestinamos vieno gamybos etapo prekės arba
paslaugos,     naudojamos tolimesniame gamybos etape,
–    „mokesčių sumažinimas“ apima viso mokesčio
grąžinimą arba mokesčių nuolaidą,
–    „importo mokesčių sumažinimas arba sumokėtų muitų
grąžinimas“ apima visą ar dalinį atleidimą         nuo
importo mokesčių arba jų atidėjimą.
[3]               Atidėjimas neturi siekti eksporto subsidijos lygio,
jeigu, pvz., renkamos atitinkamos palūkanos.
[4]               Žr. 2 išnašą.
[5]               Žr. 2 išnašą.
[6]               h punktas netaikomas pridėtinės vertės
sistemoms, arba vietoje šių, ant sienos surenkamų mokesčių
korekcijai; pridėtinės vertės mokesčio perdėtas
sumažinimas išimtinai nustatomas g punkte.
[7]               Žr. 2 išnašą.
[8]               Gamybos procese sunaudojamos sąnaudos yra fiziškai
įtrauktos sąnaudos, energija, kuras ir nafta, kurie naudojami gamybos
procese ir katalizėje, sunaudojami jų naudojimo metu eksportuojam
produktui gaminti.
[9]               Šio priedo 3 punkte Vyriausybės atsargų
kaupimo programos, kurių operacijos yra viešos ir vykdomos pagal
oficialiai paskelbtus objektyvius kriterijus arba nuorodas, norint
apsirūpinti maistu besivystančiose šalyse, yra laikomos
atitinkančiomis šio punkto nuostatas, tarp jų programos, pagal kurias
maisto produktų atsargos norint apsirūpinti maistu yra įgyjamos
ir parduodamos administruojamomis kainomis, jeigu skirtumas tarp įsigijimo
kainos ir užsienio referencinės kainos aiškinamos pagal AMS.
[10]             Šio priedo 3 ir 4 punktuose maisto produktų tiekimas
subsidijuojamomis kainomis siekiant atitikti besivystančių šalių
miesto ir kaimo vargšų maisto reikalavimus reguliariai pagrįstomis
kainomis laikomas atitinkančiu šio punkto nuostatas.