Svarbus teisinis pranešimas

|

52009PC0183

Pasiūlymas Tarybos sprendimas iš dalies keičiantis Tarybos sprendimą 2007/250/EB, leidžiantį Jungtinei Karalystei taikyti specialią priemonę, nukrypstančią nuo direktyvos 2006/112/EB dėl pridėtinės vertės mokesčio bendros sistemos 193 straipsnio (Tekstas autentiškas tik anglų kalba)  /* KOM/2009/0183 galutinis */

	[pic] | EUROPOS BENDRIJŲ KOMISIJA |Briuselis, 21.4.2009KOM(2009) 183 galutinisPasiūlymasTARYBOS SPRENDIMASiš dalies keičiantis Tarybos sprendimą 2007/250/EB, leidžiantį Jungtinei Karalystei taikyti specialią priemonę, nukrypstančią nuo Direktyvos 2006/112/EB dėl pridėtinės vertės mokesčio bendros sistemos 193 straipsnio(Tekstas autentiškas tik anglų kalba)(pateikta Komisijos)AIŠKINAMASIS MEMORANDUMAS1. PASIūLYMO APLINKYBėSPagal 2006 m. lapkričio 28 d. Direktyvos 2006/112/EB dėl pridėtinės vertės mokesčio bendros sistemos[1] (toliau – PVM direktyva) 395 straipsnį Taryba, remdamasi Komisijos pasiūlymu, gali vieningai leisti bet kuriai valstybei narei taikyti specialias priemones, nukrypstant nuo šios direktyvos nuostatų, kad būtų supaprastinta pridėtinės vertės mokesčio (PVM) surinkimo procedūra arba užkirstas kelias tam tikrų formų mokesčių slėpimui ar vengimui.Raštu, kurį Komisijos generalinis sekretoriatas užregistravo 2008 m. liepos 28 d., Jungtinė Karalystė paprašė leisti toliau taikyti nukrypstančią priemonę, kurią pirmiau buvo leista taikyti 2007 m. balandžio 16 d. Tarybos sprendimu 2007/250/EB[2].Vadovaudamasi PVM direktyvos 395 straipsnio 2 dalimi, 2009 m. kovo 17 d. Komisija raštu informavo kitas valstybes nares apie Jungtinės Karalystės prašymą. 2009 m. kovo 20 d. raštu Komisija pranešė Jungtinei Karalystei, kad turi visą būtiną informaciją prašymui apsvarstyti toliau nurodyta tvarka.Remiantis Tarybos sprendimu 2007/250/EB, Jungtinei Karalystei buvo leista iki 2009 m. balandžio 30 d. tam tikriems tiekiamiems mobiliesiems telefonams ir integrinių grandynų prietaisams taikyti atvirkštinio apmokestinimo procedūrą, kai apmokestinamoji vertė yra lygi arba didesnė už 5 000 GBP. Šiomis aplinkybėmis prievolė sumokėti PVM už tiekiamas prekes tenka apmokestinamajam asmeniui, kuriam tiekiamos prekės. Dėl šios priežasties prekių tiekėjas pirkėjui neapskaičiuodavo PVM, jeigu pirkėjas atitiko apmokestinamojo asmens, įregistruoto PVM mokėtoju, kriterijus. Jeigu toks pirkėjas turėdavo teisę atskaityti visą PVM, nedelsdamas jį deklaruodavo ir atskaitydavo tiek PVM, kiek priklausė atskaityti už prekes, todėl iždui PVM būdavo nemokamas. Dėl šios priežasties visą PVM sumą iždui faktiškai sumokėdavo mažmenininkas, tiekiantis prekes neapmokestinamiesiems pirkėjams. Ši tvarka neatitiko bendrosios PVM mokėjimo dalimis sistemos, pagal kurią kiekvienas apmokestinamasis grandinės dalyvis, turintis teisę atskaityti mokestį, iždui sumoka bendros PVM sumos dalį, atitinkančią iš pirkėjo gautos PVM sumos ir jo tiekėjui sumokėtos PVM sumos skirtumą.Šios leidžiančios nukrypti nuostatos Jungtinė Karalystė paprašė siekdama kovoti su mokestiniu tiekėjų sukčiavimu, kurie įprasta tvarka apskaičiuodavo PVM ir pradingdavo už jį neatsiskaitę, tačiau palikę pirkėjui PVM atskaitos tikslais galiojančią sąskaitą faktūrą. Tokiu būdu buvo naudojamasi dingusio prekiautojo Bendrijoje schema, kuria išvežimo valstybės narės PVM sistemoje piktnaudžiaujama neapmokestinamu prekių tiekimu apmokestinamiesiems pirkėjams kitoje valstybėje narėje, ir netgi karuselinio sukčiavimu, pagal kurį prekės keletą kartų pervežamos iš vienos valstybės narės į kitą.Būtent dėl šių aplinkybių, įrodžius Jungtinėje Karalystėje kilusios problemos ypatingą svarbą, buvo leista taikyti nukrypti leidžiančią nuostatą dėl atvirkštinio apmokestinimo procedūros kai kuriems produktams, dažniausiai esantiems sukčiavimo objektu, nustačius 5 000 GBP ribinę sumą, siekiant panaikinti galimybę potencialiems dingusiems prekiautojams sukčiauti, kai PVM nėra apskaičiuojamas.Tačiau su papildoma reikalavimų laikymosi našta susijusi leidžianti nukrypti nuostata, kuria siekiama užkirsti kelią tam tikrų formų mokesčių slėpimui ar vengimui, turėjo atitikti keletą sąlygų ir buvo suteikta tik trumpam laikotarpiui, nes, vadovaujantis Tarybos sprendimo 2007/250/EB aštuntąja konstatuojamąja dalimi, nebuvo galima garantuoti, kad priemonės tikslai bus pasiekti.Iškilo klausimų, ar dėl galimo priemonės poveikio nebus pradėta sukčiauti, tiekiant kitus produktus arba mažmeninės prekybos grandyse. Šiuo požiūriu Jungtinė Karalystė Tarybos sprendimu buvo įpareigota nustatyti tinkamas kontrolės ir ataskaitų teikimo prievoles, kad būtų gauta reikiama informacija, o Komisijai būtų pranešama apie priimtas konkrečias priemones ir stebėseną bei bendrą vertinimą. Taip pat buvo abejojama, , ar dėl galimo priemonės poveikio nebus pradėta sukčiauti kitose valstybėse narėse, taip darant įtaką PVM sistemos veikimui vidaus rinkoje. Šią įtaką reikėjo tinkamai įvertinti.Be to, šiomis aplinkybėmis Jungtinė Karalystė buvo įpareigota iki 2009 m. kovo 31 d. Komisijai pateikti susijusių priemonių taikymo bendro vertinimo ataskaitą, visų pirma apie priemonės veiksmingumą, ir visus turimus įrodymus apie pradėtus slėpti mokesčius, tiekiant kitus produktus arba verčiantis mažmenine prekyba.Tačiau tuo metu, kai buvo paprašyta leisti ir toliau taikyti leidžiančią nukrypti nuostatą, Jungtinė Karalystė nesugebėjo pateikti reikiamos informacijos ir pagrįsti prašymo, o svarbiausia ji negalėjo nurodyti, kiek, taikant leidžiančią nukrypti nuostatą, sumažėjo dingusių prekiautojų sukčiavimas arba karuselinis sukčiavimas, prekiaujant produktais, kuriems taikoma minima nuostata. Iš tiesų, pastebėta, kad minėto sukčiavimo atvejų gerokai sumažėjo dar iki atvirkštinio apmokestinimo procedūros nustatymo. Taip pat vis dar išsamiai neįvertintas galimas sukčiavimo atvejų pasireiškimas mažmeninės prekybos sferoje arba kitose valstybėse narėse, nors ir buvo patvirtinta, kad galutinis Jungtinės Karalystės ataskaitos pateikimo terminas – 2009 m. kovo 31 d. Komisijos nuomone, su ataskaita turėtų galėti susipažinti visos kitos valstybės narės.Jungtinė Karalystė tvirtino, kad, nepaisant teorinių argumentų, kurie jau pateikti Komisijos komunikate dėl galimų PVM sistemos keitimo priemonių siekiant kovoti su sukčiavimu[3], reikia dar daugiau laiko, kad būtų galima geriau įvertinti priemonę ir jos veiksmingumą kovojant su dingusio prekiautojo Bendrijoje sukčiavimu ir karuseliniu sukčiavimu. Jungtinė Karalystė nenurodė, kokie galėtų būti vertinimo kriterijai, kuriais būtų galima pagrįsti minėtą teiginį. Tačiau reikėtų pažymėti, kad pradiniame pasiūlyme dėl ankstesnės leidžiančios nukrypti nuostatos[4] Komisija siūlė, kad galiojimo pabaigos data būtų 2009 m. gruodžio 31 d., bet Taryba, siekdama sutrumpinti leidžiančios nukrypti nuostatos taikymo laikotarpį dėl galimo neigiamo poveikio, galiausiai vieningai susitarė, kad galiojimo pabaigos data būtų 2009 m. balandžio 30 d.Siekdama suteikti Jungtinei Karalystei paskutinę galimybę geriau pagrįsti prašymą leisti ilgesnį laiką taikyti dabartinę leidžiančią nukrypti nuostatą, Komisija ketino pakartoti pradinį pasiūlymą ir taip pasiūlyti priemonės galiojimą pratęsti iki 2009 m. gruodžio 31 d. Tačiau 2009 m. kovo 10 d. Ekonomikos ir finansų taryba galiausiai pasiekė politinį susitarimą dabartinę leidžiančią nukrypti nuostatą leisti taikyti netgi ilgiau nei iki šių metų pabaigos, t. y. dar dvejus metus – iki 2011 m. balandžio 30 d.Šio taikymo pratęsimo negalima vertinti kaip pagrindo ateityje dar kartą pratęsti priemonės galiojimą, kuri tokiu atveju taptų beveik nuolatinė. Tačiau Komisija norėtų išnagrinėti, ar, remiantis teisės akto pasiūlymu dėl PVM direktyvos pakeitimo, bet kuriai suinteresuotajai valstybei narei, taip pat ir Jungtinei Karalystei, būtų leista įgyvendinti bandomąjį projektą, pagal kurį būtų taikoma panašiu tikslu atvirkštinio apmokestinimo procedūra. Atsižvelgiant į tai, kad priemonės poveikis nepatvirtintas ir į tai, kad ja nukrypstama nuo vieno iš svarbiausių PVM sistemos principų – mokėjimo dalimis, specialaus teisės akto minėtam bandomajam projektui parengimas atrodo esanti vienintelė priemonė vidutinės trukmės laikotarpiu, atitinkanti Komisijos komunikate dėl galimų PVM sistemos keitimo priemonių siekiant kovoti su sukčiavimu[5] nurodytus principus. Pagal minėtą bandomąjį projektą, iš anksto nustačius vertinimo kriterijus, būtų galima parengti vis dar trūkstamą atvirkštinio apmokestinimo procedūros sektorinio taikymo naudingumo ir proporcingumo vertinimą. Nežiūrint į tai, kažin, ar iki 2009 m. pabaigos dėl būsimųjų Europos Parlamento rinkimų būtų galima priimti šį pasiūlymą Taryboje, o tai reikštų, kad Jungtinės Karalystės taikomos priemonės požiūriu galėtų atsirasti teisinė spraga. Dėl šių išties išskirtinių papildomų faktinių aplinkybių terminą galima pagrįstai pratęsti iki 2011 m. balandžio 30 d., nebent pirmiau minėtas direktyvos pakeitimo pasiūlymas būtų priimtas pirmiau.2. KONSULTACIJOS SU SUINTERESUOTOSIOMIS šALIMIS IR POVEIKIO VERTINIMASKonsultacijų ar nepriklausomo tyrimo neprireikė.Tarybos sprendimo 2007/250/EB galiojimo laikotarpio pratęsimo tikslas – kovoti su sukčiavimu PVM ir jo slėpimu, o tai gali turėti teigiamo poveikio PVM pajamoms Jungtinėje Karalystėje. Tačiau ankstesniu leidžiančios nukrypti nuostatos taikymo laikotarpiu Jungtinė Karalystė nesugebėjo akivaizdžiai įrodyti, kad sukčiavimas buvo įveiktas arba sumažėjo, taikant leidžiančią nukrypti nuostatą. Trumpalaikis galiojimo laikotarpio pratęsimas turėtų suteikti galimybę tinkamai pagrįsti prašymą pratęsti taikymo laikotarpį.3. TEISINIAI PASIūLYMO ASPEKTAISprendimu iš dalies keičiamas Tarybos sprendimas 2007/250/EB, kuriuo Jungtinei Karalystei leidžiama taikyti specialią priemonę, nukrypstant nuo PVM direktyvos 193 straipsnio nuostatų dėl atvirkštinio apmokestinimo procedūros taikymo vidaus rinkoje tiekiamiems mobiliesiems telefonams ir integrinių grandynų prietaisams.Šis pasiūlymas grindžiamas PVM direktyvos 395 straipsniu.Šis sprendimas susijęs su valstybei narei jos pačios prašymu suteiktu leidimu ir nėra privalomas.Atsižvelgiant į griežtą laiko apribojimą, ši speciali priemonė proporcinga siekiamam tikslui.Remiantis PVM direktyvos 395 straipsniu, nukrypti nuo įprastinių PVM taisyklių galima tik Komisijos pasiūlymu vieningai leidus Tarybai. Tarybos sprendimas yra vienintelė tinkama priemonė, kadangi jis gali būti skirtas atskirai valstybei narei.4. POVEIKIS BIUDžETUIPasiūlymas neturi neigiamo poveikio Bendrijos biudžetui.5. PAPILDOMA INFORMACIJAPasiūlymu iš dalies keičiama laikino galiojimo sąlyga, numatyta Tarybos sprendime 2007/250/EB.PasiūlymasTARYBOS SPRENDIMASiš dalies keičiantis Tarybos sprendimą 2007/250/EB, leidžiantį Jungtinei Karalystei taikyti specialią priemonę, nukrypstančią nuo Direktyvos 2006/112/EB dėl pridėtinės vertės mokesčio bendros sistemos 193 straipsnio(Tekstas autentiškas tik anglų kalba)EUROPOS SĄJUNGOS TARYBA,atsižvelgdama į Europos bendrijos steigimo sutartį,atsižvelgdama į 2006 m. lapkričio 28 d. Tarybos direktyvą 2006/112/EB dėl pridėtinės vertės mokesčio bendros sistemos[6], ypač į jos 395 straipsnio 1 dalį,atsižvelgdama į Komisijos pasiūlymą[7],kadangi:(1) Raštu, kurį Komisijos generalinis sekretoriatas užregistravo 2008 m. liepos 28 d., Jungtinė Karalystė paprašė leisti toliau taikyti specialią priemonę, kurią pirmiau buvo leista taikyti 2007 m. balandžio 16 d. Tarybos sprendimu 2007/250/EB[8], nukrypstant nuo Tarybos direktyvos 2006/112/EB 193 straipsnio nuostatų dėl asmens, kuriam tenka prievolė sumokėti pridėtinės vertės mokestį (PVM) mokesčių institucijoms.(2) Vadovaudamasi Direktyvos 2006/112/EB 395 straipsnio 2 dalimi, 2009 m. kovo 17 d. Komisija raštu informavo kitas valstybes nares apie Jungtinės Karalystės prašymą. 2009 m. kovo 20 d. Komisija raštu pranešė Jungtinei Karalystei, kad turi, Komisijos nuomone, visą prašymui įvertinti būtiną informaciją.(3) Asmuo, kuriam tenka prievolė sumokėti pridėtinės vertės mokestį, pagal Direktyvos 2006/112/EB 193 straipsnį yra prekes tiekiantis apmokestinamasis asmuo. Tačiau priėmus dabartinę nukrypstančią priemonę, Jungtinei Karalystei buvo suteikta teisė tam tikromis sąlygomis taikyti atvirkštinio apmokestinimo procedūrą, pagal kurią PVM mokėjimo prievolė buvo perkelta apmokestinamajam asmeniui, kuriam tiekiami tam tikri mobilieji telefonai ir integrinių grandynų prietaisai, su sąlyga, kad tiekiamų priekių apmokestinamoji vertė yra lygi arba didesnė už 5 000 GBP.(4) Leidžiančia nukrypti priemone siekiama kovoti su tam tikrų piktybinių formų mokesčių slėpimu, visų pirma su karuselinio sukčiavimo atvejais, kuriais prekės buvo ne kartą tiekiamos mokesčio administratoriui nesumokėjus PVM, tačiau pirkėjui palikus PVM atskaitos tikslais galiojančią sąskaitą faktūrą. Minėtų formų mokesčių slėpimo būtų galima išvengti taikant atvirkštinio apmokestinimo procedūrą, kai pirkėjas tiekėjui PVM faktiškai nesumoka.(5) Leidžiančią nukrypti nuostatą buvo leista taikyti tik trumpam, nes tuo metu, kai ji buvo pasiūlyta, buvo neįmanoma garantuoti, kad tikslai bus pasiekti ir kad nebus padaryta neigiamo poveikio. Šiuo aspektu Jungtinė Karalystė vis dar nenustatė, ar dabartinė priemonė padėjo imtis veiksmingos šių formų mokesčių slėpimo prevencijos. Jungtinei Karalystei taip pat sunku laikytis prievolės atlikti bendro priemonės taikymo vertinimą, visų pirma įvertinant, ar nepradėta slėpti mokesčių tiekiant kitus produktus arba verčiantis mažmenine prekyba, ir jos poveikį vidaus rinkos veikimui.(6) Komisija supranta, kad Jungtinė Karalystė vis dar negali pateikti reikiamos informacijos ir kad reikia šiek tiek daugiau laiko, per kurį ji galėtų pagrįsti savo prašymą leisti ilgesnį laiką taikyti pirminę leidžiančią nukrypti nuostatą.(7) Pradiniame Tarybos sprendimo 2007/250/EB pasiūlyme[9], Komisija siūlė, kad galiojimo pabaigos data būtų 2009 m. gruodžio 31 d., tačiau Taryba ją pakeitė 2009 m. balandžio 30 d., todėl Komisija pritartų, kad priemonė būtų taikoma iki minėtos datos. Tačiau 2009 m. kovo 10 d. Ekonomikos ir finansų taryba susitarė, kad Jungtinei Karalystei skirtos leidžiančios nukrypti nuostatos taikymas būtų pratęstas dvejiems metams.(8) Atsižvelgiant į akivaizdų sukčiavimo PVM problemos rimtumą, remiantis informacija, pateikta Jungtinės Karalystės su pirminiu prašymu, priemonė liks proporcinga, jeigu galiojimo laikotarpis bus pratęstas ribotai ir šis pratęsimas nebus pagrindu įvesti bendrą atvirkštinio apmokestinimo procedūrą arba pradėti nuolat taikyti šią leidžiančią nukrypti nuostatą.(9) Priėmus Komisijos komunikatą dėl galimų PVM sistemos keitimo priemonių siekiant kovoti su sukčiavimu[10] ir atsižvelgiant į tai, kad iš esmės jas būtų galima papildyti panašia priemone, pateikus Komisijos pasiūlymą iš dalies pakeisti Direktyvą 2006/112/EB, siekiant patvirtinti bandomąjį projektą, kuriame galėtų dalyvauti visos valstybės narės, šis sprendimas turėtų netekti galios, jeigu minėta priemonė įsigaliotų prieš numatytą minėtos leidžiančios nukrypti nuostatos galiojimo pabaigos datą.(10) Leidžianti nukrypti nuostata neturi neigiamo poveikio Bendrijos nuosaviems ištekliams, kuriuos sudaro surenkamas PVM,PRIĖMĖ ŠĮ SPRENDIMĄ:1 straipsnisTarybos sprendimo 2007/250/EB 4 straipsnis pakeičiamas taip:Šis sprendimas netenka galios 2011 m. balandžio 30 d. arba tą dieną, kurią įsigalioja Direktyvos 2006/112/EB pakeitimas, kuriuo atitinkama priemonė gali būti įgyvendinama kaip bandomasis projektas.2 straipsnisŠis sprendimas skirtas Jungtinei Didžiosios Britanijos ir Šiaurės Airijos Karalystei.Priimta BriuselyjeTarybos varduPirmininkas [1] OL L 347, 2006 12 11, p. 1.[2] OL L 109, 2007 4 26, p. 42.[3] COM(2008) 109 galutinis, 2008 2 22.[4] COM(2006) 555 galutinis, 2006 9 28.[5] COM(2008) 109 galutinis, 2008 2 22.[6] OL L 347, 2006 12 11, p. 1.[7] OL C , , p. .[8] OL L 109, 2007 4 26, p. 42.[9] COM(2006) 555 galutinis, 2006 9 28.[10] COM(2008) 109 galutinis, 2008 2 22.


               EUROPOS KOMISIJA
            Briuselis, 2016 01 21
            COM(2016) 17 final
            2016/0006(NLE)
            Pasiūlymas
            TARYBOS SPRENDIMAS
            dėl Europos Sąjungos ir Naujosios Zelandijos susitarimo dėl bendradarbiavimo ir administracinės savitarpio pagalbos muitinės veiklos srityje sudarymo

               AIŠKINAMASIS MEMORANDUMAS

               1.PASIŪLYMO APLINKYBĖS

               2009 m. Naujoji Zelandija pareiškė pageidavimą užmegzti teisiškai įpareigojančius santykius su Europos Sąjunga ir kreipėsi į Europos Komisiją su savo vyriausybės prašymu plėtoti muitinių bendradarbiavimą su ES, dėmesį sutelkiant į tiekimo grandinės saugumą ir prekybos palengvinimą.

               2013 m. liepos 22 d. Taryba įgaliojo Komisiją pradėti derybas su Naująja Zelandija dėl susitarimo dėl bendradarbiavimo ir administracinės savitarpio pagalbos muitinės veiklos srityje (toliau – Susitarimas). 2013 m. rugsėjo mėn. Briuselyje pradėtos derybos vyko gana trumpai, sklandžiai ir efektyviai naudojant išteklius, ir buvo baigtos 2015 m. birželio mėn. Abi šalys susitarimą parafavo 2015 m. rugsėjo 23 d. Briuselyje. Susitarimas XXX buvo pasirašytas Briuselyje. Buvo konsultuotasi su Europos Parlamentu; jis davė sutikimą Susitarimui sudaryti.

               Susitarimu su Naująja Zelandija bus sukurtas teisinis pagrindas, dėl kurio bus įmanoma tiesiogiai ir struktūrizuotai bendradarbiauti, įskaitant administracinės savitarpio pagalbos teikimą kovojant su sukčiavimu muitinių srityje, su prekybos partnere, turinčia didelę įtaką tarptautinėje su muitinėmis susijusioje arenoje (būtent Pasaulio muitinių organizacijoje) ir Ramiojo vandenyno regione.

               Bendras susitarimo tikslas – plėtoti ir intensyvinti bendradarbiavimą su Naująja Zelandija ir administracinės savitarpio pagalbos muitinės veiklos srityje teikimą, visų pirma, nustatyti bendradarbiavimo sistemos teisinį pagrindą, siekiant užtikrinti didesnį tiekimo grandinės saugumą ir palengvinti sąlygas teisėtai prekybai, taip pat sudaryti sąlygas keistis informacija, kad būtų užtikrintas tinkamas muitinės veiklos taisyklių taikymas ir muitinės veiklos taisyklių pažeidimų prevencija, tyrimas ir kova su jais.

               Susitarimas sudaro pagrindą ateityje toliau plėtoti muitinių bendradarbiavimą, jei reikia, užtikrinant, pavyzdžiui, abipusį atitinkamų prekybos partnerystės programų pripažinimą (ES įgaliotieji ekonominės veiklos vykdytojai).

               ES jau yra sudariusi panašius susitarimus dėl muitinių bendradarbiavimo su JAV, Kinija, Japonija, Korėja, Indija, Kanada ir Honkongu.

               2.TEISINIS PAGRINDAS, SUBSIDIARUMO IR PROPORCINGUMO PRINCIPAI

               Tarybos prašoma priimti sprendimą, kuriuo leidžiama sudaryti susitarimo projektą, remiantis Sutarties dėl Europos Sąjungos veikimo 207 straipsniu kartu su jos 218 straipsnio 6 dalies a punktu.

               Pasiūlymas priskiriamas bendrai prekybos politikai – išimtinei Sąjungos kompetencijai.

               3.EX POST VERTINIMO, KONSULTACIJŲ SU SUINTERESUOTOSIOMIS ŠALIMIS IR POVEIKIO VERTINIMO REZULTATAI

               Su valstybėmis narėmis konsultuotasi Tarybos muitų sąjungos darbo grupėje.

               4.POVEIKIS BIUDŽETUI

               Pasiūlymas neturi poveikio Sąjungos biudžetui.

               5.KITI ELEMENTAI

                  Bus įsteigtas Jungtinis muitinių bendradarbiavimo komitetas, kurį sudarys abiejų šalių muitinių ir kitų kompetentingų institucijų atstovai. Jis užtikrins tinkamą šio susitarimo įgyvendinimą ir taikymą ir svarstys visus su jo taikymu susijusius klausimus.

               2016/0006 (NLE)

               Pasiūlymas

               TARYBOS SPRENDIMAS

               dėl Europos Sąjungos ir Naujosios Zelandijos susitarimo dėl bendradarbiavimo ir administracinės savitarpio pagalbos muitinės veiklos srityje sudarymo

               EUROPOS SĄJUNGOS TARYBA,

               atsižvelgdama į Sutartį dėl Europos Sąjungos veikimo, ypač į jos 207 straipsnį kartu su 218 straipsnio 6 dalies a punktu,

               atsižvelgdama į Europos Komisijos pasiūlymą,

               atsižvelgdama į Europos Parlamento pritarimą
                  1
               ,

               kadangi:

               (1)remiantis (data) Tarybos sprendimu XXX, XXX buvo pasirašytas Europos Sąjungos ir Naujosios Zelandijos susitarimas dėl bendradarbiavimo ir administracinės savitarpio pagalbos muitinės veiklos srityje su sąlyga, kad jis bus vėliau sudarytas;

               (2)Europos Sąjunga ir Naujoji Zelandija turėtų nustatyti bendradarbiavimo sistemos teisinį pagrindą, kad būtų užtikrintas didesnis tiekimo grandinės saugumas ir palengvintos sąlygos teisėtai prekybai ir kad sudarytos sąlygos keistis informacija siekiant užtikrinti tinkamą muitinės veiklos taisyklių taikymą ir muitinės veiklos taisyklių pažeidimų prevenciją, tyrimą ir kovą su jais;

               (3)Susitarimas turėtų būti patvirtintas Europos Sąjungos vardu,

               PRIĖMĖ ŠĮ SPRENDIMĄ:

               1 straipsnis

               Sąjungos vardu patvirtinamas Europos Sąjungos ir Naujosios Zelandijos susitarimas dėl bendradarbiavimo ir administracinės savitarpio pagalbos muitinės veiklos srityje.

               Susitarimo tekstas pridedamas prie šio sprendimo.

               2 straipsnis

               Tarybos pirmininkas paskiria asmenį, įgaliotą Europos Sąjungos vardu pateikti Susitarimo 21 straipsnio 1 dalyje numatytą pranešimą, kuriuo išreiškiamas Europos Sąjungos sutikimas laikytis Susitarimo..

               3 straipsnis

               Šis sprendimas įsigalioja jo priėmimo dieną.

               Priimta Briuselyje

                     Tarybos vardu

                     Pirmininkas

                     (1)
                  OL C , , p. .

    ---documentbreak---

               EUROPOS KOMISIJA
            Briuselis, 2016 01 21
            COM(2016) 17 final
            PRIEDAS
            Europos Sąjungos ir Naujosios Zelandijos susitarimas dėl bendradarbiavimo ir administracinės savitarpio pagalbos muitinės veiklos srityje
            prie
            Pasiūlymo dėl
            TARYBOS SPRENDIMOdėl Europos Sąjungos ir Naujosios Zelandijos susitarimo dėl bendradarbiavimo ir administracinės savitarpio pagalbos muitinės veiklos srityje sudarymo

               PRIEDAS

               Europos Sąjungos ir Naujosios Zelandijos susitarimas dėl bendradarbiavimo ir administracinės savitarpio pagalbos muitinės veiklos srityje

               prie

               Pasiūlymo dėl

               TARYBOS SPRENDIMO

                  dėl Europos Sąjungos ir Naujosios Zelandijos susitarimo dėl bendradarbiavimo ir administracinės savitarpio pagalbos muitinės veiklos srityje sudarymo

               EUROPOS SĄJUNGA (toliau – Sąjunga) ir NAUJOJI ZELANDIJA (toliau – Susitariančiosios Šalys),

               ATSIŽVELGDAMOS į Naujosios Zelandijos ir Sąjungos prekybinių ryšių svarbą ir norėdamos prisidėti prie šių ryšių darnios plėtros, naudingos abiem Susitariančiosioms Šalims;

               PRIPAŽINDAMOS, kad siekiant šio tikslo turėtų būti įsipareigota plėtoti muitinių bendradarbiavimą;

               ATSIŽVELGDAMOS į Susitariančiųjų Šalių muitinių bendradarbiavimo, susijusio su muitinės procedūromis, plėtotę;

               MANYDAMOS, kad veiksmai, pažeidžiantys muitinės veiklos taisykles, kenkia abiejų Susitariančiųjų Šalių ekonominiams, fiskaliniams ir prekybiniams interesams, ir pripažindamos muitų ir kitų mokesčių tikslaus įvertinimo užtikrinimo svarbą;

               ĮSITIKINUSIOS, kad priemonės, kurių imamasi siekiant užkirsti kelią tokiems veiksmams, gali būti veiksmingesnės bendradarbiaujant jų muitinių įstaigoms;

               PRIPAŽINDAMOS svarbų muitinių įstaigų vaidmenį ir muitinės procedūrų svarbą skatinant prekybos lengvinimą ir didinant piliečių apsaugą;

               SIEKDAMOS sudaryti pagrindą stiprinti bendradarbiavimą, kad muitinės procedūros būtų dar labiau supaprastintos ir suderintos ir pagal atitinkamas tarptautines iniciatyvas būtų remiami bendri veiksmai, įskaitant prekybos palengvinimą ir tiekimo grandinės saugumo stiprinimą;

               PRIPAŽINDAMOS prekybos lengvinimo susitarimo, sudaryto globojant PPO, svarbą ir akcentuodamos jo patvirtinimo ir veiksmingo įgyvendinimo svarbą;

               REMDAMOSI svarbiausiomis Pasaulio muitinių organizacijos (toliau – PMO) pasaulinės prekybos saugumo ir supaprastinimo standartų sistemos SAFE (toliau – sistema SAFE) nuostatomis;

               ATSIŽVELGDAMOS į abiejų Susitariančiųjų Šalių didelius įsipareigojimus imtis su muitinėmis susijusių veiksmų ir bendradarbiauti kovojant su intelektinės nuosavybės teisių pažeidimais;

               ATSIŽVELGDAMOS į Susitariančiųjų Šalių jau prisiimtus arba joms taikomus įsipareigojimus pagal tarptautines konvencijas ir į Pasaulio prekybos organizacijos (toliau – PPO) vykdomą su muitinėmis susijusią veiklą;

               ATSIŽVELGDAMOS į atitinkamas PMO priemones, visų pirma, į 1953 m. gruodžio 5 d. Rekomendaciją dėl savitarpio administracinės pagalbos,

               SUSITARĖ:

               I ANTRAŠTINĖ DALIS

               BENDROSIOS NUOSTATOS

               1 straipsnis

               Terminų apibrėžtys

               1. Šiame Susitarime:

               a)„muitinės veiklos taisyklės“ – tai Sąjungos arba Naujosios Zelandijos įstatymai ir kiti teisės aktai, kuriais reglamentuojamas prekių importas, eksportas bei tranzitas ir jų pateikimas į rinką pagal bet kurią kitą muitinės tvarką ar procedūrą, įskaitant draudimo, apribojimo ir kontrolės priemones, ir kuriuos savo atitinkamose teritorijose tvarko, taiko ar užtikrina jų vykdymą Susitariančiųjų Šalių muitinių įstaigos;

               b)„Susitariančiosios Šalies įstatymai ir kiti teisės aktai“, „tos Susitariančiosios Šalies įstatymai ir kiti teisės aktai“ ir „kiekvienos Susitariančiosios Šalies įstatymai ir kiti teisės aktai“ – tai pagal aplinkybes Sąjungoje taikomi įstatymai ir kiti teisės aktai ar Naujojoje Zelandijoje taikomi įstatymai ir kiti teisės aktai, atsižvelgiant į kontekstą;

               c)„muitinės įstaiga“ – Europos Sąjungoje tai Europos Sąjungos Komisijos (toliau – Komisija) kompetentingos tarnybos, atsakingos už muitinių klausimus, ir Sąjungos valstybių narių muitinių įstaigos; Naujojoje Zelandijoje tai Naujosios Zelandijos muitinės tarnyba;

               d)„institucija pareiškėja“ – tai Susitariančiosios Šalies tam tikslui paskirta kompetentinga administracinė institucija, kuri prašo pagalbos pagal šį Susitarimą;

               e)„institucija, į kurią kreipiamasi“ – tai Susitariančiosios Šalies tam tikslui paskirta kompetentinga administracinė institucija, kuri gauna pagalbos prašymą pagal šį Susitarimą;

               f)„asmuo“ – tai bet kuris fizinis asmuo, juridinis asmuo arba bet kuris juridinio asmens statuso neturintis subjektas, įsteigtas arba suformuotas pagal kiekvienos Susitariančiosios Šalies įstatymus ir kitus teisės aktus ir importuojantis, eksportuojantis arba vežantis tranzitu prekes;

               g)„informacija“ – tai duomenys, įskaitant asmens duomenis, dokumentai, ataskaitos ir kiti visokių formų pranešimai, įskaitant elektronines jų kopijas;

               h)„asmens duomenys“ – tai bet kokia informacija, susijusi su fiziniu asmeniu, kurio tapatybė yra arba gali būti nustatyta;

               i)„muitinės veiklos taisykles pažeidžiantis veiksmas“ – tai bet koks muitinės veiklos taisyklių pažeidimas ar bandymas jas pažeisti.

               2 straipsnis

               Teritorinis taikymas

               1. Šis Susitarimas taikomas Sąjungos muitų teritorijoje (kaip aprašyta Reglamento (EB) Nr. 2913/92, nustatančio Bendrijos muitinės kodeksą, 3 straipsnyje) ir Naujosios Zelandijos teritorijoje (išskyrus Tokelau), kurioje galioja jos muitinės veiklos taisyklės.

               3 straipsnis

               Įgyvendinimas

               1. Šis Susitarimas įgyvendinamas laikantis kiekvienos Susitariančiosios Šalies įstatymų ir kitų teisės aktų (įskaitant duomenų apsaugos srities teisės aktus) ir atsižvelgiant į savo atitinkamų muitinių įstaigų išteklius.

               2. Sąjungos ir Naujosios Zelandijos muitinių įstaigos sprendžia dėl visų praktinių priemonių ir susitarimų, reikalingų šiam Susitarimui įgyvendinti.

               4 straipsnis

               Ryšys su kitais tarptautiniais susitarimais

               1. Šio Susitarimo nuostatos neturi įtakos nė vienos Susitariančiosios Šalies teisėms ir pareigoms, kurias ji turi pagal kurį nors kitą tarptautinį susitarimą, prie kurio yra prisijungusi.

               2. Nepaisant 1 dalies nuostatų, šio Susitarimo nuostatos yra viršesnės už bet kurio dvišalio susitarimo dėl muitinių bendradarbiavimo ir administracinės savitarpio pagalbos, kuris buvo ar gali būti sudarytas tarp atskirų Sąjungos valstybių narių ir Naujosios Zelandijos, nuostatas, jei tokių dvišalių susitarimų nuostatos yra nesuderinamos su šio Susitarimo nuostatomis.

               3. Šio Susitarimo nuostatos neturi įtakos Sąjungos nuostatoms, reglamentuojančioms kompetentingų Komisijos tarnybų ir Sąjungos valstybių narių muitinių įstaigų tarpusavio informacijos perdavimą, kai perduodama pagal šį Susitarimą gauta informacija, kuri gali būti svarbi Sąjungai.

               II ANTRAŠTINĖ DALIS

               MUITINIŲ BENDRADARBIAVIMAS

               5 straipsnis

               Bendradarbiavimo sritis

               1. Pagal šį Susitarimą bendradarbiavimas apima visus klausimus, susijusius su muitinės veiklos taisyklių taikymu.

               2. Siekdamos palengvinti teisėtą prekybą ir prekių judėjimą, užtikrinti, kad prekiautojai labiau laikytųsi reikalavimų, saugoti piliečius ir intelektinės nuosavybės teises, Sąjungos ir Naujosios Zelandijos muitinių įstaigos bendradarbiauja siekdamos:

               a)saugoti teisėtą prekybą, veiksmingai užtikrindamos, kad būtų vykdomi teisės aktų reikalavimai ir jų būtų laikomasi;

               b)užtikrinti tiekimo grandinės saugumą, kad būtų palengvintas saugus prekių judėjimas tarp Sąjungos ir Naujosios Zelandijos;

               c)kuo labiau padidinti savo įnašą į PMO, PPO ir kitas susijusias tarptautines organizacijas, pagerinant muitinių darbo metodus ir sprendžiant problemas, susijusias su muitinės procedūromis, muitinės reikalavimų vykdymu ir prekybos palengvinimu; pašalinant ekonominės veiklos vykdytojams tenkančią nereikalingą naštą; sudarant palankesnes sąlygas stropiai reikalavimų besilaikantiems veiklos vykdytojams; užtikrinant apsaugos priemones nuo sukčiavimo ir neteisėtos ar kenkėjiškos veiklos;

               d)įgyvendinti atitinkamų šalių priimtas tarptautines muitų ir prekybos srities priemones ir standartus, įskaitant esmines Tarptautinės muitinės procedūrų supaprastinimo ir suderinimo konvencijos (su pakeitimais) ir Tarptautinės konvencijos dėl suderintos prekių aprašymo ir kodavimo sistemos nuostatas;

               e)įgyvendinti PPO prekybos lengvinimo susitarimą jam įsigaliojus;

               f)bendradarbiauti vykdant naujų muitinės procedūrų tyrimus, plėtrą, bandymus ir vertinimą, rengiant darbuotojams mokymus ir keičiantis jais, taip pat teikiant pagalbą;

               g)keistis informacija apie muitinės veiklos taisykles, jų įgyvendinimą ir muitinės procedūras, visų pirma muitinės procedūrų paprastinimo ir modernizavimo srityje,

               h)rengti bendras iniciatyvas, susijusias su importo, eksporto ir kitomis muitinės procedūromis, ir užtikrinti, kad verslo bendruomenei būtų teikiamos veiksmingos paslaugos.

               6 straipsnis

               Tiekimo grandinės saugumas ir rizikos valdymas

               1. Susitariančiosios Šalys kartu nagrinėja su muitinės veikla susijusius tarptautinės prekybos tiekimo grandinės saugumo užtikrinimo ir palengvinimo aspektus pagal SAFE sistemą. Be kita ko, jos bendradarbiauja:

               a)
                     stiprindamos su muitinės veikla susijusius tarptautinės prekybos logistikos grandinės saugumo užtikrinimo aspektus, tuo pat metu sudarydamos palankesnes sąlygas teisėtai prekybai;

               b)
                     kiek tai praktiškai įmanoma, nustatydamos minimalius standartus, kuriuos turi atitikti rizikos valdymo metodai ir su jais susiję reikalavimai bei programos;

               c)
                     kai tinkama, nustatydamos, kad abipusiai pripažįstami rizikos valdymo metodai, rizikos standartai, saugumo patikros, tiekimo grandinės saugumas ir verslo partnerystės programos, įskaitant lygiavertes prekybos lengvinimo priemones;

               d)
                     keisdamosi informacija apie tiekimo grandinės saugumą ir rizikos valdymą;

               e)
                     kurdamos kontaktinius keitimosi informacija apie tiekimo grandinės saugumą ir rizikos valdymą centrus;

               f)
                     prireikus sukurdamos informacijos (įskaitant informaciją, pateikiamą prieš prekių įvežimą ir išvežimą) mainų sąsają;

               g)
                     dalyvaudamos daugiašaliuose forumuose, kuriuose gali būti tinkamai iškeliami ir svarstomi su tiekimo grandinės saugumu ir rizikos valdymu susiję klausimai.

               III ANTRAŠTINĖ DALIS

               ADMINISTRACINĖ SAVITARPIO PAGALBA

               7 straipsnis

               Pagalbos taikymo sritis

               1. Sąjungos ir Naujosios Zelandijos muitinių įstaigos viena kitai padeda vykdant muitinės veiklos taisyklių pažeidimų prevenciją, nustatymą, tyrimą ir šalinimą.

               2. Pagalba pagal šį Susitarimą nepažeidžia nė vienos Susitariančiosios Šalies pagal tarptautinius susitarimus arba jos įstatymus ir kitus teisės aktus nustatytų teisių ar pareigų dėl savitarpio pagalbos baudžiamosiose bylose. Ji taip pat netaikoma tai informacijai, kuri teisėtai gaunama teisminės institucijos prašymu.

               3. Šis Susitarimas netaikomas pagalbai, skirtai muitams, mokesčiams ar baudoms išieškoti.

               8 straipsnis

               Prašoma pagalba

               1. Institucijos pareiškėjos prašymu institucija, į kurią kreipiamasi, suteikia jai visą susijusią informaciją, kuri gali jai padėti užtikrinti, kad muitinės veiklos taisyklės būtų taikomos tinkamai, įskaitant informaciją apie nustatytą ar suplanuotą veiklą, kuris yra ar galėtų būti muitinės veiklos taisykles pažeidžiantis veiksmas.

               2. Institucijos pareiškėjos prašymu institucija, į kurią kreipiamasi, praneša jai:

               a)
                     ar prekės, eksportuotos iš vienos Susitariančiosios Šalies, buvo tinkamai importuotos į kitą, prireikus nurodydama prekėms taikytą muitinės procedūrą, ir

               b)
                     ar prekės, importuotos į vieną Susitariančiąją Šalį, buvo tinkamai eksportuotos iš kitos, prireikus nurodydama prekėms taikytą muitinės procedūrą.

               3. Institucijos pareiškėjos prašymu institucija, į kurią kreipiamasi, pagal jai taikomus įstatymus ir kitus teisės aktus imasi reikalingų veiksmų, kad būtų ypatingai prižiūrimi:

               a)
                     asmenys, kurių atžvilgiu yra pagrįstų priežasčių manyti, kad jie dalyvauja arba dalyvavo muitinės veiklos taisykles pažeidžiančiuose veiksmuose;

               b)
                     vietos, kuriose prekės yra arba gali būti saugomos ar surenkamos taip, kad yra pagrįstų priežasčių manyti, kad šios prekės gali būti naudojamos veiksmams, kuriais pažeidžiamos muitinės veiklos taisyklės;

               c)
                     prekės, kurios yra arba gali būti vežamos taip, kad yra pagrįstų priežasčių manyti, jog jos gali būti naudojamos veiksmams, kuriais pažeidžiamos muitinės veiklos taisyklės, ir

               d)
                     transporto priemonės, kurios yra arba gali būti naudojamos taip, kad yra pagrįstų priežasčių manyti, jog jos gali būti naudojamos veiksmams, kuriais pažeidžiamos muitinės veiklos taisyklės.

               9 straipsnis

               Savanoriška pagalba

               Susitariančiosios Šalys, remdamosi savo įstatymais ir kitais teisės aktais, savo iniciatyva teikia viena kitai pagalbą, jei mano, kad tokia pagalba reikalinga tinkamam muitinės veiklos taisyklių taikymui užtikrinti, visų pirma suteikdamos gautą informaciją, susijusią su:

               a)
                     veikla, kuri yra arba, atrodo, yra muitinės veiklos taisykles pažeidžiantis veiksmas ir kuri gali dominti kitą Susitariančiąją Šalį;

               b)
                     naujais būdais ar metodais, taikomais vykdant muitinės veiklos taisykles pažeidžiančius veiksmus;

               c)
                     prekėmis, kurios žinomos kaip muitinės veiklos taisykles pažeidžiančių veiksmų objektai;

               d)
                     asmenimis, kurių atžvilgiu yra priežasčių manyti, kad jie dalyvauja arba dalyvavo muitinės veiklos taisykles pažeidžiančiuose veiksmuose, ir

               e)
                     transporto priemonėmis, kurios, yra pagrįstų priežasčių manyti, buvo, yra arba gali būti naudojamos veiksmams, kuriais pažeidžiamos muitinės veiklos taisyklės.

               10 straipsnis

               Dokumentų pristatymas, pranešimas

               1. Institucijos pareiškėjos prašymu institucija, į kurią kreipiamasi, laikydamasi jai taikomų įstatymų ir teisės aktų, imasi visų reikiamų priemonių, kad:

               a)
                     būtų pristatyti visi dokumentai, arba

               b)
                     adresatui, gyvenančiam arba įsisteigusiam institucijos, į kurią kreipiamasi, šalies teritorijoje, būtų pranešta apie institucijos pareiškėjos sprendimus, kurie yra susiję su šiuo Susitarimu.

               2. Prašymai pristatyti dokumentus arba pranešimai apie sprendimus teikiami raštu oficialia institucijos, į kurią kreipiamasi, kalba arba tai institucijai priimtina kalba.

               11 straipsnis

               Pagalbos prašymų forma ir turinys

               1. Prašymai pagal šį Susitarimą pateikiami raštu. Kartu su prašymais teikiami dokumentai, būtini tokiems prašymams patenkinti. Jeigu susidaro tokia padėtis, kad būtina skubėti, gali būti priimamas ir prašymas žodžiu, tačiau jis nedelsiant turi būti patvirtintas raštu.

               2. 1 dalyje nurodytuose prašymuose pateikiama tokia informacija:

               a)
                     institucija pareiškėja;

               b)
                     prašoma priemonė;

               c)
                     prašymo objektas ir priežastis;

               d)
                     susiję įstatymai ir kiti teisės aktai;

               e)
                     kuo tikslesnė ir išsamesnė informacija apie prekes ar asmenis, dėl kurių prašoma atlikti tyrimą, ir

               f)
                     susijusių tyrimų faktų santrauka.

               3. Prašymai teikiami oficialia institucijos, į kurią kreipiamasi, kalba ar tai institucijai priimtina kalba. Šis reikalavimas netaikomas dokumentams, kurie pridedami prie prašymo, teikiamo remiantis 1 dalimi.

               4. Jei prašymas neatitinka pirmiau nurodytų formos reikalavimų, galima prašyti jį pataisyti ar papildyti; iki to gali būti imtasi atsargumo priemonių.

               12 straipsnis

               Prašymų vykdymas

               1. Siekdama patenkinti pagalbos prašymą, institucija, į kurią kreipiamasi, veikia pagal savo kompetenciją nedelsdama ir neviršydama turimų išteklių, tarsi veikdama savo iniciatyva arba kitų savo institucijų prašymu, pateikdama jau turimą informaciją, atlikdama atitinkamus tyrimus arba suorganizuodama, kad jie būtų atliekami. Ši dalis taip pat taikoma visoms kitoms institucijoms, kurioms institucija, į kurią kreipiamasi, perdavė prašymą pagal šį Susitarimą, kai negali veikti pati.

               2. Prašymai suteikti pagalbą vykdomi pagal Susitariančiosios Šalies, į kurią kreipiamasi, įstatymus ir teisės aktus.

               3. Vienos Susitariančiosios Šalies tinkamai įgalioti pareigūnai, turėdami kitos Susitariančiosios Šalies sutikimą bei laikydamiesi pastarosios nustatytų sąlygų, gali atvykti į instituciją, į kurią kreipiamasi, ar į kurią nors kitą instituciją, kaip nurodyta 1 dalyje, ir gauti informacijos, susijusios su veikla, kuri apima ar gali apimti muitinės veiklos taisykles pažeidžiančius veiksmus,  kurios institucijai pareiškėjai reikia šiame Susitarime nurodytiems tikslams pasiekti.

               4. Tinkamai įgalioti vienos Susitariančiosios Šalies pareigūnai, turėdami kitos Susitariančiosios Šalies sutikimą bei laikydamiesi pastarosios nustatytų sąlygų, gali dalyvauti atliekant užklausas pastarosios Šalies valstybės teritorijoje.

               13 straipsnis

               Informacijos pranešimo forma

               1. Institucija, į kurią kreipiamasi, institucijai pareiškėjai pagal šį Susitarimą gautu prašymu atliktų tyrimų rezultatus teikia raštu kartu su susijusiais dokumentais, patvirtintomis dokumentų kopijomis ar kitais objektais.

               2. Informacija, perduota pagal 1 dalį, gali būti skaitmeninės formos.

               3. Rinkmenų ir dokumentų originalai perduodami tik gavus prašymą, jei patvirtintų kopijų nepakanka. Šie originalai kuo greičiau grąžinami institucijai, į kurią kreipiamasi.

               14 straipsnis

               Pareigos teikti pagalbą išimtys

               1. Galima atsisakyti teikti pagalbą, patenkančią į šio Susitarimo taikymo sritį, arba jai taikyti tam tikras sąlygas ar reikalavimus tais atvejais, kai, Susitariančiosios Šalies nuomone, pagalba pagal šį Susitarimą:

               a)
                     galėtų pažeisti Naujosios Zelandijos arba Sąjungos valstybės narės, kurios buvo prašoma teikti pagalbą pagal šį Susitarimą, suverenitetą;

               b)
                      galėtų pakenkti viešajai tvarkai, saugumui ar kitiems esminiams interesams;

               c)
                      pažeistų komercines paslaptis ar pakenktų teisėtiems komerciniams interesams; arba

               d)
                     būtų nesuderinama su taikomais įstatymais ir kitais teisės aktais, įskaitant tuos, kurie skirti asmens privatumui ar finansiniams asmenų reikalams ir sąskaitoms apsaugoti, bet jais neapsiribojant.

               2. Institucija, į kurią kreipiamasi, gali atidėti pagalbos teikimą, jei ji gali pakenkti atliekamam tyrimui, teisminiam persekiojimui ar bylos nagrinėjimui teisme. Tada institucija, į kurią kreipiamasi, tariasi su institucija pareiškėja, siekdama nustatyti, ar galima teikti pagalbą tokiomis sąlygomis, kokių gali pareikalauti institucija, į kurią kreipiamasi.

               3. Jei institucija pareiškėja prašo pagalbos, kurios ji pati paprašyta suteikti negalėtų, ji tai nurodo savo prašyme. Tada institucija, į kurią kreipiamasi, sprendžia, kaip atsakyti į tokį prašymą.

               4. 1 ir 2 dalyse nurodytais atvejais institucijos, į kurią kreipiamasi, sprendimas ir jos motyvai turi būti nedelsiant pranešti institucijai pareiškėjai.

               15 straipsnis

               Ekspertai ir liudytojai

               Institucijos, į kurią kreipiamasi, pareigūnas gali būti įgaliotas, neviršydamas suteiktų įgaliojimų, būti ekspertu arba liudytoju kitos Susitariančiosios Šalies valdžios institucijoje, kai nagrinėjami klausimai, kuriems taikomas šis Susitarimas, ir pateikti objektus, dokumentus ar patvirtintas jų kopijas, kurie gali būti reikalingi tuo tikslu. Pateikiant prašymą dėl pareigūno dalyvavimo, turi būti konkrečiai nurodoma, kurioje institucijoje, kokiais klausimais ir kokių pareigų ar kvalifikacijos pareigūnas duos parodymus.

               16 straipsnis

               Pagalbos teikimo išlaidos

               1. Susitariančiosios Šalys nepateikia viena kitai jokių reikalavimų dėl išlaidų, atsiradusių įgyvendinant šį Susitarimą, padengimo, išskyrus, jei prireikia, reikalavimus dėl ekspertų ir liudytojų dalyvavimo pagal 15 straipsnį bei vertėjų raštu ir žodžiu išlaidų padengimo, jei jie nėra valstybės tarnautojai.

               IV ANTRAŠTINĖ DALIS

               INFORMACIJOS MAINAI

               17 straipsnis

               Informacijos konfidencialumas ir apsauga

               1. Visa bet kokia forma pagal šį Susitarimą pranešta informacija yra laikoma konfidencialia arba riboto naudojimo, priklausomai nuo kiekvienoje iš Susitariančiųjų Šalių taikomų taisyklių.

               2. Susitariančioji Šalis negali naudoti arba atskleisti informacijos, gautos pagal šį Susitarimą, išskyrus atvejus, kai to reikia šiame Susitarime numatytais tikslais arba kai gauna išankstinį rašytinį informaciją teikiančios Susitariančiosios Šalies sutikimą ir kai laikomasi išlygų ir apribojimų, kurių informaciją teikianti Susitariančioji Šalis gali reikalauti. Tačiau jeigu kurios nors Susitariančiosios Šalies įstatymuose ir kituose teisės aktuose reikalaujama, kad ji atskleistų informaciją, gautą pagal šį Susitarimą, ji apie tokį atskleidimą praneša ją pateikusiai Susitariančiajai Šaliai ir, kai įmanoma, iki tos informacijos atskleidimo.

               3. Atsižvelgiant į reikalavimus, taikomus Susitariančiajai Šaliai pagal jos įstatymus ir kitus teisės aktus, arba į aiškiai nurodytas didesnio saugumo tvarkant informaciją reikalaujančias sąlygas, išlygas, apribojimus ar instrukcijas, visai pagal šį Susitarimą pateikiamai informacijai suteikiamas to paties arba aukštesnio lygio saugumas ir privatumo apsauga, kaip nurodo institucija, į kurią kreipiamasi, slaptumo žymos klasifikacijoje arba bet kokiose prie informacijos pridėtose tvarkymo išlygose.

               4. Asmens duomenimis gali būti keičiamasi tik tuomet, kai Susitariančioji Šalis, galinti juos gauti, įsipareigoja tokius duomenis saugoti tokiu būdu, kokį asmens duomenis galinti perduoti Susitariančioji Šalis laiko tinkamu.

               5. Kiekviena Susitariančioji Šalis gali prieigą prie informacijos, gautos pagal šį Susitarimą, suteikti tik tiems asmenims, kurie turi žinoti apie jos turinį.

               6. Kiekviena Susitariančioji Šalis leidžia laikyti ir perduoti informaciją, gautą pagal šį Susitarimą, naudojant pripažintus apsaugos mechanizmus, pavyzdžiui, slaptažodžius, šifruotes arba kitas tinkamas apsaugos priemones, atitinkančias prie konkrečios informacijos pridėtų slaptumo žymų reikalavimus.

               7. Kiekviena Susitariančioji Šalis informuoja kitą Šalį apie bet kokią atsitiktinę arba nesankcionuotą prieigą prie pagal Susitarimą gautos informacijos, atsitiktinį ar nesankcionuotą jos naudojimą, atskleidimą, pakeitimą ar sunaikinimą ir pateikia išsamią informaciją apie atsitiktinę arba nesankcionuotą prieigą prie tokios informacijos, atsitiktinį ar nesankcionuotą jos naudojimą, atskleidimą, pakeitimą ar sunaikinimą.

               8. Jei pagal šį Susitarimą gauta informacija buvo atsitiktinai atskleista arba pakeista, kiekviena Susitariančioji Šalis turi padaryti viską, kas įmanoma, kad informacija būtų susigrąžinta arba, jei susigrąžinimas neįmanomas – kad atskleista arba pakeista informacija būtų sunaikinta.

               9. Kiekviena Susitariančioji Šalis gali paprašyti papildomai apsaugoti itin slaptą informaciją.

               10. Informacija negali būti tvarkoma ir saugoma ilgiau, nei reikia šiam Susitarimui įgyvendinti; tai daroma pagal kiekvienoje Susitariančioje Šalyje galiojančius reikalavimus, susijusius su viešųjų įrašų privatumu ir tvarkymu. Kiekviena Susitariančioji Šalis užtikrina, kad informacija, kuri buvo gauta pagal šį Susitarimą, būtų tinkamai sunaikinta, kaip numatyta tos Susitariančiosios Šalies įstatymuose ir kituose teisės aktuose.

               11. Jokia šio Susitarimo nuostata nekliudo naudoti pagal šį Susitarimą gautą informaciją ar dokumentus kaip įrodymus vėliau pradėtuose teismo procesuose dėl muitinės veiklos taisykles pažeidžiančių veiksmų ar pateikiant dėl jų kaltinimus. Dėl to Susitariančiosios Šalys savo įrodymų medžiagoje, pranešimuose ir parodymuose bei vėliau keliamose bylose ir kaltinimuose, kurie gali būti vėliau panaudoti teismuose, gali naudoti kaip įrodymus pagal šio Susitarimo nuostatas gautą informaciją ir dokumentus. Apie tokį naudojimą pranešama Susitariančiajai Šaliai, suteikusiai informaciją arba leidusiai susipažinti su tais dokumentais.

               V ANTRAŠTINĖ DALIS

               BAIGIAMOSIOS NUOSTATOS

               18 straipsnis

               Pavadinimai

               Šio Susitarimo antraštinių dalių ir straipsnių pavadinimai įrašyti tik tam, kad būtų patogiau daryti į juos nuorodas, ir jie neturi įtakos šio Susitarimo aiškinimui.

               19 straipsnis

               Konsultacijos

               Visi klausimai ar ginčai, susiję su šio Susitarimo aiškinimu ar įgyvendinimu, sprendžiami Susitariančiųjų Šalių konsultacijomis; kai reikia, turi būti priimtas Jungtinio muitinių bendradarbiavimo komiteto sprendimas.

               20 straipsnis

               Jungtinis muitinių bendradarbiavimo komitetas

               1. Šiuo dokumentu įkuriamas Jungtinis muitinių bendradarbiavimo komitetas (toliau – JMBK), kurį sudaro Susitariančiųjų Šalių muitinių ir kitų kompetentingų institucijų atstovai. Jie susitinka abipusiu sutarimu nustatytoje vietoje, sutartą dieną ir turėdami darbotvarkę, dėl kurios yra susitarę.

               2. JMBK užtikrina tinkamą šio Susitarimo taikymą ir įgyvendinimą ir svarsto visus su jo taikymu susijusius klausimus. Šiuo tikslu JMBK, inter alia:

               a)
                     vadovaudamasis šio Susitarimo tikslais, imasi reikiamų priemonių, reikalingų muitinių bendradarbiavimui ir pagalbai užtikrinti, visų pirma:

               –nustato bet kokius įstatymų ar kitų teisės aktų pakeitimus, būtinus šiam Susitarimui įgyvendinti;

               –nustato ir kuria informacijos mainų mechanizmų tobulinimo priemones;

               –nustato ir įtvirtina geriausią patirtį, įskaitant geriausią išankstinio informacijos apie krovinius pateikimo elektroniniu būdu reikalavimų derinimo su tarptautiniais krovinių siuntų įvežimo, išvežimo ir gabenimo tranzitu standartais patirtį;

               –nustato ir parengia rizikos analizės standartus, taikomus informacijai, būtinai didelės rizikos krovinių siuntoms, įvežamoms į Naująją Zelandiją ir Sąjungą, jose perkraunamoms ar per jas gabenamiems tranzitu, nustatyti;

               –nustato ir parengia rizikos vertinimo standartų derinimo priemones;

               –nustato minimalius tikrinimo standartus ir metodus, kuriuos naudojant galima pasiekti atitiktį tiems standartams;

               –tobulina verslo partnerystės programas, skirtas tiekimo grandinės saugumui didinti ir palankesnėms teisėto prekių judėjimo sąlygoms sudaryti, ir nustato jų standartus;

               –apibrėžia ir įgyvendina konkrečias priemones siekiant abipusio rizikos valdymo metodų, rizikos standartų, saugumo patikrų ir verslo partnerystės programų, įskaitant lygiavertes prekybos lengvinimo priemones, pripažinimo;

               b)
                      veikia kaip kompetentinga institucija, sprendžianti klausimus, kylančius dėl šio Susitarimo III antraštinės dalies įgyvendinimo;

               c)
                     įgaliojamas priimti šiam Susitarimo įgyvendinti reikalingus sprendimus, įskaitant sprendimus dėl duomenų perdavimo ir tarpusavyje sutartų abipusio rizikos valdymo metodų, rizikos standartų, saugumo patikrų ir prekybos partnerystės programų pripažinimo privalumų, taip pat kitas prekybos lengvinimo priemones;

               c)
                     keičiasi nuomonėmis dėl visų bendro intereso klausimų, susijusių su muitinių bendradarbiavimu, įskaitant klausimus dėl būsimų priemonių ir joms skirtų išteklių;

               d)
                     priima savo vidaus darbo tvarkos taisykles.

               3. JMBK sukuria atitinkamus veiklos mechanizmus, be kita ko, darbo grupes, savo veiklai įgyvendinant šį Susitarimą paremti.

               21 straipsnis

               Įsigaliojimas ir trukmė

               1. Šis Susitarimas įsigalioja pirmą kito mėnesio dieną po to, kai Susitariančiosios Šalys pasikeičia diplomatinėmis notomis ir taip praneša viena kitai apie šiam tikslui reikalingų procedūrų užbaigimą.

               2. Šis Susitarimas gali būti iš dalies pakeistas abipusiu Susitariančiųjų Šalių sutarimu, joms pasikeitus diplomatinėmis notomis. Jeigu Susitariančiosios Šalys nesusitaria kitaip, pakeitimai įsigalioja 1 dalyje paminėtomis sąlygomis.

               3. Kiekviena Susitariančioji Šalis gali nutraukti šį Susitarimą raštu pranešdama kitai Šaliai. Nutraukimas įsigalioja po trijų mėnesių nuo pranešimo kitai Susitariančiajai Šaliai. Iki Susitarimo nutraukimo gauti pagalbos prašymai vykdomi pagal šio Susitarimo nuostatas.

               22 straipsnis

               Autentiški tekstai

               Šis Susitarimas sudarytas dviem egzemplioriais anglų, bulgarų, čekų, danų, estų, graikų, ispanų, italų, kroatų, latvių, lenkų, lietuvių, maltiečių, olandų, portugalų, prancūzų, rumunų, slovakų, slovėnų, suomių, švedų, vengrų ir vokiečių kalbomis. Visi tekstai yra autentiški. Kilus nesutarimų tarp Šalių dėl šio Susitarimo teksto, Šalys kreipiasi į JMBK.


               EUROPOS KOMISIJA
            Briuselis, 2016 01 21
            COM(2016) 9 final
            2016/0004(NLE)
            Pasiūlymas
            TARYBOS SPRENDIMAS
            dėl Europos Sąjungos ir Naujosios Zelandijos susitarimo dėl bendradarbiavimo ir administracinės savitarpio pagalbos muitinės veiklos srityje pasirašymo Europos Sąjungos vardu

               AIŠKINAMASIS MEMORANDUMAS

               1.PASIŪLYMO APLINKYBĖS

               2009 m. Naujoji Zelandija pareiškė pageidavimą užmegzti teisiškai įpareigojančius santykius su Europos Sąjunga ir kreipėsi į Europos Komisiją su savo vyriausybės prašymu plėtoti muitinių bendradarbiavimą su ES, dėmesį sutelkiant į tiekimo grandinės saugumą ir prekybos palengvinimą.

               2013 m. liepos 22 d. Taryba įgaliojo Komisiją pradėti derybas su Naująja Zelandija dėl susitarimo dėl bendradarbiavimo ir administracinės savitarpio pagalbos muitinės veiklos srityje (toliau – Susitarimas). 2013 m. rugsėjo mėn. Briuselyje pradėtos derybos vyko gana trumpai, sklandžiai ir efektyviai naudojant išteklius, ir buvo baigtos 2015 m. birželio mėn. Abi šalys susitarimą parafavo 2015 m. rugsėjo 23 d. Briuselyje.

               Susitarimu su Naująja Zelandija bus sukurtas teisinis pagrindas, dėl kurio bus įmanoma tiesiogiai ir struktūrizuotai bendradarbiauti, įskaitant administracinės savitarpio pagalbos teikimą kovojant su sukčiavimu muitinių srityje, su prekybos partnere, turinčia didelę įtaką tarptautinėje su muitinėmis susijusioje arenoje (būtent Pasaulio muitinių organizacijoje) ir Ramiojo vandenyno regione.

               Bendras susitarimo tikslas – plėtoti ir intensyvinti bendradarbiavimą su Naująja Zelandija ir administracinės savitarpio pagalbos muitinės veiklos srityje teikimą, visų pirma, nustatyti bendradarbiavimo sistemos teisinį pagrindą, siekiant užtikrinti didesnį tiekimo grandinės saugumą ir palengvinti sąlygas teisėtai prekybai, taip pat sudaryti sąlygas keistis informacija, kad būtų užtikrintas tinkamas muitinės veiklos taisyklių taikymas ir muitinės veiklos taisyklių pažeidimų prevencija, tyrimas ir kova su jais.

               Susitarimas sudaro pagrindą ateityje toliau plėtoti muitinių bendradarbiavimą, jei reikia, užtikrinant, pavyzdžiui, abipusį atitinkamų prekybos partnerystės programų pripažinimą (ES įgaliotieji ekonominės veiklos vykdytojai).

               ES jau yra sudariusi panašius susitarimus dėl muitinių bendradarbiavimo su JAV, Kinija, Japonija, Korėja, Indija, Kanada ir Honkongu.

               2.TEISINIS PAGRINDAS, SUBSIDIARUMO IR PROPORCINGUMO PRINCIPAI

               Tarybos prašoma priimti sprendimą, kuriuo leidžiama pasirašyti susitarimo projektą, remiantis Sutarties dėl Europos Sąjungos veikimo 207 straipsniu kartu su jos 218 straipsnio 5 dalimi.

               Pasiūlymas priskiriamas bendrai prekybos politikai – išimtinei Sąjungos kompetencijai.

               3.EX POST VERTINIMO, KONSULTACIJŲ SU SUINTERESUOTOSIOMIS ŠALIMIS IR POVEIKIO VERTINIMO REZULTATAI

               Su valstybėmis narėmis konsultuotasi Tarybos muitų sąjungos darbo grupėje.

               4.POVEIKIS BIUDŽETUI

               Pasiūlymas neturi poveikio Sąjungos biudžetui.

               5.KITI ELEMENTAI

                  Bus įsteigtas Jungtinis muitinių bendradarbiavimo komitetas, kurį sudarys abiejų šalių muitinių ir kitų kompetentingų institucijų atstovai. Jis užtikrins tinkamą šio susitarimo įgyvendinimą ir taikymą ir svarstys visus su jo taikymu susijusius klausimus.

               2016/0004 (NLE)

               Pasiūlymas

               TARYBOS SPRENDIMAS

               dėl Europos Sąjungos ir Naujosios Zelandijos susitarimo dėl bendradarbiavimo ir administracinės savitarpio pagalbos muitinės veiklos srityje pasirašymo Europos Sąjungos vardu

               EUROPOS SĄJUNGOS TARYBA,

               atsižvelgdama į Sutartį dėl Europos Sąjungos veikimo, ypač į jos 207 straipsnį kartu su 218 straipsnio 5 dalimi,

               atsižvelgdama į Europos Komisijos pasiūlymą,

               kadangi:

               (1)2013 m. liepos 22 d. Taryba įgaliojo Komisiją pradėti derybas su Naująja Zelandija dėl Europos Sąjungos ir Naujosios Zelandijos susitarimo dėl bendradarbiavimo ir administracinės savitarpio pagalbos muitinės veiklos srityje. Derybos buvo sėkmingai užbaigtos parafavus susitarimą;

               (2)Europos Sąjunga ir Naujoji Zelandija turėtų nustatyti bendradarbiavimo sistemos teisinį pagrindą, kad būtų užtikrintas didesnis tiekimo grandinės saugumas ir palengvintos sąlygos teisėtai prekybai ir kad sudarytos sąlygos keistis informacija siekiant užtikrinti tinkamą muitinės veiklos taisyklių taikymą ir muitinės veiklos taisyklių pažeidimų prevenciją, tyrimą ir kovą su jais;

               (3)todėl Susitarimas turėtų būti pasirašytas Sąjungos vardu su sąlyga, kad jis bus sudarytas vėliau;

               PRIĖMĖ ŠĮ SPRENDIMĄ:

               1 straipsnis

               Sąjungos vardu leidžiama pasirašyti Europos Sąjungos ir Naujosios Zelandijos susitarimą dėl bendradarbiavimo ir administracinės savitarpio pagalbos muitinės veiklos srityje su sąlyga, kad minėtas susitarimas bus sudarytas.

               Susitarimo tekstas pridedamas prie šio sprendimo.

               2 straipsnis

               Tarybos generalinis sekretoriatas parengia įgaliojamąjį raštą, kuriuo Susitarimo derybininko nurodytam (iems) asmeniui (ims) suteikiami įgaliojimai pasirašyti Susitarimą su sąlyga, kad jis bus sudarytas.

               3 straipsnis

               Šis sprendimas įsigalioja jo priėmimo dieną.

               Priimta Briuselyje

                     Tarybos vardu

                     Pirmininkas

    ---documentbreak---

               EUROPOS KOMISIJA
            Briuselis, 2016 01 21
            COM(2016) 9 final
            PRIEDAS
            Europos Sąjungos ir Naujosios Zelandijos susitarimas dėl bendradarbiavimo ir administracinės savitarpio pagalbos muitinės veiklos srityje
            prie
            Pasiūlymo dėl
            TARYBOS SPRENDIMOdėl Europos Sąjungos ir Naujosios Zelandijos susitarimo dėl bendradarbiavimo ir administracinės savitarpio pagalbos muitinės veiklos srityje pasirašymo Europos Sąjungos vardu

               PRIEDAS

               Europos Sąjungos ir Naujosios Zelandijos susitarimas dėl bendradarbiavimo ir administracinės savitarpio pagalbos muitinės veiklos srityje

               prie

               Pasiūlymo dėl

               TARYBOS SPRENDIMO

                  dėl Europos Sąjungos ir Naujosios Zelandijos susitarimo dėl bendradarbiavimo ir administracinės savitarpio pagalbos muitinės veiklos srityje pasirašymo Europos Sąjungos vardu

               EUROPOS SĄJUNGA (toliau – Sąjunga) ir NAUJOJI ZELANDIJA (toliau – Susitariančiosios Šalys),

               ATSIŽVELGDAMOS į Naujosios Zelandijos ir Sąjungos prekybinių ryšių svarbą ir norėdamos prisidėti prie šių ryšių darnios plėtros, naudingos abiem Susitariančiosioms Šalims;

               PRIPAŽINDAMOS, kad siekiant šio tikslo turėtų būti įsipareigota plėtoti muitinių bendradarbiavimą;

               ATSIŽVELGDAMOS į Susitariančiųjų Šalių muitinių bendradarbiavimo, susijusio su muitinės procedūromis, plėtotę;

               MANYDAMOS, kad veiksmai, pažeidžiantys muitinės veiklos taisykles, kenkia abiejų Susitariančiųjų Šalių ekonominiams, fiskaliniams ir prekybiniams interesams, ir pripažindamos muitų ir kitų mokesčių tikslaus įvertinimo užtikrinimo svarbą;

               ĮSITIKINUSIOS, kad priemonės, kurių imamasi siekiant užkirsti kelią tokiems veiksmams, gali būti veiksmingesnės bendradarbiaujant jų muitinių įstaigoms;

               PRIPAŽINDAMOS svarbų muitinių įstaigų vaidmenį ir muitinės procedūrų svarbą skatinant prekybos lengvinimą ir didinant piliečių apsaugą;

               SIEKDAMOS sudaryti pagrindą stiprinti bendradarbiavimą, kad muitinės procedūros būtų dar labiau supaprastintos ir suderintos ir pagal atitinkamas tarptautines iniciatyvas būtų remiami bendri veiksmai, įskaitant prekybos palengvinimą ir tiekimo grandinės saugumo stiprinimą;

               PRIPAŽINDAMOS prekybos lengvinimo susitarimo, sudaryto globojant PPO, svarbą ir akcentuodamos jo patvirtinimo ir veiksmingo įgyvendinimo svarbą;

               REMDAMOSI svarbiausiomis Pasaulio muitinių organizacijos (toliau – PMO) pasaulinės prekybos saugumo ir supaprastinimo standartų sistemos SAFE (toliau – sistema SAFE) nuostatomis;

               ATSIŽVELGDAMOS į abiejų Susitariančiųjų Šalių didelius įsipareigojimus imtis su muitinėmis susijusių veiksmų ir bendradarbiauti kovojant su intelektinės nuosavybės teisių pažeidimais;

               ATSIŽVELGDAMOS į Susitariančiųjų Šalių jau prisiimtus arba joms taikomus įsipareigojimus pagal tarptautines konvencijas ir į Pasaulio prekybos organizacijos (toliau – PPO) vykdomą su muitinėmis susijusią veiklą;

               ATSIŽVELGDAMOS į atitinkamas PMO priemones, visų pirma, į 1953 m. gruodžio 5 d. Rekomendaciją dėl savitarpio administracinės pagalbos,

               SUSITARĖ:

               I ANTRAŠTINĖ DALIS

               BENDROSIOS NUOSTATOS

               1 straipsnis

               Terminų apibrėžtys

               1. Šiame Susitarime:

               a)
                     „muitinės veiklos taisyklės“ – tai Sąjungos arba Naujosios Zelandijos įstatymai ir kiti teisės aktai, kuriais reglamentuojamas prekių importas, eksportas bei tranzitas ir jų pateikimas į rinką pagal bet kurią kitą muitinės tvarką ar procedūrą, įskaitant draudimo, apribojimo ir kontrolės priemones, ir kuriuos savo atitinkamose teritorijose tvarko, taiko ar užtikrina jų vykdymą Susitariančiųjų Šalių muitinių įstaigos;

               b)
                     „Susitariančiosios Šalies įstatymai ir kiti teisės aktai“, „tos Susitariančiosios Šalies įstatymai ir kiti teisės aktai“ ir „kiekvienos Susitariančiosios Šalies įstatymai ir kiti teisės aktai“ – tai pagal aplinkybes Sąjungoje taikomi įstatymai ir kiti teisės aktai ar Naujojoje Zelandijoje taikomi įstatymai ir kiti teisės aktai, atsižvelgiant į kontekstą;

               c)
                     „muitinės įstaiga“ – Europos Sąjungoje tai Europos Sąjungos Komisijos (toliau – Komisija) kompetentingos tarnybos, atsakingos už muitinių klausimus, ir Sąjungos valstybių narių muitinių įstaigos; Naujojoje Zelandijoje tai Naujosios Zelandijos muitinės tarnyba;

               d)
                     „institucija pareiškėja“ – tai Susitariančiosios Šalies tam tikslui paskirta kompetentinga administracinė institucija, kuri prašo pagalbos pagal šį Susitarimą;

               e)
                     „institucija, į kurią kreipiamasi“ – tai Susitariančiosios Šalies tam tikslui paskirta kompetentinga administracinė institucija, kuri gauna pagalbos prašymą pagal šį Susitarimą;

               f)
                     „asmuo“ – tai bet kuris fizinis asmuo, juridinis asmuo arba bet kuris juridinio asmens statuso neturintis subjektas, įsteigtas arba suformuotas pagal kiekvienos Susitariančiosios Šalies įstatymus ir kitus teisės aktus ir importuojantis, eksportuojantis arba vežantis tranzitu prekes;

               g)
                     „informacija“ – tai duomenys, įskaitant asmens duomenis, dokumentai, ataskaitos ir kiti visokių formų pranešimai, įskaitant elektronines jų kopijas;

               h)
                     „asmens duomenys“ – tai bet kokia informacija, susijusi su fiziniu asmeniu, kurio tapatybė yra arba gali būti nustatyta;

               i)
                     „muitinės veiklos taisykles pažeidžiantis veiksmas“ – tai bet koks muitinės veiklos taisyklių pažeidimas ar bandymas jas pažeisti.

               2 straipsnis

               Teritorinis taikymas

               1. Šis Susitarimas taikomas Sąjungos muitų teritorijoje (kaip aprašyta Reglamento (EB) Nr. 2913/92, nustatančio Bendrijos muitinės kodeksą, 3 straipsnyje) ir Naujosios Zelandijos teritorijoje (išskyrus Tokelau), kurioje galioja jos muitinės veiklos taisyklės.

               3 straipsnis

               Įgyvendinimas

               1. Šis Susitarimas įgyvendinamas laikantis kiekvienos Susitariančiosios Šalies įstatymų ir kitų teisės aktų (įskaitant duomenų apsaugos srities teisės aktus) ir atsižvelgiant į savo atitinkamų muitinių įstaigų išteklius.

               2. Sąjungos ir Naujosios Zelandijos muitinių įstaigos sprendžia dėl visų praktinių priemonių ir susitarimų, reikalingų šiam Susitarimui įgyvendinti.

               4 straipsnis

               Ryšys su kitais tarptautiniais susitarimais

               1. Šio Susitarimo nuostatos neturi įtakos nė vienos Susitariančiosios Šalies teisėms ir pareigoms, kurias ji turi pagal kurį nors kitą tarptautinį susitarimą, prie kurio yra prisijungusi.

               2. Nepaisant 1 dalies nuostatų, šio Susitarimo nuostatos yra viršesnės už bet kurio dvišalio susitarimo dėl muitinių bendradarbiavimo ir administracinės savitarpio pagalbos, kuris buvo ar gali būti sudarytas tarp atskirų Sąjungos valstybių narių ir Naujosios Zelandijos, nuostatas, jei tokių dvišalių susitarimų nuostatos yra nesuderinamos su šio Susitarimo nuostatomis.

               3. Šio Susitarimo nuostatos neturi įtakos Sąjungos nuostatoms, reglamentuojančioms kompetentingų Komisijos tarnybų ir Sąjungos valstybių narių muitinių įstaigų tarpusavio informacijos perdavimą, kai perduodama pagal šį Susitarimą gauta informacija, kuri gali būti svarbi Sąjungai.

               II ANTRAŠTINĖ DALIS

               MUITINIŲ BENDRADARBIAVIMAS

               5 straipsnis

               Bendradarbiavimo sritis

               1. Pagal šį Susitarimą bendradarbiavimas apima visus klausimus, susijusius su muitinės veiklos taisyklių taikymu.

               2. Siekdamos palengvinti teisėtą prekybą ir prekių judėjimą, užtikrinti, kad prekiautojai labiau laikytųsi reikalavimų, saugoti piliečius ir intelektinės nuosavybės teises, Sąjungos ir Naujosios Zelandijos muitinių įstaigos bendradarbiauja siekdamos:

               a)
                     saugoti teisėtą prekybą, veiksmingai užtikrindamos, kad būtų vykdomi teisės aktų reikalavimai ir jų būtų laikomasi;

               b)
                     užtikrinti tiekimo grandinės saugumą, kad būtų palengvintas saugus prekių judėjimas tarp Sąjungos ir Naujosios Zelandijos;

               c)
                     kuo labiau padidinti savo įnašą į PMO, PPO ir kitas susijusias tarptautines organizacijas, pagerinant muitinių darbo metodus ir sprendžiant problemas, susijusias su muitinės procedūromis, muitinės reikalavimų vykdymu ir prekybos palengvinimu; pašalinant ekonominės veiklos vykdytojams tenkančią nereikalingą naštą; sudarant palankesnes sąlygas stropiai reikalavimų besilaikantiems veiklos vykdytojams; užtikrinant apsaugos priemones nuo sukčiavimo ir neteisėtos ar kenkėjiškos veiklos;

               d)
                     įgyvendinti atitinkamų šalių priimtas tarptautines muitų ir prekybos srities priemones ir standartus, įskaitant esmines Tarptautinės muitinės procedūrų supaprastinimo ir suderinimo konvencijos (su pakeitimais) ir Tarptautinės konvencijos dėl suderintos prekių aprašymo ir kodavimo sistemos nuostatas;

               e)
                     įgyvendinti PPO prekybos lengvinimo susitarimą jam įsigaliojus;

               f)
                     bendradarbiauti vykdant naujų muitinės procedūrų tyrimus, plėtrą, bandymus ir vertinimą, rengiant darbuotojams mokymus ir keičiantis jais, taip pat teikiant pagalbą;

               g)
                     keistis informacija apie muitinės veiklos taisykles, jų įgyvendinimą ir muitinės procedūras, visų pirma muitinės procedūrų paprastinimo ir modernizavimo srityje,

               h)
                     rengti bendras iniciatyvas, susijusias su importo, eksporto ir kitomis muitinės procedūromis, ir užtikrinti, kad verslo bendruomenei būtų teikiamos veiksmingos paslaugos.

               6 straipsnis

               Tiekimo grandinės saugumas ir rizikos valdymas

               1. Susitariančiosios Šalys kartu nagrinėja su muitinės veikla susijusius tarptautinės prekybos tiekimo grandinės saugumo užtikrinimo ir palengvinimo aspektus pagal SAFE sistemą. Be kita ko, jos bendradarbiauja:

               a)
                     stiprindamos su muitinės veikla susijusius tarptautinės prekybos logistikos grandinės saugumo užtikrinimo aspektus, tuo pat metu sudarydamos palankesnes sąlygas teisėtai prekybai;

               b)
                     kiek tai praktiškai įmanoma, nustatydamos minimalius standartus, kuriuos turi atitikti rizikos valdymo metodai ir su jais susiję reikalavimai bei programos;

               c)
                     kai tinkama, nustatydamos, kad abipusiai pripažįstami rizikos valdymo metodai, rizikos standartai, saugumo patikros, tiekimo grandinės saugumas ir verslo partnerystės programos, įskaitant lygiavertes prekybos lengvinimo priemones;

               d)
                     keisdamosi informacija apie tiekimo grandinės saugumą ir rizikos valdymą;

               e)
                     kurdamos kontaktinius keitimosi informacija apie tiekimo grandinės saugumą ir rizikos valdymą centrus;

               f)
                     prireikus sukurdamos informacijos (įskaitant informaciją, pateikiamą prieš prekių įvežimą ir išvežimą) mainų sąsają;

               g)
                     dalyvaudamos daugiašaliuose forumuose, kuriuose gali būti tinkamai iškeliami ir svarstomi su tiekimo grandinės saugumu ir rizikos valdymu susiję klausimai.

               III ANTRAŠTINĖ DALIS

               ADMINISTRACINĖ SAVITARPIO PAGALBA

               7 straipsnis

               Pagalbos taikymo sritis

               1. Sąjungos ir Naujosios Zelandijos muitinių įstaigos viena kitai padeda vykdant muitinės veiklos taisyklių pažeidimų prevenciją, nustatymą, tyrimą ir šalinimą.

               2. Pagalba pagal šį Susitarimą nepažeidžia nė vienos Susitariančiosios Šalies pagal tarptautinius susitarimus arba jos įstatymus ir kitus teisės aktus nustatytų teisių ar pareigų dėl savitarpio pagalbos baudžiamosiose bylose. Ji taip pat netaikoma tai informacijai, kuri teisėtai gaunama teisminės institucijos prašymu.

               3. Šis Susitarimas netaikomas pagalbai, skirtai muitams, mokesčiams ar baudoms išieškoti.

               8 straipsnis

               Prašoma pagalba

               1. Institucijos pareiškėjos prašymu institucija, į kurią kreipiamasi, suteikia jai visą susijusią informaciją, kuri gali jai padėti užtikrinti, kad muitinės veiklos taisyklės būtų taikomos tinkamai, įskaitant informaciją apie nustatytą ar suplanuotą veiklą, kuris yra ar galėtų būti muitinės veiklos taisykles pažeidžiantis veiksmas.

               2. Institucijos pareiškėjos prašymu institucija, į kurią kreipiamasi, praneša jai:

               a)
                     ar prekės, eksportuotos iš vienos Susitariančiosios Šalies, buvo tinkamai importuotos į kitą, prireikus nurodydama prekėms taikytą muitinės procedūrą, ir

               b)
                     ar prekės, importuotos į vieną Susitariančiąją Šalį, buvo tinkamai eksportuotos iš kitos, prireikus nurodydama prekėms taikytą muitinės procedūrą.

               3. Institucijos pareiškėjos prašymu institucija, į kurią kreipiamasi, pagal jai taikomus įstatymus ir kitus teisės aktus imasi reikalingų veiksmų, kad būtų ypatingai prižiūrimi:

               a)
                     asmenys, kurių atžvilgiu yra pagrįstų priežasčių manyti, kad jie dalyvauja arba dalyvavo muitinės veiklos taisykles pažeidžiančiuose veiksmuose;

               b)
                     vietos, kuriose prekės yra arba gali būti saugomos ar surenkamos taip, kad yra pagrįstų priežasčių manyti, kad šios prekės gali būti naudojamos veiksmams, kuriais pažeidžiamos muitinės veiklos taisyklės;

               c)
                     prekės, kurios yra arba gali būti vežamos taip, kad yra pagrįstų priežasčių manyti, jog jos gali būti naudojamos veiksmams, kuriais pažeidžiamos muitinės veiklos taisyklės, ir

               d)
                     transporto priemonės, kurios yra arba gali būti naudojamos taip, kad yra pagrįstų priežasčių manyti, jog jos gali būti naudojamos veiksmams, kuriais pažeidžiamos muitinės veiklos taisyklės.

               9 straipsnis

               Savanoriška pagalba

               Susitariančiosios Šalys, remdamosi savo įstatymais ir kitais teisės aktais, savo iniciatyva teikia viena kitai pagalbą, jei mano, kad tokia pagalba reikalinga tinkamam muitinės veiklos taisyklių taikymui užtikrinti, visų pirma suteikdamos gautą informaciją, susijusią su:

               a)
                     veikla, kuri yra arba, atrodo, yra muitinės veiklos taisykles pažeidžiantis veiksmas ir kuri gali dominti kitą Susitariančiąją Šalį;

               b)
                     naujais būdais ar metodais, taikomais vykdant muitinės veiklos taisykles pažeidžiančius veiksmus;

               c)
                     prekėmis, kurios žinomos kaip muitinės veiklos taisykles pažeidžiančių veiksmų objektai;

               d)
                     asmenimis, kurių atžvilgiu yra priežasčių manyti, kad jie dalyvauja arba dalyvavo muitinės veiklos taisykles pažeidžiančiuose veiksmuose, ir

               e)
                     transporto priemonėmis, kurios, yra pagrįstų priežasčių manyti, buvo, yra arba gali būti naudojamos veiksmams, kuriais pažeidžiamos muitinės veiklos taisyklės.

               10 straipsnis

               Dokumentų pristatymas, pranešimas

               1. Institucijos pareiškėjos prašymu institucija, į kurią kreipiamasi, laikydamasi jai taikomų įstatymų ir teisės aktų, imasi visų reikiamų priemonių, kad:

               a)
                     būtų pristatyti visi dokumentai, arba

               b)
                     adresatui, gyvenančiam arba įsisteigusiam institucijos, į kurią kreipiamasi, šalies teritorijoje, būtų pranešta apie institucijos pareiškėjos sprendimus, kurie yra susiję su šiuo Susitarimu.

               2. Prašymai pristatyti dokumentus arba pranešimai apie sprendimus teikiami raštu oficialia institucijos, į kurią kreipiamasi, kalba arba tai institucijai priimtina kalba.

               11 straipsnis

               Pagalbos prašymų forma ir turinys

               1. Prašymai pagal šį Susitarimą pateikiami raštu. Kartu su prašymais teikiami dokumentai, būtini tokiems prašymams patenkinti. Jeigu susidaro tokia padėtis, kad būtina skubėti, gali būti priimamas ir prašymas žodžiu, tačiau jis nedelsiant turi būti patvirtintas raštu.

               2. 1 dalyje nurodytuose prašymuose pateikiama tokia informacija:

               a)
                     institucija pareiškėja;

               b)
                     prašoma priemonė;

               c)
                     prašymo objektas ir priežastis;

               d)
                     susiję įstatymai ir kiti teisės aktai;

               e)
                     kuo tikslesnė ir išsamesnė informacija apie prekes ar asmenis, dėl kurių prašoma atlikti tyrimą, ir

               f)
                     susijusių tyrimų faktų santrauka.

               3. Prašymai teikiami oficialia institucijos, į kurią kreipiamasi, kalba ar tai institucijai priimtina kalba. Šis reikalavimas netaikomas dokumentams, kurie pridedami prie prašymo, teikiamo remiantis 1 dalimi.

               4. Jei prašymas neatitinka pirmiau nurodytų formos reikalavimų, galima prašyti jį pataisyti ar papildyti; iki to gali būti imtasi atsargumo priemonių.

               12 straipsnis

               Prašymų vykdymas

               1. Siekdama patenkinti pagalbos prašymą, institucija, į kurią kreipiamasi, veikia pagal savo kompetenciją nedelsdama ir neviršydama turimų išteklių, tarsi veikdama savo iniciatyva arba kitų savo institucijų prašymu, pateikdama jau turimą informaciją, atlikdama atitinkamus tyrimus arba suorganizuodama, kad jie būtų atliekami. Ši dalis taip pat taikoma visoms kitoms institucijoms, kurioms institucija, į kurią kreipiamasi, perdavė prašymą pagal šį Susitarimą, kai negali veikti pati.

               2. Prašymai suteikti pagalbą vykdomi pagal Susitariančiosios Šalies, į kurią kreipiamasi, įstatymus ir teisės aktus.

               3. Vienos Susitariančiosios Šalies tinkamai įgalioti pareigūnai, turėdami kitos Susitariančiosios Šalies sutikimą bei laikydamiesi pastarosios nustatytų sąlygų, gali atvykti į instituciją, į kurią kreipiamasi, ar į kurią nors kitą instituciją, kaip nurodyta 1 dalyje, ir gauti informacijos, susijusios su veikla, kuri apima ar gali apimti muitinės veiklos taisykles pažeidžiančius veiksmus,  kurios institucijai pareiškėjai reikia šiame Susitarime nurodytiems tikslams pasiekti.

               4. Tinkamai įgalioti vienos Susitariančiosios Šalies pareigūnai, turėdami kitos Susitariančiosios Šalies sutikimą bei laikydamiesi pastarosios nustatytų sąlygų, gali dalyvauti atliekant užklausas pastarosios Šalies valstybės teritorijoje.

               13 straipsnis

               Informacijos pranešimo forma

               1. Institucija, į kurią kreipiamasi, institucijai pareiškėjai pagal šį Susitarimą gautu prašymu atliktų tyrimų rezultatus teikia raštu kartu su susijusiais dokumentais, patvirtintomis dokumentų kopijomis ar kitais objektais.

               2. Informacija, perduota pagal 1 dalį, gali būti skaitmeninės formos.

               3. Rinkmenų ir dokumentų originalai perduodami tik gavus prašymą, jei patvirtintų kopijų nepakanka. Šie originalai kuo greičiau grąžinami institucijai, į kurią kreipiamasi.

               14 straipsnis

               Pareigos teikti pagalbą išimtys

               1. Galima atsisakyti teikti pagalbą, patenkančią į šio Susitarimo taikymo sritį, arba jai taikyti tam tikras sąlygas ar reikalavimus tais atvejais, kai, Susitariančiosios Šalies nuomone, pagalba pagal šį Susitarimą:

               a)
                     galėtų pažeisti Naujosios Zelandijos arba Sąjungos valstybės narės, kurios buvo prašoma teikti pagalbą pagal šį Susitarimą, suverenitetą;

               b)
                      galėtų pakenkti viešajai tvarkai, saugumui ar kitiems esminiams interesams;

               c)
                      pažeistų komercines paslaptis ar pakenktų teisėtiems komerciniams interesams; arba

               d)
                     būtų nesuderinama su taikomais įstatymais ir kitais teisės aktais, įskaitant tuos, kurie skirti asmens privatumui ar finansiniams asmenų reikalams ir sąskaitoms apsaugoti, bet jais neapsiribojant.

               2. Institucija, į kurią kreipiamasi, gali atidėti pagalbos teikimą, jei ji gali pakenkti atliekamam tyrimui, teisminiam persekiojimui ar bylos nagrinėjimui teisme. Tada institucija, į kurią kreipiamasi, tariasi su institucija pareiškėja, siekdama nustatyti, ar galima teikti pagalbą tokiomis sąlygomis, kokių gali pareikalauti institucija, į kurią kreipiamasi.

               3. Jei institucija pareiškėja prašo pagalbos, kurios ji pati paprašyta suteikti negalėtų, ji tai nurodo savo prašyme. Tada institucija, į kurią kreipiamasi, sprendžia, kaip atsakyti į tokį prašymą.

               4. 1 ir 2 dalyse nurodytais atvejais institucijos, į kurią kreipiamasi, sprendimas ir jos motyvai turi būti nedelsiant pranešti institucijai pareiškėjai.

               15 straipsnis

               Ekspertai ir liudytojai

               Institucijos, į kurią kreipiamasi, pareigūnas gali būti įgaliotas, neviršydamas suteiktų įgaliojimų, būti ekspertu arba liudytoju kitos Susitariančiosios Šalies valdžios institucijoje, kai nagrinėjami klausimai, kuriems taikomas šis Susitarimas, ir pateikti objektus, dokumentus ar patvirtintas jų kopijas, kurie gali būti reikalingi tuo tikslu. Pateikiant prašymą dėl pareigūno dalyvavimo, turi būti konkrečiai nurodoma, kurioje institucijoje, kokiais klausimais ir kokių pareigų ar kvalifikacijos pareigūnas duos parodymus.

               16 straipsnis

               Pagalbos teikimo išlaidos

               1. Susitariančiosios Šalys nepateikia viena kitai jokių reikalavimų dėl išlaidų, atsiradusių įgyvendinant šį Susitarimą, padengimo, išskyrus, jei prireikia, reikalavimus dėl ekspertų ir liudytojų dalyvavimo pagal 15 straipsnį bei vertėjų raštu ir žodžiu išlaidų padengimo, jei jie nėra valstybės tarnautojai.

               IV ANTRAŠTINĖ DALIS

               INFORMACIJOS MAINAI

               17 straipsnis

               Informacijos konfidencialumas ir apsauga

               1. Visa bet kokia forma pagal šį Susitarimą pranešta informacija yra laikoma konfidencialia arba riboto naudojimo, priklausomai nuo kiekvienoje iš Susitariančiųjų Šalių taikomų taisyklių.

               2. Susitariančioji Šalis negali naudoti arba atskleisti informacijos, gautos pagal šį Susitarimą, išskyrus atvejus, kai to reikia šiame Susitarime numatytais tikslais arba kai gauna išankstinį rašytinį informaciją teikiančios Susitariančiosios Šalies sutikimą ir kai laikomasi išlygų ir apribojimų, kurių informaciją teikianti Susitariančioji Šalis gali reikalauti. Tačiau jeigu kurios nors Susitariančiosios Šalies įstatymuose ir kituose teisės aktuose reikalaujama, kad ji atskleistų informaciją, gautą pagal šį Susitarimą, ji apie tokį atskleidimą praneša ją pateikusiai Susitariančiajai Šaliai ir, kai įmanoma, iki tos informacijos atskleidimo.

               3. Atsižvelgiant į reikalavimus, taikomus Susitariančiajai Šaliai pagal jos įstatymus ir kitus teisės aktus, arba į aiškiai nurodytas didesnio saugumo tvarkant informaciją reikalaujančias sąlygas, išlygas, apribojimus ar instrukcijas, visai pagal šį Susitarimą pateikiamai informacijai suteikiamas to paties arba aukštesnio lygio saugumas ir privatumo apsauga, kaip nurodo institucija, į kurią kreipiamasi, slaptumo žymos klasifikacijoje arba bet kokiose prie informacijos pridėtose tvarkymo išlygose.

               4. Asmens duomenimis gali būti keičiamasi tik tuomet, kai Susitariančioji Šalis, galinti juos gauti, įsipareigoja tokius duomenis saugoti tokiu būdu, kokį asmens duomenis galinti perduoti Susitariančioji Šalis laiko tinkamu.

               5. Kiekviena Susitariančioji Šalis gali prieigą prie informacijos, gautos pagal šį Susitarimą, suteikti tik tiems asmenims, kurie turi žinoti apie jos turinį.

               6. Kiekviena Susitariančioji Šalis leidžia laikyti ir perduoti informaciją, gautą pagal šį Susitarimą, naudojant pripažintus apsaugos mechanizmus, pavyzdžiui, slaptažodžius, šifruotes arba kitas tinkamas apsaugos priemones, atitinkančias prie konkrečios informacijos pridėtų slaptumo žymų reikalavimus.

               7. Kiekviena Susitariančioji Šalis informuoja kitą Šalį apie bet kokią atsitiktinę arba nesankcionuotą prieigą prie pagal Susitarimą gautos informacijos, atsitiktinį ar nesankcionuotą jos naudojimą, atskleidimą, pakeitimą ar sunaikinimą ir pateikia išsamią informaciją apie atsitiktinę arba nesankcionuotą prieigą prie tokios informacijos, atsitiktinį ar nesankcionuotą jos naudojimą, atskleidimą, pakeitimą ar sunaikinimą.

               8. Jei pagal šį Susitarimą gauta informacija buvo atsitiktinai atskleista arba pakeista, kiekviena Susitariančioji Šalis turi padaryti viską, kas įmanoma, kad informacija būtų susigrąžinta arba, jei susigrąžinimas neįmanomas – kad atskleista arba pakeista informacija būtų sunaikinta.

               9. Kiekviena Susitariančioji Šalis gali paprašyti papildomai apsaugoti itin slaptą informaciją.

               10. Informacija negali būti tvarkoma ir saugoma ilgiau, nei reikia šiam Susitarimui įgyvendinti; tai daroma pagal kiekvienoje Susitariančioje Šalyje galiojančius reikalavimus, susijusius su viešųjų įrašų privatumu ir tvarkymu. Kiekviena Susitariančioji Šalis užtikrina, kad informacija, kuri buvo gauta pagal šį Susitarimą, būtų tinkamai sunaikinta, kaip numatyta tos Susitariančiosios Šalies įstatymuose ir kituose teisės aktuose.

               11. Jokia šio Susitarimo nuostata nekliudo naudoti pagal šį Susitarimą gautą informaciją ar dokumentus kaip įrodymus vėliau pradėtuose teismo procesuose dėl muitinės veiklos taisykles pažeidžiančių veiksmų ar pateikiant dėl jų kaltinimus. Dėl to Susitariančiosios Šalys savo įrodymų medžiagoje, pranešimuose ir parodymuose bei vėliau keliamose bylose ir kaltinimuose, kurie gali būti vėliau panaudoti teismuose, gali naudoti kaip įrodymus pagal šio Susitarimo nuostatas gautą informaciją ir dokumentus. Apie tokį naudojimą pranešama Susitariančiajai Šaliai, suteikusiai informaciją arba leidusiai susipažinti su tais dokumentais.

               V ANTRAŠTINĖ DALIS

               BAIGIAMOSIOS NUOSTATOS

               18 straipsnis

               Pavadinimai

               Šio Susitarimo antraštinių dalių ir straipsnių pavadinimai įrašyti tik tam, kad būtų patogiau daryti į juos nuorodas, ir jie neturi įtakos šio Susitarimo aiškinimui.

               19 straipsnis

               Konsultacijos

               Visi klausimai ar ginčai, susiję su šio Susitarimo aiškinimu ar įgyvendinimu, sprendžiami Susitariančiųjų Šalių konsultacijomis; kai reikia, turi būti priimtas Jungtinio muitinių bendradarbiavimo komiteto sprendimas.

               20 straipsnis

               Jungtinis muitinių bendradarbiavimo komitetas

               1. Šiuo dokumentu įkuriamas Jungtinis muitinių bendradarbiavimo komitetas (toliau – JMBK), kurį sudaro Susitariančiųjų Šalių muitinių ir kitų kompetentingų institucijų atstovai. Jie susitinka abipusiu sutarimu nustatytoje vietoje, sutartą dieną ir turėdami darbotvarkę, dėl kurios yra susitarę.

               2. JMBK užtikrina tinkamą šio Susitarimo taikymą ir įgyvendinimą ir svarsto visus su jo taikymu susijusius klausimus. Šiuo tikslu JMBK, inter alia:

               a)
                     vadovaudamasis šio Susitarimo tikslais, imasi reikiamų priemonių, reikalingų muitinių bendradarbiavimui ir pagalbai užtikrinti, visų pirma:

               –nustato bet kokius įstatymų ar kitų teisės aktų pakeitimus, būtinus šiam Susitarimui įgyvendinti;

               –nustato ir kuria informacijos informacijos mainų mechanizmų tobulinimo priemones;

               –nustato ir įtvirtina geriausią patirtį, įskaitant geriausią išankstinio informacijos apie krovinius pateikimo elektroniniu būdu reikalavimų derinimo su tarptautiniais krovinių siuntų įvežimo, išvežimo ir gabenimo tranzitu standartais patirtį;

               –nustato ir parengia rizikos analizės standartus, taikomus informacijai, būtinai didelės rizikos krovinių siuntoms, įvežamoms į Naująją Zelandiją ir Sąjungą, jose perkraunamoms ar per jas gabenamiems tranzitu, nustatyti;

               –nustato ir parengia rizikos vertinimo standartų derinimo priemones;

               –nustato minimalius tikrinimo standartus ir metodus, kuriuos naudojant galima pasiekti atitiktį tiems standartams;

               –tobulina verslo partnerystės programas, skirtas tiekimo grandinės saugumui didinti ir palankesnėms teisėto prekių judėjimo sąlygoms sudaryti, ir nustato jų standartus;

               –apibrėžia ir įgyvendina konkrečias priemones siekiant abipusio rizikos valdymo metodų, rizikos standartų, saugumo patikrų ir verslo partnerystės programų, įskaitant lygiavertes prekybos lengvinimo priemones, pripažinimo;

               b)
                      veikia kaip kompetentinga institucija, sprendžianti klausimus, kylančius dėl šio Susitarimo III antraštinės dalies įgyvendinimo;

               c)
                     įgaliojamas priimti šiam Susitarimo įgyvendinti reikalingus sprendimus, įskaitant sprendimus dėl duomenų perdavimo ir tarpusavyje sutartų abipusio rizikos valdymo metodų, rizikos standartų, saugumo patikrų ir prekybos partnerystės programų pripažinimo privalumų, taip pat kitas prekybos lengvinimo priemones;

               c)
                     keičiasi nuomonėmis dėl visų bendro intereso klausimų, susijusių su muitinių bendradarbiavimu, įskaitant klausimus dėl būsimų priemonių ir joms skirtų išteklių;

               d)
                     priima savo vidaus darbo tvarkos taisykles.

               3. JMBK sukuria atitinkamus veiklos mechanizmus, be kita ko, darbo grupes, savo veiklai įgyvendinant šį Susitarimą paremti.

               21 straipsnis

               Įsigaliojimas ir trukmė

               1. Šis Susitarimas įsigalioja pirmą kito mėnesio dieną po to, kai Susitariančiosios Šalys pasikeičia diplomatinėmis notomis ir taip praneša viena kitai apie šiam tikslui reikalingų procedūrų užbaigimą.

               2. Šis Susitarimas gali būti iš dalies pakeistas abipusiu Susitariančiųjų Šalių sutarimu, joms pasikeitus diplomatinėmis notomis. Jeigu Susitariančiosios Šalys nesusitaria kitaip, pakeitimai įsigalioja 1 dalyje paminėtomis sąlygomis.

               3. Kiekviena Susitariančioji Šalis gali nutraukti šį Susitarimą raštu pranešdama kitai Šaliai. Nutraukimas įsigalioja po trijų mėnesių nuo pranešimo kitai Susitariančiajai Šaliai. Iki Susitarimo nutraukimo gauti pagalbos prašymai vykdomi pagal šio Susitarimo nuostatas.

               22 straipsnis

               Autentiški tekstai

               Šis Susitarimas sudarytas dviem egzemplioriais anglų, bulgarų, čekų, danų, estų, graikų, ispanų, italų, kroatų, latvių, lenkų, lietuvių, maltiečių, olandų, portugalų, prancūzų, rumunų, slovakų, slovėnų, suomių, švedų, vengrų ir vokiečių kalbomis. Visi tekstai yra autentiški. Kilus nesutarimų tarp Šalių dėl šio Susitarimo teksto, Šalys kreipiasi į JMBK.