Avis juridique important

|

52004PC0553

Pasiūlymas Tarybos sprendimas dėl leidimo Italijai taikyti priemonę, nukrypstančią nuo Šestosios direktyvos 77/388/EEB 2 straipsnio 1 dalies nuostatų dėl valstybių narių apyvartos mokesčių įstatymų derinimo  /* KOM/2004/0553 galutinis */

Pasiūlymas TARYBOS SPRENDIMAS dėl leidimo Italijai taikyti priemonę, nukrypstančią nuo Šestosios direktyvos 77/388/EEB 2 straipsnio 1 dalies nuostatų dėl valstybių narių apyvartos mokesčių įstatymų derinimo(pateikta Komisijos)AIŠKINAMASIS MEMORANDUMAS1. Pagal 1977 m. geguzės 17 d. Šestosios Tarybos direktyvos dėl valstybių narių apyvartos mokesčių įstatymų derinimo - Bendros pridėtinės vertės mokesčio sistemos: vienodo vertinimo pagrindo 30 straipsnį( [1]) Taryba, remdamasi Komisijos pasiūlymu, vieningai gali leisti bet kuriai valstybei narei su trečiąja salimi ar bet kuria tarptautine organizacija sudaryti sutartį, kurioje būtų numatytos nukrypti nuo sios direktyvos leidziančios nuostatos.[1]   OL L 145, 1977 6 13, p. 1. Direktyva su paskutiniais pakeitimais, padarytais Direktyva 2003/92/EB (OL L 260,  2003 10 11, p. 8)2. Komisijai pateiktame prasyme, kurį 2004 03 24 įregistravo Komisijos Generalinis sekretoriatas, Italijos vyriausybė praso leidimo sudaryti sutartį su Šveicarija, kurioje būtų numatyti nukrypimai nuo Direktyvos 77/388/EEB 2 straipsnio 1 dalies nuostatų.3. Remiantis Šestosios direktyvos 30 straipsnio 2 dalimi, Komisija 2004 05 11 laisku kitas valstybes nares informavo apie Italijos vyriausybės prasymą ir 2004 05 12 laisku Italijai pranesė, kad ji turi visą reikiamą informaciją tokiam prasymui isnagrinėti.4. Direktyvos 77/388/EEB 2 straipsnio 1 dalyje nustatyta, kad pridėtinės vertės mokesčiu (PVM) apmokestinamas prekių tiekimas ar paslaugų teikimas, kai salies teritorijoje uz atlygį prekes tiekia ar paslaugas teikia pats apmokestinamasis asmuo.5. Italijos prasomų nukrypti leidziančių nuostatų tikslas - gauti leidimą sudaryti sutartį su Šveicarija, kurioje būtų numatytos nuo Direktyvos 77/388/EEB 2 straipsnio 1 dalies nukrypstančios nuostatos, ir atleisti nuo apmokestinimo PVM renkamas rinkliavas uz naudojimąsi Gran San Bernardo tuneliu. To yra prasoma dėl dviejų priezasčių. Pirma, nuo 2003 m. sausio 1 d. ėmus apmokestinti PVM rinkliavas uz naudojimąsi Gran San Bernardo tuneliu, parduodant daugkartinius sezoninius bilietus susidarė konkurenciją iskreipianti situacija. Antra, dalijant pajamas, kad būtų apskaičiuotas PVM, proporcingai fizinei salių sienos demarkacijai atsiranda didelių administravimo islaidų, nes pajamos yra apskaičiuojamos ir paskirstomos remiantis ekonominiais kriterijais, padalijant tunelio valdymo ir eksploatavimo islaidas. Šios tunelio valdymo islaidos apima ne tik paties tunelio, bet ir automagistralės, jungiančios tunelį Italijos teritorijoje su Italijos kelių tinklu, administravimo islaidas.6. 2002 m. gruodzio 27 d. Italijos įstatymo Nr. 289 (2003 m. biudzeto) 21 straipsniu buvo panaikinta 1972 m. spalio 26 d. Prezidento dekreto Nr. 633 9 straipsnio 11 dalis (tarptautinės paslaugos ir paslaugos, susijusios su tarptautine prekyba) dėl pridėtinės vertės mokesčio įvedimo ir taikymo. Šiuo įstatymu nuo 2003 m. sausio 1 d. PVM mokestį (kurį renka Italijos tunelio operatorius) imta taikyti rinkliavoms uz naudojimąsi Gran San Bernardo tuneliu. Tačiau Šveicarija rinkliavoms netaiko PVM ar kito panasaus mokesčio. Remiantis 1958 m. Italijos ir Šveicarijos konvencija, pries įvedant bendrą PVM sistemą Šveicarija negali būti įpareigota taikyti ir imti Italijos PVM nuo rinkliavų uz naudojimąsi Gran San Bernardo tuneliu. Apmokestinus PVM vien Italijos operatoriaus renkamas rinkliavas, atsirado vartotojų islaidų skirtumas ir iskreiptos konkurencijos situacija parduodant sezoninius bilietus. Vartotojai gali pirkti daugkartinius sezoninius bilietus abiejuose tunelio pusėse ir uz juos sumokėti toje pusėje, kurioje yra pigiau, t. y. Šveicarijoje.7. Tunelis kerta tarptautinę sieną ir jį valdo bendra Italijos ir Šveicarijos įmonė bei dvi  vykdančiosios įmonės abiejose salyse. Remiantis teritoriniu principu, Italijos operatorius privalo PVM (20%) taikyti tik Italijos teritorijoje esančiai tunelio atkarpai. Tačiau, remiantis 1963 m. operatorių sudaryta teisiskai įpareigojančia ir iki siol taikoma sutartimi, is rinkliavų gautos pajamos nėra dalijamos proporcingai pagal fizinę salių sienos demarkaciją, bet turi būti dalijamos remiantis ekonominiais kriterijais, atsizvelgiant į tunelio valdymo ir eksploatavimo islaidų pasiskirstymą (57,5% pajamų tenka Italijos įmonei ir 42,5% -  Šveicarijos įmonei). Prie tunelio valdymo ir eksploatavimo islaidų taip pat priskiriamos automagistralės dalies, kuria patenkama į tunelį, valdymo ir administravimo islaidos. Tai reiskia, kad tiksli remiantis siais kriterijais padalytų ir paskirstytų pajamų suma gali būti nustatyta tik a posteriori. Apskaičiuojant PVM, ta suma turi būti suskirstyta pagal teritorinį principą, ekstrapoliuojant tos automagistralės dalies, kuria patenkama į tunelį, valdymo ir eksploatavimo islaidas. Dėl tokio varginančio ex post PVM skaičiavimo ir rinkimo susidaro didelės administravimo islaidos, ir tokia procedūra neatitinka vartojimo mokesčių sistemos reikalavimų PVM taikyti ir surinkti is karto.8. Šioje situacijoje vienintelė tinkama galimybė - leisti Italijai sudaryti su Šveicarija sutartį atsizvelgiant į atleidimą nuo apmokestinimo PVM rinkliavas uz naudojimąsi Gran San Bernardo tuneliu. Nukrypti leidzianti nuostata leis Italijai panaikinti bet kokias islygas dėl Italijos ir Šveicarijos konvencijos 8 straipsnio įgyvendinimo; tame straipsnyje sakoma: ,Les questions de douane, de police, monétaires, fiscals et socials soulevées par la construction et l'exploitation du tunelis feront l'objet d'accords particuliers entre le Gouvernement italien et le Gouvernement Suisse". Tokia nukrypti leidzianti nuostata gerokai supaprastintų bendros Italijos ir Šveicarijos įmonės ir jos dviejų vykdančiųjų įmonių veiklą.9. Prasomas atleidimas nuo PVM turės įtakos Europos Bendrijų nuosaviems istekliams is pridėtinės vertės mokesčio. Italijos vyriausybė sį galimą poveikį apskaičiavo remdamasi 2002 m. Italijos vykdančiosios įmonės deklaracijomis. 2002 m. dėl vykdomų darbų buvo uzdarytas Monblano tunelis, todėl daugiau transporto buvo nukreipta vaziuoti Gran S. Bernardo tuneliu. Dėl to siuo pagrindu apskaičiuotą sumą reikia laikyti virsūne, kuri tolesniais metais būtų kur kas mazesnė. Remiantis vykdančiosios įmonės deklaracijomis, 2002 m. apmokestinama suma yra apie 7,5 mln. eurų. Italijos vyriausybės vertinimu, dėl atleidimo nuo PVM prarastos pajamos nevirsytų 1,5 mln. eurų per metus. Pasak Italijos vyriausybės, mazdaug ketvirtadalis paslaugų yra teikiama asmenims, kurie turi teisę isskaityti PVM, dėl to tikroji apmokestinama suma siektų apie 5,625 mln. eurų per metus, o prarastos pajamos dėl nukrypti leidziančios nuostatos taikymo būtų apie 1,125 mln. eurų. Skaičiuojant nuosavų isteklių praradimus, Bendrijos biudzetas dėl nukrypti leidziančių nuostatų taikymo 2004 m. ir tolesniais metais, jei pagal 1999 m. kovo 24-25 d. Berlyno sprendimą 5,625 mln. eurų suma būtų apmokestinama didziausia 0,5% norma, prarastų maziau nei 28 125 eurų pajamų. Dėl to būtina, kad Italijos Respublika kiekvienais metais įvertintų dėl PVM netaikymo negautą sumą galutinio vartotojo etape ir pridėtų atitinkamą kompensaciją prie PVM bazinio dydzio, naudojamo nustatant jos  įnasų į Bendrijos nuosavus isteklius dydį.Pasiūlymas TARYBOS SPRENDIMAS dėl leidimo Italijai taikyti priemonę, nukrypstančią nuo Šestosios direktyvos 77/388/EEB 2 straipsnio 1 dalies nuostatų dėl valstybių narių apyvartos mokesčių įstatymų derinimoEUROPOS SĄJUNGOS TARYBA,atsizvelgdama į 1977 m. geguzės 17 d. Šestosios Tarybos direktyvos (77/388/EEB) dėl valstybių narių apyvartos mokesčių įstatymų derinimo - Bendros pridėtinės vertės mokesčio sistemos: vienodo vertinimo pagrindo( [2]), ypač į jos 30 straipsnį,[2] [?]) OL L 145, 1977 6 13, p. 1. Direktyva su paskutiniais pakeitimais, padarytais Direktyva 2003/92/EB (OL L 260, 2003 10 11, p. 8).atsizvelgdama Komisijos pasiūlymą( [3]),[3] [?]) OL C [...], [...], p. [...].kadangi:(1) Komisijai pateiktame prasyme, kurį 2004 03 24 įregistravo Komisijos Generalinis sekretoriatas, Italijos vyriausybė praso leidimo sudaryti sutartį su Šveicarija, kurioje būtų numatytos nukrypti nuo Direktyvos 77/388/EEB 2 straipsnio 1 dalies leidziančios nuostatos;(2) To yra prasoma dėl tokių priezasčių. Pirma, nuo 2003 m. sausio 1 d. ėmus apmokestinti PVM rinkliavas uz naudojimąsi Gran San Bernardo tuneliu, parduodant daugkartinius sezoninius bilietus susidarė konkurenciją iskreipianti situacija. Antra, dalijant pajamas, kad būtų apskaičiuotas PVM, proporcingai fizinei salių sienos demarkacijai, atsiranda didelių administravimo islaidų, nes pajamos yra apskaičiuojamos ir paskirstomos remiantis ekonominiais kriterijais, padalijant tunelio valdymo ir eksploatavimo islaidas. Šios tunelio valdymo islaidos apima ne tik paties tunelio, bet ir automagistralės, jungiančios tunelį Italijos teritorijoje su Italijos kelių tinklu, administravimo islaidas.(3) Nuo 2003 m. sausio 1 d. Italijos tunelio operatorius taiko ir renka PVM nuo rinkliavų uz naudojimąsi Gran San Bernardo tuneliu. Tačiau Šveicarija rinkliavoms netaiko PVM ar kito panasaus mokesčio. Remiantis 1958 m. Italijos ir Šveicarijos konvencija, pries įvedant bendrą PVM sistemą Šveicarija negali būti įpareigota taikyti ir rinkti Italijos PVM nuo rinkliavų uz naudojimąsi Gran San Bernardo tuneliu. Apmokestinus PVM vien Italijos operatoriaus renkamas rinkliavas, atsirado vartotojų islaidų skirtumas ir iskreiptos konkurencijos situacija parduodant sezoninius bilietus. Vartotojai gali pirkti daugkartinius sezoninius bilietus abiejuose tunelio pusėse ir uz juos sumokėti toje pusėje, kurioje yra pigiau, t. y. Šveicarijoje.(4) Tunelis kerta tarptautinę sieną ir jį valdo bendra Italijos ir Šveicarijos įmonė bei dvi  vykdančiosios įmonės abiejose salyse. Remiantis teritoriniu principu, Italijos operatorius privalo PVM taikyti tik Italijos teritorijoje esančiai tunelio atkarpai. Tačiau, remiantis 1963 m. operatorių sudaryta teisiskai įpareigojančia ir iki siol taikoma sutartimi, is rinkliavų gautos pajamos nėra dalijamos proporcingai pagal fizinę salių sienos demarkaciją, bet turi būti dalijamos remiantis ekonominiais kriterijais atsizvelgiant į tunelio valdymo ir eksploatavimo islaidų pasiskirstymą. Prie tunelio valdymo ir eksploatavimo islaidų taip pat priskiriamos automagistralės dalies, kuria patenkama į tunelį, valdymo ir administravimo islaidos. Tai reiskia, kad tiksli remiantis siais kriterijais padalytų ir paskirstytų pajamų suma gali būti nustatyta tik a posteriori. Apskaičiuojant PVM, ta nustatyta suma turi būti padalinta taikant teritorinį principą, ekstrapoliuojant tos automagistralės dalies, kuria patenkama į tunelį, valdymo ir eksploatavimo islaidas. Toks ex post PVM skaičiavimas ir rinkimas yra varginantis ir dėl jo susidaro didelės administravimo islaidos. Tokia procedūra neatitinka vartojimo mokesčių sistemos reikalavimų PVM taikyti ir surinkti is karto.(5) Šioje situacijoje vienintelė tinkama galimybė - atleisti nuo apmokestinimo PVM rinkliavas uz naudojimąsi Gran San Bernardo tuneliu. Tokia nukrypti leidzianti nuostata gerokai supaprastintų bendros Italijos ir Šveicarijos įmonės ir jos dviejų vykdančiųjų įmonių veiklą.(6) Tačiau  prasoma nukrypti leidzianti nuostata turės įtakos Europos Bendrijų nuosaviems istekliams is pridėtinės vertės mokesčio, dėl to yra būtina numatyti kompensacines priemones.PRIĖMĖ ŠĮ SPRENDIMĄ:1 straipsnisNukrypstant nuo Direktyvos 77/388/EEB 2 straipsnio 1 dalies, siuo sprendimu Italijos Respublikai suteikiama teisė sudaryti su Šveicarija sutartį atsizvelgiant į  atleidimą nuo apmokestinimo PVM rinkliavas uz naudojimąsi Gran San Bernardo tuneliu. Leidimas suteikiamas su sąlyga, kad Italijos Respublika kiekvienais metais įvertins dėl PVM netaikymo negautą sumą galutinio vartotojo etape ir pridės atitinkamą kompensaciją prie PVM bazinio dydzio, naudojamo nustatant jos įnasų į Bendrijos nuosavus isteklius dydį.2 straipsnisŠis sprendimas taikomas Italijos Respublikai.Priimta Briuselyje, [...]Tarybos varduPirmininkas[...]


title: Pasiūlymas Tarybos sprendimas kuriuo Europos Centriniam Bankui pavedamos konkrečios užduotys, susijusios su Europos sisteminės rizikos valdybos veikla {KOM(2009) 499 galutinis} {KOM(2009) 501 galutinis} {KOM(2009) 502 galutinis} {KOM(2009) 503 galutinis} {SEK(2009) 1234} {SEK(2009) 1235}

text:
Svarbus teisinis pranešimas

|

52009PC0500

	[pic] | EUROPOS BENDRIJŲ KOMISIJA |Briuselis, 23.9.2009KOM(2009) 500 galutinis2009/0141 (AVC)PasiūlymasTARYBOS SPRENDIMASkuriuo Europos centriniam bankui pavedamos konkrečios užduotys, susijusios su Europos sisteminės rizikos valdybos veikla{ KOM(2009) 499 galutinis}{KOM(2009) 501 galutinis}{KOM(2009) 502 galutinis}{KOM(2009) 503 galutinis}{SEK(2009) 1234}{SEK(2009) 1235}2009/0141 (AVC)PasiūlymasTARYBOS SPRENDIMASkuriuo Europos centriniam bankui pavedamos konkrečios užduotys, susijusios su Europos sisteminės rizikos valdybos veiklaEUROPOS SĄJUNGOS TARYBA,atsižvelgdama į Europos bendrijos steigimo sutartį, ypač į jos 105 straipsnio 6 dalį,atsižvelgdama į Komisijos pasiūlymą[1],atsižvelgdama į Europos centrinio banko nuomonę[2],atsižvelgdama į Europos Parlamento pritarimą[3],kadangi:(1) Finansų krizė atskleidė svarbių finansų priežiūros sistemos, kurią taikant nepavyko išvengti pernelyg didelės rizikos susidarymo finansų sektoriuje, trūkumų ir ypač išryškino silpnąsias esamos makrolygio rizikos ribojimo priežiūros vietas.(2) 2008 m. lapkričio mėn. Komisija įgaliojo Jacques de Larosière pirmininkaujamą aukšto lygio grupę pateikti rekomendacijų Komisijai, kaip sustiprinti Europos priežiūros priemones siekiant geriau apsaugoti jos piliečius ir atkurti pasitikėjimą finansų sistema.(3) Savo galutinėje ataskaitoje, pateiktoje 2009 m. vasario 25 d., de Larosière grupė rekomendavo, be kita ko, įsteigti Bendrijos lygio įstaigą, kuriai būtų pavesta stebėti riziką visoje finansų sistemoje.(4) 2009 m. kovo 4 d. pranešime „Europos ekonomikos atkūrimo skatinimas“[4] Komisija palankiai įvertino ir visapusiškai palaikė de Larosière grupės rekomendacijas. 2009 m. kovo 19–20 d. posėdyje Europos Vadovų Taryba pritarė poreikiui gerinti ES finansų įstaigų reguliavimą ir priežiūrą ir pasinaudoti de Larosière ataskaita kaip pagrindu veikti.(5) 2009 m. gegužės 27 d. komunikate „Europos finansų priežiūra“[5] Komisija numatė keletą esamų finansinio stabilumo apsaugos priemonių ES lygiu reformų, įskaitant Europos sisteminės rizikos valdybos (ESRV), atsakingos už makrolygio rizikos ribojimo priežiūrą, sukūrimą. 2009 m. birželio 9 d. Taryba, o birželio 18–19 d. ir Europos Vadovų Taryba savo posėdžiuose pritarė Komisijos nuomonei ir palankiai įvertino Komisijos ketinimą pateikti teisės aktų pasiūlymus, kad būtų galima visiškai įgyvendinti naująją sistemą.(6) Europos Parlamento ir Tarybos reglamentu (EB) Nr. …/2009[6] nustatoma Bendrijos lygio finansų sistemos makrolygio rizikos ribojimo priežiūra ir įsteigiama Europos sisteminės rizikos valdyba (ESRV).(7) Atsižvelgiant į Europos centrinio banko (ECB) patirtį makrolygio rizikos ribojimo srityje, jis gali labai prisidėti prie veiksmingos ES finansų sistemos makrolygio rizikos ribojimo priežiūros.(8) 2009 m. birželio 9 d. Taryba padarė išvadą, kad ECB turėtų teikti analitinę, statistinę, administracinę ir logistinę paramą ESRV. Todėl reikėtų pasinaudoti Sutartyje numatyta galimybe patikėti ECB konkrečias užduotis, susijusias su rizikos ribojimo priežiūros politika, ir pavesti ECB užtikrinti ESRV sekretoriato paslaugas,PRIĖMĖ ŠĮ SPRENDIMĄ:1 straipsnis NarystėEuropos centrinio banko pirmininkas ir pirmininko pavaduotojas bus Europos sisteminės rizikos valdybos (toliau – ESRV), įsteigtos Reglamentu XXXX, Generalinės valdybos nariai.2 straipsnisParama ESRVEuropos centrinis bankas užtikrina ESRV sekretoriato paslaugas, tokiu būdu teikdamas jai analitinę, statistinę, logistinę ir administracinę paramą. Sekretoriato misija, apibrėžta Reglamento XXXX 4 straipsnio 4 dalyje, apima tokias užduotis:1.  ESRV posėdžių rengimas;2.  pagal šio sprendimo 5 straipsnį informacijos, įskaitant statistinę informaciją, rinkimas ir tvarkymas ESRV vardu ir jos užduočių atlikimo tikslais;3.  ESRV užduotims atlikti būtinos analizės rengimas;4.  parama ESRV tarptautiniu mastu bendradarbiaujant administraciniu lygmeniu su kitomis atitinkamomis institucijomis makrolygio rizikos ribojimo klausimais;5.  parama patariamajam techniniam komitetui.3 straipsnisSekretoriato organizacija1. ECB užtikrina pakankamus žmogiškuosius ir finansinius išteklius, kad galėtų įvykdyti užduotį užtikrinti sekretoriato paslaugas.2. Sekretoriato vadovą skiria ECB, pasitaręs su ESRV Generaline valdyba.4 straipsnisValdymas1. Generalinės valdybos pirmininkas ESRV vardu duoda nurodymus sekretoriato vadovui.2. Sekretoriato vadovas arbo jo atstovas dalyvauja Generalinės valdybos ir Valdymo komiteto posėdžiuose.5 straipsnisInformacijos rinkimas ESRV vardu1. ESRV sprendžia, kokia informacija reikalinga ESRV užduotims atlikti. Atsižvelgdamas į tai, sekretoriatas reguliariai arba ad hoc pagrindu renka tokią informaciją, laikydamasis 6 straipsnio konfidencialumo nuostatų.2. Sekretoriatas gali prašyti informacijos – pavienės arba pateiktos apibendrinta arba suvestine forma – susijusios su finansų įstaigomis arba rinkomis ir reikalingos ESRV užduotims atlikti, iš Europos priežiūros institucijų, o Reglamento (EB) Nr. …./2009 15 straipsnyje nurodytais atvejais – iš nacionalinių priežiūros institucijų, nacionalinių centrinių bankų ar kitų valstybių narių institucijų.3. ESRV vardu renkama informacija gali apimti Bendrijos, euro zonos ir šalių suvestinius arba pavienius duomenis, pastaruosius – pateikus pagrįstą prašymą. Prieš pateikdamas duomenų prašymą, sekretoriatas pirmiausia atsižvelgia į tai, kokius statistinius duomenis jau surinko, išplatino ir parengė tiek Europos statistikos sistema, tiek ECBS, o tada pasitarti su atitinkama Europos priežiūros institucija, kad įsitikintų, jog prašymas yra pagrįstas.4. Sekretoriatas suteikia galimybę Europos priežiūros institucijoms pasinaudoti informacija apie sisteminę riziką, kuri reikalinga jų užduotims atlikti.6 straipsnisDuomenų ir dokumentų konfidencialumas1. Nepažeidžiant baudžiamosios teisės, jokia konfidenciali informacija, kurią sekretoriatas gavo vykdydamas savo pareigas, negali būti atskleista jokiems asmenims ar institucijoms už ESRV ribų, išskyrus, kai ji pateikiama tokia apibendrinta ar suvestine forma, kad nebūtų galima nustatyti atskirų finansų įstaigų.2. Sekretoriatas užtikrina ESRV ir ESRV Valdymo komitetui pateiktų dokumentų bei šių organų veiklos konfidencialumą.3. ECB užtikrina savo užduotims pagal šį sprendimą atlikti gautų duomenų konfidencialumą. ECB nustato vidaus mechanizmus ir taisykles, skirtas ESRV vardu surinktų duomenų apsaugai užtikrinti. ECB darbuotojai laikosi galiojančių profesinės paslapties taisyklių.4. Įgyvendinant šį sprendimą ECB gauta informacija naudojama tik 2 straipsnyje nurodytais tikslais.7 straipsnisPeržiūros nuostataRemdamasi Komisijos ataskaita Taryba išnagrinėja šį sprendimą praėjus trims metams nuo 8 straipsnyje nurodytos datos ir, gavusi ECB nuomonę, nusprendžia, ar reikia šį sprendimą peržiūrėti.8 straipsnisTaikymasŠis sprendimas taikomas nuo metai-mėnuo-diena; [ta pati data kaip reglamento].9 straipsnisAdresatasŠis sprendimas skirtas Europos centriniam bankui.Priimta BriuselyjeTarybos varduPirmininkas [1] OL C , , p. .[2] OL C , , p. .[3] OL C , , p. .[4] COM(2009) 114.[5] COM(2009) 252.[6] OL L , , p. .


Svarbus teisinis pranešimas

|

52008PC0669

Pasiūlymas Tarybos sprendimas dėl leidimo pateikti rinkai produktus, kurių sudėtyje yra, kurie yra sudaryti ar pagaminti iš genetiškai modifikuotų sojos pupelių MON89788 (MON-89788-1), pagal Europos parlamento ir Tarybos reglamentą (EB) Nr. 1829/2003 (Tekstas autentiškas tik prancūzų ir olandų kalbomis) (Tekstas svarbus EEE)  /* KOM/2008/0669 galutinis */

	[pic] | EUROPOS BENDRIJŲ KOMISIJA |Briuselis, 22.10.2008KOM(2008) 669 galutinisPasiūlymasTARYBOS SPRENDIMASdėl leidimo pateikti rinkai produktus, kurių sudėtyje yra, kurie yra sudaryti ar pagaminti iš genetiškai modifikuotų sojos pupelių MON89788 (MON-89788-1), pagal Europos Parlamento ir Tarybos reglamentą (EB) Nr. 1829/2003(Tekstas autentiškas tik prancūzų ir olandų kalbomis)(Tekstas svarbus EEE)(pateikta Komisijos)AIŠKINAMASIS MEMORANDUMASPridedamas Tarybos sprendimo pasiūlymas yra susijęs su maisto produktais ir pašarais, kurių sudėtyje yra, kurie yra sudaryti ar pagaminti iš genetiškai modifikuotų sojos pupelių MON89788. 2006 m. spalio 31 d. Monsanto Europe S.A. pateikė kompetentingai Nyderlandų institucijai prašymą dėl šių produktų pateikimo rinkai pagal Reglamentą (EB) Nr. 1829/2003 dėl genetiškai modifikuoto maisto ir pašarų.Pridedamas pasiūlymas taikomas ir kitų produktų, kurių sudėtyje yra arba kurie yra sudaryti iš sojos pupelių MON89788, pateikimui rinkai naudoti ta pačia paskirtimi, kaip ir bet kurias kitas sojos pupeles, išskyrus auginimą.2008 m. liepos 11 d. Europos maisto saugos tarnyba pateikė palankią nuomonę pagal Reglamento (EB) Nr. 1829/2003 6 ir 18 straipsnius ir padarė išvadą, kad nėra tikėtina, jog produktų, kurių sudėtyje yra, kurie yra sudaryti ar pagaminti iš sojos pupelių MON89788, aprašytų prašyme, pateikimas rinkai turėtų nepageidaujamą poveikį žmonių ar gyvūnų sveikatai ar aplinkai.Atsižvelgiant į šias aplinkybes, 2008 m. rugsėjo 29 d. Komisijos sprendimo, kuriuo leidžiama pateikti Bendrijos rinkai produktus, kurių sudėtyje yra, kurie yra sudaryti ar pagaminti iš genetiškai modifikuotų sojos pupelių MON89788, projektas pateiktas balsavimui Maisto grandinės ir gyvūnų sveikatos nuolatiniam komitetui. Komitetas nuomonės nepateikė: dvylika valstybių narių (160 balsų) balsavo už, šešios valstybės narės (69 balsai) balsavo prieš, septynios valstybės narės (106 balsai) susilaikė, dviem valstybėms narėms (10 balsų) nebuvo atstovaujama.Todėl pagal Reglamento (EB) Nr. 1829/2003 35 straipsnio 2 dalį ir Tarybos sprendimo 1999/468/EB 5 straipsnį Komisija turi pateikti Tarybai pasiūlymą dėl priemonių, kurių reikia imtis (Taryba kvalifikuota balsų dauguma turi priimti sprendimą per tris mėnesius), ir informuoti Parlamentą.PasiūlymasTARYBOS SPRENDIMASdėl leidimo pateikti rinkai produktus, kurių sudėtyje yra, kurie yra sudaryti ar pagaminti iš genetiškai modifikuotų sojos pupelių MON89788 (MON-89788-1), pagal Europos Parlamento ir Tarybos reglamentą (EB) Nr. 1829/2003(Tekstas autentiškas tik prancūzų ir olandų kalbomis)(Tekstas svarbus EEE)EUROPOS SĄJUNGOS TARYBA,atsižvelgdama į Europos bendrijos steigimo sutartį,atsižvelgdama į 2003 m. rugsėjo 22 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentą (EB) Nr.1829/2003 dėl genetiškai modifikuoto maisto ir pašarų[1], ypač į jo 7 straipsnio 3 dalį ir 19 straipsnio 3 dalį,atsižvelgdama į Komisijos pasiūlymą,kadangi:(1) 2006 m. spalio 31 d. Monsanto Europe S.A. pagal Reglamento (EB) Nr. 1829/2003 5 ir 17 straipsnius pateikė kompetentingai Nyderlandų institucijai prašymą dėl maisto produktų, maisto ingredientų ir pašarų, kurių sudėtyje yra, kurie yra sudaryti ar pagaminti iš sojos pupelių MON89788, pateikimo rinkai (toliau – prašymas).(2) Prašymas taikomas ir kitų produktų, kurių sudėtyje yra arba kurie yra sudaryti iš sojos pupelių MON89788, pateikimui rinkai naudoti ta pačia paskirtimi kaip ir bet kurias kitas sojos pupeles, išskyrus auginimą. Todėl pagal Reglamento (EB) Nr. 1829/2003 5 straipsnio 5 dalį ir 17 straipsnio 5 dalį jame pateikiami duomenys ir informacija, kurių reikalaujama pagal 2001 m. kovo 12 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 2001/18/EB dėl genetiškai modifikuotų organizmų apgalvoto išleidimo į aplinką ir panaikinančios Tarybos direktyvą 90/220/EB[2] III ir IV priedus, taip pat informacija apie pagal Direktyvos 2001/18/EB II priedo principus atliktą rizikos vertinimą ir jo išvados.(3) 2008 m. liepos 11 d. Europos maisto saugos tarnyba (toliau – EMST) pateikė palankią nuomonę pagal Reglamento (EB) Nr. 1829/2003 6 ir 18 straipsnius ir padarė išvadą, kad nėra tikėtina, jog pateikus rinkai produktus, kurių sudėtyje yra, kurie yra sudaryti ar pagaminti iš prašyme aprašytų sojos pupelių MON89788, būtų padarytas neigiamas poveikis žmonių ar gyvūnų sveikatai arba aplinkai, produktus naudojant pagal numatytą paskirtį[3]. Pateikdama nuomonę EMST apsvarstė visus konsultuojantis su nacionalinėmis kompetentingomis institucijomis valstybių narių iškeltus konkrečius klausimus ir problemas, kaip nustatyta šio reglamento 6 straipsnio 4 dalyje ir 18 straipsnio 4 dalyje.(4) EMST savo nuomonėje padarė išvadą, kad pareiškėjo pateiktas aplinkos stebėsenos planas, kurį sudaro bendrosios priežiūros planas, atitinka numatomą produktų naudojimo paskirtį.(5) Atsižvelgiant į šias aplinkybes reikėtų suteikti leidimą pateikti šiuos produktus rinkai.(6) Kaip numatyta 2004 m. sausio 14 d. Komisijos reglamente (EB) Nr. 65/2004, nustatančiame genetiškai modifikuotų organizmų unikalių identifikatorių sudarymo ir priskyrimo sistemą[4], kiekvienam GMO turėtų būti priskirtas unikalus identifikatorius.(7) Remiantis EMST nuomone, maisto produktams, maisto ingredientams ir pašarams, kurių sudėtyje yra, kurie yra sudaryti ar pagaminti iš sojos pupelių MON89788, netaikomi jokie specialūs ženklinimo reikalavimai, išskyrus nustatytuosius Reglamento (EB) Nr. 1829/2003 13 straipsnio 1 dalyje ir 25 straipsnio 2 dalyje. Tačiau, siekiant užtikrinti, kad produktai būtų naudojami pagal paskirtį, kuri leidžiama šiuo sprendimu, ženklinant pašarus, kurių sudėtyje yra arba kurie yra sudaryti iš GMO, ir kitus nei maistas ir pašarai produktus, kurių sudėtyje yra arba kurie yra sudaryti iš GMO, kuriuos prašoma leisti pateikti rinkai, reikėtų papildyti aiškiu nurodymu, kad svarstomi produktai neturi būti naudojami auginimui.(8) EMST nuomonė taip pat negali būti pagrindas taikyti specialias teikimo rinkai ir (arba) specialias naudojimo ir tvarkymo sąlygas ar apribojimus, įskaitant jau pateiktų rinkai produktų stebėsenos reikalavimus, ar specialias Reglamento (EB) Nr. 1829/2003 6 straipsnio 5 dalies e punkte ir 18 straipsnio 5 dalies e punkte nurodytas konkrečių ekosistemų (aplinkos) ir (arba) geografinių regionų apsaugos sąlygas.(9) Visa reikiama informacija dėl produktų leidimų turėtų būti įrašoma į Bendrijos genetiškai modifikuoto maisto ir pašarų registrą, kaip nustatyta Reglamente (EB) Nr. 1829/2003.(10) 2003 m. rugsėjo 22 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamento (EB) Nr. 1830/2003 dėl genetiškai modifikuotų organizmų ir iš jų pagamintų maisto produktų ir pašarų susekamumo ir ženklinimo ir iš dalies pakeičiančio Direktyvą 2001/18/EB[5] 4 straipsnio 6 dalyje nustatyti produktų, kurių sudėtyje yra arba kurie yra sudaryti iš GMO, ženklinimo reikalavimai.(11) Pagal 2003 m. liepos 15 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamento Nr. 1946/2003 dėl genetiškai modifikuotų organizmų tarpvalstybinio judėjimo[6] 9 straipsnio 1 dalį ir 15 straipsnio 2 dalies c punktą apie šį sprendimą per Biologinės saugos informacijos rinkimo, apdorojimo ir skleidimo centrą turėtų būti pranešta Biologinės įvairovės konvencijos Kartagenos biosaugos protokolą pasirašiusioms šalims.(12) Dėl šiuo sprendimu nustatomų priemonių konsultuotasi su pareiškėju.(13) Maisto grandinės ir gyvūnų sveikatos nuolatinis komitetas per jo pirmininko nustatytą terminą nuomonės nepateikė,PRIĖMĖ ŠĮ SPRENDIMĄ:1 straipsnis Genetiškai modifikuotas organizmas ir unikalus identifikatoriusŠio sprendimo priedo b punkte nurodytoms genetiškai modifikuotoms sojos pupelėms ( Glycine max ) MON89788 yra priskiriamas unikalus identifikatorius MON-89788-1, kaip nustatyta Reglamente (EB) Nr. 65/2004.2 straipsnisLeidimaiReglamento (EB) Nr. 1829/2003 4 straipsnio 2 dalyje ir 16 straipsnio 2 dalyje nurodytais tikslais ir laikantis šiame sprendime nurodytų sąlygų suteikiami toliau nurodytų produktų leidimai:a) maisto produktų ir maisto ingredientų, kurių sudėtyje yra, kurie yra sudaryti ar pagaminti iš sojos pupelių MON-89788-1;b) pašarų, kurių sudėtyje yra, kurie yra sudaryti ar pagaminti iš sojos pupelių MON-89788-1;c) kitų nei maistas ir pašarai produktų, kurių sudėtyje yra arba jie yra sudaryti iš sojos pupelių MON-89788-1, naudojamų ta pačia paskirtimi kaip bet kurios kitos sojos pupelės, išskyrus auginimą.3 straipsnis Ženklinimas1. Laikantis Reglamento (EB) Nr. 1829/2003 13 straipsnio 1 dalyje ir 25 straipsnio 2 dalyje bei Reglamento (EB) Nr. 1830/2003 4 straipsnio 6 dalyje nustatytų ženklinimo reikalavimų, „organizmo pavadinimas“ yra „sojos pupelės“.2. Žodžiai „neskirti auginimui“ turi būti įrašyti 2 straipsnio b ir c punktuose nurodytų produktų, kurių sudėtyje yra arba kurie yra sudaryti iš sojos pupelių MON-89788-1, etiketėje ir prie tokių produktų pridedamuose dokumentuose.4 straipsnis Poveikio aplinkai stebėsena1. Leidimo turėtojas užtikrina, kad būtų parengtas ir įgyvendintas priedo h punkte nurodytas poveikio aplinkai stebėsenos planas.2. Leidimo turėtojas pateikia Komisijai metines stebėsenos plane nustatytas veiklos įgyvendinimo ir rezultatų ataskaitas.5 straipsnisBendrijos registrasŠio sprendimo priede nurodyta informacija įrašoma į Bendrijos genetiškai modifikuoto maisto ir pašarų registrą, kaip numatyta Reglamento (EB) Nr. 1829/2003 28 straipsnyje.6 straipsnisLeidimo turėtojasLeidimo turėtojas yra Monsanto Europe S.A (Belgija), atstovaujantis Monsanto Company (Jungtinės Amerikos Valstijos).7 straipsnisGaliojimasŠis sprendimas taikomas 10 metų nuo pranešimo apie jį dienos.8 straipsnisAdresataiŠis sprendimas skirtas Monsanto Europe S.A. , Avenue de Tervuren 270-272, B-1150, Briuselis, Belgija.Priimta BriuselyjeTarybos varduPirmininkasPRIEDASa) Pareiškėjas ir leidimo turėtojas:Pavadinimas : Monsanto Europe S.A.Adresas: Avenue de Tervuren 270-272, B-1150 Briuselis, Belgija.Veikia Monsanto Company (adresas: 800 N. Lindbergh Boulevard, St. Louis, Missouri 63167 Jungtinės Amerikos Valstijos) vardu.b) Produktų kilmė ir specifikacija :(1) maisto produktai ir maisto ingredientai, kurių sudėtyje yra, kurie yra sudaryti ar pagaminti iš sojos pupelių MON-89788-1;(2) pašarai, kurių sudėtyje yra, kurie yra sudaryti ar pagaminti iš sojos pupelių MON-89788-1;(3) kiti nei maistas ir pašarai produktai, kurių sudėtyje yra arba kurie yra sudaryti iš sojos pupelių MON-89788-1, naudojamų ta pačia paskirtimi kaip bet kurios kitos sojos pupelės, išskyrus auginimą.Prašyme aprašytos genetiškai modifikuotos sojos pupelės MON-89788-1 išreiškia EPSPS baltymą, kuris suteikia toleranciją herbicidui glifozatui.c) Ženklinimas:(1) Laikantis Reglamento (EB) Nr. 1829/2003 13 straipsnio 1 dalyje ir 25 straipsnio 2 dalyje bei Reglamento (EB) Nr. 1830/2003 4 straipsnio 6 dalyje nustatytų specialių ženklinimo reikalavimų, „organizmo pavadinimas“ yra „sojos pupelės“.(2) Žodžiai „neskirti auginimui“ turi būti įrašyti šio sprendimo 2 straipsnio b ir c punktuose nurodytų produktų, kurių sudėtyje yra arba kurie yra sudaryti iš sojos pupelių MON-89788-1, etiketėje ir prie tokių produktų pridedamuose dokumentuose.d) Aptikimo metodas:-  konkretaus įvykio realiojo laiko PGR pagrįstas metodas, taikomas sojos pupelių MON-89788-1 kiekybiniam vertinimui atlikti;-  Bendrijos etaloninės laboratorijos, įkurtos Reglamentu (EB) Nr. 1829/2003, įteisintas sėkloms ir paskelbtas adresu http://gmo-crl.jrc.ec.europa.eu/statusofdoss.htm;-  etaloninės medžiagos – AOCS 0906-A ir AOCS 0906–B, kurias galima rasti American Oil Chemists Society (AOCS) interneto svetainėje http://www.aocs.org/tech/crm/soybean.cfm.e) Unikalus identifikatorius:MON-89788-1f) Informacija, kurios reikalaujama pagal Biologinės įvairovės konvencijos Kartagenos biosaugos protokolo II priedą:Biologinės saugos informacijos rinkimo, apdorojimo ir skleidimo centras, įrašo Nr.: Žr. [ užpildyti gavus pranešimą ]g) Produktų pateikimo rinkai, naudojimo arba tvarkymo sąlygos arba ribojimai:Nereikalaujama.h) Stebėsenos planasDirektyvos 2001/18/EB VII priede nurodytas poveikio aplinkai stebėsenos planas[Nuoroda: internete paskelbtas planas ]i) Rinkai pateikto žmonėms vartoti skirto maisto stebėsenos reikalavimaiNereikalaujama.Pastaba: nuorodos į susijusius dokumentus laikui bėgant gali keistis. Visuomenė su šiais pakeitimais galės susipažinti nuolat atnaujinamame Bendrijos genetiškai modifikuoto maisto ir pašarų registre. [1] OL L 268, 2003 10 18, p. 1.[2] OL L 106, 2001 4 17, p. 1.[3] http://www.efsa.europa.eu/EFSA/efsa_locale-1178620753816_1178620787358.htm[4] OL L 10, 2004 1 16, p. 5.[5] OL L 268, 2003 10 18, p. 24.[6] OL L 287, 2003 11 5, p. 1.


Svarbus teisinis pranešimas

|

52008PC0685(01)

Pasiūlymas Tarybos sprendimas dėl Europos bendrijos ir Šveicarijos Konfederacijos susitarimo, iš dalies keičiančio Europos bendrijos ir Šveicarijos Konfederacijos susitarimą dėl prekybos žemės ūkio produktais, pasirašymo Bendrijos vardu ir laikino taikymo  /* KOM/2008/0685 galutinis */

	[pic] | EUROPOS BENDRIJŲ KOMISIJA |Briuselis, 2008.11.7KOM(2008) 685 galutinis2008/0202 (AVC)PasiūlymasTARYBOS SPRENDIMASdėl Europos bendrijos ir Šveicarijos Konfederacijos susitarimo, iš dalies keičiančio Europos bendrijos ir Šveicarijos Konfederacijos susitarimą dėl prekybos žemės ūkio produktais, pasirašymo Bendrijos vardu ir laikino taikymoPasiūlymasTARYBOS SPRENDIMASpatvirtinti Europos bendrijos ir Šveicarijos Konfederacijos susitarimą, iš dalies keičiantį Europos bendrijos ir Šveicarijos Konfederacijos susitarimą dėl prekybos žemės ūkio produktais(pateiktos Komisijos)AIŠKINAMASIS MEMORANDUMASEuropos bendrijos ir Šveicarijos Konfederacijos susitarimas dėl prekybos žemės ūkio produktais (toliau – Žemės ūkio susitarimas) įsigaliojo 2002 m. birželio 1 d.Šveicarijos Konfederacija įsipareigojo į nacionalinę teisę perkelti 1991 m. liepos 15 d. Tarybos direktyvos Nr. 91/496/EEB, nustatančios gyvūnų, įvežamų į Bendriją iš trečiųjų šalių, veterinarinio patikrinimo organizavimo principus ir iš dalies pakeičiančios Direktyvas 89/662/EEB, 90/425/EEB ir 90/675/EEB, 1997 m. gruodžio 18 d. Tarybos direktyvos Nr. 97/78/EB, nustatančios principus, reglamentuojančius iš trečiųjų šalių į Bendriją įvežamų produktų veterinarinių patikrinimų organizavimą, 2002 m. gruodžio 16 d. Direktyvos 2002/99/EB, nustatančios gyvūnų sveikatos taisykles, reglamentuojančias žmonėms skirtų gyvūninės kilmės produktų gamybą, perdirbimą, paskirstymą ir importą, 2004 m. balandžio 29 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamento (EB) Nr. 882/2004 dėl oficialios kontrolės, kuri atliekama siekiant užtikrinti, kad būtų įvertinama, ar laikomasi pašarus ir maistą reglamentuojančių teisės aktų, gyvūnų sveikatos ir gerovės taisyklių , nuostatas ir visas priimtas įgyvendinimo nuostatas dėl iš trečiųjų šalių į Bendriją įvežamų produktų patikrinimo.Šveicarijos Konfederacija įsipareigojo į nacionalinę teisę perkelti 2003 m. gegužės 26 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamento (EB) Nr. 998/2003 dėl gyvūnų sveikatos reikalavimų, taikomų ne komerciniam naminių gyvūnėlių judėjimui, ir iš dalies keičiančio Tarybos direktyvą 92/65/EEB nuostatas.Todėl reikėtų atitinkamai suderinti Žemės ūkio susitarimo 11 priedo nuostatas. 2004 m. spalio 25 d. Taryba įgaliojo Komisiją pradėti derybas su Šveicarijos Konfederacija, kad būtų iš dalies pakeistas Žemės ūkio susitarimas – atnaujintos ir suderintos jo nuostatos (SEC(2004)1043 F, 2004 m. rugpjūčio 12 d.). Pagal Žemės ūkio susitarimo 5 straipsnio 2 dalies nuostatas 11 priedui netaikoma 11 straipsnyje nustatyta keitimo procedūra. Todėl 11 priedo pakeitimas turi būti patvirtintas pagal tokią pačią procedūrą kaip ir Žemės ūkio susitarimas.Taikant šį sprendimą laikinai tol, kol šalys užbaigs vidaus procedūras, galima atsižvelgti į pakeitimus, padarytus iš dalies pakeitus 11 priedo priedėlius, ir į tai, kad nuo 2009 m. sausio 1 d. atsisakyta veterinarinių patikrinimų pasienyje.Todėl Komisija pateikia Tarybai dviejų sprendimų – dėl Šveicarijos Konfederacijos ir Europos bendrijos susitarimo, iš dalies keičiančio 1999 m. birželio 21 d. Europos bendrijos ir Šveicarijos Konfederacijos susitarimo dėl prekybos žemės ūkio produktais 11 priedą, pasirašymo ir laikino taikymo bei sudarymo – pasiūlymus, kurie pateikiami prieduose.Šis sprendimas neturi finansinio poveikio Europos bendrijų biudžetui.Europos bendrijų ir Šveicarijos Konfederacijos susitarimo dėl prekybos žemės ūkio produktais pakeitimas bus paskelbtas Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje.* * *PasiūlymasTARYBOS SPRENDIMAS[...]dėl Europos bendrijos ir Šveicarijos Konfederacijos susitarimo, iš dalies keičiančio Europos bendrijos ir Šveicarijos Konfederacijos susitarimą dėl prekybos žemės ūkio produktais, pasirašymo Bendrijos vardu ir laikino taikymoEUROPOS SĄJUNGOS TARYBA,atsižvelgdama į Europos bendrijos steigimo sutartį, ypač į jos 133 ir 310 straipsnius kartu su 300 straipsnio 2 dalies antra pastraipa,atsižvelgdama į Komisijos pasiūlymą,kadangi:1.  2004 m. spalio 25 d. Taryba įgaliojo Komisiją pradėti derybas su Šveicarijos Konfederacija siekdama iš dalies pakeisti Žemės ūkio susitarimą – atnaujinti ir suderinti jo nuostatas (SEC(2004)1043 F, 2004 m. rugpjūčio 12 d.).2.  Bendrija ir Šveicarijos Konfederacija baigė derybas dėl susitarimo, iš dalies keičiančio 1999 m. birželio 21 d. Europos bendrijos ir Šveicarijos Konfederacijos susitarimo dėl prekybos žemės ūkio produktais 11 priedą.3.  Šis susitarimas turi būti laikinai taikomas nuo 2009 m. sausio 1 d, kol šalys užbaigs jo sudarymo procedūras.4.  Priede pateikiamas susitarimas turėtų būti pasirašytas atsižvelgiant į tai, kad jis bus sudarytas vėliau,NUSPRENDĖ:1 straipsnisŠiuo sprendimu patvirtinamas Europos bendrijos ir Šveicarijos Konfederacijos susitarimo, iš dalies keičiančio Europos bendrijos ir Šveicarijos Konfederacijos susitarimą dėl prekybos žemės ūkio produktais, pasirašymas Bendrijos vardu atsižvelgiant į tai, kad jis bus sudarytas vėliau.Susitarimo tekstas pridedamas prie šio sprendimo.2 straipsnisTarybos pirmininkas įgaliojamas paskirti asmenį (-is), įgaliotą (-us) Bendrijos vardu pasirašyti šį susitarimą atsižvelgiant į tai, kad jis bus sudarytas.3 straipsnisŠis susitarimas laikinai taikomas nuo 2009 m. sausio 1 d., kol bus užbaigtos jo sudarymui būtinos procedūros, remiantis priede pateikto susitarimo 3 straipsnio nuostatomis.4 straipsnisŠis sprendimas skelbiamas Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje .Priimta BriuselyjeTarybos varduPirmininkas2008/0202 (AVC)PasiūlymasTARYBOS SPRENDIMAS[...]patvirtinti Europos bendrijos ir Šveicarijos Konfederacijos susitarimą, iš dalies keičiantį Europos bendrijos ir Šveicarijos Konfederacijos susitarimą dėl prekybos žemės ūkio produktaisEUROPOS SĄJUNGOS TARYBA,atsižvelgdama į Europos bendrijos steigimo sutartį, ypač į jos 133 ir 310 straipsnius kartu su 300 straipsnio 3 dalies antra pastraipa,atsižvelgdama į Komisijos pasiūlymą,atsižvelgdama į Europos Parlamento pritarimą,kadangi:5.  Komisija Europos bendrijos vardu baigė derybas dėl susitarimo, iš dalies keičiančio 1999 m. birželio 21 d. Europos bendrijos ir Šveicarijos Konfederacijos susitarimo dėl prekybos žemės ūkio produktais 11 priedą.6.  Šis susitarimas Europos bendrijos vardu pasirašytas 2008 m. xx xx d., atsižvelgiant į tai, kad jis bus sudarytas vėliau, vadovaujantis 2008 m. xx xx d. Tarybos sprendimu xx/xxx/EB.7.  Šis susitarimas turėtų būti patvirtintas,NUSPRENDĖ:1 straipsnisEuropos bendrijos vardu patvirtinamas Europos bendrijos ir Šveicarijos Konfederacijos susitarimas, iš dalies keičiantis Europos bendrijos ir Šveicarijos Konfederacijos susitarimą dėl prekybos žemės ūkio produktais.Susitarimo tekstas pridedamas prie šio sprendimo.2 straipsnisŠis sprendimas skelbiamas Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje .Priimta BriuselyjeTarybos varduPirmininkasPRIEDASEuropos bendrijos ir Šveicarijos Konfederacijos susitarimas, iš dalies keičiantis 1999 m. birželio 21 d. Europos bendrijos ir Šveicarijos Konfederacijos susitarimo dėl prekybos žemės ūkio produktais 11 priedąEUROPOS BENDRIJA, toliau – Bendrija, irŠVEICARIJOS KONFEDERACIJA, toliau − Šveicarija,toliau – Šalys,kadangi:(1) 1999 m. birželio 21 d. Europos bendrijos ir Šveicarijos Konfederacijos susitarimas dėl prekybos žemės ūkio produktais (toliau – Susitarimas) įsigaliojo 2002 m. birželio 1 d.(2) Susitarimo 11 priedas (toliau – 11 priedas) susijęs su gyvūnų sveikatos ir zootechninėmis priemonėmis, taikomomis prekybai gyvais gyvūnais ir gyvūniniais produktais.(3) Šveicarija įsipareigojo į nacionalinę teisę perkelti 2003 m. gegužės 26 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamento (EB) Nr. 998/2003 dėl gyvūnų sveikatos reikalavimų, taikomų ne komerciniam naminių gyvūnėlių judėjimui, ir iš dalies keičiančio Tarybos direktyvą 92/65/EEB[1] nuostatas. Todėl Šalys turi iš dalies pakeisti Susitarimą, kad būtų atsižvelgta į tai, jog jo taikymo sritis buvo išplėsta – įtrauktos nuostatos dėl nekomercinio gyvūnų augintinių judėjimo.(4) Šveicarija įsipareigojo į nacionalinę teisę perkelti 1991 m. liepos 15 d. Tarybos direktyvos Nr. 91/496/EEB, nustatančios gyvūnų, įvežamų į Bendriją iš trečiųjų šalių, veterinarinio patikrinimo organizavimo principus ir iš dalies pakeičiančios Direktyvas 89/662/EEB, 90/425/EEB ir 90/675/EEB[2], 1997 m. gruodžio 18 d. Tarybos direktyvos Nr. 97/78/EB, nustatančios principus, reglamentuojančius iš trečiųjų šalių į Bendriją įvežamų produktų veterinarinių patikrinimų organizavimą[3], 2002 m. gruodžio 16 d. Direktyvos 2002/99/EB, nustatančios gyvūnų sveikatos taisykles, reglamentuojančias žmonėms skirtų gyvūninės kilmės produktų gamybą, perdirbimą, paskirstymą ir importą[4], 2004 m. balandžio 29 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamento (EB) Nr. 882/2004 dėl oficialios kontrolės, kuri atliekama siekiant užtikrinti, kad būtų įvertinama, ar laikomasi pašarus ir maistą reglamentuojančių teisės aktų, gyvūnų sveikatos ir gerovės taisyklių[5], nuostatas ir visas priimtas įgyvendinimo nuostatas dėl iš trečiųjų šalių į Bendriją įvežamų produktų patikrinimo, todėl Šalys turi suderinti Susitarimo nuostatas.(5) Pakeitus atitinkamus teisės aktus reikia keisti ir derinti nuostatas, bet Jungtiniam veterinarijos komitetui tokie įgaliojimai nesuteikti. Todėl reikia atnaujinti ir iš dalies pakeisti Susitarimo 11 priedą.SUSITARĖ DĖL ŠIŲ NUOSTATŲ:1 straipsnis1. 11 priedo 1 straipsnio 1 dalies pabaigoje įrašoma trečia įtrauka:„( apie nekomercinį gyvūnų augintinių judėjimą.“2. 11 priedo I skyriaus pavadinimas iš dalies keičiamas taip:„Prekyba gyvūnais, jų sperma, kiaušialąstėmis bei embrionais ir nekomercinis gyvūnų augintinių judėjimas“ .3. 11 priedo I skyriaus 3 straipsnis pakeičiamas taip:„3 straipsnisŠalys susitaria, kad prekybai gyvūnais, jų sperma, kiaušialąstėmis bei embrionais ir nekomerciniam gyvūnų augintinių judėjimui taikomi 2 priedėlyje nurodyti teisės aktai. Šie teisės aktai taikomi pagal tame pačiame priedėlyje nustatytas specialias sąlygas ir tvarką.“2 straipsnis11 priedo 15 straipsnis pakeičiamas taip:„15 straipsnis Gyvūniniai produktai: patikrinimai pasienyje ir mokesčiaiPatikrinimai, susiję su Bendrijos ir Šveicarijos prekyba gyvūniniais produktais, atliekami pagal 10 priedėlio nuostatas.“3 straipsnisŠį Susitarimą Šalys ratifikuoja ar jam pritaria pagal savo vidaus procedūras.Šalys viena kitai praneša apie šių procedūrų užbaigimą.Šis Susitarimas laikinai taikomas nuo 2009 m. sausio 1 d., kol bus užbaigtos jo sudarymo procedūros.4 straipsnisŠis Susitarimas sudaromas dviem egzemplioriais airių, anglų, bulgarų, čekų, danų, estų, graikų, ispanų, italų, latvių, lenkų, lietuvių, maltiečių, olandų, portugalų, prancūzų, rumunų, slovakų, slovėnų, suomių, švedų, vengrų ir vokiečių kalbomis, visi tekstai yra autentiški.Tai patvirtindami šį Susitarimą pasirašė toliau nurodyti įgaliotieji atstovai.Priimta ...Europos bendrijos vardu Šveicarijos Konfederacijos vardu [1] OL L 146, 2003 6 13, p. 1.[2] OL L 268, 1991 9 24, p. 56.[3] OL L 24, 1998 1 30, p. 9.[4] OL L 18, 2003 1 23, p. 11.[5] OL L 165, 2004 4 30, p. 1.


               EUROPOS KOMISIJA
            Briuselis, 2016 06 07
            COM(2016) 372 final
            2016/0173(NLE)
            Pasiūlymas
            TARYBOS SPRENDIMAS
            kuriuo tam tikros valstybės narės įgaliojamos dėl Europos Sąjungos interesų pritarti Korėjos Respublikos prisijungimui prie 1980 m. Hagos konvencijos dėl tarptautinio vaikų grobimo civilinių aspektų

               AIŠKINAMASIS MEMORANDUMAS

               1.PASIŪLYMO APLINKYBĖS

               •Pasiūlymo pagrindimas ir tikslai

                  1980 m. spalio 25 d. Hagos konvencijos dėl tarptautinio vaikų grobimo civilinių aspektų (toliau – 1980 m. konvencija), kurią iki šiol ratifikavo 93 šalys, įskaitant visas ES valstybes nares, tikslas – susitariančiųjų valstybių paskirtoms centrinėms įstaigoms bendradarbiaujant atkurti ankstesnę padėtį greitai grąžinant neteisėtai išvežtus ar laikomus vaikus.

                  Vaikų grobimo prevencija yra vienas iš esminių ES vaiko teisių rėmimo politikos aspektų, todėl Europos Sąjunga tarptautiniu lygmeniu aktyviai siekia gerinti 1980 m. konvencijos taikymą ir ragina trečiąsias valstybes prie jos prisijungti.

                  2012 m. gruodžio 13 d. Korėjos Respublika deponavo prisijungimo prie 1980 m. konvencijos dokumentą. Konvencija Korėjos Respublikoje įsigaliojo 2013 m. kovo 1 d.

                  1980 m. konvencijos 38 straipsnio 4 pastraipoje nustatyta, kad ji bus taikoma tik prisijungiančios valstybės ir tų susitariančiųjų valstybių, kurios pareikš, kad pritaria jos prisijungimui, tarpusavio santykiams.

                  Kovos su tarptautiniu vaikų grobimu sritis priklauso išimtinei Europos Sąjungos išorės kompetencijai, todėl nuspręsti pritarti Korėjos Respublikos prisijungimui reikia ES lygmeniu – priimant Tarybos sprendimą. Todėl valstybės narės turėtų padaryti pareiškimą dėl pritarimo Korėjos Respublikos prisijungimui dėl Europos Sąjungos interesų.

                  Tai, kad ES turi išimtinę kompetenciją dėl pritarimo trečiosios valstybės prisijungimui prie 1980 m. konvencijos, iš tiesų patvirtino Europos Sąjungos Teisingumo Teismas, su kuriuo konsultuotasi Komisijos iniciatyva.

                  2014 m. spalio 14 d. Europos Sąjungos Teisingumo Teismo nuomonėje 1/13 patvirtinta, kad trečiosios valstybės prisijungimo prie 1980 Hagos konvencijos dėl tarptautinio vaikų grobimo civilinių aspektų priėmimas priklauso išimtinei Europos Sąjungos kompetencijai.

                  Teismas visų pirma pabrėžė, kad šioje srityje ES lygmeniu reikalingas vienodumas – būtina vengti vadinamosios kintamosios geometrijos tarp valstybių narių. Šio sprendimo tikslas – užtikrinti, kad 1980 m. konvencija įsigaliotų Korėjos Respublikos ir visų ES valstybių narių santykiams.

               •Suderinamumas su toje pačioje politikos srityje galiojančiomis nuostatomis

                  Kalbant apie tėvų vykdomą vaikų grobimą, 1980 m. Hagos konvencija yra Tarybos reglamento Nr. 2201/2003 (reglamento „Briuselis IIa“), kuris yra ES teisminio bendradarbiavimo bylose, susijusiose su santuoka ir tėvų pareigomis
                     1
                  , kertinis akmuo, tarptautinis atitikmuo.

                  Vienas iš pagrindinių šio reglamento tikslų – atgrasyti nuo vaikų grobimo tarp valstybių narių, nustatant procedūras, kuriomis būtų užtikrinama, kad vaikas būtų greitai grąžintas į valstybę narę, kurioje yra jo nuolatinė gyvenamoji vieta. Todėl reglamento „Briuselis IIa“ 11 straipsnis apima 1980 m. Hagos konvencijoje išdėstytą procedūrą ir ją papildo – išaiškinami kai kurie jos aspektai, visų pirma susiję su vaiko išklausymu, taip pat laikotarpiu, per kurį reikia priimti sprendimą po to, kai pateiktas pareiškimas dėl grąžinimo, ir vaiko negrąžinimo priežastimis. Jame taip pat įvestos nuostatos, reglamentuojančios skirtingose valstybėse narėse priimtus prieštaringus sprendimus dėl grąžinimo ir negrąžinimo.

                  Tarptautiniu lygmeniu Europos Sąjunga remia trečiųjų valstybių prisijungimą prie 1980 m. konvencijos, kad jos valstybės narės galėtų remtis bendra teisine sistema kovos su tarptautiniu vaikų grobimu srityje.

                  2011 m. gruodžio 21 d. Komisija priėmė aštuonis Tarybos sprendimų pasiūlymus
                     2
                  , siekdama pritarti aštuonių trečiųjų šalių (Maroko, Singapūro, Rusijos Federacijos, Albanijos, Andoros, Seišelių, Gabono ir Armėnijos) prisijungimui prie 1980 m. Hagos konvencijos dėl tarptautinio vaikų grobimo.

                  2015 m. birželio–gruodžio mėn. Europos Sąjungos Taryba priėmė septynis sprendimus
                     3
                  , grindžiamus nurodytais pasiūlymais.

                  Šiuo pasiūlymu atsižvelgiama į trečiąją šalį (Korėjos Respubliką), kuri prie 1980 m. konvencijos prisijungė po 2011 m. pasiūlymų priėmimo.

               •Suderinamumas su kitomis Sąjungos politikos sritimis

                  Be bendrojo tikslo plėtoti teisminį bendradarbiavimą tarpvalstybinio pobūdžio civilinėse bylose pagal SESV 81 straipsnį, šis pasiūlymas yra susijęs su Europos Sąjungos sutarties 3 straipsnyje įtvirtintu siekiu apsaugoti vaiko teises. 1980 m. Hagos konvencijos sistema siekiama apsaugoti vaikus nuo žalingo tėvų vykdomo vaikų grobimo poveikio ir užtikrinti, kad vaikai galėtų išsaugoti ryšį su abiem tėvais, pavyzdžiui, užtikrinant galimybę faktiškai naudotis teise matytis su vaiku.

                  Pasiūlymas taip pat dera su skatinimu naudotis tarpininkavimu sprendžiant tarpvalstybinius šeimos ginčus. Direktyva dėl tam tikrų mediacijos civilinėse ir komercinėse bylose aspektų
                     4
                  , be kita ko, taikoma šeimos teisės srityje bendroje Europos teisminėje erdvėje. 1980 m. Hagos konvencija taip pat skatinama šeimos ginčus spręsti draugiškai. Vienos iš geros praktikos gairių pagal 1980 m. Hagos konvenciją, kurias paskelbė Hagos tarptautinės privatinės teisės konferencija, skirtos naudojimuisi tarpininkavimu sprendžiant į konvencijos taikymo sritį patenkančius tarptautinius šeimos ginčus dėl vaikų.  Europos Komisijos iniciatyva šios gairės išverstos į visas ES kalbas (išskyrus anglų ir prancūzų k.) bei arabų kalbą, siekiant paskatinti dialogą su konvencijos dar neratifikavusiomis valstybėmis ir padėti kartu rasti konkrečius dėl tarptautinio vaikų grobimo kylančių problemų sprendimo būdus
                     5
                  .

               2.TEISINIS PAGRINDAS, SUBSIDIARUMO IR PROPORCINGUMO PRINCIPAI

               •Teisinis pagrindas

                  Atsižvelgiant į tai, kad sprendimas susijęs su tarptautiniu susitarimu, jo teisinis pagrindas yra Sutarties dėl Europos Sąjungos veikimo 218 straipsnis kartu su 81 straipsnio 3 dalimi. Taryba, pasikonsultavusi su Europos Parlamentu, sprendžia vieningai.

                  Jungtinei Karalystei ir Airijai Reglamentas (EB) Nr. 2201/2003 yra privalomas ir todėl jos dalyvauja priimant ir taikant šį sprendimą.

                  Pagal prie Europos Sąjungos sutarties ir Sutarties dėl Europos Sąjungos veikimo pridėto Protokolo Nr. 22 dėl Danijos pozicijos 1 ir 2 straipsnius Danija nedalyvauja priimant šį sprendimą ir jis nėra jai privalomas ar taikomas.

                  •
                        Subsidiarumo principas

               Kaip patvirtinta Europos Sąjungos Teisingumo Teismo nuomonėje Nr. 1/13, pagal SESV 3 straipsnio 2 dalį ši iniciatyva priklauso išimtinei ES kompetencijai. Todėl subsidiarumo principas netaikomas.

               •Proporcingumo principas

                  Šis pasiūlymas parengtas atsižvelgiant į jau priimtus Tarybos sprendimus dėl to paties dalyko ir juo neviršijama to, kas būtina pasiekti tikslui užtikrinti suderintus ES veiksmus kovos su tarptautiniu vaikų grobimu srityje, užtikrinant, kad visos ES valstybės narės per nurodytą laiką pritartų Korėjos Respublikos prisijungimui prie 1980 m. Hagos konvencijos.

               3.EX-POST VERTINIMO, KONSULTACIJŲ SU SUINTERESUOTOSIOMIS ŠALIMIS IR POVEIKIO VERTINIMO REZULTATAI

               •Konsultacijos su suinteresuotosiomis šalimis

                  Tam, kad ES galėtų priimti informacija pagrįstą sprendimą, ar pritarti atitinkamos trečiosios šalies prisijungimui prie 1980 m. konvencijos, būtina atlikti parengiamąjį darbą.

                  2015 m. sausio 20 d. ekspertų susitikime Komisija ir ES valstybės narės susitarė dėl padėties trečiojoje šalyje vertinimo kriterijų rinkinio. Klausimyne pateiktas orientacinis kriterijų sąrašas, siekiant įvertinti prie konvencijos prisijungusią trečiąją šalį. Konsultacijos su valstybėmis narėmis ir diskusijos 2016 m. sausio 15 d. ekspertų posėdyje parodė, kad šiame etape valstybės narės neprieštarauja tam, kad būtų pritarta Korėjos Respublikos prisijungimui prie 1980 m. konvencijos.

               •Tiriamųjų duomenų rinkimas ir naudojimas

                  Svarbi informacija apie Korėjos vykdomą konvencijos įgyvendinimą surinkta iš kelių šaltinių. Pirma, informaciją rinko ES delegacija Korėjos Respublikoje – visų pirma apie įgyvendinimo teisės aktų priėmimą, jurisdikcijos spręsti grobimo bylas egzistavimą ir galimybės užsieniečiams gauti teisinę pagalbą suteikimą. Tyrimo rezultatai buvo patenkinami ir, nors tai, kad teisininkai prastai išmano konvenciją ir trūksta konkrečių vykdymo užtikrinimo priemonių, kelia tam tikrą susirūpinimą, jis nėra toks didelis, kad Korėjos Respublikos prisijungimas būtų nepriimtinas.

                  Valstybės narės taip pat rinko informaciją apie padėtį Korėjos Respublikoje ir rezultatai buvo aptarti 2016 m. sausio 15 d. ekspertų susitikime.

                  Papildomos informacijos gauta iš Hagos tarptautinės privatinės teisės konferencijos Nuolatinio biuro. Korėjos Respublika užpildė

                     įprastą klausimyną

                   prisijungiančioms šalims ir parengė

                     šalies aprašą

                     6
                  . Be to, Korėjos Respublika paskyrė du teisėjus į Tarptautinį Hagos teisėjų tinklą. Galiausiai 1980 m. konvenciją įgyvendinti labai padėjo Korėjos Respublikos teisėjai, kurie anksčiau buvo deleguoti į Nuolatinį biurą (kiekvieno delegavimo laikotarpio trukmė – vieni metai).

               •Poveikio vertinimas

                  Šis pasiūlymas nedaro jokio reikšmingo ekonominio ar socialinio poveikio arba poveikio aplinkai, dėl kurio reikėtų atlikti poveikio vertinimą pagal Europos Komisijos geresnio reglamentavimo gaires. Panašiai kaip ir septynių 2015 m. priimtų Tarybos sprendimų dėl pritarimo tam tikrų trečiųjų valstybių prisijungimui prie 1980 m. Hagos konvencijos atveju, atsižvelgiant į šio pasiūlymo pobūdį, jo poveikio vertinimo atlikti nereikia.  Iš tiesų nėra jokių kitų variantų kaip tik priimti Tarybos sprendimą pritarti trečiosios valstybės prisijungimui prie 1980 m. konvencijos.

                  Tačiau Komisija ir valstybės narės, remdamosi pirmiau nurodytais principais, atliko konkretų Korėjos Respublikos padėties vertinimą, siekdamos įsitikinti, ar ji sugebėtų tinkamai įgyvendinti 1980 m. konvenciją.

               5.KITI ELEMENTAI

               •Įgyvendinimo planai ir stebėsena, vertinimas ir ataskaitų teikimo tvarka

                  Kadangi pasiūlymas susijęs tik su valstybių narių įgaliojimu pritarti Korėjos Respublikos prisijungimui prie 1980 m. konvencijos, jo įgyvendinimo stebėsena apima tik šiuos aspektus: kaip valstybės narės laikosi pareiškimo teksto, deponavimo laikotarpio ir pranešimo apie deponavimą Komisijai reikalavimų, nustatytų Tarybos sprendime.

               2016/0173 (NLE)

               Pasiūlymas

               TARYBOS SPRENDIMAS

               kuriuo tam tikros valstybės narės įgaliojamos dėl Europos Sąjungos interesų pritarti Korėjos Respublikos prisijungimui prie 1980 m. Hagos konvencijos dėl tarptautinio vaikų grobimo civilinių aspektų

               EUROPOS SĄJUNGOS TARYBA,

               atsižvelgdama į Sutartį dėl Europos Sąjungos veikimo, ypač į jos 81 straipsnio 3 dalį kartu su 218 straipsniu,

               atsižvelgdama į Europos Komisijos pasiūlymą,

               atsižvelgdama į Europos Parlamento nuomonę
                  7
               ,

               kadangi:

               (1)Europos Sąjunga yra nusistačiusi kaip vieną iš savo tikslų skatinti vaiko teisių apsaugą, kaip nurodyta Europos Sąjungos sutarties 3 straipsnyje. Priemonės, skirtos vaikams apsaugoti nuo neteisėto išvežimo ar laikymo, yra vienas iš esminių tos politikos aspektų;

               (2)Sąjunga yra priėmusi Tarybos reglamentą (EB) Nr. 2201/2003
                  8
                (reglamentas „Briuselis IIa“), kuriuo siekiama apsaugoti vaikus nuo žalingų padarinių, kuriuos sukelia neteisėtas jų išvežimas ar laikymas, nustatyti tvarką, kuri užtikrintų greitą jų sugrąžinimą į valstybę, kurioje jie nuolat gyvena, taip pat užtikrinti teisės matytis su vaiku ir globos teisių apsaugą;

               (3)Reglamentu (EB) Nr. 2201/2003 papildoma ir sustiprinama 1980 m. spalio 25 d. Hagos konvencija dėl tarptautinio vaikų grobimo civilinių aspektų (toliau – 1980 m. Hagos konvencija), kuria tarptautiniu lygmeniu nustatoma susitariančiųjų valstybių ir centrinių įstaigų įsipareigojimų ir bendradarbiavimo sistema ir siekiama užtikrinti greitą neteisėtai išvežtų ar laikomų vaikų grąžinimą;

               (4)visos Sąjungos valstybės narės yra 1980 m. Hagos konvencijos šalys;

               (5)Sąjunga ragina trečiąsias valstybes prisijungti prie 1980 m. Hagos konvencijos ir remia tinkamą 1980 m. Hagos konvencijos taikymą, inter alia, kartu su valstybėmis narėmis dalyvaudama specialiųjų komisijų, kurias reguliariai organizuoja Hagos tarptautinės privatinės teisės konferencija, veikloje;

               (6)opiais tarptautinio vaikų grobimo atvejais geriausiu sprendimu galėtų būti laikoma bendra teisinė sistema, taikoma Sąjungos valstybių narių ir trečiųjų valstybių santykiams;

               (7)1980 m. Hagos konvencijoje nustatyta, kad ji taikoma tik prisijungiančios valstybės ir tų susitariančiųjų valstybių, kurios pareiškė, kad pritaria jos prisijungimui, tarpusavio santykiams;

               (8)pagal 1980 m. Hagos konvenciją ekonominės integracijos regioninėms organizacijoms, pavyzdžiui, Sąjungai, neleidžiama tapti jos šalimi. Todėl Sąjunga negali nei prisijungti prie konvencijos, nei deponuoti savo pareiškimo dėl pritarimo valstybės prisijungimui;

               (9)remiantis Europos Sąjungos Teisingumo Teismo nuomone 1/13, pareiškimai dėl pritarimo prisijungimui pagal 1980 m. Hagos konvenciją priklauso išimtinei Sąjungos išorės kompetencijai;

               (10)2012 m. gruodžio 13 d. Korėjos Respublika deponavo prisijungimo prie 1980 m. Hagos konvencijos dokumentą. Konvencija Korėjos Respublikos atžvilgiu įsigaliojo 2013 m. kovo 1 d.;

               (11)kelios valstybės narės jau pritarė Korėjos Respublikos prisijungimui prie 1980 m. Hagos konvencijos. Įvertinus padėtį Korėjos Respublikoje padaryta išvada, kad Korėjos Respublikos prisijungimui dar nepritarusios valstybės narės gali dėl Sąjungos interesų pritarti Korėjos Respublikos prisijungimui pagal 1980 m. Hagos konvencijos sąlygas;

               (12)todėl Korėjos Respublikos prisijungimui dar nepritarusios valstybės narės turėtų būti įgaliotos jam pritarti dėl Sąjungos interesų ir deponuoti pareiškimus dėl pritarimo Korėjos Respublikos prisijungimui laikydamosi šiame sprendime išdėstytų sąlygų. Čekija, Airija ir Lietuvos Respublika, kurios jau pritarė Korėjos Respublikos prisijungimui prie 1980 m. Hagos konvencijos, naujų pareiškimų dėl pritarimo neturėtų deponuoti, nes pagal tarptautinę viešąją teisę esami pareiškimai galioja toliau;

               (13)Jungtinei Karalystei ir Airijai Reglamentas (EB) Nr. 2201/2003 yra privalomas ir todėl jos dalyvauja priimant ir taikant šį sprendimą;

               (14)pagal prie Europos Sąjungos sutarties ir Sutarties dėl Europos Sąjungos veikimo pridėto Protokolo Nr. 22 dėl Danijos pozicijos 1 ir 2 straipsnius Danija nedalyvauja priimant šį sprendimą ir jis nėra jai privalomas ar taikomas,

               PRIĖMĖ ŠĮ SPRENDIMĄ:

               1 straipsnis

               1.
                     Valstybės narės, kurios dar to nepadarė, šiuo sprendimu įgaliojamos dėl Sąjungos interesų pritarti Korėjos Respublikos prisijungimui prie 1980 m. spalio 25 d. Hagos konvencijos dėl tarptautinio vaikų grobimo civilinių aspektų (toliau – 1980 m. Hagos konvencija).

               2.
                     1 dalyje nurodytos valstybės narės ne vėliau kaip …* deponuoja pareiškimą dėl pritarimo Korėjos Respublikos prisijungimui prie 1980 m. Hagos konvencijos dėl Sąjungos interesų, išdėstytą taip:

               „[Visas VALSTYBĖS NARĖS pavadinimas] pareiškia, kad pritaria Korėjos Respublikos prisijungimui prie 1980 m. spalio 25 d. Hagos konvencijos dėl tarptautinio vaikų grobimo civilinių aspektų, vadovaujantis Tarybos sprendimu (ES) 2016/…**.“

               3.
                     Kiekviena valstybė narė informuoja Tarybą ir Komisiją apie deponavimą ir perduoda Komisijai pareiškimo tekstą per du mėnesius nuo jo deponavimo.

               2 straipsnis

               Valstybės narės, pareiškimus dėl pritarimo Korėjos Respublikos prisijungimui prie 1980 m. Hagos konvencijos deponavusios iki šio sprendimo priėmimo datos, naujų pareiškimų nedaro.

               3 straipsnis

               Šis sprendimas įsigalioja kitą dieną po jo paskelbimo Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje.

               4 straipsnis

               Šis sprendimas skirtas visos valstybėms narėms, išskyrus Čekiją, Airiją ir Lietuvos Respubliką.

               Priimta Briuselyje

                     Tarybos vardu

                     Pirmininkas

                     (1)
                  OL L 338, 2003 12 23, p. 31.

                     (2)
                  2011 m. gruodžio 21 d. priimti COM (2011) 904, 908, 909, 911, 912, 915, 916 ir 917.

                     (3)
                  2015 m. birželio 15 d. TARYBOS SPRENDIMAS (ES) 2015/1023; 2015 m. birželio 15 d. Tarybos sprendimas (ES) 2015/1024; 2015 m. gruodžio 10 d. Tarybos sprendimas (ES) 2015/2354; 2015 m. gruodžio 10 d. Tarybos sprendimas (ES) 2015/2355; 2015 m. gruodžio 10 d. Tarybos sprendimas (ES) 2015/2356;  2015 m. gruodžio 10 d. Tarybos sprendimas (ES) 2015/2357; 2015 m. gruodžio 10 d. Tarybos sprendimas (ES) 2015/2358. Sprendimas dėl Gabono buvo laikinai atidėtas – buvo laukiama, kol Gabonas paskirs pagal konvencijos 6 straipsnį paskirtiną centrinę įstaigą.

                     (4)
                  2008 m. gegužės 21 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2008/52/EB dėl tam tikrų mediacijos civilinėse ir komercinėse bylose aspektų, OL L 136, 2008 5 24, p. 3).

                     (5)

                     https://www.hcch.net/en/publications-and-studies/details4/?pid=5568&dtid=3.

                     (6)
                  Abu šiuos dokumentus galima rasti Hagos tarptautinės privatinės teisės konferencijos interneto svetainėje.

                     (7)
                  OL C , , p. .

                     (8)
                  2003 m. lapkričio 27 d. Tarybos reglamentas (EB) Nr. 2201/2003 dėl jurisdikcijos ir teismo sprendimų, susijusių su santuoka ir tėvų pareigomis, pripažinimo bei vykdymo, panaikinantis Reglamentą (EB) Nr. 1347/2000 (OL L 338, 2003 12 23, p. 1).


title: Pasiūlymas Tarybos sprendimas leisti Prancūzijai taikyti diferencijuotus variklinių transporto priemonių degalų apmokestinimo lygius pagal direktyvos 2003/96/EB 19 straipsnį

text:
Svarbus teisinis pranešimas

|

52009PC0609

	Briuselis, 2009.10.29KOM(2009)609 galutinisPasiūlymasTARYBOS SPRENDIMASleisti Prancūzijai taikyti diferencijuotus variklinių transporto priemonių degalų apmokestinimo lygius pagal Direktyvos 2003/96/EB 19 straipsnį  AIŠKINAMASIS MEMORANDUMAS1) PASIūLYMO PAGRINDAS IR TIKSLAIBendrijos energetikos produktų ir elektros energijos apmokestinimas reglamentuojamas Tarybos direktyva 2003/96/EB[1] (toliau – Energijos apmokestinimo direktyva arba direktyva).Pagal Direktyvos 19 straipsnio 1 dalį ir kitas nuostatas, visų pirma išdėstytas 5, 15 ir 17 straipsniuose, Taryba, Komisijai pasiūlius, bet kuriai valstybei narei gali vieningai leisti toliau atleisti nuo akcizų ar juos sumažinti remiantis konkrečios politikos sumetimais.Šio pasiūlymo tikslas – leisti Prancūzijai, neviršijant nustatytų ribų, taikyti diferencijuotus gazolio ir bešvinio benzino, išskyrus komercinės paskirties gazolį, apmokestinimo lygius. Juos diferencijuojant siekiama atsižvelgti į tam tikrų konkrečių centrinės valdžios anksčiau vykdytų įgaliojimų decentralizaciją ir priderinti apmokestinimo tvarką prie skirtingos įvairių regionų ekonominės padėties.2) PRAšYMAS IR JO BENDROSIOS APLINKYBėSTarybos sprendimu 2005/767/EB[2] Prancūzijai leista trejus metus taikyti diferencijuotus gazolio ir bešvinio benzino apmokestinimo lygius administracinės reformos, įskaitant tam tikrų konkrečių centrinės valdžios anksčiau vykdytų įgaliojimų decentralizavimą, tikslais. Sprendimo 2005/767/EB 2 straipsnyje nustatyta jo galiojimo pabaigos data – 2009 m. gruodžio 31 d.Prancūzijos valdžios institucijos 2009 m. rugpjūčio 12 d. raštu, pateiktu pagal direktyvos 19 straipsnį, pranešė Komisijai, kad, baigus galioti minėtai leidžiančiai nukrypti nuostatai, ketina toliau taikyti diferencijuotų gazolio ir bešvinio benzino apmokestinimo lygių sistemą. Jos paprašė pratęsti Sprendimo 2005/767/EB galiojimą dar šešeriems metams – iki 2015 m. gruodžio 31 d.Pagal minėtąjį sprendimą Prancūzija šiuo metu taiko sistemą, pagal kurią jos administraciniuose regionuose leidžiama taikyti diferencijuotą bešvinio benzino ir gazolio, išskyrus komercinės paskirties gazolį, apmokestinimo lygį. Atitinkamas mokestis yra Vidaus mokestis už naftos produktus (pranc. Taxe Intérieure sur les Produits Pétroliers , TIPP) – tam tikras akcizas.Prancūzijos vyriausybė 2007 m. pradėjo taikyti šią priemonę, pradėjusi naują iki tol nacionaliniu lygmeniu vykdytų įgaliojimų decentralizacijos etapą. Pagal 2003 m. kovo mėn. įvykdytą konstitucijos reformą buvo numatyta perduoti valstybės įgaliojimus ir atsakomybę teritorinėms valdžios institucijoms (komunoms, departamentams, regionams). Kartu su naujai suteikta atsakomybe regionams buvo paskirstyta dalis TIPP mokesčio pajamų. Taigi šia priemone, kuria siekiama pritaikyti esamą tvarką prie skirtingos dabartinės regionų ekonominės padėties, regioninės administracijos įgaliojamos sumažinti jų teritorijoje naudojamiems degalams taikomą akcizą. Turint teisę keisti apmokestinimo lygį, regionuose galima geriau vykdyti perduotus įgaliojimus, atsižvelgiant į regiono specifiką, poreikius ir gyventojų lūkesčius.Priemonės veikimo mechanizmasTaikant sistemą, dėl kurios buvo pateiktas šis prašymas, regionų tarybos balsuodamos sprendžia, kiek reikia sumažinti tarifą, neperžengiant įstatymo nustatytų ribų ir laikantis suteiktos leidžiančios nukrypti nuostatos.Iki šiol tarifų mažinimas turėjo atitikti šiuos kriterijus:- per leidžiančios nukrypti nuostatos taikymo laikotarpį bešvinio benzino akcizą būdavo galima sumažinti ne daugiau kaip 3,54 EUR už hektolitrą, gazolio – 2,30 EUR už hektolitrą; prieš sumažinant apmokestinimo lygį nustatomas akcizas – 60,69 EUR už bešvinio benzino hektolitrą ir 42,84 EUR už gazolio hektolitrą, tačiau šios nustatytos kainos laikui bėgant galėjo kisti;- sumažintas apmokestinimo lygis negalėjo būti mažesnis už Direktyvoje 2003/96/EB nustatytą Bendrijos mažiausią lygį;- sumažinimas nebuvo taikomas komercinės paskirties gazoliui.Kontrolės ir judėjimo priemonėsGazolio ir benzino akcizo rinkimo ir kontrolės tvarka nesikeičia. Ši tvarka išsamiai aprašyta pradinio Komisijos pasiūlymo[3], kuriuo pagrįstas Sprendimas 2005/767/EB, 1.3 skyriuje.Prancūzijos valdžios institucijų argumentai dėl priemonės poveikio vidaus rinkaiPrancūzijos valdžios institucijos teigia, kad tokia priemonė netrikdytų tinkamo vidaus rinkos veikimo, visų pirma todėl, kad ji taikoma tik nekomercinės paskirties degalams. Be to, nekomercinės paskirties degalų mažmeninių kainų skirtumai platinimo tinkluose yra didesni už skirtumus, kurie atsirastų taikant planuojamą priemonę. Pasak Prancūzijos valdžios institucijų, taikant šią priemonę iki šiol negauta skundų dėl jos iškreipiamojo poveikio.Prancūzijos valdžios institucijos teigia, kad planuojamas apmokestinimo tarifo sumažinimas nebūtų valstybės pagalba, nes vežėjų bendrovėms būtų taikomas vienodas akcizo tarifas už komercinės paskirties gazolį, nepaisant to, kuriame regione jis pirktas.Todėl siūloma priemonė neiškreiptų transporto sektoriaus konkurencijos ir netrikdytų prekybos Bendrijoje.Pasiūlymo srityje galiojančios nuostatos2003 m. spalio 27 d. Tarybos direktyva 2003/96/EB, pakeičianti Bendrijos energetikos produktų ir elektros energijos mokesčių struktūrą.3) PRIEMONėS VERTINIMAS PAGAL DIREKTYVOS 2003/96/EB 19 STRAIPSNįKonkrečios politikos sumetimaiDirektyvos 19 straipsnio 1 dalies pirmojoje pastraipoje rašoma:Be ankstesniuose straipsniuose išdėstytų nuostatų, ypač 5, 15 ir 17 straipsniuose, Taryba, Komisijai pasiūlius, bet kuriai valstybei narei gali vieningai leisti toliau atleisti nuo mokesčių ar juos sumažinti remiantis konkrečios politikos sumetimais.Svarstoma nacionalinė priemonė pagal Tarybos sprendimą 2005/767/EB atitinka šį reikalavimą. Atsižvelgiant į šį sprendimą, regionuose diferencijuojant apmokestinimo tarifus pagal bendrąją decentralizavimo politiką siekiama konkretaus politinio tikslo – padidinti administracijų darbo veiksmingumą. Buvo manoma, kad regioninio diferencijavimo galimybė papildomai skatintų regionus skaidriai gerinti administravimo kokybę. Pagal tą patį sprendimą reikalaujama, kad mokesčių mažinimas priklausytų nuo regionų, kuriuose jis taikomas, socialinių ir ekonominių sąlygų.Šiuo atžvilgiu Prancūzijos suteikta informacija patvirtino, kad išties galima nustatyti ryšį tarp regioninio tarifo, mažesnio už didžiausią nacionalinį tarifą, taikymo ir atitinkamų regionų socialinių bei ekonominių sąlygų. Pirmaisiais leidžiančios nukrypti nuostatos taikymo metais (2007 m.) sumažintą mokesčio tarifą taikė 13 regionų; visų jų BVP vienam gyventojui buvo mažesnis už šalies vidurkį. Per dvejus vėlesnius metus diferencijuojančių (mažinančių) apmokestinimo lygius regionų pastebimai sumažėjo: 2008 m. tokių regionų buvo trys, 2009 m. – du. Sumažintus apmokestinimo lygius toliau taikę regionai buvo vieni skurdžiausių vertinant pagal BVP[4].Taigi galima daryti išvadą, kad galimybė mažinti nacionalinį apmokestinimo tarifą regioninėms valdžios institucijoms atvėrė kelią derinti atitinkamą mokestį prie savo teritorijos socialinių ir ekonominių aplinkybių. Kita vertus, pastebėta, kad regioniniai tarifai artėja prie didžiausio leistino apmokestinimo tarifo. Jei laikui bėgant vėl susidarytų tokia padėtis, kad bešvinio benzino ir gazolio apmokestinimo tarifai būtų vienodi visoje Prancūzijos teritorijoje, ši leidžianti nukrypti nuostata netektų prasmės, nes jos taikymo sritis yra tik regioninis apmokestinimo tarifų keitimas, o ne akcizo dalies iš centrinio biudžeto perskirstymas regionams. Tokiu atveju taip pat reikėtų pakartotinai įvertinti, ar priemonė išties padeda siekti pirmiau aprašyto konkretaus politikos tikslo.Derėjimas su kitomis Europos Sąjungos politikos sritimis ir tikslaisPagal direktyvos 19 straipsnio 1 dalies trečią pastraipą kiekvienas prašymas išnagrinėjamas atsižvelgiant, inter alia , į tinkamą vidaus rinkos veikimą, poreikį užtikrinti sąžiningą konkurenciją ir Bendrijos sveikatos, aplinkos apsaugos, energetikos bei transporto politiką.Šis nagrinėjimas jau buvo atliktas gavus pradinį Prancūzijos prašymą, dėl kurio buvo priimtas Tarybos sprendimas 2005/767/EB. Šiame sprendime minima, jog buvo nustatyta, kad bendrasis šios priemonės veikimo mechanizmas nekliudo Bendrijos vidaus prekybai; taip pat sprendime nustatytos kelios sąlygos, kuriomis siekiama užtikrinti, kad leidžiančios nukrypti nuostatos taikymas netrikdytų vidaus rinkos veikimo ir nekliudytų siekti ES politikos tikslų, ypač energetikos ir aplinkosaugos srityse.Todėl, Prancūzijai prašant pratęsti šios sistemos taikymą, Komisija turi įvertinti, ar pagal pradinio sprendimo 1 straipsnio 2 ir 3 dalyse nustatytas sąlygas jos taikymas atitinka direktyvos 19 straipsnio 1 dalies trečioje pastraipoje nustatytus tikslus ir politiką, kad iš esmės būtų galima prognozuoti, jog ši padėtis tęsis ir laikotarpiu po 2010 m. sausio 1 d.Šiomis aplinkybėmis taip pat reikia patikrinti, ar politinė padėtis Bendrijoje labai pasikeitė nuo Sprendimo 2005/767/EB priėmimo ir ar yra būsimo pasikeitimo rizika, į kurią reikėtų atsižvelgti atliekant vertinimą.Vidaus rinka ir sąžininga konkurencijaTarybos sprendime 2005/767/EB konkurencijos iškraipymų rizika buvo laikoma maža dėl labai griežtų akcizų tarifų diferencijavimo regionuose ribų, kurias turėtų atsverti dideli platinimo tinklų nustatytų kainų skirtumai ir tai, kad diferencijuoti tarifai regionuose netaikomi komercinės paskirties gazoliui.Taikant diferenciacijos lygius buvo nustatyta griežta riba: sumažinimas negali viršyti 35,4 EUR už 1 000 l bešvinio benzino ir 23,0 EUR už 1 000 l gazolio. Prancūzija laikosi šios sąlygos. Be to, sprendime nustatyta, kad sumažinimas negali viršyti nekomercinės paskirties gazolio ir komercinės paskirties gazolio apmokestinimo lygių skirtumo. Prancūzija laikosi ir antrosios sąlygos, kuria siekiama užtikrinti, kad diferenciacija nedarytų poveikio komercinio transporto sektoriui.Remiantis patirtimi, surinkta taikant leidžiančią nukrypti nuostatą, neatrodo, kad reikėtų abejoti 2005 m. atlikto vertinimo patikimumu. Komisija neturi žinių, kad būtų gauta skundų dėl priemonės iškreipiančio poveikio Bendrijos vidaus prekybai. Be to, priemonė buvo taikoma ribotai – apmokestinimo tarifai regionuose artėjo prie nacionalinio tarifo. Tai taip pat būtų sumažinę iškraipymų tikimybę.Taip pat negauta pranešimų apie kliūtis vidaus rinkai tinkamai veikti, konkrečiau susijusias su akcizais apmokestintų minėtų produktų apyvarta.Kalbant apie valstybės pagalbą, pirmiausia reikia pakartoti, kad priemonė netaikoma komercinės paskirties gazoliui. Tačiau jei sumažintas bešvinio benzino apmokestinimo tarifus būtų naudingas kitiems verslo naudotojams, neatitinkantiems Energijos apmokestinimo direktyvos 7 straipsnio 3 dalies apibrėžties, arba būtų daromas poveikis naftos produktų gamintojų konkurencijai, priemonė gali būti valstybės pagalba pagal EB sutarties 87 straipsnio 1 dalį. Tačiau kadangi sumažinti apmokestinimo tarifai yra didesni už Bendrijos nustatytą minimumą, bet kokia galima valstybės pagalba atitiktų Bendrąjį bendrosios išimties reglamentą[5] ir būtų suderinama su Sutarties 87 straipsnio 3 dalies c punktu.Bendrijos energetikos ir aplinkosaugos politikaEnergetikos produktų apmokestinimas taip pat mažina jų paklausą, taigi ir teršalų išmetimą naudojant šiuos produktus. Todėl Komisija turi įvertinti, ar, sumažinus apmokestinimo tarifus konkrečiuose regionuose, nepadidėtų degalų sąnaudos (ir atitinkamai išmetamas teršalų keikis), nes tai prieštarautų pirmiau aprašytiems tikslams.Tarybos sprendime 2005/767/EB pažymėta, kad Prancūzijoje numačius galimybę mažinti apmokestinimo tarifus, taip pat buvo padidintas pagrindinis nacionalinis apmokestinimo tarifas. Jame padaryta išvada, kad dėl bendro naujosios sistemos poveikio neturėtų sumažėti paskatų efektyviai naudoti degalus, nes leidžiančią nukrypti nuostatą taikantiems regionams leista tik tiek sumažinti apmokestinimo tarifą, kad jis nebūtų mažesnis už nacionalinį tarifą iki sistemos taikymo pradžios. Sprendime 2005/767/EB taip pat padaryta išvada, jog mažai tikėtina, kad dėl regioninių skirtumų pakistų mažmeninės prekybos kainos ir dėl to pasikeistų transporto srautų kryptys, nes akcizų tarifų diferenciacija yra nedidelė ir ją kompensuoja mažmeninių kainų skirtumai platinimo tinkluose. Todėl buvo manoma, kad priemonė iš esmės neprieštarautų Bendrijos energetikos ir aplinkosaugos politikai.Prancūzijos valdžios institucijų pateikti regionų, kuriuose iš tiesų taikytas sumažintas apmokestinimo tarifas, degalų sąnaudų pasikeitimo duomenys leidžia patvirtinti 2005 m. išvadas. Įvertinus degalų sąnaudų pokyčius trijuose regionuose, kuriuose sumažinti mokesčiai buvo taikomi ilgiau kaip vienerius metus, paaiškėjo, kad benzino sąnaudos sumažėjo labiau už nacionalinį 2006–2008 m. vidurkį, o gazolio sąnaudos padidėjo labiau už nacionalinį vidurkį. Apskritai nepastebėta, kad padėtis šiuose trijuose regionuose aiškiai skirtųsi nuo padėties visoje Prancūzijoje. Tad labai tikėtina, kad buvo svarbu ne tik akcizo sumažinimas, bet ir kiti veiksniai.Kita vertus, toliau pateikti labai trumpo laikotarpio duomenys, tačiau transporto degalų kainos paprastai labiau kinta vidutinės trukmės ir ilguoju laikotarpiais. Taigi negalima atmesti prielaidos, kad ilgalaikio mokesčių sumažinimo regionuose poveikis būtų labiau pastebimas. Vis dėlto kol kas neatrodo, kad priemonės poveikis trumpuoju laikotarpiu viršytų poveikį, prognozuojamą pagal griežtas regioninės diferenciacijos ribas.Bešvinis benzinas 95 (m3) |2006 m. | 2007 m. | 2008 m. | 2006–2007 m. (%) | 2007–2008 m. (%) |Puatu-Šarantos | 315 278 | 320 837 | 308 729 | 1,76 % | -3,77 % |Franš Kontė | 179 450 | 171 456 | 163 904 | -4,45 % | -4,40 % |Korsika | 97 333 | 97 082 | 93 045 | -0,26 % | -4,16 % |Prancūzija | 10 038 226 | 9 923 607 | 9 626 807 | -1,14 % | -2,99 % |Gazolis 95 (m3) |2006 m. | 2007 m. | 2008 m. | 2006–2007 m. (%) | 2007–2008 m. (%) |Puatu-Šarantos | 1 432 726 | 1 514 184 | 1 509 861 | 5,69 % | -0,29 % |Franš Kontė | 806 862 | 831 643 | 849 432 | 3,07 % | 2,14 % |Korsika | 168 215 | 176 480 | 183 557 | 4,91 % | 4,01 % |Prancūzija | 37 740 477 | 39 003 877 | 38 909 562 | 3,35 % | -0,24 % |Šaltinis: CPDP (Comité Professionnel Du Pétrole).Bendrijos politinių aplinkybių pokyčiaiViena sritis, kurios Bendrijos politika labai pasikeitė nuo pradinės leidžiančios nukrypti nuostatos suteikimo ir kuriai ši regioninio apmokestinimo tarifų keitimo sistema gali daryti poveikį, tai – ES energetikos ir klimato politika. 2009 m. balandžio mėn. buvo priimtas priemonių paketas, kuriuo siekiama iki 2020 m. 20 % savarankiškai sumažinti šiltnamio efektą sukeliančių dujų išmetimą. Transporto sektoriuje taikomas Pastangų pasidalijimo sprendimas[6], kuriame nustatytus privalomus išmetamų šiltnamio efektą sukeliančių dujų kiekių mažinimo tikslus visos valstybės narės turi pasiekti 2013–2020 m. laikotarpiu.Laikui bėgant taip pat gali reikėti persvarstyti Bendrijos energijos apmokestinimo sistemą siekiant, kad ji labiau atitiktų energetikos ir aplinkosaugos politikos tikslus. Kol kas neaišku, kaip tokie tolesni pakeitimai derėtų su tolesniu aptariamos leidžiančios nukrypti nuostatos taikymu. Atsižvelgiant į tai, jei leidžianti nukrypti nuostata būtų taikoma papildomą šešerių metų laikotarpį (ilgiausią 19 straipsnio 2 dalyje nustatytą laikotarpį), kurio prašo Prancūzija, ji gali prieštarauti būsimiems Bendrijos politikos pakeitimams.Dėl minėtų priežasčių Komisija siūlo pratęsti Komisijos leidimą taikyti diferencijuotus variklinių transporto priemonių degalų apmokestinimo lygius dar trejiems metams. Taigi Prancūzija galės taikyti savo sistemą iš viso šešerius metus, kaip jai iš pat pradžių buvo pasiūliusi Komisija.4) KONSULTACIJOS SU SUINTERESUOTOSIOMIS ŠALIMIS IR POVEIKIO VERTINIMASKonsultacijos su suinteresuotosiomis šalimisŠis pasiūlymas yra pagrįstas Prancūzijos pateiktu prašymu ir skirtas tik šiai valstybei narei.Tiriamųjų duomenų rinkimas ir naudojimasNepriklausomo tyrimo neprireikė.Poveikio vertinimasŠis pasiūlymas yra susijęs su leidimo suteikimu vienai valstybei narei jos pačios prašymu.5) TEISINIAI PASIŪLYMO ASPEKTAIPasiūlymo tikslas – leisti Prancūzijai nukrypti nuo bendrųjų Tarybos direktyvos 2003/96/EB nuostatų ir, neviršijant nustatytų ribų, taikyti diferencijuotus gazolio ir bešvinio benzino, išskyrus komercinės paskirties gazolį, apmokestinimo lygius.Teisinis pagrindasTarybos direktyvos 2003/96/EB 19 straipsnis.Subsidiarumo principasNetiesioginių mokesčių sritis, kuriai taikomas EB sutarties 93 straipsnis, iš esmės nepriklauso išimtinei Bendrijos kompetencijai, kaip apibrėžta EB sutarties 5 straipsnyje.Tačiau valstybių narių kompetenciją šioje srityje griežtai riboja ir apibrėžia galiojantys Bendrijos teisės aktai. Remiantis Direktyvos 2003/96/EB 19 straipsniu, tik Taryba gali leisti valstybei narei toliau atleisti nuo mokesčių ar juos sumažinti, kaip apibrėžta ta nuostata. Valstybės narės pačios vietoj Tarybos to padaryti negali.Todėl pasiūlymas atitinka subsidiarumo principą.Proporcingumo principasPasiūlymas atitinka proporcingumo principą. Sumažinus mokesčius nebus padaryta daugiau, negu būtina minėtam tikslui pasiekti.Pasirinkta priemonėSiūloma (-os) priemonė (-ės): Tarybos sprendimas.Direktyvos 2003/96/EB 19 straipsnyje numatyta tik ši priemonė.6) POVEIKIS BIUDŽETUIPriemonė nesukuria finansinės ir administracinės naštos Bendrijai. Todėl pasiūlymas neturi poveikio Bendrijos biudžetui.PasiūlymasTARYBOS SPRENDIMASleisti Prancūzijai taikyti diferencijuotus variklinių transporto priemonių degalų apmokestinimo lygius pagal Direktyvos 2003/96/EB 19 straipsnįEUROPOS SĄJUNGOS TARYBA,atsižvelgdama į Komisijos pasiūlymą[7],atsižvelgdama į 2003 m. spalio 27 d. Tarybos direktyvą 2003/96/EB, pakeičiančią Bendrijos energetikos produktų ir elektros energijos mokesčių struktūrą[8], ypač į jos 19 straipsnį,kadangi:1.  Tarybos sprendimu 2005/767/EB Prancūzijai leista trejus metus taikyti diferencijuotus gazolio ir bešvinio benzino apmokestinimo lygius. Tuo metu Prancūzija paprašė suteikti šį leidimą remdamasi administracine reforma, apimančia tam tikrų konkrečių centrinės valdžios anksčiau vykdytų įgaliojimų decentralizavimą. Sprendimo 2005/767/EB galiojimo pabaigos data – 2009 m. gruodžio 31 d.2.  2009 m. rugpjūčio 12 d. raštu Prancūzija paprašė leidimo tokiomis pačiomis sąlygomis toliau taikyti diferencijuotus apmokestinimo tarifus dar šešerius metus nuo jų galiojimo laikotarpio pabaigos.3.  Tarybos sprendimo 2005/767/EB priėmimas buvo grindžiamas tuo, kad Prancūzijos prašoma priemonė atitiko direktyvos 19 straipsnio reikalavimus. Visų pirma buvo manoma, kad tokia priemonė netrikdytų tinkamo vidaus rinkos veikimo. Ji taip pat buvo laikoma suderinama su atitinkama Bendrijos politika.4.  Ši nacionalinė priemonė yra politikos, kuria siekiama didinti administracijos veiksmingumą, gerinant viešųjų paslaugų kokybę ir mažinant išlaidas, taip pat subsidiarumo politikos dalis. Ji papildomai skatina regionus skaidriai gerinti administravimo kokybę. Šiuo atžvilgiu Tarybos sprendime 2005/767/EB nustatyta, kad mokesčių mažinimas turi priklausyti nuo atitinkamų regionų socialinių ir ekonominių sąlygų. Galimybe sumažinti mokesčius iki šiol naudojosi tik tie regionai, kurių BVP mažesnis už šalies vidurkį. Apskritai kalbant, ši nacionalinė priemonė yra pagrįsta konkrečios politikos sumetimais.5.  Apmokestinimo tarifų diferenciacija regionuose yra griežtai ribojama, be to, priemonė netaikoma komercinės paskirties gazoliui, todėl vidaus rinkos konkurencijos iškraipymo rizika yra labai maža. Be to, iki šiol taikant priemonę regionai dažniau rinkosi didžiausią leistiną apmokestinimo tarifą; tai dar labiau mažina konkurencijos iškraipymo tikimybę.6.  Taip pat negauta pranešimų apie kliūtis vidaus rinkai tinkamai veikti, konkrečiau susijusias su akcizais apmokestintų produktų apyvarta.7.  Tuo metu, prieš priimant nacionalinę priemonę, buvo padidintas mokestis, kurio tarifas pasiekė mokesčių sumažinimo regionuose viršutinę ribą. Šiomis aplinkybėmis, atsižvelgiant į leidimo suteikimo sąlygas ir sukauptą patirtį, kol kas neatrodo, kad priemonė būtų nesuderinama su Bendrijos energetikos ir klimato politika.8.  Remiantis Direktyvos 2003/96/EB 19 straipsnio 2 dalimi, kiekvieno pagal šį straipsnį suteikiamo leidimo galiojimo laikotarpis turi būti griežtai apribotas. Dėl galimų būsimų Bendrijos energijos apmokestinimo sistemos pakeitimų šiuo metu leidimą galima išduoti ne ilgiau kaip trejiems metams.PRIĖMĖ ŠĮ SPRENDIMĄ:1 straipsnis1. Prancūzijai leidžiama taikyti sumažintus apmokestinimo tarifus bešviniam benzinui ir gazoliui, naudojamiems kaip degalai. Komercinės paskirties gazoliui, kaip apibrėžta Direktyvos 2003/96/EB 7 straipsnio 2 dalyje, toks sumažintas apmokestinimo tarifas negali būti taikomas.2. Administraciniuose regionuose gali būti leidžiama taikyti diferencijuotus sumažintus tarifus, jei tenkinamos šios sąlygos:-  a) sumažinimas neviršija 35,4 EUR už 1 000 l bešvinio benzino ir 23,0 EUR už 1 000 l gazolio;-  b) sumažinimas neviršija nekomercinės paskirties gazolio ir komercinės paskirties gazolio apmokestinimo lygių skirtumo;-  c) sumažinimas yra susijęs su regionų, kuriuose jis taikomas, objektyviomis socialinėmis ir ekonominėmis sąlygomis;-  d) sumažinimo taikymas regionuose nesuteikia regionui konkurencinio pranašumo vykdant prekybą Bendrijoje.3. Sumažinti tarifai turi atitikti Direktyvos 2003/96/EB reikalavimus, ypač jos 7 straipsnyje nustatytus minimalius tarifus.2 straipsnisŠis sprendimas taikomas nuo 2010 m. sausio 1 d. ir galioja iki 2012 m. gruodžio 31 d..3 straipsnisŠis sprendimas skirtas Prancūzijos Respublikai.Priimta BriuselyjeTarybos varduKomisijos narys Laszlo KOVACS [1] 2003 m. spalio 27 d. Tarybos direktyva 2003/96/EB, pakeičianti Bendrijos energetikos produktų ir elektros energijos mokesčių struktūrą (OL L 283, 2003 10 31, p. 51); direktyva su paskutiniais pakeitimais, padarytais direktyvomis 2004/74/EB ir 2004/75/EB (OL L 157, 2004 m. balandžio 30 d., p. 87 ir 100).[2] OL L 290, 2005 11 4, p. 25.[3] Tarybos sprendimo, leidžiančio Prancūzijai taikyti diferencijuotas apmokestinimo normas degalams, kaip numatyta Direktyvos 2003/96/EB 19 straipsnyje, pasiūlymas, COM (2004) 597 galutinis.[4] 2007 m. sumažintus tarifus taikė šie regionai: Elzasas, Akvitanija, Overnė, Burgundija, Bretanė, Šampanė-Ardėnai, Korsika, Franš Kontė, Langedokas-Rusijonas, Limuzenas, Pietūs-Pirėnai, Žemutinė Normandija, Luaros kraštas, Puatu-Šarantos, Provansas-Alpės-Žydrasis Krantas, Rona-Alpės; 2008 m. – Korsika, Franš Kontė ir Puatu-Šarantos; 2009 m. – Korsika ir Puatu-Šarantos.[5] 2008 m. rugpjūčio 6 d. Komisijos reglamentas (EB) Nr. 800/2008, skelbiantis tam tikrų rūšių pagalbą suderinama su bendrąja rinka taikant Sutarties 87 ir 88 straipsnius (Bendrasis bendrosios išimties reglamentas), OL L 214, 2008 8 9, p. 3.[6] 2009 m. balandžio 23 d. Europos Parlamento ir Tarybos sprendimas Nr. 406/2009/EB dėl valstybių narių pastangų mažinti jų šiltnamio efektą sukeliančių dujų emisijas, Bendrijai siekiant įvykdyti įsipareigojimus iki 2020 m. sumažinti šiltnamio efektą sukeliančių dujų emisijas, OL L 140, 2009 6 5, p. 136. Prancūzijos tikslas yra 14 % sumažinti išmetamų dujų kiekį.[7] OL C , , p. .[8] OL L 283, 2003 10 31, p. 51.


|

52010PC0246

 Pasiūlymas Tarybos sprendimas dėl Europos Sąjungos ir Indonezijos Respublikos susitarimo dėl oro susisiekimo paslaugų tam tikrų aspektų pasirašymo ir laikino taikymo  /* KOM/2010/0246 galutinis - NLE 2010/0131 */

	[pic] | EUROPOS KOMISIJA |Briuselis, 2010.5.26KOM(2010)246 galutinis2010/0131 (NLE)PasiūlymasTARYBOS SPRENDIMASdėl Europos Sąjungos ir Indonezijos Respublikos susitarimo dėl oro susisiekimo paslaugų tam tikrų aspektų pasirašymo ir laikino taikymoAIŠKINAMASIS MEMORANDUMAS1. Pasiūlymo aplinkybės |110 | Pasiūlymo pagrindas ir tikslai Atsižvelgdama į Teisingumo Teismo sprendimus vadinamosiose atvirosios oro erdvės bylose, 2003 m. birželio 5 d. Taryba įgaliojo Komisiją pradėti derybas su trečiosiomis valstybėmis dėl tam tikrų galiojančių susitarimų nuostatų pakeitimo Sąjungos lygmens susitarimu[1] (horizontalieji įgaliojimai). Tokiais susitarimais siekiama visiems Europos Sąjungos oro vežėjams suteikti vienodas galimybes vykdyti skrydžius maršrutais, jungiančiais Europos Sąjungą su trečiosiomis valstybėmis, ir užtikrinti, kad dvišaliai Europos Sąjungos valstybių narių ir trečiųjų valstybių oro susisiekimo paslaugų susitarimai atitiktų Europos Sąjungos teisę. |120 | Bendrosios aplinkybės Europos Sąjungos valstybių narių ir trečiųjų valstybių tarptautiniai santykiai aviacijos srityje tradiciškai reglamentuojami dvišaliais Europos Sąjungos valstybių narių ir trečiųjų valstybių oro susisiekimo paslaugų susitarimais, tokių susitarimų priedais ir kitomis susijusiomis dvišalėmis ar daugiašalėmis priemonėmis. Į dvišalius valstybių narių oro susisiekimo paslaugų susitarimus įtraukti įprastiniai paskyrimo straipsniai neatitinka Europos Sąjungos teisės. Pagal tuos straipsnius trečioji valstybė gali atsisakyti Europos Sąjungos valstybės narės paskirtam, tačiau tai valstybei narei ar jos piliečiams nuosavybės teise nepriklausančiam ir jų faktiškai nekontroliuojamam oro vežėjui išduoti leidimus ar įgaliojimus, juos atšaukti arba sustabdyti jų galiojimą. Tokia padėtis įvertinta kaip vienos valstybės narės teritorijoje įsisteigusių, bet kitos valstybės narės piliečiams priklausančių ir jų kontroliuojamų Europos Sąjungos vežėjų diskriminavimas. Tai prieštarauja Sutarties dėl Europos Sąjungos veikimo 49 straipsniui, kuriuo garantuojama, kad Europos Sąjungos valstybių narių piliečiai, pasinaudoję įsisteigimo teise, valstybėje narėje, kurioje yra įsisteigę, galėtų naudotis tokiomis pačiomis teisėmis kaip ir tos valstybės narės piliečiai. Esama ir kitų klausimų, pavyzdžiui, aviacinių degalų apmokestinimas ar trečiosios valstybės oro vežėjų, vykdančių skrydžius ES vidaus maršrutais, nustatomi tarifai; šiais atvejais atitiktis Europos Sąjungos teisei turėtų būti užtikrinta iš dalies pakeičiant ar papildant galiojančias dvišalių Europos Sąjungos valstybių narių ir trečiųjų valstybių oro susisiekimo paslaugų susitarimų nuostatas. |130 | Pasiūlymo srityje taikomos nuostatos Susitarimo nuostatos pakeičia arba papildo galiojančias Europos Sąjungos valstybių narių ir Indonezijos Respublikos 18 dvišalių oro susisiekimo paslaugų susitarimų nuostatas. |140 | Derėjimas su kitomis Sąjungos politikos sritimis ir tikslais Kadangi susitarimu galiojantys dvišaliai oro susisiekimo paslaugų susitarimai bus suderinti su Europos Sąjungos teise, tai padės siekti vieno iš pagrindinių Europos Sąjungos aviacijos srities išorės politikos tikslų. |2. Konsultacijos su suinteresuotosiomis šalimis ir poveikio vertinimas |Konsultacijos su suinteresuotosiomis šalimis |211 | Konsultacijų metodai, pagrindiniai tiksliniai sektoriai ir bendras respondentų apibūdinimas Su Europos Sąjungos valstybėmis narėmis ir sektoriaus atstovais buvo tariamasi visą derybų laiką. |212 | Atsakymų santrauka ir kaip į juos atsižvelgta Į Europos Sąjungos valstybių narių ir sektoriaus atstovų pastabas atsižvelgta. |3. Teisiniai pasiūlymo aspektai |305 | Siūlomų veiksmų santrauka Laikydamasi horizontaliųjų įgaliojimų priede nustatytos tvarkos ir nurodymų, Komisija susitarė su Indonezijos Respublika dėl susitarimo, kuriuo pakeičiamos tam tikros galiojančių dvišalių Europos Sąjungos valstybių narių ir Indonezijos Respublikos oro susisiekimo paslaugų susitarimų nuostatos. Susitarimo 2 straipsniu įprastiniai paskyrimo straipsniai pakeičiami straipsniu dėl Bendrijos teikiamo paskyrimo ir taip visiems Europos Sąjungos vežėjams sudaromos sąlygos naudotis įsisteigimo teise. 4 straipsnyje aptariamas aviacinių degalų apmokestinimo klausimas, suderintas Tarybos direktyva 2003/96/EB, pakeičiančia Bendrijos energetikos produktų ir elektros energijos mokesčių struktūrą, ypač jos 14 straipsnio 2 dalimi. 5 straipsniu panaikinami galimi prieštaravimai Europos Sąjungos konkurencijos taisyklėms. |310 | Teisinis pagrindas Sutarties dėl Europos Sąjungos veikimo 100 straipsnio 2 dalis, 218 straipsnio 5 dalis ir 218 straipsnio 6 dalies a punktas. |329 | Subsidiarumo principas Pasiūlymas visiškai pagrįstas Tarybos suteiktais horizontaliaisiais įgaliojimais, atsižvelgiant į klausimus, kuriems taikoma Europos Sąjungos teisė, ir į dvišalius oro susisiekimo paslaugų susitarimus. |Proporcingumo principas Susitarimu dvišalių oro susisiekimo paslaugų susitarimų nuostatos bus iš dalies pakeistos ar papildytos tik tiek, kiek būtina, kad jos atitiktų Europos Sąjungos teisę. |Pasirinkta priemonė |342 | Europos Sąjungos ir Indonezijos Respublikos susitarimas yra veiksmingiausia priemonė visiems galiojantiems dvišaliams Europos Sąjungos valstybių narių ir Indonezijos Respublikos oro susisiekimo paslaugų susitarimams suderinti su Europos Sąjungos teise. |4. Poveikis biudžetui |409 | Pasiūlymas neturi poveikio Europos Sąjungos biudžetui. |5. Papildoma informacija |510 | Paprastinimas |511 | Pasiūlyme numatytas teisės aktų supaprastinimas. |512 | Atitinkamos dvišalių Europos Sąjungos valstybių narių ir Indonezijos Respublikos oro susisiekimo paslaugų susitarimų nuostatos bus pakeistos arba papildytos vieno bendro Europos Sąjungos susitarimo nuostatomis. |570 | Išsamus pasiūlymo paaiškinimas Laikantis įprastos tarptautinių susitarimų pasirašymo ir sudarymo tvarkos, Tarybos prašoma patvirtinti sprendimus dėl Europos Sąjungos ir Indonezijos Respublikos susitarimo dėl oro susisiekimo paslaugų tam tikrų aspektų pasirašymo ir sudarymo, taip pat paskirti asmenis, įgaliotus Europos Sąjungos vardu pasirašyti susitarimą. |2010/0131 (NLE)PasiūlymasTARYBOS SPRENDIMASdėl Europos Sąjungos ir Indonezijos Respublikos susitarimo dėl oro susisiekimo paslaugų tam tikrų aspektų pasirašymo ir laikino taikymoEUROPOS SĄJUNGOS TARYBA,atsižvelgdama į Sutartį dėl Europos Sąjungos veikimo, ypač į jos 100 straipsnio 2 dalį kartu su 218 straipsnio 5 dalimi,atsižvelgdama į Europos Komisijos pasiūlymą[2],kadangi:1.  2003 m. birželio 5 d. sprendimu Taryba įgaliojo Komisiją pradėti derybas su trečiosiomis valstybėmis dėl galiojančių dvišalių susitarimų tam tikrų nuostatų pakeitimo Sąjungos lygmens susitarimu.2.  Laikydamasi 2003 m. birželio 5 d. Tarybos sprendimo priede nustatytos tvarkos ir nurodymų, Komisija Sąjungos vardu susitarė su Indonezijos Respublika dėl susitarimo dėl oro susisiekimo paslaugų tam tikrų aspektų (toliau – susitarimas).3.  Susitarimas, dėl kurio Komisija derėjosi, turėtų būti pasirašytas ir laikinai taikomas, atsižvelgiant į tai, kad jis bus sudarytas vėliau,PRIĖMĖ ŠĮ SPRENDIMĄ:1 straipsnisŠiuo sprendimu Sąjungos vardu patvirtinamas Europos Sąjungos ir Indonezijos Respublikos susitarimo dėl oro susisiekimo paslaugų tam tikrų aspektų pasirašymas, atsižvelgiant į tai, kad susitarimas bus sudarytas.Susitarimo tekstas pridedamas prie šio sprendimo.2 straipsnisTarybos pirmininkas įgaliojamas paskirti asmenį (-is), įgaliotą (-us) Sąjungos vardu pasirašyti susitarimą, atsižvelgiant į tai, kad jis bus sudarytas.3 straipsnisIki susitarimo įsigaliojimo jis laikinai taikomas nuo pirmos dienos mėnesio, einančio po dienos, kurią susitariančiosios šalys viena kitai pranešė apie tam tikslui reikalingų procedūrų užbaigimą[3].4 straipsnisTarybos Pirmininkas įgaliojamas padaryti susitarimo 8 straipsnio 2 dalyje numatytą pranešimą.5 straipsnisŠis sprendimas įsigalioja jo priėmimo dieną.6 straipsnisŠis sprendimas skelbiamas Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje .Priimta BriuselyjeTarybos varduPirmininkas [1] 2003 m. birželio 5 d. Tarybos sprendimas Nr. 11323/03 (riboto naudojimo dokumentas).[2] OL C ..., ..., p. …[3] Tarybos generalinis sekretoriatas dieną, nuo kurios susitarimas bus laikinai taikomas, paskelbs Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje .