Svarbus teisinis pranešimas

|

52007PC0489

Pasiūlymas Tarybos reglamentas kuriuo keičiamas Reglamentas (EΕΒ) Nr. 386/90 dėl monitoringo, atliekamo eksportuojant žemės ūkio produktus, už kuriuos skiriamos grąžinamosios išmokos arba kitos sumos  /* KOM/2007/0489 galutinis - CNS 2007/0178 */

	[pic] | EUROPOS BENDRIJŲ KOMISIJA |Briuselis, 31.8.2007KOM(2007) 489 galutinis2007/0178 (CNS)KOMISIJOS KOMUNIKATAS TARYBAI IR EUROPOS PARLAMENTUISupaprastinamas: Reglamento (EEB) Nr. 386/90 pakeitimasPasiūlymasTARYBOS REGLAMENTASkuriuo keičiamas Reglamentas (EΕΒ) Nr. 386/90 dėl monitoringo, atliekamo eksportuojant žemės ūkio produktus, už kuriuos skiriamos grąžinamosios išmokos arba kitos sumos(pateikta Komisijos)KOMISIJOS KOMUNIKATAS TARYBAI IR EUROPOS PARLAMENTUISupaprastinamas: Reglamento (EEB) Nr. 386/90 pakeitimasReglamento (EEB) Nr. 386/90[1] 3 straipsnio 2 dalyje reikalaujama, kad valstybių narių valdžios institucijos, vykdydamos eksporto grąžinamųjų išmokų kontrolę, atliktų fizinius produktų patikrinimus pagal kiekvienai muitinės įstaigai, kiekvienais kalendoriniais metais ir kiekvienam produkto sektoriui taikomą 5 % išsamių patikrinimų normą.Pirmasis supaprastinimas buvo padarytas Tarybos reglamentu (EB) Nr. 163/94[2]: kai valstybė narė atlieka rizikos analizę pagal (dabar Reglamentą (EB) Nr. 3122/94), mažiausia vienam sektoriui taikoma patikrinimų norma gali būti 2 %, o visiems sektoriams – 5%.Dabar siūlomas antrasis supaprastinimas, pagal kurį valstybė narė, atlikdama visų eksportuotojų rizikos analizę pagal Reglamentą (EB) Nr. 3122/94 taikytų ne atskirą patikrinimų normą kiekvienai muitinės įstaigai, o vidutinę 5 % normą visiems konkrečios valstybės narės sektoriams.Šią priemonę pasiūlė keletas valstybių narių, visų pirma tos, kurios pertvarkė muitinės tarnybas bei procesus ir kurioms centralizavus IT eksporto deklaravimo sistemas ir reikšmingai sumažinus muitinės tarnybų skaičių iškilo poreikis geriau paskirstyti kontrolės pastangas valstybės teritorijoje. Bendros kontrolės normos taikymas valstybei narei yra pateisinamas tik tada, kai atliekama rizikos analizė pagal Reglamentą (EB) Nr. 3122/94 ir paliekama teisė rinktis, taip suteikiant galimybę sudėtingesnę muitinės struktūrą turinčioms valstybėms narėms toliau taikyti decentralizuotą kontrolės valdymą.AIŠKINAMASIS MEMORANDUMASTarybos reglamentas (EEB) Nr. 386/90Laikydamasi įsipareigojimų pagal 1970 m. balandžio 21 d. Tarybos reglamento (EEB) Nr. 729/70 dėl bendrosios žemės ūkio politikos finansavimo[3] 8 straipsnį, Taryba nustatė, kad valstybės narės po eksporto formalumų ir prieš suteikiant eksporto leidimus turi atlikti produktų, už kuriuos prašoma eksporto grąžinamųjų išmokų, fizinius patikrinimus. Tai turi būti atliekama išvykimo muitinės įstaigoje, kuri dažnai yra vidaus muitinės įstaiga. Mažiausia kontrolės norma yra 5 % produktų iš vieno produkto sektoriaus vienoje muitinės įstaigoje per kalendorinius metus arba bendrai 5 % visų sektorių produktų arba mažiausiai 2 % vieno sektoriaus produktų, jei atrankos metu atliekama rizikos analizė. Be to, kai eksporto deklaracijas priima vidaus muitinės įstaiga, fizinius sukeitimų patikrinimus prie išorinių sienų gali atlikti kiekviena Bendrijos išvykimo muitinės įstaiga.Nuo to laiko, kai tie reikalavimai buvo įvesti 1990 m. Tarybos reglamentu (EEB) Nr. 386/90[4] ir 1994 m. Tarybos reglamentu (EB) Nr. 163/94[5], muitinės struktūros kito dėl informacinių technologijų, naudojamų eksporto procedūroms, raidos, pertvarkymų atvėrus vidaus rinkas ir dėl ES plėtros, o pačios muitinės įgijo daugiau kontrolės nuostatų taikymo patirties.Tokie pokyčiai turėjo įtakos daugeliui eksporto ir išvykimo muitinės įstaigų, jų darbo organizavimui ir patirčiai. Nors visos muitinės įstaigos taiko kokią nors rizikos valdymo metodiką, tik 7 iš 27 valstybių narių atlieka rizikos analizę pagal Reglamentą (EB) Nr. 3122/94[6]. Toliau pateikiamos priemonės padėsiančios geriau atlikti rizikos analizę ir supaprastinti produktų atrinkimą fizinei kontrolei ir sukeitimo patikrinimams.5 % fizinių patikrinimų kiekvienoje valstybėje narėjeReglamento (EEB) Nr. 386/90 3 straipsnio 2 dalyje reikalaujama, kad valstybių narių valdžios institucijos atliktų fizinius produktų patikrinimus pagal kiekvienai muitinės įstaigai, kiekvienais kalendoriniais metais ir kiekvienam produkto sektoriui taikomą 5 % išsamių patikrinimų normą.Kai kuriais atvejais nustatant metinę patikrinimų normą muitinės įstaiga jau nbelaikoma svarbiu kriterijumi. Kai kuriose valstybėse narėse muitinės įstaigų sumažėjo, kontrolės valdymas tapo centralizuotas, o taikant rizikos valdymo metodus fiziniai patikrinimai proporcingai paskirstomi visiems produktų, už kuriuos mokamos eksporto grąžinamosios išmokos, eksportuotojams. Atsižvelgdamos į šiuos pokyčius, valstybės narės pastebėjo, kad dėl reikalavimo nustatyti mažiausią patikrinimų normą eksporto muitinės įstaigos lygmeniu sunku veiksmingai paskirstyti kontrolę atskiriems sektoriams arba tikrinimo prioritetą turintiems eksportuotojams. Kai kuriose muitinės įstaigose 5 % produktų patikrinimas – pernelyg didelė našta keliems atitinkamiems eksportuotojams ir administracijoms, o kitose įstaigose 5 % patikrinimų norma vargiai patenkina tikruosius kontrolės poreikius.Siekiant veiksmingumo bei paprastumo ir laikantis bendro biudžeto išlaidų kontrolės valdymo principo, valstybės narės, atliekančios rizikos analizę pagal Reglamentą (EB) Nr. 3122/94, turėtų turėti galimybę taikyti mažiausią kontrolės normą nacionaliniu, o ne eksporto muitinės įstaigų, lygmeniu. Tokios rizikos analizės neatliekančios valstybės narės negalės pasinaudoti bendra kontrolės norma ir bus teisiškai įpareigotos taikyti kontrolės normą kiekvienai eksporto muitinės įstaigai. Tos valstybės narės, kurios atlieka pirmiau nurodytą rizikos analizę, tačiau pageidautų decentralizuoto kontrolės valdymo taikant suvienodintas teisiškai privalomas normas, gali toliau taikyti dabartinę tvarką ir teisiškai privalomą mažiausios kontrolės normą kiekvienai eksporto muitinės įstaigai.2007/0178 (CNS)PasiūlymasTARYBOS REGLAMENTASkuriuo keičiamas Reglamentas (EΕΒ) Nr. 386/90 dėl monitoringo, atliekamo eksportuojant žemės ūkio produktus, už kuriuos skiriamos grąžinamosios išmokos arba kitos sumosEUROPOS SĄJUNGOS TARYBA,atsižvelgdama į Europos bendrijos steigimo sutartį, ypač į jos 37 straipsnį,atsižvelgdama į Komisijos pasiūlymą[7],atsižvelgdama į Europos Parlamento nuomonę[8],kadangi:1.  Nuo Tarybos reglamento (EEB) Nr. 386/90[9] įsigaliojimo keletas valstybių narių pertvarkė muitinės tarnybas, ženkliai sumažindamos muitinės įstaigų skaičių. Pradėjus eksporto muitinės procedūras tvarkyti elektroniniu būdu ir vykdant centralizuotą kontrolę, eksporto muitinės įstaigos tapo mažiau svarbios nustatant patikrinimų normą.2.  Be to, pradėjus taikyti rizikos valdymo metodus, įskaitant rizikos analizę, fiziniai patikrinimai turėtų būti paskirstomi visiems eksportuotojams. Tačiau reikalavimas taikyti mažiausias patikrinimų normas eksporto muitinės įstaigos lygmeniu trukdo veiksmingai paskirstyti kontrolę atskiriems sektoriams arba tikrinimo prioritetą turintiems eksportuotojams. Todėl siekdamos veiksmingumo bei paprastumo ir besilaikydamos bendro kontrolės valdymo principo, tos valstybės narės, kurios atlieka rizikos analizę pagal Bendrijos teisės aktus, turėtų turėti galimybę taikyti mažiausią kontrolės normą nacionaliniu, o ne eksporto muitinės įstaigų lygmeniu.3.  Todėl reikėtų atitinkamai iš dalies pakeisti Reglamentą (EEB) Nr. 386/90,PRIĖMĖ ŠĮ REGLAMENTĄ:1 straipsnisReglamentas (EEB) Nr. 386/90 iš dalies keičiamas taip:3 straipsnio 2 dalis papildoma šia trečia pastraipa:„Kai valstybė narė taiko antrą pastraipą, vietoj muitinės įstaigai taikomos 5 % patikrinimų normos ji gali pasirinkti visai teritorijai taikomą 5 % patikrinimų normą. Prieš pradėdama arba nustodama taikyti šią pastraipą, valstybė narė apie tai praneša Komisijai.“2 straipsnisŠis reglamentas įsigalioja dvidešimtą dieną po jo paskelbimo Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje .Šis reglamentas privalomas visas ir tiesiogiai taikomas visose valstybėse narėse.Priimta Briuselyje,Tarybos varduPirmininkasPOVEIKIO ĮVERTINIMO FORMA PASIŪLYMO POVEIKIS VERSLUI, YPAČ MAŽOMS IR VIDUTINĖMS ĮMONĖMS (MVĮ)PASIūLYMO PAVADINIMASReglamento, keičiančio 1990 m. vasario 12 d. Tarybos Reglamentą (EΕΒ) Nr. 386/90 dėl monitoringo, atliekamo eksportuojant žemės ūkio produktus, už kuriuos skiriamos grąžinamosios išmokos arba kitos sumos, projektasDOKUMENTO NUMERISKOM(2007) 489 galutinis 2007/0178 (CNS).PASIūLYMAS1. Kodėl, atsižvelgiant į subsidiarumo principą, šioje srityje būtini Bendrijos teisės aktai ir kokie jų pagrindiniai tikslai?Pasiūlymas neturi jokio poveikio verslui, nes juo tik pertvarkomas muitinės įstaigų atliekamų fizinių ir sukeitimo patikrinimų valdymas eksporto grąžinamųjų išmokų srityje.Šioje srityje Bendrijos teisės aktai yra būtini siekiant pritaikyti galiojančias kontrolės nuostatas prie pasikeitusios kontrolės aplinkos kai kuriose valstybėse narėse.Pagrindinis tikslas – supaprastinti centralizuotą muitinės įstaigų fizinių ir sukeitimo patikrinimų paskirstymą.POVEIKIS VERSLUI2. Kam pasiūlymas turės įtakos?Poveikio verslui nėra-  kuriems verslo sektoriams?-  kokio dydžio įmonėms (kokia mažų ir vidutinių įmonių koncentracija)?-  ar šios įmonės veikia tam tikrose Bendrijos geografinėse vietovėse?3. Ką turės daryti įmonės siekdamos laikytis pasiūlymo?Įmonėms nereikės daryti jokių pakeitimų.4. Kokį ekonominį poveikį gali turėti šis pasiūlymas?-  užimtumui-  investicijoms ir naujų įmonių steigimui-  įmonių konkurencingumuiJokio poveikio.5. Ar pasiūlyme yra priemonių, kuriomis atsižvelgiama į specifinę mažų ir vidutinių įmonių padėtį (mažesni arba kitokie reikalavimai ir t. t.)?Jokio poveikioKONSULTACIJOS6. Išvardykite organizacijas, su kuriomis buvo konsultuojamasi dėl pasiūlymo, ir bendrais bruožais apibūdinkite jų svarbiausias mintis.Bendros išankstinės konsultacijos su valstybių narių techniniais specialistais, kurie yra Prekybos mechanizmų valdymo komiteto nariai. Šie specialistai palaiko ryšius su eksportuotojų organizacijomis.Eksporto organizacijos neatsiliepė. Valstybių narių specialistų nuomone, bendros kontrolės normos geriau tiktų modernizuotam, informacinėmis technologijomis pagrįstam muitų kontrolės valdymui. Tačiau kai kurios (didelės) valstybės narės linkusios eksporto muitinės įstaigoms toliau taikyti decentralizuotą kontrolės valdymą ir atitinkamai suvienodintas teisines kontrolės normas, suteikiama galimybė bendra norma naudotis pasirinktinai.[1] OL L 42, 1990 2 16, p. 6, Reglamentas su paskutiniais pakeitimais padarytais Reglamentu (EB) Nr. 163/94 (OL L 24, 1994 1 29, p. 2).[2] OL L 24, 1994 1 29, p. 2.[3] OL L 94, 1970 4 28, p. 13, pakeistas Reglamento (EB) Nr. 1290/2005 9 straipsniu, OL L 209, 2005 8 11, p. 1.[4] OL L 42, 1990 2 16, p. 6. Reglamentas su paskutiniais pakeitimais, padarytais Reglamentu (EB) Nr. 163/94 (OL L 24, 1994 1 29, p. 2).[5] OL L 24, 1994 1 29, p. 2.[6] OL L 330, 1994 12 21, p. 31.[7] OL C […], […], p. […].[8] OL C […], […], p. […].[9] OL L 42, 1990 2 16, p. 6. Reglamentas su pakeitimais, padarytais Reglamentu (EB) Nr. 163/94 (OL L 24, 1994 1 29, p. 2).


				|

		52012PC0336

			Pasiūlymas TARYBOS REGLAMENTAS kuriuo nustatoma finansinės paramos teikimo valstybėms narėms, kurių valiuta nėra euro, priemonė /* COM/2012/0336 final - 2012/0164 (APP) */

			   	AIŠKINAMASIS MEMORANDUMAS
1.           PASIŪLYMO APLINKYBĖS
2002 m.
vasario 18 d. buvo priimtas Reglamentas (EB) Nr. 332/2002, kuriuo
nustatyta Sąjungos finansinės paramos priemonė. Reglamentu siekiama sumažinti
valstybių narių, kurios turi mokėjimų balanso sunkumų arba kurioms kyla didelė
tokių sunkumų grėsmė, išorės finansavimo suvaržymus. Šis reglamentas taikomas
tik valstybėms narėms, kurių valiuta nėra euro. Dėl pastaruosius kelerius metus
pasaulį krėtusios precedento neturinčios pasaulinės krizės gerokai sumažėjo
ekonomikos augimas bei finansinis stabilumas ir pablogėjo valstybių narių
valdžios sektoriaus deficito, mokėjimų balanso ir skolos būklė, todėl kai
kurios iš jų buvo priverstos kreiptis finansinės paramos.
Per ekonomikos ir
finansų krizę sukurtos naujos paramos priemonės: įsteigtas Europos finansinio
stabilumo fondas (EFSF), nustatyta Europos finansinės padėties stabilizavimo
priemonė (EFSM), o artimiausiu metu bus sukurtas Europos stabilumo mechanizmas
(ESM). Tačiau galiojančiame reglamente į šiuos pokyčius neatsižvelgiama. Visų
pirma pagal šiuos finansinio stabilumo mechanizmus numatytos naujos prevencinės
priemonės, pagal kurias teikiama finansinė parama euro zonos valstybėms narėms.
Persvarsčius galiojantį reglamentą euro zonai nepriklausančioms valstybėms
narėms bus sudarytos sąlygos naudotis panašiomis finansinėmis priemonėmis. Be
to, bus galima atnaujinti galiojantį reglamentą atsižvelgiant į pastaruoju metu
vykdomus ekonominio valdymo ir ekonominės bei biudžeto politikos koordinavimo
stiprinimo veiksmus, siekiant užtikrinti kuo vienodesnes sąlygas euro zonos
valstybėms narėms ir euro zonai nepriklausančioms valstybėms narėms. Galiausiai,
supaprastinus tvarką pasinaudoti parama pagal reglamentą, t. y. numačius
tik vieną procedūrinį veiksmą (vietoj dviejų), sprendimų priėmimo procesas būtų
veiksmingesnis.
2.           TEISINIAI PASIŪLYMO ASPEKTAI
Šiuo reglamentu
nustatoma Sąjungos finansinės paramos, kuri gali būti teikiama euro zonai
nepriklausančiai valstybei narei, kuri turi mokėjimų balanso sunkumų arba kuriai
kyla didelė tokių sunkumų grėsmė, priemonė (1 straipsnis). Finansinė parama
gali būti teikiama kaip paskola arba kredito linija, o bendra pagrindinė
mokėtina suma neviršija 50 mlrd. EUR (2 straipsnis). Skiriama kredito
linija gali būti prevencinė sąlyginė kredito linija (PSKL), t. y. kredito
linija, pagrįsta tinkamumo sąlygomis, arba griežtesnių sąlygų kredito linija
(GSKL), t. y. kredito linija, pagrįsta tinkamumo sąlygomis ir naujomis
politikos priemonėmis (4 straipsnis).
Taryba gali nuspręsti suteikti paskolą
remdamasi Komisijos rekomendacija (3 straipsnis). Paskola teikiama su sąlyga,
kad valstybė narė priims makroekonominio koregavimo programą, kuria siekiama
atkurti mokėjimų balanso tvarumą ir gebėjimą finansuoti visus savo poreikius
finansų rinkose. Komisija, bendradarbiaudama su ECB, o prireikus su TVF, ir
vykdydama reguliarius išvykstamuosius patikrinimus, stebi pažangą, padarytą
įgyvendinant makroekonominio koregavimo programą.
Persvarstytame reglamente numatyta naujų
nuostatų, kuriomis siekiama stiprinti dialogą finansinės paramos įgyvendinimo
klausimu, kad būtų užtikrintas didesnis skaidrumas ir atskaitomybė. Pavyzdžiui,
atitinkamas Europos Parlamento komitetas gali suteikti galimybę atitinkamai
valstybei narei dalyvauti keičiantis nuomonėmis apie pažangą, padarytą
įgyvendinant koregavimo programą. Atitinkamos valstybės narės parlamentas gali
pakviesti Komisijos atstovus pasikeisti nuomonėmis apie pažangą, padarytą
įgyvendinant makroekonominio koregavimo programą.
Taryba priima
sprendimą suteikti PSKL arba GSKL remdamasi Komisijos rekomendacija (5
straipsnis). Galimybę naudotis PSKL turi tik tos valstybės narės, kurių
ekonominė ir finansinė padėtis vis dar iš esmės tvirta ir kurios atitinka
sutartus tinkamumo kriterijus. Galimybę naudotis GSKL turi valstybės narės,
kurios neatitinka tam tikrų tinkamumo kriterijų, kurie yra būtini norint
naudotis PSKL, tačiau kurių bendra ekonominė ir finansinė padėtis tebėra
tvirta. Be to, atitinkama valstybė narė patvirtina taisomąsias priemones. Jomis
turėtų būti siekiama įvykdyti tinkamumo kriterijus, kurių kol kas nesilaikoma,
ir užtikrinti mokėjimų balanso tvarumą, kartu užtikrinant, kad toliau būtų
laikomasi tinkamumo kriterijų, kurių laikytasi, kai buvo suteikta kredito
linija.
Jei valstybei
narei suteikta prevencinė finansinė parama, jai bus taikoma griežtesnė
priežiūra, siekiant užtikrinti, kad ji greitai atkurtų normalią padėtį, ir
apsaugoti kitas valstybes nares nuo galimo neigiamo šalutinio poveikio (6
straipsnis). Taikant tokią griežtesnę priežiūrą, Komisijai turėtų būti
užtikrinta geresnė prieiga prie informacijos, reikalingos atitinkamos valstybės
narės ekonominei, fiskalinei ir finansinei padėčiai atidžiai stebėti, ir
numatytas reikalavimas reguliariai teikti ataskaitas. Valstybė narė, kuriai taikoma
griežtesnė priežiūra, patvirtina priemones, skirtas ekonominių sunkumų
priežastims arba galimoms priežastims pašalinti.
Naujajame reglamente taip pat siekiama tam tikrus svarbius
procedūrinius formalumus suderinti su nauju pagal Sutarties 136 straipsnį
priimamu reglamentu, skirtu sunkioje finansinėje padėtyje atsidūrusioms
valstybėms narėms. Siekiama užtikrinti kuo vienodesnes sąlygas visoms ES
programoje dalyvaujančioms valstybėms, neatsižvelgiant į tai, ar jos priklauso
euro zonai. Persvarstytame reglamente numatoma tam tikrus stebėsenos veiksmus
pagal perviršinio deficito procedūrą ir Europos semestrą pakeisti
makroekonominio koregavimo programa ir jos stebėsena (7 ir 9 straipsniai). Makroekonominio
koregavimo programa yra labai išsami, todėl kol ji vykdoma, ji galėtų pakeisti
tam tikras ekonominės ir fiskalinės priežiūros procedūras, siekiant išvengti
įpareigojimų teikti ataskaitas dubliavimo. Be to, persvarstytame reglamente
taip pat numatyta, kad jei valstybei narei taikoma makroekonominio koregavimo
programa, jos atžvilgiu nutraukiama makroekonominio disbalanso procedūra (8
straipsnis), taip pat nustatytas reikalavimas valstybėms narėms, grąžinusioms
mažiau nei 75 % gautos finansinės paramos, taikyti po paramos suteikimo
vykdomą priežiūrą (15 straipsnis).
Galiausiai,
siekiant užtikrinti, kad būtų kuo mažiau sunkumų gauti lėšų susidarius sunkioms
finansų rinkų sąlygoms, Europos Komisijai leidžiama šiek tiek lanksčiau vykdyti
skolinimosi ir skolinimo operacijas (12 straipsnis).
2012/0164 (APP)
Pasiūlymas
TARYBOS REGLAMENTAS
kuriuo nustatoma finansinės paramos teikimo
valstybėms narėms, kurių valiuta nėra euro, priemonė
EUROPOS SĄJUNGOS TARYBA,
atsižvelgdama į Sutartį
dėl Europos Sąjungos veikimo, ypač į jos 352 straipsnį,
atsižvelgdama į Komisijos
pasiūlymą,
teisės akto pasiūlymą
perdavus nacionaliniams parlamentams,
atsižvelgdama į Europos
Parlamento pritarimą,
atsižvelgdama į Europos
Centrinio Banko nuomonę,
laikydamasi specialios teisėkūros procedūros,
kadangi:
(1)       pagal Sutarties 143 straipsnį
Taryba, remdamasi Komisijos rekomendacija, pateikta pasikonsultavus su
Ekonomikos ir finansų komitetu (EFK), gali suteikti savitarpio pagalbą
valstybei narei, kuri patiria mokėjimų balanso sunkumų ar kuriai kyla didelė
tokių sunkumų grėsmė. Ši nuostata
taikoma tik valstybėms narėms, kurių valiuta nėra euro (toliau – euro zonai
nepriklausančios valstybės narės). Tačiau
šia nuostata neapibrėžiama priemonė, pagal kurią numatoma savitarpio pagalba
turėtų būti teikiama;
(2)       dėl pastaruosius trejus metus
pasaulį krėtusios precedento neturinčios pasaulinės krizės gerokai sumažėjo
ekonomikos augimas bei finansinis stabilumas ir labai pablogėjo valstybių narių
valdžios sektoriaus deficito ir skolos būklė, todėl kai kurios iš jų buvo
priverstos kreiptis finansinės paramos;
(3)       finansinės paramos euro zonai
nepriklausančioms valstybėms narėms teikimo ir stebėsenos taisyklės turėtų
atitikti valstybėms narėms, kurių valiuta yra euro, taikomas taisykles, visų
pirma išdėstytas Europos Parlamento ir Tarybos reglamente dėl valstybių narių,
kurios turi didelių finansinio stabilumo euro zonoje sunkumų arba kurioms tokie
sunkumai gresia, ekonominės ir biudžeto priežiūros griežtinimo, padarius tam
tikrus būtinus pakeitimus, kad būtų atsižvelgta į Sutarties nuostatų, taikomų valstybėms
narėms, kurių valiuta nėra euro, skirtumus ir ne tokias glaudžias ekonomines ir
finansines tarpusavio sąsajas. Pavyzdžiui,
Komisijai neturėtų būti suteikta galimybė valstybei narei taikyti griežtesnę
priežiūrą, jeigu ji finansinės paramos negauna;
(4)       finansinės paramos teikimas
turėtų būti susietas su atitinkamos valstybės narės ekonomine ir fiskaline
priežiūra. Šios priežiūros
intensyvumas turėtų būti proporcingas patiriamų finansinių sunkumų dydžiui ir
turėtų atitikti gautos finansinės paramos, kuri gali būti skirtinga – nuo
tiesiog prevencinės paramos, grindžiamos tinkamumo sąlygomis, iki išsamios
makroekonominio koregavimo programos, apimančios griežtas politikos sąlygas,
pobūdį;
(5)       jei valstybei narei suteikta
prevencinė finansinė parama, jai turėtų būti taikoma griežtesnė priežiūra,
siekiant užtikrinti, kad ji greitai atkurtų normalią padėtį, ir apsaugoti kitas
valstybes nares nuo galimo neigiamo šalutinio poveikio. Taikant tokią griežtesnę priežiūrą, Komisijai turėtų būti užtikrinta
geresnė prieiga prie informacijos, reikalingos atitinkamos valstybės narės
ekonominei, fiskalinei ir finansinei padėčiai atidžiai stebėti, taip pat turėtų
būti numatytas reguliarus ataskaitų teikimas EFK;
(6)       reikėtų dar labiau
sugriežtinti valstybių narių, kurios naudojasi paskola, ekonominės ir
fiskalinės padėties priežiūrą. Pagal
ją turėtų būti parengta makroekonominio koregavimo programa. Tokia programa yra labai išsami, todėl jos
vykdymo laikotarpiu kitos ekonominės ir fiskalinės priežiūros procedūros turėtų
būti sustabdytos, siekiant išvengti įpareigojimų teikti ataskaitas dubliavimo;
(7)       turėtų būti nustatytos
taisyklės, kuriomis siekiama stiprinti Sąjungos institucijų, ypač Europos
Parlamento, Tarybos ir Komisijos, dialogą šios finansinės paramos įgyvendinimo
klausimu ir užtikrinti didesnį skaidrumą ir atskaitomybę;
(8)       priėmus sprendimą, kad
valstybė narė nesilaiko makroekonominio koregavimo programos, taip pat turėtų
būti sustabdyti Sąjungos fondų mokėjimai ar įsipareigojimai, kaip numatyta
Reglamento (ES) XXX, kuriuo nustatomos Europos regioninės plėtros fondui,
Europos socialiniam fondui, Sanglaudos fondui, Europos žemės ūkio fondui kaimo
plėtrai ir Europos jūrų reikalų ir žuvininkystės fondui, kurių veiklos gairės
pateiktos Bendroje strateginėje programoje, bendros nuostatos ir Europos
regioninės plėtros fondui, Europos socialiniam fondui ir Sanglaudos fondui
taikytinos bendrosios nuostatos ir panaikinamas Reglamentas (EB) Nr. 1083/2006,
21 straipsnio 6 dalyje;
(9)       Taryba turėtų pasinaudoti
įgaliojimais priimti atskirus sprendimus dėl šio reglamento taikymo, kaip
numatyta Sutarties 143 straipsnio 2 dalyje;
(10)     reglamentais (EB) Nr. 1093/2010,
(EB) Nr. 1094/2010 ir (EB) Nr. 1095/2010 įsteigtos Europos priežiūros
institucijos turėtų veikti neviršydamos kiekvieno iš šių reglamentų 1
straipsnyje nustatytų įgaliojimų;
(11)     šiam reglamentui, kuriuo
nustatoma Sąjungos finansinės paramos teikimo euro zonai nepriklausančioms
valstybėms narėms sistema, priimti Sutartyje nenumatyta jokių kitų įgaliojimų,
išskyrus nurodytus 352 straipsnyje,
PRIĖMĖ ŠĮ REGLAMENTĄ:
1 straipsnis
Dalykas ir taikymo sritis
1.           Šiuo
reglamentu nustatoma Sąjungos finansinės paramos, kuri pagal Sutarties 143
straipsnį gali būti teikiama valstybei narei, kuri turi mokėjimų balanso
sunkumų arba kuriai kyla didelė tokių sunkumų grėsmė, priemonė.
2.           Šis
reglamentas taikomas valstybėms narėms, kurių valiuta nėra euro.
2 straipsnis
Sąjungos finansinė parama
1.           Sąjungos
finansinė parama teikiama kaip:
(a)
paskola;
(b)
prevencinė sąlyginė kredito linija (PSKL) – kredito
linija, pagrįsta tinkamumo sąlygomis, arba
(c)
griežtesnių sąlygų kredito linija (GSKL) – kredito
linija, pagrįsta tinkamumo sąlygomis ir naujomis politikos priemonėmis.
2.           Todėl
Komisijai suteikiami įgaliojimai Europos Sąjungos vardu sudaryti sutartis dėl
skolinimosi kapitalo rinkose arba su finansų įstaigomis.
3.           Pagal
šį reglamentą valstybėms narėms suteikiamų ir negrąžintų paskolų arba kredito
linijų pagrindinė suma neviršija 50 mlrd. EUR.
4.           Jeigu numatoma ne Sąjungos
finansinė parama, kuriai taikomos ekonominės politikos sąlygos, atitinkama
valstybė narė pirmiausia pasikonsultuoja su Komisija. Komisija apsvarsto pagal
Sąjungos finansinės paramos priemonę numatytas galimybes ir vertina numatomų
ekonominės politikos priemonių atitiktį priemonėms, patvirtintoms remiantis
Sutarties 121 ir 126 straipsniais ir kitais pagal minėtus straipsnius priimtais
teisės aktais. Komisija apie savo išvadas informuoja EFK.
3 straipsnis
Paskolų teikimo sąlygos ir
tvarka
1.           Valstybė narė, siekianti
gauti paskolą, apie tai praneša Komisijai, Europos Centriniam Bankui (ECB) ir
EFK.
2.           Komisija, bendradarbiaudama
su ECB ir, kai įmanoma, su TVF, vertina tos valstybės narės valdžios sektoriaus
skolos tvarumą ir esamus ar galimus finansinius poreikius ir šį vertinimą
pateikia EFK.
3.           Ta valstybė narė, Komisijos,
bendradarbiaujančios su ECB ir, kai įmanoma, su TVF, pritarimu, parengia
makroekonominio koregavimo programos, kurioje numatomi politikos reikalavimai
ir kuria siekiama atkurti mokėjimų balanso tvarumą ir gebėjimą finansuoti visus
savo poreikius finansų rinkose, projektą. Makroekonominio koregavimo programos
projekte tinkamai atsižvelgiama į atitinkamai valstybei narei pagal Sutarties 121,
126 ir 148 straipsnius skirtas rekomendacijas ir į veiksmus, kurių buvo imtasi
joms įgyvendinti, kartu siekiant išplėsti, sustiprinti ir sugriežtinti
reikalingas politikos priemones.
4.           Taryba, remdamasi Komisijos
rekomendacija, kvalifikuota balsų dauguma gali nuspręsti atitinkamai valstybei
narei suteikti paskolą ir tokiu atveju patvirtina su ta paskola susijusią
makroekonominio koregavimo programą.
5.           Sprendime suteikti paskolą
nurodoma paskolos suma, ilgiausias vidutinis grąžinimo terminas, kainodara,
didžiausias dalinių išmokų skaičius ir teikimo laikotarpis, pagrindinės
ekonominės politikos sąlygos ir kitos išsamios paramos įgyvendinimo taisyklės.
6.           Komisija ir atitinkama
valstybė narė sudaro susitarimo memorandumą, kuriame išsamiai išdėstoma
makroekonominio koregavimo programa. Susitarimo memorandumą Komisija pateikia
Europos Parlamentui ir Tarybai.
7.           Komisija, bendradarbiaudama
su ECB, o prireikus su TVF, ir vykdydama reguliarius išvykstamuosius
patikrinimus, stebi pažangą, padarytą įgyvendinant makroekonominio koregavimo
programą. Ji kas ketvirtį informuoja EFK. Atitinkama valstybė narė visapusiškai
bendradarbiauja su Komisija ir ECB. Visų pirma ji pateikia Komisijai ir ECB
visą informaciją, kuri, jų nuomone, reikalinga programai stebėti. Ta valstybė
narė taip pat turi įpareigojimų, išdėstytų 6 straipsnio 2 dalyje.
8.           Komisija, bendradarbiaudama
su ECB ir, kai įmanoma, su TVF, kartu su atitinkama valstybe nare aptaria
makroekonominio koregavimo programos pakeitimus, kurių gali prireikti. Taryba,
remdamasi Komisijos rekomendacija, kvalifikuota balsų dauguma tvirtina bet
kokius tos programos pakeitimus.
9.           Jeigu vykdant 7 dalyje
nurodytą stebėseną nustatomi dideli nukrypimai nuo makroekonominio koregavimo
programos, Taryba, remdamasi Komisijos pasiūlymu, kvalifikuota balsų dauguma
gali nuspręsti, kad atitinkama valstybė narė nevykdo sutartų finansinės paramos
sąlygų. Sąjungos finansinės paramos išmokos pagal šį reglamentą sustabdomos.
10.         Ne vėliau kaip per šešis
mėnesius nuo 9 straipsnyje numatyto sprendimo priėmimo Taryba, remdamasi
Komisijos pasiūlymu, kvalifikuota balsų dauguma gali nuspręsti išmokų mokėjimą
atnaujinti, jei mano, kad atitinkama valstybė narė vykdo sutartas finansinės
paramos sąlygas. Jeigu per šį laikotarpį toks sprendimas nepriimamas, kitos
Sąjungos finansinės paramos išmokos pagal šį reglamentą nemokamos.
11.         Jeigu atitinkama valstybė narė
neturi pakankamų administracinių gebėjimų arba patiria didelių problemų
įgyvendindama programą, ji kreipiasi dėl techninės pagalbos į Komisiją, kuri
šiuo tikslu su valstybėmis narėmis ir kitomis Europos ir (arba) atitinkamomis
tarptautinėmis institucijomis gali sudaryti ekspertų grupes. Teikiant tokią
techninę pagalbą gali, be kita ko, būti paskirtas nuolatinis atstovas ir
pagalbiniai darbuotojai, kurie konsultuotų valdžios institucijas koregavimo
programos įgyvendinimo klausimais.
12.         Atitinkamas Europos Parlamento
komitetas gali suteikti galimybę atitinkamai valstybei narei dalyvauti
keičiantis nuomonėmis apie pažangą, padarytą įgyvendinant koregavimo programą.
13.         Atitinkamos valstybės narės
parlamentas gali pakviesti Komisijos atstovus dalyvauti keičiantis nuomonėmis
apie pažangą, padarytą įgyvendinant makroekonominio koregavimo programą.
4 straipsnis
Kredito linijų suteikimo
sąlygos
1.           Galimybę naudotis PSKL turi
tik tos valstybės narės, kurių ekonominė ir finansinė padėtis vis dar iš esmės
tvirta. Siekiant nustatyti, ar valstybei narei gali būti suteikta PSKL,
atliekamas visapusiškas vertinimas pagal šiuos tinkamumo kriterijus:
(a)
Tarybos rekomendacijų ir sprendimų, priimtų
remiantis Sutarties 121 ir 126 straipsniais, laikymasis. Valstybėms narėms,
kurioms taikoma perviršinio deficito procedūra, gali būti suteikta PSKL, jeigu
jos visapusiškai laikosi Tarybos rekomendacijų pagal Sutarties 126 straipsnio 7
dalį;
(b)
tvari valdžios sektoriaus skola;
(c)
įsipareigojimų pagal perviršinio disbalanso
procedūrą laikymasis. Valstybėms,
kurioms taikoma perviršinio disbalanso procedūra, galėtų būti suteikta PSKL,
jeigu nustatoma, kad jos yra įsipareigojusios imtis veiksmų Tarybos nustatytam
disbalansui ištaisyti;
(d)
skolinimosi kapitalo rinkose pagrįstomis sąlygomis
duomenys;
(e)
tvari išorės pozicija;
(f)
bankų mokumo problemų, dėl kurių galėtų kilti
sisteminė bankų sistemos stabilumo rizika, nebuvimas.
2.           Galimybę
naudotis GSKL turi valstybės narės, kurios neatitinka tam tikrų tinkamumo
kriterijų, kurie yra būtini norint naudotis PSKL, tačiau kurių bendra ekonominė
ir finansinė padėtis tebėra tvirta. Atitinkama
valstybė narė, pasikonsultavusi su Komisija ir ECB, parengia taisomąsias
priemones, kuriomis siekiama:
(a)
atitikti 1 dalyje išdėstytus tinkamumo kriterijus,
kurie laikomi neįvykdytais, ir
(b)
užtikrinti, kad toliau būtų laikomasi kitų 1 dalyje
išdėstytų tinkamumo kriterijų.
5 straipsnis
Kredito linijų suteikimo tvarka
1.           Valstybė
narė, siekianti gauti kredito liniją, apie tai praneša Komisijai, ECB ir EFK.
2.           Komisija,
bendradarbiaudama su ECB ir, kai įmanoma, su TVF, vertina atitinkamos valstybės
narės valdžios sektoriaus skolos tvarumą ir esamus ar galimus finansinius
poreikius ir šį vertinimą pateikia EFK.
3.           Komisija,
bendradarbiaudama su ECB, vertina, ar atitinkama valstybė narė atitinka 4
straipsnyje išdėstytas sąlygas naudotis PSKL arba GSKL.
4.           Taryba,
remdamasi Komisijos rekomendacija, kvalifikuota balsų dauguma nusprendžia
suteikti PSKL arba GSKL pradiniam vienų metų laikotarpiui.
Sprendime suteikti kredito liniją nurodoma suma, mokestis
už kredito linijos užtikrinimą, lėšų išmokėjimo kainodara, naudojimosi kredito
linija laikotarpis, ilgiausias vidutinis gautos paskolos grąžinimo terminas ir
kitos paramos įgyvendinimo nuostatos. Sprendime suteikti GSKL taip pat apibūdinamos taisomosios priemonės,
kurios turi būti patvirtintos pagal 4 straipsnio 2 dalį.
5.           Komisija
ir atitinkama valstybė narė sudaro susitarimo memorandumą, kuriame išsamiai
išdėstomos su kredito linija susijusios sąlygos.
6.           Atitinkamos
valstybės narės prašymu Komisija gali nuspręsti pratęsti kredito liniją du
kartus, kiekvieną kartą šešiems mėnesiams, pranešusi EFK apie savo vertinimą,
kaip laikomasi tinkamumo sąlygų.
7.           Kai
suteikiama kredito linija, Komisija stebi, kaip toliau laikomasi tinkamumo
kriterijų, ir kas tris mėnesius informuoja EFK apie savo išvadas. Komisija iš naujo įvertina kredito linijos, jeigu
ja pasinaudojama, pakankamumą. Jeigu
atlikusi tokį vertinimą Komisija prieina prie išvados, kad kredito linija
nebėra tinkama atitinkamos valstybės narės problemoms spręsti, Taryba,
remdamasi Komisijos rekomendacija, gali nuspręsti nutraukti galimybę naudotis
kredito linija ir rekomenduoti atitinkamai valstybei narei pateikti paskolos
prašymą 3 straipsnyje nustatyta tvarka.
8.           Kai
suteikiama GSKL arba pasinaudojama PSKL, naudojimosi kredito linija laikotarpiu
valstybei narei taikoma 6 straipsnyje numatyta griežtesnė priežiūra.
6 straipsnis
Griežtesnė priežiūra
1.           Valstybė narė, kuriai taikoma
griežtesnė priežiūra, konsultuodamasi ir bendradarbiaudama su Komisija,
bendradarbiaujančia su ECB, Europos priežiūros institucijomis (EPI), Europos
sisteminės rizikos valdyba (ESRV) ir atitinkamais atvejais su TVF, patvirtina
priemones, skirtas užtikrinti tvarią mokėjimų balanso padėtį ir ateityje
išvengti problemų gauti rinkos finansavimą.
2.           Komisijai paprašius, valstybė
narė, kuriai taikoma griežtesnė priežiūra:
(a)
 Komisijai, ECB ir atitinkamai (-oms) Europos
priežiūros institucijai (-oms) nustatytu dažnumu teikia išskaidytą informaciją
apie jos finansų sistemos pokyčius. Komisija, ECB ir atitinkama (-os) Europos
priežiūros institucija (-os) užtikrina gautų išskaidytų duomenų
konfidencialumą;
(b)
atitinkamos (-ų) Europos priežiūros institucijos
(-ų) prižiūrima, vykdo Komisijos ir ECB bei atitinkamos (-ų) Europos priežiūros
institucijos (-ų) ir ESRV nurodytą testavimą nepalankiausiomis sąlygomis arba
jautrumo analizę, kad būtų įvertintas finansų sektoriaus atsparumas įvairiems
makroekonominiams ir finansiniams sukrėtimams, ir su jomis pasidalija išsamiais
rezultatais;
(c)
dalyvauja reguliariuose savo bankų sektoriaus
priežiūros gebėjimų vertinimuose, atliekamuose pasitelkiant atitinkamos (-ų)
Europos priežiūros institucijos (-ų) vykdomą specialų tarpusavio vertinimą;
(d)
teikia visą informaciją, reikalingą
makroekonominiam disbalansui stebėti, kaip nustatyta Europos Parlamento ir
Tarybos reglamente Nr. 1176/2011 dėl makroekonominių disbalansų
prevencijos ir naikinimo;
(e)
atlieka išsamų nepriklausomą valdžios sektoriaus
sąskaitų auditą, vykdomą koordinuojant su nacionalinėmis aukščiausiomis audito
institucijomis, siekiant įvertinti šių viešųjų sąskaitų patikimumą, išsamumą ir
tikslumą perviršinio deficito procedūros tikslais, ir pateikia jo ataskaitą.
Komisija (Eurostatas) įvertina atitinkamos valstybės narės pateiktų duomenų
kokybę pagal Reglamentą (EB) Nr. 679/2010;
(f)
 teikia papildomą informaciją, reikalingą pažangai,
padarytai siekiant ištaisyti perviršinio deficito padėtį, stebėti, jeigu dėl to
priimtas Tarybos sprendimas pagal Sutarties 126 straipsnio 6 dalį.
3.           Valstybė narė, kuriai taikoma
griežtesnė priežiūra:
(a)
nedelsdama atlieka išsamų metinio valdžios
sektoriaus ir jo subsektorių biudžeto vykdymo vertinimą. Vertinime taip pat
turi būti aprašyta finansinė rizika, susijusi su valstybės įmonėmis ir viešųjų
pirkimų sutartimis, jeigu jos gali turėti įtakos perviršinio deficito
susidarymui. Šio vertinimo rezultatai perduodami Komisijai ir EFK;
(b)
reguliariai teikia ataskaitas Komisijai ir EFK apie
metinio valdžios sektoriaus ir jo subsektorių biudžeto vykdymą, diskrecinių
priemonių poveikį biudžetui tiek išlaidų, tiek pajamų srityje, valdžios
sektoriaus išlaidų ir pajamų tikslus, taip pat teikia informaciją apie priimtas
priemones ir apie numatytų tikslams pasiekti skirtų priemonių pobūdį. Ataskaita
skelbiama viešai.
4.           Komisija, prireikus
bendradarbiaudama su ECB ir Europos priežiūros institucija (‑omis) ir
atitinkamais atvejais su TVF, vykdo reguliarius išvykstamuosius patikrinimus
valstybėje narėje, kuriai taikoma priežiūra, siekdama patikrinti pažangą, padarytą
įgyvendinant 1, 2 ir 3 dalyse minėtas priemones. Ji kas tris mėnesius
nustatytus rezultatus perduoda EFK ir įvertina, ar reikia imtis papildomų
priemonių. Šie išvykstamieji patikrinimai pakeičia Tarybos reglamento (EB)
Nr. 1467/97 10a straipsnio 2 dalyje numatytą stebėseną vietoje.
5.           Kai remiantis 4 dalyje
numatytu įvertinimu padaroma išvada, kad reikalingos papildomos priemonės ir
kad atitinkamos valstybės narės finansinė padėtis turi didelį neigiamą poveikį
Sąjungos finansiniam stabilumui, Taryba, remdamasi Komisijos pasiūlymu,
kvalifikuota balsų dauguma gali rekomenduoti atitinkamai valstybei narei teikti
prašymą gauti paskolą pagal 3 straipsnyje nustatytą tvarką. Rekomendacija ir
prieš ją priimant atliktas parengiamasis darbas laikomi konfidencialiais,
išskyrus atvejus, kai Taryba nusprendžia juos paskelbti viešai.
6.           Kai pagal 5 dalį priimta
rekomendacija paskelbiama viešai:
(a)
atitinkamas Europos Parlamento komitetas gali
pasiūlyti atitinkamai valstybei narei galimybę dalyvauti keičiantis nuomonėmis;
(b)
atitinkamos valstybės narės parlamentas gali
pakviesti Komisijos atstovus pasikeisti nuomonėmis.
7 straipsnis
Derėjimas su perviršinio
deficito procedūra
1.           Laikoma, kad šio reglamento 3 straipsnio
4 ir 8 dalyse numatyta makroekonominio koregavimo programa ir jos pakeitimai
pakeičia konvergencijos programas, kurios turi būti pateiktos pagal Tarybos
reglamento (EB) Nr. 1466/97 8 straipsnį.
2.           Jei atitinkamai valstybei
narei yra pateikta rekomendacija pagal Sutarties 126 straipsnio 7 dalį dėl
perviršinio deficito padėties ištaisymo:
(a)
laikoma, kad šio reglamento 3 straipsnio 4 ir 8
dalyse numatyta makroekonominio koregavimo programa taip pat atitinkamai
pakeičia Tarybos reglamento (EB) Nr. 1467/97 3 straipsnio 4a dalyje
numatytas ataskaitas;
(b)
laikoma, kad šio reglamento 3 straipsnyje numatytos
makroekonominio koregavimo programos metiniai biudžeto tikslai pakeičia
metinius biudžeto tikslus, nustatytus pagal Reglamento (EB) Nr. 1467/97 3
straipsnio 4 dalį rekomendacijoje, pateiktoje pagal Sutarties 126 straipsnio 7
dalį;
(c)
laikoma, kad šio reglamento 3 straipsnio 7 dalyje
numatyta stebėsena pakeičia stebėseną, numatytą Tarybos reglamento (EB)
Nr. 1467/97 10 straipsnio 1 dalyje ir 10a straipsnyje, ir stebėseną,
kuria grindžiamas bet koks sprendimas, numatytas Reglamento (EB) Nr. 1467/97
4 straipsnio 2 dalyje.
8 straipsnis
Derėjimas su makroekonominio
disbalanso procedūra
Reglamento (ES) Nr. 1176/2011 dėl
makroekonominių disbalansų prevencijos ir naikinimo įgyvendinimas sustabdomas
tose valstybėse narėse, kurioms taikoma Tarybos pagal šio reglamento 3
straipsnį patvirtinta makroekonominio koregavimo programa. Sustabdymas galioja
visą makroekonominio koregavimo programos laikotarpį.
9 straipsnis
Derėjimas su Europos
ekonominės politikos koordinavimo semestru
Šio reglamento 3 straipsnyje numatyta
stebėsena pakeičia Europos ekonominės politikos koordinavimo semestro stebėseną
ir vertinimą, numatytus Reglamento (EB) Nr. 1466/97 dėl biudžeto būklės
priežiūros stiprinimo ir ekonominės politikos priežiūros bei koordinavimo 2a straipsnyje.
10 straipsnis
Paskolos išmokėjimas
1.           Paskola paprastai išmokama
dalimis.
2.           Nepažeidžiant
3 straipsnio 9 dalies Komisija nusprendžia išmokėti paskolos dalis remdamasi 3
straipsnio 7 dalyje nustatyta stebėsena.
11 straipsnis
Kredito linijos lėšų
išmokėjimas
1.           Atitinkama valstybė narė
Komisijai bent prieš 45 kalendorines dienas praneša apie ketinimą naudotis
kredito linijos lėšomis. Išsamios taisyklės nustatomos 5 straipsnio 5 dalyje
minėtame sprendime.
2.           Komisija nusprendžia dėl lėšų
išmokėjimo remdamasi 5 straipsnio 7 dalyje ir 6 straipsnio 4 dalyje nustatyta
stebėsena.
12 straipsnis
Skolinimosi ir skolinimo
operacijos
1.           2
straipsnyje minėtos skolinimosi ir skolinimo operacijos atliekamos eurais.
2.           Atitinkama
valstybė narė ir Komisija tariasi dėl pagal finansinės paramos priemonę
Sąjungos išmokamų tolesnių dalių aspektų.
3.           Kai
Taryba priima sprendimą dėl paskolos, Komisijai suteikiami įgaliojimai
skolintis kapitalo rinkose arba iš finansų įstaigų pačiu tinkamiausiu
laikotarpiu tarp planuojamų išmokų, kad finansavimo sąnaudos būtų optimalios ir
būtų išsaugota jos, kaip Sąjungos emitento rinkose, reputacija. Gautos, tačiau dar neišmokėtos lėšos visą laiką
laikomos tam tikslui skirtose grynųjų pinigų ar vertybinių popierių sąskaitose,
tvarkomose pagal nebiudžetinėms operacijoms taikomas taisykles, ir gali būti
naudojamos vieninteliam tikslui – pagal šią priemonę teikti finansinę paramą
valstybėms narėms.
4.           Kai
valstybė narė gauna paskolą, kuriai gali būti taikoma išankstinio paskolos
grąžinimo sąlyga, ir ji ta galimybe nutaria pasinaudoti, Komisija imasi
reikalingų priemonių.
5.           Atitinkamos
valstybės narės prašymu ir kai atsižvelgiant į aplinkybes galima sumažinti
paskolos palūkanų normą, Komisija gali refinansuoti visus pirminius
įsiskolinimus ar jų dalį arba pakeisti atitinkamas finansines sąlygas.
6.           Komisija
informuoja EFK apie pokyčius, susijusius su 5 dalyje nurodytomis operacijomis.
13 straipsnis
Išlaidos
Sąjungos išlaidas, patirtas sudarant ir
vykdant kiekvieną operaciją, padengia atitinkama valstybė narė.
14 straipsnis
Paskolų administravimas
1.           Komisija
kartu su ECB nustato būtiną paskolų administravimo tvarką.
2.           Atitinkama
valstybė narė atidaro specialią sąskaitą savo centriniame banke gaunamai
Sąjungos finansinei paramai administruoti. Be to, iki atitinkamo mokėjimo termino likus keturiolikai TARGET2
sistemos darbo dienų, atitinkama valstybė narė į ECB sąskaitą perveda
pagrindinę paskolos sumą ir mokėtinas paskolos palūkanas.
3.           Nepažeidžiant
Europos centrinių bankų sistemos ir Europos centrinio banko statuto 27
straipsnio, Europos Audito Rūmai turi teisę savo nuožiūra atitinkamoje
valstybėje narėje atlikti bet kokius su tos paramos valdymu susijusius
finansinius patikrinimus arba auditą. Komisija, įskaitant Europos kovos su sukčiavimu tarnybą, visų pirma
turi teisę savo nuožiūra siųsti savo pareigūnus arba tinkamai įgaliotus
atstovus, kad jie atitinkamoje valstybėje narėje atliktų bet kokius su ta
parama susijusius techninius ar finansinius patikrinimus arba auditą.
15 straipsnis
Priežiūra po paramos
suteikimo
1.           Sąjungos
finansinę paramą pagal šį reglamentą gavusiai valstybei narei priežiūra po
paramos suteikimo taikoma tol, kol bus grąžinta ne mažiau kaip 75 %
pagrindinės finansinės paramos sumos. Taryba, remdamasi Komisijos pasiūlymu, kvalifikuota balsų dauguma gali
pratęsti po paramos suteikimo vykdomos priežiūros trukmę.
2.           Valstybė
narė, kuriai taikoma priežiūra po paramos suteikimo, taip pat turi
įpareigojimų, išdėstytų 6 straipsnio 2 dalyje.
3.           Komisija,
bendradarbiaudama su ECB, vykdo reguliarius išvykstamuosius patikrinimus
valstybėje narėje, kuriai taikoma priežiūra po paramos suteikimo, siekdama
įvertinti jos ekonominę, fiskalinę ir finansinę padėtį. Kiekvieną pusmetį ji pateikia savo išvadas EFK ir vertina, ar
reikalingos taisomosios priemonės.
4.           Taryba,
remdamasi Komisijos pasiūlymu, kvalifikuota balsų dauguma gali rekomenduoti
valstybei narei, kuriai taikoma priežiūra po paramos suteikimo, priimti
taisomąsias priemones.
16
straipsnis
Panaikinimas
Reglamentas (EB) Nr. 332/2002 panaikinamas. Pagal tą reglamentą suteiktai paramai tas
reglamentas taikomas toliau, kol pasibaigia paramos teikimo laikotarpis ir yra
negrąžintų sumų.
17 straipsnis
Pereinamojo laikotarpio
nuostata
15 straipsnis netaikomas finansinę paramą
pagal Reglamentą (EB) Nr. 332/2002 gavusioms valstybėms narėms, kurioms
šio reglamento įsigaliojimo dieną jau taikoma po programos įgyvendinimo vykdoma
priežiūra.
18 straipsnis
Įsigaliojimas
Šis reglamentas įsigalioja dvidešimtą dieną po
jo paskelbimo Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje.
Šis reglamentas privalomas visas ir
tiesiogiai taikomas visose valstybėse narėse.
Priimta Briuselyje
                                                                       Tarybos
vardu
                                                                       Pirmininkas


Svarbus teisinis pranešimas

|

52007PC0075

Pasiūlymas Tarybos reglamentas suteikiantis Bulgarijai ir Rumunijai nuostatas, leidžiančias nukrypti nuo tam tikrų Reglamento (EB) Nr. 2371/2002 nuostatų, susijusių su žvejybos laivynų atskaitos lygiais  /* KOM/2007/0075 galutinis */

	[pic] | EUROPOS BENDRIJŲ KOMISIJA |Briuselis, 28.2.2007KOM(2007) 75 galutinisPasiūlymasTARYBOS REGLAMENTASsuteikiantis Bulgarijai ir Rumunijai nuostatas, leidžiančias nukrypti nuo tam tikrų Reglamento (EB) Nr. 2371/2002 nuostatų, susijusių su žvejybos laivynų atskaitos lygiais(pateikta Komisijos)AIŠKINAMASIS MEMORANDUMASKad teisės aktai galėtų būti taikomi Bulgarijoje ir Rumunijoje, reikia padaryti tam tikras acquis adaptacijas Bendrosios žuvininkystės politikos srityje.Pridedamas Tarybos reglamento pasiūlymas yra techninio pobūdžio adaptacija.Pagal Stojimo sutarties 4 straipsnio 3 dalį Taryba arba Komisija iki įstojimo gali patvirtinti inter alia Stojimo akto 56 straipsnyje numatytas priemones. Šios priemonės įsigalioja tik tuo atveju, jei įsigalioja ši Sutartis, ir tik nuo jos įsigaliojimo dienos.Pagal Stojimo akto 56 straipsnį Tarybai arba Komisijai iki įstojimo leidžiama adaptuoti tuos aktus, kurie turi būti adaptuoti dėl stojimo, ir kuriems reikalingos adaptacijos nenumatytos Stojimo akte ar jo prieduose. Šios adaptacijos taikomos nuo įstojimo dienos.Kadangi Tarybos reglamento (EB) Nr. 2371/2002 12 straipsnyje numatyti žvejybos laivynų atskaitos lygiai yra 1997–2002 m. Daugiamečių valdymo programų kiekvieno segmento tikslų suma, valstybėms narėms, kurios įstojo į Bendriją pasibaigus šių programų galiojimui, nustatyti tokius lygius nėra tikslinga.PasiūlymasTARYBOS REGLAMENTASsuteikiantis Bulgarijai ir Rumunijai nuostatas, leidžiančias nukrypti nuo tam tikrų Reglamento (EB) Nr. 2371/2002 nuostatų, susijusių su žvejybos laivynų atskaitos lygiaisEUROPOS SĄJUNGOS TARYBA,atsižvelgdama į Europos bendrijos steigimo sutartį,atsižvelgdama į Bulgarijos ir Rumunijos stojimo sutartį[1]atsižvelgdama į Bulgarijos ir Rumunijos stojimo aktą, ypač į jo 56 straipsnį,kadangi:1.  2002 m. gruodžio 20 d. Tarybos reglamento (EB) Nr. 2371/2002 dėl žuvų išteklių apsaugos ir tausojančio naudojimo pagal Bendrąją žuvininkystės politiką[2] 12 straipsnyje numatyta, kad žvejybos laivynų atskaitos lygiai kiekvienos valstybės narės laivynui nustatomi kaip 1997–2002 m. Daugiamečių valdymo programų kiekvieno segmento tikslų suma.2.  Bulgarija ir Rumunija neturi tikslų, numatytų Reglamento (EB) Nr. 2371/2002 12 straipsnyje.3.  Atskaitos lygiai naujosioms valstybėms narėms galėtų būti nustatyti tik remiantis jų laivynų lygiu stojimo metu. Tačiau, jei taip būtų padaryta, Reglamento (EB) Nr. 2371/2002 11 straipsnio 2 ir 4 dalyse numatyti įsipareigojimai būtų nereikalingi, nes sutaptų su įsipareigojimais pagal Reglamento 13 straipsnyje numatytą įtraukimo į laivyną/pasitraukimo iš laivyno programą.4.  Bulgarijos ir Rumunijos žvejybos laivynų žvejybos pajėgumai stojimo metu bus pagrindas taikant įtraukimo į laivyną/pasitraukimo iš laivyno programą, kaip numatyta Reglamento (EB) Nr. 2371/2002 13 straipsnyje.5.  Todėl naujosioms valstybėms narėms netikslinga nustatyti Reglamento (EB) Nr. 2371/2002 12 straipsnyje numatytus atskaitos lygius ir taikyti to Reglamento 11 straipsnio 2 ir 4 dalis, nes tai neturėtų jokio poveikio naujosioms valstybėms narėms administruojant savo laivynus.6.  Todėl Bulgarijai ir Rumunijai reikėtų leisti taikyti nuo šių Reglamento (EB) Nr. 2371/2002 nuostatų leidžiančias nukrypti nuostatas.PRIĖMĖ ŠĮ REGLAMENTĄ:1 straipsnisTaikant išimtį, Reglamento (EB) Nr. 2371/2002 11 straipsnio 2 ir 4 dalys bei 12 straipsnis Bulgarijai ir Rumunijai netaikomi.2 straipsnisŠis reglamentas įsigalioja trečią dieną po jo paskelbimo Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje .Jis taikomas nuo 2007 m. sausio 1 d.Šis reglamentas yra privalomas visas ir tiesiogiai taikomas visose valstybėse narėse.Priimta Briuselyje, […]Tarybos varduPirmininkas [1] OL L 157, 2005 6 21, p. 11.[2] OL L 358, 2002 12 31, p. 59.