				|

		52012PC0773

			Pasiūlymas EUROPOS PARLAMENTO IR TARYBOS REGLAMENTAS dėl Europos Sąjungos teisių taikyti tarptautines prekybos taisykles ir užtikrinti šių taisyklių vykdymą /* COM/2012/0773 final - 2012/0359 (COD) */

			   	AIŠKINAMASIS MEMORANDUMAS
Pagrindas ir tikslai
Šiuo Europos Parlamento ir Tarybos reglamento
pasiūlymu norima pabrėžti, kad veiksmingas Europos Sąjungos
prekybos teisių užtikrinimas yra Sąjungos prioritetas. Šis tikslas
nustatytas Komisijos komunikate „Prekyba, augimas ir tarptautinė arena“[1] ir patvirtintas 2010 m. gruodžio 21 d. Tarybos išvadose[2].
Šiuo metu nėra bendros teisinės
sistemos[3]
Sąjungos teisėms pagal tarptautinius prekybos susitarimus užtikrinti.
Šiuo pasiūlymu ketinama ištaisyti tokią padėtį.
Bendrosios aplinkybės
Sąjunga gali būti raginama imtis
vienašališkų priemonių teisėms ir interesams pagal tarptautinius
prekybos susitarimus užtikrinti ir juos ginti. Taip teigiama pagal Pasaulio
prekybos organizacijos (toliau – PPO) ginčų sprendimo taisykles ir
dvišalių ar regioninių ginčų sprendimo mechanizmus. Panaši
padėtis susijusi su prekybos apsaugos priemonėmis ir vadinamosiomis
iš naujo susaistančiomis priemonėmis pagal tarptautinius susitarimus.
Visų tokių priemonių reikia imtis nedelsiant, kad jos
būtų veiksmingos ir patikimos reikalavimų laikymuisi užtikrinti
ir pagal Sąjungos susijusius tarptautinius įsipareigojimus
nustatytiems terminams laikytis. Tam Lisabonos sutartyje numatytos institucijos
turi imtis greitų, veiksmingų ir lanksčių sprendimų
priėmimo procedūrų.
Kol nebuvo įsigaliojusi Lisabonos
sutartis, Sąjungoje teisės būdavo užtikrinamos taikant ad hoc
principą – pagal ex 133 straipsnį Taryba, remdamasi Komisijos
pasiūlymu, priimdavo reglamentus. Kita vertus, įsigaliojus Lisabonos
sutarčiai Taryba ir Parlamentas yra teisės aktų leidėjai,
kurie bendrai pagal įprastą teisėkūros procedūrą
patvirtina priemones, apibrėžiančias bendros prekybos politikos
įgyvendinimo sistemą (Sutarties dėl Europos Sąjungos
veikimo (toliau – SESV) 207 straipsnis). Teisių pagal tarptautinius
prekybos susitarimus užtikrinimas yra tipiška vykdomoji funkcija, kurią
vykdant gali tekti laikantis griežtų terminų priimti ir
įgyvendinti priemones. Taryba ir Europos Parlamentas turėtų nustatyti
aiškią ir nuspėjamą sistemą tokiems dokumentams priimti.
Iš tvarkos, kuri buvo taikoma iki
įsigaliojant SESV, matyti, kad prioritetas teikiamas tvarkai, pagal
kurią galima greitai ir veiksmingai priimti sprendimus ir užtikrinti
Sąjungos teises:
–
PPO ginčų sprendimo byloje JAV – užsienio
prekybos korporacija (angl. US-Foreign Sales Corporation) prireikė
8 mėnesių, kol po Komisijos pasiūlymo buvo priimtas 2003 m.
gruodžio 8 d. Tarybos reglamentas (EB) Nr. 2193/2003, kuriuo
padidinti muitai tam tikriems iš JAV importuojamiems produktams. Prireikus
sustabdyti šios priemonės taikymą, per tris dienas nuo Komisijos
pasiūlymo buvo priimtas 2006 m. gegužės 15 d. Tarybos
reglamentas (EB) Nr. 728/2006.
–
PPO ginčų sprendimo byloje JAV – Byrd
(angl. US-Byrd) prireikė 2 mėnesių, kol po Komisijos pasiūlymo
buvo priimtas 2005 m. balandžio 25 d. Tarybos reglamentas (EB)
Nr. 673/2005, kuriuo padidinti muitai tam tikriems JAV kilmės
produktams.
–
PPO ginčų sprendimo byloje JAV –
kviečių glitimas (angl. US-wheat gluten) 1998 m.
rugpjūčio 14 d. Tarybos reglamentu (EB) Nr. 1804/98 buvo
išsaugotos ES teisės subalansuoti neigiamą JAV nustatytų
apsaugos priemonių poveikį pagal PPO susitarimo dėl apsaugos
priemonių 8 straipsnį. Šis reglamentas buvo priimtas praėjus
mėnesiui nuo Komisijos pasiūlymo priėmimo.
–
Byloje JAV – plienas (angl. US-steel)
2002 m. birželio 13 d. Tarybos reglamentas (EB) Nr. 1031/2002
dėl apsaugos priemonių subalansavimo buvo priimtas per 2
mėnesius; jam atšaukti pagal tą pačią bylą
prireikė 4 dienų.
Kai panašiose į pirmiau išvardytus
atvejus situacijose nėra tinkamos teisinės sistemos prekybos
politikos priemonėms įgyvendinti, norint tam tikrais atvejais
patvirtinti priemones reikėtų taikyti įprastą
teisėkūros procedūrą. Teisės aktas priimamas per
vidutiniškai 15–31 mėnesius; tai laikotarpis, kuris gali turėti
poveikio Sąjungos galimybėms veiksmingai užtikrinti savo teises per
tarptautiniuose prekybos susitarimuose nustatytus terminus.
Šio reglamento projektas pagrįstas tuo,
kad a) prekybos politikos priemonių patvirtinimas Sąjungos
teisėms pagal tarptautinius susitarimus užtikrinti yra tipiška vykdomoji
funkcija, kuri turi būti atlikta laikantis bendrųjų
taisyklių; b) gali kilti pavojus galimybėms veiksmingai užtikrinti
Sąjungos teises, jei nėra tinkamos teisinės sistemos; c)
palyginti ilgas Sąjungos sprendimų priėmimo procesas iš
esmės neatitinka teisių užtikrinimui pagal tarptautinius prekybos
susitarimus skirto laikotarpio.
Todėl šiame
reglamento projekte siūloma laikantis Lisabonos sutarties sukurti
bendrą teisinę sistemą Sąjungos teisėms pagal
tarptautinius prekybos susitarimus užtikrinti. Reglamente siūloma
įgalioti Komisiją pagal SESV 291 straipsnį priimti šio
reglamento projekte nustatytos taikymo srities įgyvendinimo aktus
laikantis terminų ir remiantis aiškiai apibrėžtais kriterijais. Reglamento
taikymo sričiai priskiriamas įgyvendinimo aktų priėmimas,
keitimas, taikymo sustabdymas ir nutraukimas šiose srityse:
a)           Sąjungos teisių pagal
saistančias daugiašalių ir dvišalių ginčų sprendimo
taisykles užtikrinimas;
b)           priemonių subalansavimas pagal
daugiašales ir dvišales apsaugos priemonių taisykles;
c)           priemonių subalansavimas, kai
trečioji šalis keičia nuolaidas pagal 1994 m. GATT susitarimo
XXVIII straipsnį.
Pagal šio
reglamento projektą Komisija gali patvirtinti tokias prekybos politikos priemones:
muitus, kiekybinius importuojamų ar eksportuojamų prekių
apribojimus ir viešųjų pirkimų srities priemones. Toks
pasiūlymas grindžiamas ilgamete patirtimi tvirtinant prekybos politikos
priemones, be to, toks veiksmas atrinktose srityse yra praktiškas ir iš
esmės veiksmingas. Šiame Sąjungos teisės aktų kūrimo
etape, ypač atsižvelgiant į nacionalinius paslaugų ir
intelektinės nuosavybės teisių reglamentus ir į
veiksmingų priemonių, priklausomai nuo tų sektorių
pobūdžio, terminus, Komisijai teikiant įgaliojimus reikia susitelkti
į kitas prekybos pramonės sritis. Reikėtų pažymėti,
kad iš esmės pagal PPO taisykles galima imtis vadinamųjų
kryžminių atsakomųjų veiksmų (t. y. nuolaidų ar
kitų įsipareigojimų taikymo sustabdymas kitame sektoriuje nei
tas, kuriame buvo pripažintas pažeidimas) ir kad Sąjungos laisvosios
prekybos susitarimuose nėra jokių su kryžminiais atsakomaisiais
veiksmais susijusių apribojimų. Jei Sąjungai prireiktų
imtis šio reglamento projekto taikymo sričiai nepriskirtų prekybos
politikos priemonių, įskaitant priemones, susijusias su prekyba
paslaugomis ar su komerciniais intelektinės nuosavybės teisių
aspektais, Komisija galėtų pateikti teisės akto
pasiūlymą remdamasi SESV 207 straipsniu ar imtis kitų
taikytinų procedūrų.
Nuostata dėl peržiūros nustatoma,
kad Komisija po trijų metų nuo pirmojo reglamento projekto
įgyvendinimo atvejo įvertina šio reglamento veikimą. Komisija
parengia ataskaitą ir prireikus gali pasiūlyti tinkamų
priemonių reglamento veiksmingumui gerinti. Tokiomis aplinkybėmis
pagal šį reglamentą galima svarstyti įvairias prekybos politikos
priemones, kaip antai prekyba ne tik prekėmis, bet ir paslaugomis bei
intelektinės nuosavybės teisėmis.
Viešųjų pirkimų atveju, pagal
PPO sutarties dėl viešųjų pirkimų (tiek galiojančio
varianto, tiek koreguoto varianto, kai susitarimo šalis nevykdo
įsipareigojimų) sąlygas kitos susitarimo šalys gali sustabdyti
nuolaidų taikymą ar kitų įsipareigojimų vykdymą,
tik jei tai susiję su viešųjų pirkimų rinkomis. Todėl
reglamento projekto pasiūlyme svarbu numatyti galimybę patvirtinti su
viešaisiais pirkimais susijusias prekybos politikos priemones, kad Sąjunga
galėtų veiksmingai užtikrinti savo teises dėl viešųjų
pirkimų, susijusių su Sąjungos tarptautiniais
įsipareigojimais. Be PPO ginčų sprendimo mechanizmo, kuriuo
naudotasi kelis kartus sprendžiant ginčus dėl Sutarties dėl
viešųjų pirkimų nesilaikymo, veiksmų įsipareigojimams
viešųjų pirkimų srityje užtikrinti taip pat gali tekti imtis dvišalių
santykių atveju, nes į naujausius dvišalius Sąjungos sudarytus
prekybos susitarimus įtrauktos nuostatos dėl pilnaverčių
ginčų sprendimo mechanizmų. Sąjunga turi prekybos politikos
priemonių įgyvendinimo patirties prireikus riboti trečiųjų
šalių galimybes patekti į Sąjungos viešųjų
pirkimų rinkas[4].
Dėl viešųjų pirkimų specifikos, ypač dėl to, kad
taikoma administracinė procedūra, kuria reguliuojamos ir nustatomos
galimybės dalyvauti konkrečiuose konkursuose, galima numatyti
veiksmus, susijusius tiek su prekių, tiek paslaugų viešuoju pirkimu.
Be to, prekybos politikos priemonės pagal šio reglamento projektą
atitiktų sustabdytų įsipareigojimų dėl pirkimų
aprėptį, t. y. jos būtų taikomos tam tikriems
subjektams ir tik viršijus tam tikras ribas. Pagaliau reikėtų
atkreipti dėmesį į šio pasiūlymo sąsają su Komisijos
pasiūlymu dėl Europos Parlamento ir Tarybos reglamento dėl
trečiųjų šalių prekių ir paslaugų patekimo į
Sąjungos viešųjų pirkimų vidaus rinką (2012 m.
kovo 21 d. COM(2012) 124). Pastaruoju pasiūlymu siekiama stiprinti ES
derybines pozicijas dėl Sąjungos prekių, paslaugų ir
tiekėjų patekimo į trečiųjų šalių
viešųjų pirkimų rinkas sąlygų: taigi, skiriamas
dėmesys trečiųjų šalių prekių ir paslaugų, dėl
kurių pagal galiojančius tarptautinius viešųjų pirkimų
susitarimus neprisiimta jokių įsipareigojimų dėl patekimo
į rinką, patekimo į Sąjungos viešųjų pirkimų
rinką galimybėms. Šiame pasiūlyme, priešingai, siūloma
horizontaliai užtikrinti tokių susitarimų vykdymą: taip
papildomas viešųjų pirkimų tarptautinių aspektų
reguliavimas, nes nustatoma taisyklių sistema, kuria naudojantis bus
galima užtikrinti tarptautinių prekybos susitarimų viešųjų
pirkimų nuostatų laikymąsi.
Rengiant šį pasiūlymą Tarybos
prekybos politikos komitetui ir Europos Parlamento tarptautinės prekybos
komitetui 2011 m. rugsėjo 19 d. ir atitinkamai 2011 m.
lapkričio 11 d. buvo pateikti du neoficialūs dokumentai. Su
valstybėmis narėmis konsultuotasi per du techninio pobūdžio
susitikimus atitinkamai 2011 m. rugsėjo 27 d. ir lapkričio
28 d.
Iš esmės pritariama, kad reikia siekti
veiksmingo ir efektyvaus Sąjungos teisių užtikrinimo.
Šio pasiūlymo poveikio vertinimas
neatliktas, nes ši iniciatyva neturi tiesioginio ekonominio, socialinio ar
aplinkosauginio poveikio, o dėl aptariamų atskirų priemonių
pobūdžio jokiu būdu nereikia atlikti ex-ante vertinimo.
Suvestinė
Sąjungoje nėra bendros teisinės
sistemos Sąjungos teisėms pagal tarptautinius prekybos susitarimus
užtikrinti. Šia iniciatyva ketinama ištaisyti padėtį ir siūloma
sukurti teisinę priemonę, kuri leistų užtikrinti ir ginti
Sąjungos teises, laikantis jos tarptautinių įsipareigojimų.
Pasiūlymo tikslas – veiksmingas ir greitas įgyvendinimas, siekiant
apsaugoti Sąjungos interesus. Todėl remiantis SESV
207 straipsniu ir laikantis Lisabonos sutarties, t. y. pagal SESV
291 straipsnį, siūloma įgalioti Komisiją priimti
įgyvendinimo aktus, stabdyti jų galiojimą, juos keisti ar
nutraukti jų galiojimą, kad būtų užtikrintos Sąjungos
teisės.
Pagal PPO ir dvišalių ginčų
sprendimo taisykles, taip pat daugiašales ir dvišales apsaugos priemones
Sąjungai gali tekti imtis vienašališkų priemonių savo
teisėms ir interesams ginti. Norint užtikrinti teises pagal
ginčų sprendimo mechanizmo nuostatas ar subalansuoti priemones,
reikia imtis palyginti greitų veiksmų laikantis susijusių
prekybos taisyklių ir norint, kad tai būtų veiksminga
priemonė reikalavimų laikymuisi skatinti.
Todėl Sąjungos lygmeniu turi
būti priimtas reglamentas. Bendra prekybos politika priklauso
Sąjungos išimtinei kompetencijai.
Teisinis pagrindas
SESV 207 straipsnis.
Reglamento struktūra
Reglamento projekto tikslas – nustatyti
taisykles ir tvarką, kuriomis būtų užtikrinta, kad
trečiajai šaliai pažeidus tarptautines prekybos taisykles Sąjunga
galėtų veiksmingai pasinaudoti savo teisėmis sustabdyti nuolaidų
taikymą arba tokias nuolaidas atšaukti, siekiant surasti tenkinantį
sprendimą; taip pat pasikeitus Sąjungos kilmės prekėms
taikomam importo režimui atitinkamai koreguoti nuolaidas ar kitus prekybos su
trečiosiomis šalimis santykių įsipareigojimus.
Kaip nustatyta 3 straipsnyje, reglamento
projekto taikymo sričiai priskiriamos šios situacijos:
a)           Priėmus sprendimą dėl
prekybos ginčų pagal PPO susitarimą dėl ginčų
sprendimo, kai Sąjungai leidžiama sustabdyti nuolaidų ar kitų
įsipareigojimų taikymą pagal daugiašalius susitarimus, kuriems
taikomas Susitarimas dėl ginčų sprendimo.
Pagal PPO nuostatas sustabdant nuolaidų ar
kitų įsipareigojimų taikymą vadovaujamasi Susitarimo
dėl ginčų sprendimo 22 straipsnio 3 dalimi,
draudžiamų subsidijų atveju taikoma Susitarimo dėl
subsidijų ir kompensacinių priemonių[5] 4 straipsnio
4.10 dalis, o vadinamųjų baustinų subsidijų atveju –
Susitarimo dėl subsidijų ir kompensacinių priemonių
7 straipsnio 7.9 dalis.
b)           Priėmus sprendimą dėl
prekybos ginčų pagal kitus tarptautinius prekybos susitarimus,
įskaitant regioninius ir dvišalius susitarimus, kai Sąjunga turi
teisę sustabdyti nuolaidų ar kitų įsipareigojimų
taikymą pagal tokius susitarimus.
Tokiuose Sąjungos sudarytuose tarptautiniuose
prekybos susitarimuose nustatomos ginčų sprendimo taisyklės,
pagal kurias šalys turi teisę užtikrinti savo teises pagal atitinkamame
susitarime nustatytas taisykles.
c)           Norint iš naujo subalansuoti
nuolaidas ar kitus įsipareigojimus, kai trečiajai šaliai taikant
apsaugos priemonę tam suteikiama teisę pagal PPO susitarimo dėl
apsaugos priemonių 8 straipsnį arba pagal Sąjungos
regioniniuose ar dvišaliuose susitarimuose nustatytas nuostatas dėl
apsaugos priemonių taisyklių.
PPO susitarimo dėl apsaugos priemonių
8 straipsnyje, kuris yra susijęs tik su prekėmis[6], nurodyta, kad taikydamos apsaugos
priemones narės po konsultacijų ir prieš taikant apsaugos priemones
ar pratęsiant jų galiojimą pagal PPO susitarimo dėl
apsaugos priemonių 12 straipsnio 3 dalį apskritai turi siūlyti
prekybos kompensacijas toms šalims, kurioms apsaugos priemonės turi
neigiamo poveikio. Jei nepriimamas sprendimas, eksportuojančios
narės, kurioms daromas poveikis, ne vėliau kaip po 90 dienų nuo
priemonės pritaikymo gali atskirai iš naujo imtis subalansavimo
priemonių. Teisė iš naujo imtis subalansavimo priemonės prieš narę,
kuri pritaiko apsaugos priemonę, gali būti įgyvendinta a) per
tris metus nuo priemonės įsigaliojimo arba b) nedelsiant, kai PPO
ginčų sprendimo institucija nustato, kad priemonė nesuderinama
su PPO taisyklėmis (PPO susitarimo dėl apsaugos priemonių 8
straipsnyje nustatytas trijų metų lengvatinis laikotarpis netaikomas,
jei priemonės taikymas pagrįstas santykiniu importo apimties
padidėjimu). Sykiu subalansavimo priemonių gali prireikti iš naujo
imtis, jei taikomos dvišaliuose ar regioniniuose laisvosios prekybos
susitarimuose nustatytos taisyklės dėl apsaugos priemonių[7].
Galiojančiais Sąjungos teisės
aktais, kuriais įgyvendinamos daugiašalės ir dvišalės apsaugos
priemonės, nereglamentuojami PPO susitarimo dėl apsaugos
priemonių 8 straipsnio ar atitinkamų laisvosios prekybos
susitarimų taisyklių aspektai, tačiau nustatoma Sąjungos
apsaugos priemonių taikymo tvarka. Iš esmės bet kuriai subalansavimo
priemonei būtų taikoma įprasta teisėkūros procedūra,
jei tokiai priemonei netaikoma šiame dokumente aptariama bendra teisės
sistema.
d)           Kai pagal 1994 m. Bendrojo
susitarimo dėl tarifų ir prekybos (GATT) XXVIII straipsnį PPO
narė keičia nuolaidas ir kai nesutarta dėl kompensavimo
koregavimo.
Kai pagal 1994 m. GATT XXVIII straipsnį
kita PPO narė keičia nuolaidą, jei nesusitariama su derybų
ar tiekimo teises turinčiomis narėmis, keisti nuolaidą
siūlanti susitarimo šalis gali tai daryti. Tokiu atveju teisę
turinčios narės[8]
ne vėliau kaip po šešių mėnesių nuo tokio nuolaidos
pakeitimo gali imtis subalansavimo priemonių. Taikant
tokias subalansavimo priemones, pasibaigus trisdešimties dienų
laikotarpiui nuo tos dienos, kai susitarimo šalys gauna rašytinį
pranešimą apie nuolaidos atšaukimą, būtų atšaukiamos
nuolaidos, iš esmės tolygios toms nuolaidoms, dėl kurių iš pradžių
susiderėta su susitarimo šalimi, kuri keičia ar atšaukia
nuolaidą. Iki šiol Sąjunga nėra
atšaukusi nuolaidų pagal 1994 m. GATT XXVIII straipsnį. Tačiau prireikus, jei kiti PPO nariai pagal
GATT XXVIII straipsnį pakeistų nuolaidas, prekybos subalansavimo iš
naujo priemonės būtų pritaikytos per palyginti trumpą
laikotarpį (ne vėliau kaip per 6 mėnesius nuo narės atlikto
nuolaidos keitimo ar atšaukimo). Dėl
efektyvios sprendimų priėmimo tvarkos subalansavimo priemonėms
įgyvendinti Sąjunga galėtų užtikrintai dalyvauti
susaistančiose derybose su partnere ir paveikti derybų dėl
kompensacinio koregavimo Sąjungos naudai eigą.
Reglamentu nepažeidžiama teisė priimti
prekybos politikos priemonių pagal kitokią tvarką, pvz.,
prekybos politikos priemones paslaugų ir intelektinės nuosavybės
teisių sektoriuje, kai priimamas regioninio ar dvišalio ginčo
sprendimas.
Pagal SESV 291 straipsnį, kai
būtina imtis veiksmų ES teisėms užtikrinti pirmiau
minėtomis aplinkybėmis, Komisija, remdamasi nagrinėjimo
procedūra, priima įgyvendinimo aktus (4 straipsnis „Sąjungos
teisių vykdymas“). Įgyvendinimo
aktuose atsižvelgiama į taisyklę, kad priešpriešinių
priemonių dydis neturėtų viršyti panaikinimo arba žalos, kurie
paprastai Sąjungai turi neigiamo poveikio dėl trečiosios šalies
pritaikytos priemonės, dydžio, kaip apibrėžta susijusiame susitarime
(2 straipsnis „Sąvokos“). Nustatydama įgyvendinimo akto, kurį
turi priimti, taikymo sritį, Komisija be interesų, išreikštų per
viešąsias konsultacijas, ir bendrojo Sąjungos intereso taip pat
atsižvelgia į įvairius kriterijus, t. y. priemonės
veiksmingumą įpareigoti trečiąsias šalis laikytis
tarptautinių prekybos taisyklių; priemonės galimybes
padėti trečiosios šalies priemonės paveiktiems Sąjungos
ekonominės veiklos vykdytojams; alternatyvius
nagrinėjamojo produkto tiekimo šaltinius, norint išvengti neigiamo
poveikio Sąjungos vartotojų grandies rinkai arba galutiniams
vartotojams arba tokį poveikį sumažinti; visus
specifinius kriterijus, kurie gali būti nustatyti tarptautiniuose prekybos
susitarimuose ir susiję su 3 straipsnyje numatytomis situacijomis.
Įgyvendinimo aktu nustatytos prekybos
priemonės – su prekių importu ir eksportu susijusios priemonės,
taip pat priemonės viešųjų pirkimų srityje.
Importo ir eksporto priemonėms priskiriamas tarifų
nuolaidų taikymo sustabdymas ir naujų arba padidintų muitų
nustatymas; kiekybinių importo ar
eksporto apribojimų nustatymas ar padidinimas pritaikant kvotas, importo
ar eksporto licencijas ar kitomis priemonėmis.
PPO sutartyje dėl viešųjų
pirkimų nustatyta, kad sprendžiant pagal šią sutartį
kylančius ginčus nesustabdomos pagal jokius kitus PPO susitarimus
taikomos nuolaidos ir kiti įsipareigojimai. Todėl
siūlomame reglamente svarbu numatyti galimybes prekybos politikos
priemonėms, susijusioms su viešaisiais pirkimais, priimti, kad
Sąjunga galėtų veiksmingai užtikrinti savo teises. Dėl
viešųjų pirkimų specifikos, ypač dėl to, kad taikoma
administracinė procedūra, kuria reguliuojamos ir nustatomos
galimybės dalyvauti konkrečiuose konkursuose, galima numatyti
veiksmus, susijusius tiek su prekių, tiek paslaugų viešuoju pirkimu.
Dėl to gali būti imtasi tokio tipo
prekybos politikos priemonių, pagal kurias iš viešųjų
pirkimų konkurso būtų šalinami pasiūlymai, kurių
bendrą vertę sudaro daugiau kaip 50 proc. susijusios
trečiosios šalies kilmės prekių ar paslaugų; ir (arba)
nustatytas privalomas antkainis susijusios trečiosios šalies kilmės
pasiūlymo prekėms ir paslaugoms (5 straipsnis „Prekybos
politikos priemonės“).
Nagrinėjimo procedūra turėtų
būti taikoma priimant įgyvendinimo aktus, kuriais nustatomos
Sąjungos teisėms užtikrinti tinkamos prekybos politikos
priemonės, sustabdant tokių aktų galiojimą, juos
keičiant ir nutraukiant jų galiojimą (4 straipsnis
„Sąjungos teisių vykdymas“ ir 7 straipsnis „Priemonių
taikymo sustabdymas, jų keitimas ir taikymo nutraukimas“). Kad Komisija
galėtų priimti įgyvendinimo aktus ir kad būtų išvengta
papildomų struktūrų plitimo, jai turėtų padėti
pagal Reglamentą (EB) Nr. 3286/94 įsteigtas veikiantis Prekybos
kliūčių reguliavimo komitetas.
4.           POVEIKIS BIUDŽETUI
Nėra.
Siūlomu reglamentu nustatomas mechanizmas
Sąjungos teisėms ir atsakomybės tarp visų institucijų
pasidalijimui užtikrinti.
2012/0359 (COD)
Pasiūlymas
EUROPOS PARLAMENTO IR TARYBOS REGLAMENTAS
dėl Europos Sąjungos teisių
taikyti tarptautines prekybos taisykles ir užtikrinti šių taisyklių
vykdymą
EUROPOS PARLAMENTAS IR EUROPOS
SĄJUNGOS TARYBA,
atsižvelgdami į Sutartį dėl
Europos Sąjungos veikimo, ypač į jos 207 straipsnį,
atsižvelgdami į Europos Komisijos
pasiūlymą,
teisėkūros procedūra priimamo
akto projektą perdavus nacionaliniams parlamentams,
laikydamiesi specialios teisėkūros
procedūros,
kadangi:
(1)       Sąjunga yra sudariusi
nemažai daugiašalių, regioninių ir dvišalių tarptautinių
prekybos susitarimų, pagal kuriuos abiejų šalių naudai
nustatomos teisės ir įsipareigojimai;
(2)       Sąjunga turi turėti
tinkamų priemonių veiksmingam Sąjungos teisių pagal
tarptautinius prekybos susitarimus vykdymui užtikrinti, kad būtų
apsaugoti jos ekonominiai interesai. Tai ypač svarbu, kai trečiosios
šalys pritaiko prekybą ribojančias priemones, dėl kurių
sumažėja Sąjungos ekonominės veiklos vykdytojams pagal
tarptautinius prekybos susitarimus tenkanti nauda. Sąjungai reikia
priemonių, kurių imdamasi ji galėtų greitai ir
lanksčiai reaguoti, atsižvelgdama į jos sudarytuose tarptautiniuose
prekybos susitarimuose nustatytą tvarką ir galutinius terminus.
Todėl Sąjunga turėtų priimti Sąjungos teisių
vykdymo tam tikromis konkrečiomis aplinkybėmis sistemą
apibrėžiančius teisės aktus;
(3)       taikant PPO ir kitus
(įskaitant regioninius ar dvišalius) ginčų sprendimo
mechanizmus, siekiama priimti teigiamą bet kokių Sąjungos ir
kitos minėtų susitarimų šalies ar šalių ginčų
sprendimą. Vis dėlto Sąjunga, remdamasi tokiomis ginčų
sprendimo taisyklėmis, turėtų sustabdyti nuolaidų ar
kitų įsipareigojimų taikymą, kai kiti būdai priimti
teigiamą ginčo sprendimą pasirodo nesėkmingi. Tokiais atvejais
Sąjungos veiksmais siekiama užtikrinti, kad susijusi trečioji šalis
laikytųsi atitinkamų tarptautinių prekybos taisyklių ir
būtų atkurta abiem pusėms naudinga padėtis;
(4)       pagal PPO susitarimą
dėl apsaugos priemonių PPO narė, siūlanti taikyti ar
išplėsti apsaugos priemonę, turėtų stengtis užtikrinti iš
esmės tolygų jos ir eksportuojančių narių
nuolaidų ar kitų įsipareigojimų, kuriems tokia apsaugos
priemonė turėtų neigiamo poveikio, lygį. Tokios pačios
taisyklės taikomos ir pagal kitus Sąjungos sudarytus regioninius ar
dvišalius tarptautinius prekybos susitarimus. Sąjunga turėtų
taikyti subalansavimo priemones ir sustabdyti nuolaidų ar kitų
įsipareigojimų taikymą tais atvejais, kai susijusi trečioji
šalis nepritaiko jokio tenkinančio koregavimo. Tokiais atvejais
Sąjungos veiksmais siekiama užtikrinti, kad trečiosios šalys
imtųsi prekybą stiprinančių priemonių abiem
pusėms naudingai padėčiai atkurti;
(5)       PPO narių muitų
tarifų sąrašuose nustatytų nuolaidų keitimas ar atšaukimas
reglamentuojamas 1994 m. GATT XXVIII straipsniu ir susijusiu Susitarimu
dėl minėto straipsnio aiškinimo. PPO narės, kurioms tokie
pakeitimai turi poveikio, turi teisę tam tikromis sąlygomis atšaukti
iš esmės tolygias nuolaidas. Tokiais atvejais, jei nesusitariama dėl
kompensacinio koregavimo, Sąjunga turėtų priimti iš naujo
subalansuojančias priemones. Sąjungos veiksmais būtų
siekiama trečiąsias šalis įpareigoti įgyvendinti
prekybą skatinančias priemones;
(6)       reikėtų, kad
Sąjunga turėtų galimybių užtikrinti savo teises
viešųjų pirkimų srityje, nes PPO sutartyje dėl
viešųjų pirkimų nustatyta, kad sprendžiant pagal šią
sutartį kylančius ginčus nesustabdomos pagal jokius kitus PPO
susitarimus taikomos nuolaidos ir kiti įsipareigojimai;
(7)       todėl šiame reglamente
reikėtų atkreipti dėmesį į tokias priemones, kurias
rengiant ir taikant Sąjungoje yra sukaupta patirties; tinkamu metu ir
atsižvelgiant į kiekvienos srities specifiką reikėtų
svarstyti galimybę į šio reglamento taikymo sritį įtraukti
paslaugų ir intelektinės nuosavybės teisių sektorius;
(8)       užtikrinant Sąjungos
teisių vykdymą prekės kilmė turėtų būti nustatyta
pagal 1992 m. spalio 12 d. Tarybos reglamentą (EEB)
Nr. 2913/92, nustatantį Bendrijos muitinės kodeksą[9]; užtikrinant Sąjungos
teisių vykdymą po to, kai išsprendžiamas ginčas
viešųjų pirkimų srityje, paslaugos kilmė turėtų
būti nustatyta remiantis paslaugą teikiančio fizinio ar
juridinio asmens kilme;
(9)       Komisija ne vėliau kaip
po trijų metų nuo pirmojo reglamento įgyvendinimo atvejo
turėtų įvertinti šio reglamento veikimą, nustatyti jo
veiksmingumą ir prireikus jį pagerinti;
(10)     įgyvendinimo aktai pagal
šį reglamentą turėtų būti priimami atsižvelgiant
į reglamente nustatytus konkrečius tinkamumo kriterijus;
(11)     kad būtų atsižvelgta
į šio reglamento priėmimą ir jo nuostatas, susijusias su
prekybos politikos priemonių įgyvendinimu, reikėtų iš
dalies pakeisti 1994 m. gruodžio 22 d. Tarybos reglamentą (EB)
Nr. 3286/94, nustatantį Bendrijos procedūras bendros prekybos
politikos srityje siekiant užtikrinti tarptautinėmis prekybos
taisyklėmis, ypač sudarytomis globojant Pasaulio prekybos
organizacijai (PPO), suteiktų Bendrijos teisių įgyvendinimą
(taip pat žinomą kaip Prekybos kliūčių reglamentas);
(12)     Komisijai turėtų
būti suteikti įgyvendinimo įgaliojimai vienodoms šio reglamento
įgyvendinimo sąlygoms užtikrinti. Šiais įgaliojimais
turėtų būti naudojamasi pagal 2011 m. vasario 16 d.
Europos Parlamento ir Tarybos reglamentą (ES) Nr. 182/2011, kuriuo
nustatomos valstybių narių vykdomos Komisijos naudojimosi
įgyvendinimo įgaliojimais kontrolės mechanizmų taisyklės
ir bendrieji principai[10];
(13)     Sąjungos interesams
užtikrinti Komisija turėtų nedelsdama priimti įgyvendinimo
aktus, kai tinkamai pagrįstais atvejais, iškilus būtinybei dėl
susijusios trečiosios šalies elgsenos priimti prekybos politikos
priemones, šių aktų reikia dėl neišvengiamų skubos
priežasčių,
PRIĖMĖ ŠĮ
REGLAMENTĄ:
1 straipsnis
Tikslas
Šiame reglamente nustatomos taisyklės ir
tvarka, kuriomis siekiama užtikrinti veiksmingas Sąjungos teises
sustabdyti nuolaidų ar kitų įsipareigojimų pagal
tarptautinius prekybos susitarimus taikymą arba juos atšaukti, kad:
a)           nustačius
trečiųjų šalių padarytus tarptautinių prekybos
taisyklių pažeidimus, kurie turi poveikio Sąjungos interesams,
būtų priimtas tenkinantis sprendimas;
b)           pasikeitus Sąjungos kilmės
prekėms taikomam importo režimui būtų atitinkamai koreguojamos
nuolaidos ar kiti prekybos su trečiosiomis šalimis santykių
įsipareigojimai.
2 straipsnis
Sąvokos
Šiame reglamente vartojamų
terminų apibrėžtys:
a)           šalis – bet kuri valstybė arba
atskira muitų teritorija;
b)           nuolaidos arba kiti
įsipareigojimai – tarifų nuolaidos ar kitos lengvatos, kurias Europos
Sąjunga pagal sudarytus tarptautinius susitarimus įsipareigojo
taikyti prekybai su trečiosiomis šalimis;
c)           panaikinimo arba žalos dydis –
Sąjungos interesams pagal tarptautinį prekybos susitarimą padaryto
poveikio mastas. Jei susijusiame susitarime
neapibrėžta kitaip, tokiam mastui priskiriamas bet koks trečiosios
šalies pritaikytos priemonės neigiamas ekonominis poveikis;
d)           privalomas antkainis –
perkančiųjų organizacijų ar viešuosius pirkimus
vykdančių subjektų prievolė padidinti, su tam tikromis
išimtimis, sutarties skyrimo procedūrose pasiūlytas paslaugų ir
(arba) prekių, kurių kilmės šalis yra tam tikros trečiosios
šalys, kainas.
3 straipsnis
Taikymo
sritis
1.           Šis reglamentas taikomas:
a)      priėmus sprendimą dėl
prekybos ginčų pagal PPO susitarimą dėl ginčų
sprendimo, kai Sąjungai leidžiama sustabdyti nuolaidų ar kitų
įsipareigojimų pagal daugiašalius susitarimus, kuriems taikomas PPO susitarimas
dėl ginčų sprendimo, taikymą;
b)      priėmus sprendimą dėl prekybos
ginčų pagal kitus tarptautinius prekybos susitarimus, įskaitant
regioninius ir dvišalius susitarimus, kai Sąjunga turi teisę
sustabdyti nuolaidų ar kitų įsipareigojimų pagal tokius
susitarimus taikymą;
c)      norint iš naujo subalansuoti nuolaidas ar
kitus įsipareigojimus, kai trečiosios šalies taikoma apsaugos
priemonė gali suteikti tam teisę pagal PPO susitarimo dėl
apsaugos priemonių 8 straipsnį arba pagal kitų
tarptautinių prekybos susitarimų, įskaitant regioninius ar
dvišalius susitarimus, nuostatas dėl apsaugos priemonių;
d)      kai pagal 1994 m. Bendrojo
susitarimo dėl tarifų ir prekybos XXVIII straipsnį PPO narė
keičia nuolaidas ir kai nesutarta dėl kompensavimo koregavimo.
2.           Šiuo reglamentu nepažeidžiama
teisė nustatyti prekybos politikos priemonių pagal kitokią
susijusią tvarką tokiais atvejais, kai 5 straipsnyje
numatytų priemonių neįmanoma imtis arba jas pritaikius
būtų netinkamai arba neveiksmingai sprendžiamos 1 dalyje nurodytos
situacijos.
4 straipsnis
Sąjungos
teisių vykdymas
1.           Kai 3 straipsnio
1 dalyje nurodytais atvejais reikia apsaugoti Sąjungos interesus,
Komisija priima įgyvendinimo aktą, kuriuo nustatomos tinkamos
prekybos politikos priemonės. Toks įgyvendinimo aktas priimamas
taikant 8 straipsnio 2 dalyje nurodytą nagrinėjimo
procedūrą.
2.           Pagal pirmą dalį
priimti įgyvendinimo aktai atitinka šias sąlygas:
a)      kai pagal PPO susitarimą dėl
ginčų sprendimo priėmus sprendimą dėl prekybos
ginčo sustabdomas nuolaidų ar kitų įsipareigojimų
taikymas, jų lygis neviršija PPO ginčų sprendimo institucijos
leidžiamo lygio;
b)      kai pasibaigus tarptautinei
ginčų sprendimo procedūrai pagal dvišalį ar regioninį
susitarimą sustabdomas nuolaidų ar kitų įsipareigojimų
taikymas, jų lygis neviršija panaikinimo arba žalos dydžio, susidariusio
dėl pavojų keliančios trečiosios šalies priemonės,
kaip priklausomai nuo atvejo nustato Komisija arba arbitražas;
c)      kai remiantis tarptautinių prekybos
susitarimų nuostatomis dėl apsaugos priemonių iš naujo
subalansuojamos nuolaidos arba kiti įsipareigojimai, Sąjungos veiksmai
iš esmės yra lygiaverčiai nuolaidų ar kitų
įsipareigojimų, kuriems poveikio turi apsaugos priemonė, lygiui
pagal PPO susitarimo dėl apsaugos priemonių sąlygas arba
regioninių arba dvišalių prekybos susitarimų, kuriais remiantis
taikoma apsaugos priemonė, nuostatas dėl apsaugos priemonių;
d)      atšaukiamos prekybos su
trečiąja šalimi nuolaidos remiantis 1994 m. GATT XXVIII straipsniu ir
susijusiu Susitarimu dėl minėto straipsnio aiškinimo yra iš
esmės tolygios nuolaidoms, kurias ta trečioji šalis keitė ar
atšaukė pagal 1994 m. GATT XXVIII straipsnyje ir susijusiame Susitarime
dėl minėto straipsnio aiškinimo nustatytas sąlygas.
3.           Prekybos politikos
priemonės pagal 1 dalį nustatomos remiantis toliau išvardytais
kriterijais ir atsižvelgiant į turimą informaciją ir
Sąjungos bendrąjį interesą:
a)      priemonės veiksmingumas skatinti
trečiąsias šalis laikytis tarptautinių prekybos taisyklių;
b)      priemonės sudaromos galimybės
padėti trečiosios šalies priemonės paveiktiems Sąjungos
ekonominės veiklos vykdytojams;
c)      galimybė
pasinaudoti alternatyviais nagrinėjamojo produkto tiekimo šaltiniais,
norint išvengti neigiamo poveikio Sąjungos vartotojų grandies rinkai
arba galutiniams vartotojams arba tokį poveikį sumažinti;
d)      visi
specifiniai kriterijai, kurie gali būti nustatyti tarptautiniuose prekybos
susitarimuose ir susiję su 3 straipsnyje numatytomis situacijomis.
5 straipsnis
Prekybos
politikos priemonės
Nepažeidžiant jokio tarptautinio susitarimo,
kurio šalimi yra Sąjunga, prekybos politikos priemonės, kurios gali būti
pritaikytos pagal 4 straipsnio 1 dalį priimant įgyvendinimo
aktą, yra šios:
a)           tarifų nuolaidų taikymo
sustabdymas ir naujų arba padidintų muitų nustatymas,
įskaitant nacionaliniu lygmeniu palankiausio dydžio muitų
nustatymą iš naujo arba didesnių už nacionaliniu lygmeniu
palankiausią dydį muitų nustatymas arba papildomų
prekių importo ar eksporto mokesčių nustatymas;
b)           kiekybinių prekių importo
ar eksporto apribojimų nustatymas arba jų padidinimas pritaikius
kvotas, importo ar eksporto licencijas ar kitas priemones;
c)           nuolaidų viešųjų
pirkimų srityje taikymo sustabdymas:
i)       iš viešųjų pirkimų
konkurso pašalinant pasiūlymus, kurių bendrą vertę sudaro
daugiau kaip 50 proc. susijusios trečiosios šalies kilmės prekių
ar paslaugų, ir (arba)
ii)       nustatant privalomą antkainį
susijusios trečiosios šalies kilmės pasiūlymo prekėms ir
paslaugoms.
6 straipsnis
Kilmės
taisyklės
1.           Prekės kilmė
nustatoma vadovaujantis 1992 m. spalio 12 d. Tarybos reglamentu (EEB)
Nr. 2913/92, nustatančiu Bendrijos muitinės kodeksą[11].
2.           Paslaugos kilmė
nustatoma remiantis ją teikiančio fizinio ar juridinio asmens kilme.
Paslaugos teikėjo kilmės šalis yra:
a)      fizinio asmens atveju – šalis, kurios
pilietis yra asmuo arba kurioje jis turi teisę nuolat gyventi;
b)      juridinio asmens atveju:
i)        jei paslauga teikiama ne per
Sąjungoje įsteigtą komercinį vienetą, šalis, kurioje
juridinis asmuo yra įsisteigęs arba kitaip įsteigtas pagal tos
šalies įstatymus ir kurios teritorijoje vykdo didelę verslo
dalį;
ii)       jei paslauga teikiama per Sąjungoje
įsteigtą komercinį vienetą, valstybė narė,
kurioje juridinis asmuo yra įsisteigęs ir kurios teritorijoje jis
vykdo didelę verslo dalį taip, kad yra tiesiogiai ir realiai
susijęs su atitinkamos valstybės narės ekonomika.
Taikant ii punktą, jei juridinis asmuo
nevykdo didelės verslo dalies taip, kad būtų tiesiogiai ir
realiai susijęs su atitinkamos valstybės narės ekonomika –
fizinio ar juridinio asmens, kuriam priklauso paslaugą teikiantis
juridinis asmuo arba kuris jį kontroliuoja, kilmės šalis.
Paslaugą teikiantis juridinis asmuo laikomas
nuosavybės teise priklausančiu tos šalies asmenims, jei tos šalies
asmenims priklauso daugiau kaip 50 proc. jo akcinio kapitalo, ir kontroliuojamu
tos šalies asmenų, jeigu šie asmenys gali skirti daugumą jo
direktorių ar kitu būdu teisiškai vadovauti jo veiklai.
7 straipsnis
Priemonių
taikymo sustabdymas, jų keitimas ir taikymo nutraukimas
1.           Jei pagal 4 straipsnio
1 dalį priėmus įgyvendinimo aktą susijusi
trečioji šalis 3 straipsnio 1 dalies a ir b punktuose nurodytais
atvejais suteikia Sąjungai tenkinančią kompensaciją,
Komisija gali sustabdyti to įgyvendinimo akto taikymą tol, kol
galioja kompensuojamasis laikotarpis. Dėl taikymo sustabdymo sprendžiama
remiantis 8 straipsnio 2 dalyje nurodyta nagrinėjimo procedūra.
2.           Pagal 4 straipsnio
1 dalį priimto įgyvendinimo akto taikymą Komisija nutraukia
toliau išvardytomis aplinkybėmis:
a)      kai trečioji šalis, kurios
priemonės, kaip nustatyta sprendžiant ginčą, neatitinka
tarptautinių prekybos taisyklių, pradeda tokių taisyklių laikytis
arba kai kitu būdu priimamas abi puses tenkinantis sprendimas;
b)      kai trečiajai šaliai nustačius
apsaugos priemonę iš naujo subalansuojamos nuolaidos ar kiti
įsipareigojimai ir apsaugos priemonė atšaukiama arba baigia galioti
arba kai po to, kai pagal 4 straipsnio 1 dalį priimamas
įgyvendinimo aktas, susijusi trečioji šalis suteikia Sąjungai
tenkinančia kompensaciją;
c)      kai pagal 1994 m. Bendrojo
susitarimo dėl tarifų ir prekybos XXVIII straipsnį PPO narei
keičiant nuolaidas susijusi trečioji šalis po to, kai pagal 4
straipsnio 1 dalį priimamas įgyvendinimo aktas, suteikia
Sąjungai tenkinančią kompensaciją.
Dėl taikymo nutraukimo sprendžiama remiantis
8 straipsnio 2 dalyje nustatyta nagrinėjimo procedūra.
3.           Jei reikia koreguoti pagal
šį reglamentą priimtas prekybos politikos priemones, atsižvelgdama
į 4 straipsnio 2 ir 3 dalyse nustatytas sąlygas ir
kriterijus ir vadovaudamasi 8 straipsnio 2 dalyje nustatyta
nagrinėjimo procedūra, Komisija gali pasiūlyti tinkamų
pataisymų.
4.           Tinkamai pagrįstais neišvengiamos
skubos atvejais, susijusiais su tam tikros trečiosios šalies
priemonės taikymo nutraukimu ar tokios priemonės pakeitimu, Komisija
nedelsdama priima taikytinus įgyvendinimo aktus, kuriais sustabdomas pagal
4 straipsnio 1 dalį priimtų įgyvendinimo aktų
taikymas, tokie aktai keičiami ar nutraukiamas jų taikymas, kaip
numatyta šiame straipsnyje, vadovaujantis 8 straipsnio 3 dalyje nurodyta
tvarka.
8 straipsnis
Komiteto
procedūra
1.           Komisijai padeda pagal
Tarybos reglamentą (EB) Nr. 3286/94 įsteigtas komitetas. Šis
komitetas laikomas komitetu, kaip apibrėžta Reglamento (ES)
Nr. 182/2011 3 straipsnyje.
2.           Kai daroma nuoroda į
šią dalį, taikomas Reglamento (ES) Nr. 182/2011
5 straipsnis.
3.           Kai daroma nuoroda į
šią dalį, taikomas Reglamento (ES) Nr. 182/2011 8 straipsnis
kartu su 5 straipsniu.
9 straipsnis
Informacijos
kaupimas
1.           Komisija, skelbdama
pranešimą Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje ar kitomis
tinkamomis viešųjų ryšių priemonėmis renka informaciją
ir nuomones dėl Sąjungos ekonominių interesų,
susijusių su tam tikrais produktais ar sektoriais taikant šį
reglamentą.
2.           Pagal šį reglamentą
gauta informacija naudojama tik tuo tikslu, dėl kurio ją buvo prašyta
pateikti.
3.           Nei Komisija, nei Taryba, nei
Europos Parlamentas, nei valstybės narės, nei jų pareigūnai
neatskleidžia jokios pagal šį reglamentą gautos konfidencialaus
pobūdžio informacijos be tokios informacijos pateikėjo specialaus
leidimo.
4.           Informacijos pateikėjas
gali prašyti pateiktą informaciją laikyti konfidencialia. Tokiais atvejais
prie informacijos pridedama nekonfidenciali santrauka arba nurodomos
priežastys, kodėl negalima pateikti tokios informacijos santraukos.
5.           Jei paaiškėja, kad
prašymas dėl konfidencialumo statuso nepagrįstas, o teikėjas
nenori viešai skelbti minėtos informacijos arba leisti atskleisti ją
apibendrinta ar sutrumpinta forma, į tokią informaciją gali
būti neatsižvelgiama.
6.           2–5 dalimis neribojama
Sąjungos pareigūnų teisė paskelbti bendrą
informaciją. Atskleidžiant tą informaciją būtina
atsižvelgti į teisėtą suinteresuotųjų šalių
interesą neatskleisti jų verslo paslapčių.
10 straipsnis
Peržiūra
Komisija ne
vėliau kaip per tris metus nuo pirmojo įgyvendinimo akto pagal
šį reglamentą priėmimo peržiūri šio reglamento
įgyvendinimą ir Europos Parlamentui ir Tarybai pateikia
ataskaitą.
11 straipsnis
Kitų
teisės aktų pakeitimai
Tarybos reglamento (EB) Nr. 3286/94
[Prekybos kliūčių reglamentas] 13 straipsnio 3 dalis
pakeičiama taip:
„Kai 12 straipsnio 2 dalyje
nustatyta tvarka Sąjunga turi priimti sprendimą dėl prekybos
politikos priemonių pagal 11 straipsnio 2 dalies
c punktą arba 12 straipsnį, ji nedelsdama imasi
priemonių pagal Sutarties 207 straipsnį ir, prireikus,
Reglamentą Nr. XX/XX arba kitas taikytinas procedūras.“
12 straipsnis
Šis reglamentas įsigalioja [...]
dieną po jo paskelbimo Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje.
Šis reglamentas privalomas visas ir tiesiogiai
taikomas visose valstybėse narėse.
Priimta Briuselyje
Europos Parlamento vardu                           Tarybos
vardu
Pirmininkas                                                   Pirmininkas
[1]               Žr. 2010 m. lapkričio 9 d. COM (2010)612
galutinis, 4 skirsnis.
[2]               Žr. 2010 m. gruodžio 21 d. Tarybos išvados
dėl ES prekybos politikos, 8 dalis.
[3]               ES praeityje visuomet veikė kiekvienu atveju
individualiai (Tarybos reglamentas dėl Komisijos pasiūlymo remiantis
ex 133 straipsniu).
[4]               Žr. Tarybos
Reglamentą (EEB) Nr. 1461/93 dėl paraiškų konkurso
dalyvių iš Jungtinių Amerikos Valstijų galimybės
laimėti viešąsias sutartis ir Tarybos Reglamentą (EB)
Nr. 1836/95, papildantį Reglamento (EEB) Nr. 1461/93 dėl
paraiškų konkurso dalyvių iš Jungtinių Amerikos Valstijų
galimybės laimėti viešąsias sutartis priedą.
[5]               Tam tikromis aplinkybėmis pagal Susitarimo dėl
subsidijų ir kompensacinių priemonių 4 straipsnio
4.10 dalį skundą pateikusiai narei leidžiama imtis „tinkamų
priešpriešinių priemonių“.
[6]               PPO susitarimas dėl apsaugos priemonių pagal
laisvosios prekybos susitarimus yra susijęs tik su prekyba prekėmis.
PPO narės vis dėlto turi susitarti dėl nepaprastųjų
apsaugos priemonių, susijusių su paslaugomis – tam pagal Bendrojo
susitarimo dėl prekybos paslaugomis X straipsnį narės
įpareigotos imtis daugiašalių derybų.
[7]               Pvz., ES ir Korėjos laisvosios prekybos susitarimo
3.4 straipsnis: „1. Dvišalę apsaugos priemonę taikanti Šalis tariasi
su kita Šalimi dėl tinkamos prekybos liberalizacijos kompensacijos,
taikant lengvatas, turinčias vienodą poveikį prekybai arba
atitinkančias papildomų muitų, kurie gali būti taikomi
dėl apsaugos priemonės, vertę. Šalis sudaro galimybę
konsultuotis ne vėliau kaip per 30 dienų po dvišalės apsaugos
priemonės taikymo. 2. Jei po 1 dalyje nurodytų konsultacijų
nesudaromas susitarimas dėl prekybos liberalizavimo kompensacijos per 30
dienų nuo konsultacijų pradžios, Šalis, kurios prekėms taikoma
apsaugos priemonė, gali sustabdyti atitinkamų lengvatų
taikymą Šaliai, taikančiai apsaugos priemonę. 3. 2 dalyje
nurodyta sustabdymo teisė netaikoma pirmuosius 24 mėnesius, per
kuriuos taikoma dvišalė apsaugos priemonė, jei tokia apsaugos
priemonė atitinka šio susitarimo nuostatas.“
[8]               Jei jos turi „pirminę derybų teisę“,
„pirmaeilį tiekimo interesą“ arba „esminį suinteresuotumą“.
[9]               OL L 302, 1992 10 19, p. 1.
[10]             OL L 55, 2011 2 28, p. 13.
[11]             OL L 302, 1992 10 19, p. 1.


|

52011PC0486

/* KOM/2011/0486 galutinis - 2011/0219 (NLE) */  Pasiūlymas TARYBOS REGLAMENTAS kuriuo nutraukiama dalinė tarpinė antidempingo priemonių, taikomų tam tikram importuojamam Indijos kilmės polietileno tereftalatui (PET), peržiūra

	AIŠKINAMASIS MEMORANDUMASPASIūLYMO APLINKYBėS |Pasiūlymo pagrindas ir tikslai Šis pasiūlymas susijęs su 2009 m. lapkričio 30 d. Tarybos reglamento (EB) Nr. 1225/2009 dėl apsaugos nuo importo dempingo kaina iš Europos bendrijos narėmis nesančių valstybių (toliau – pagrindinis reglamentas) taikymu atliekant tyrimą dėl importuojamo, inter alia, Indijos kilmės polietileno tereftalato. |Bendrosios aplinkybės Šis pasiūlymas teikiamas atsižvelgiant į pagrindinio reglamento įgyvendinimą ir yra parengtas remiantis tyrimu, atliktu pagal pagrindiniame reglamente nustatytus esminius ir procedūrinius reikalavimus. |Pasiūlymo srityje galiojančios nuostatos Šiuo metu galioja Tarybos reglamentu (EB) Nr. 192/2007 dėl tam tikro importuojamo, inter alia, Indijos kilmės polietileno tereftalato (PET), su pakeitimais, padarytais Tarybos reglamentu (EB) Nr. 1286/2008, nustatytos priemonės. |Derėjimas su kitomis Sąjungos politikos sritimis ir tikslais Netaikoma. |KONSULTACIJOS SU SUINTERESUOTOSIOMIS šALIMIS IR POVEIKIO VERTINIMAS |Konsultacijos su suinteresuotosiomis šalimis |Atliekant tyrimą, su tyrimu susijusios suinteresuotosios šalys turėjo galimybę ginti savo interesus pagal pagrindinio reglamento nuostatas. |Tiriamųjų duomenų rinkimas ir naudojimas |Nepriklausomo tyrimo neprireikė. |Poveikio vertinimas Šis pasiūlymas parengtas įgyvendinant pagrindinį reglamentą. Pagrindiniame reglamente nenumatytas bendras poveikio vertinimas, tačiau jame pateiktas išsamus būtinų įvertinti sąlygų sąrašas. |TEISINIAI PASIūLYMO ASPEKTAI |Siūlomų veiksmų santrauka 2010 m. birželio 10 d. Komisija, gavusi eksportuojančio Indijos gamintojo prašymą, inicijavo importuojamam Indijos kilmės polietileno tereftalatui galiojančių priemonių tarpinę peržiūrą. Prašymas buvo pagrįstas prima facie įrodymais, kad pasikeitė aplinkybės, kurių pagrindu buvo nustatytos priemonės; t. y. bendrovės gamybos sąnaudos labai pakito ir dėl šių pokyčių dempingo skirtumas nuo galiojančių priemonių nustatymo gerokai sumažėjo, todėl nebėra būtina toliau taikyti galiojančio dydžio priemonių ir taip kompensuoti dempingo daromą žalą. Pridedamas Tarybos sprendimo pasiūlymas pagrįstas tyrimo, per kurį buvo tiriamas tik su pareiškėju susijęs dempingas, išvadomis. Atlikus tyrimą nustatyta, kad priešingai nei teigė pareiškėjas, normalioji vertė ne sumažėjo, o padidėjo. Be to, eksporto į Sąjungą kainoms įtaką darė bendrovės Komisijai pasiūlytas įsipareigojimas dėl kainų, o apskaičiuotas naujas dempingo skirtumas nebūtų ilgalaikis, kadangi eksporto į kitas rinkas kainos visą laiką buvo mažesnės. Todėl siūloma, kad Taryba priimtų pridedamą reglamento, kuriuo tyrimas būtų nutrauktas, pasiūlymą. |Teisinis pagrindas 2009 m. lapkričio 30 d. Tarybos reglamentas (EB) Nr. 1225/2009 dėl apsaugos nuo importo dempingo kaina iš Europos bendrijos narėmis nesančių valstybių. |Subsidiarumo principas Pasiūlymas priklauso išimtinei Bendrijos kompetencijai. Todėl subsidiarumo principas netaikomas. |Proporcingumo principas Pasiūlymas atitinka proporcingumo principą dėl toliau nurodytos priežasties: |veiksmų pobūdis aprašytas minėtame pagrindiniame reglamente, nesuteikiant galimybės taikyti nacionalinį sprendimą. |nuoroda apie Bendrijai, nacionalinėms vyriausybėms, regionų ir vietos valdžios institucijoms, ūkinės veiklos vykdytojams ir piliečiams tenkančios finansinės ir administracinės naštos mažinimą ir jos proporcingumą pasiūlymo tikslui netaikoma. |Pasirinkta priemonė |Siūloma priemonė – reglamentas. |Kitos priemonės būtų netinkamos dėl šios priežasties: minėtame pagrindiniame reglamente kitos galimybės nenumatytos. |POVEIKIS BIUDžETUI |Pasiūlymas Bendrijos biudžetui poveikio neturi. |2011/0219 (NLE)PasiūlymasTARYBOS REGLAMENTASkuriuo nutraukiama dalinė tarpinė antidempingo priemonių, taikomų tam tikram importuojamam Indijos kilmės polietileno tereftalatui (PET), peržiūraEUROPOS SĄJUNGOS TARYBA,atsižvelgdama į Sutartį dėl Europos Sąjungos veikimo,atsižvelgdama į 2009 m. lapkričio 30 d. Tarybos reglamentą (EB) Nr. 1225/2009 dėl apsaugos nuo importo dempingo kaina iš Europos bendrijos narėmis nesančių valstybių[1] (toliau – pagrindinis reglamentas), ypač į jo 11 straipsnio 3 dalį,atsižvelgdama į Europos Komisijos (toliau – Komisija) pasiūlymą, pateiktą pasikonsultavus su Patariamuoju komitetu,kadangi:1.  PROCEDŪRA2.  Galiojančios priemonės3.  Reglamentu (EB) Nr. 2604/2000[2] Taryba nustatė galutinį antidempingo muitą importuojamam, inter alia, Indijos (toliau – nagrinėjamoji šalis) kilmės polietileno tereftalatui (toliau – PET) (toliau – pirminis tyrimas). Pasibaigus priemonių galiojimo termino peržiūrai Taryba Reglamentu (EB) Nr. 192/2007[3] nustatė galutinį antidempingo muitą dar penkeriems metams. Pasibaigus dalinei tarpinei peržiūrai (toliau – paskutinysis peržiūros tyrimas) antidempingo priemonės buvo iš dalies pakeistos Tarybos reglamentu (EB) Nr. 1286/2008[4]. Nustatytos priemonės buvo specifiniai antidempingo muitai, lygūs žalos pašalinimo lygiui. Muito norma išvardytiems Indijos gamintojams yra 87,5–200,9 EUR/t, o visų kitų gamintojų importuojamiems produktams nustatyta 153,6 EUR/t muito norma (toliau – galiojantys muitai).4.  Reglamentu (EB) Nr. 2603/2000[5] Taryba nustatė galutinį kompensacinį muitą importuojamam, inter alia , Indijos kilmės polietileno tereftalatui (toliau – PET). Pasibaigus priemonių galiojimo termino peržiūrai Taryba Reglamentu (EB) Nr. 193/2007[6] nustatė galutinį kompensacinį muitą dar penkeriems metams. Pasibaigus paskutiniajam peržiūros tyrimui kompensacinės priemonės buvo iš dalies pakeistos Tarybos reglamentu (EB) Nr. 1286/2008. Šios kompensacinės priemonės – tai specifiniai muitai. Muito norma išvardytiems Indijos gamintojams yra 0–106,5 EUR/t, o visų kitų gamintojų importuojamiems produktams nustatyta 69,4 EUR/t muito norma (toliau – galiojančios kompensacinės priemonės).5.  2000 m. lapkričio 29 d. Komisijos sprendimu 2000/745/EB[7] Komisija priėmė keleto eksportuojančių gamintojų įsipareigojimų pasiūlymus (toliau – įsipareigojimas), kuriuose nurodyta minimali importo kaina (toliau – MIK).6.  Prašymas atlikti peržiūrą7.  Eksportuojantis Indijos PET gamintojas Reliance Industries Limited (toliau – pareiškėjas arba bendrovė Reliance ) pateikė prašymą atlikti dalinę tarpinę peržiūrą (toliau – ši peržiūra) pagal pagrindinio reglamento 11 straipsnio 3 dalį. Prašyta tirti tik pareiškėjo bendrovės dempingo aspektus. Pareiškėjas taip pat prašė atlikti galiojančių kompensacinių priemonių peržiūrą. Importuojamiems bendrovės Reliance gaminamiems produktams taikomi kitiems eksportuotojams nustatyti antidempingo ir kompensaciniai muitai, o pareiškėjo produktų pardavimas Sąjungai reglamentuojamas įsipareigojimu.8.  Pareiškėjas pateikė prima facie įrodymų, kad nebebūtina taikyti dabartinio dydžio galiojančio muito ir taip kompensuoti dempingo daromos žalos. Visų pirma, pareiškėjas teigė, kad bendrovės gamybos sąnaudos labai pasikeitė ir dėl šių pokyčių dempingo skirtumas nuo galiojančių muitų nustatymo gerokai sumažėjo. Palyginus pareiškėjo vidaus rinkos kainas ir jo eksporto į Sąjungą kainas paaiškėjo, kad dempingo skirtumas buvo žymiai mažesnis nei dabartinis galiojančių muitų dydis.9.  Dalinės tarpinės peržiūros inicijavimas10.  Pasikonsultavusi su Patariamuoju komitetu ir nustačiusi, kad yra pakankamai prima facie įrodymų, pateisinančių dalinės tarpinės peržiūros inicijavimą, Komisija 2010 m. birželio 10 d. Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje paskelbtu pranešimu apie inicijavimą[8] paskelbė apie dalinės tarpinės peržiūros, per kurią nagrinėjamas tik su pareiškėju susijęs dempingas, inicijavimą pagal pagrindinio reglamento 11 straipsnio 3 dalį.11.  Nagrinėjamasis produktas ir panašus produktas12.  Nagrinėjamasis produktas – tai Indijos kilmės polietileno tereftalatas (PET), kurio klampos skaičius pagal ISO standartą 1628-5 yra 78 ml/g arba didesnis ir kurio KN kodas šiuo metu yra 3907 60 20 (toliau – nagrinėjamasis produktas).13.  Atlikus tyrimą nustatyta, kad Indijoje gaminamas ir Sąjungai parduodamas nagrinėjamasis produktas bei Indijoje gaminamas ir vidaus rinkai parduodamas produktas pasižymi tomis pačiomis fizinėmis bei cheminėmis charakteristikomis ir naudojamas tiems patiems tikslams. Todėl padaryta išvada, kad vidaus ir eksporto rinkose parduodami produktai yra panašūs produktai, kaip apibrėžta pagrindinio reglamento 1 straipsnio 4 dalyje. Kadangi dabartinė peržiūra susijusi tik su pareiškėjo taikytu dempingu, dėl Sąjungos pramonės gaminamo ir Sąjungos rinkoje parduodamo produkto jokių išvadų nepadaryta.14.  Susijusios šalys15.  Komisija apie peržiūros inicijavimą oficialiai pranešė pareiškėjui, eksportuojančios šalies atstovams ir Sąjungos gamintojų asociacijai. Suinteresuotosioms šalims buvo suteikta galimybė raštu pareikšti savo nuomonę ir prašyti jas išklausyti per pranešime apie inicijavimą nustatytą laikotarpį.16.  Visos suinteresuotosios šalys, pateikusios prašymą jas išklausyti ir jame nurodžiusios konkrečias priežastis, dėl kurių reikėtų jas išklausyti, buvo išklausytos.17.  Norėdama gauti informacijos, kuri, jos nuomone, buvo reikalinga tyrimui, Komisija nusiuntė pareiškėjui klausimyną ir per tam tikslui nustatytą laikotarpį gavo atsakymą.18.  Komisija surinko ir patikrino visą informaciją, kuri, jos manymu, buvo reikalinga norint nustatyti dempingą. Komisija surengė tikrinamuosius vizitus pareiškėjo patalpose Mumbajuje, Indijoje.19.  Peržiūros tiriamasis laikotarpis20.  Atliekant dempingo tyrimą nagrinėtas 2009 m. balandžio 1 d.–2010 m. kovo 31 d. laikotarpis (toliau – peržiūros tiriamasis laikotarpis arba PTL).21.  TYRIMO REZULTATAI22.  Per PTL tariamai pasikeitusių aplinkybių ilgalaikis pobūdis23.  Vadovaujantis pagrindinio reglamento 11 straipsnio 3 dalies nuostatomis, nagrinėta, ar su dempingu susijusios aplinkybės pasikeitė ir ar toks pokytis buvo ilgalaikio pobūdžio.24.  Pareiškėjas tvirtino, jog normalioji vertė ir eksporto kainos nuo pirminio tyrimo, po kurio buvo nustatytas dempingo skirtumas, pasikeitė dėl labai pasikeitusių gamybos sąnaudų. Jis tvirtino, kad gamybos sąnaudos pokyčiai yra susiję su sumažėjusiais muitais, taikomais į Indiją importuojamai pagrindinei žaliavai, naudojamai gamyboje. Be to, pareiškėjas taip pat tvirtino, kad sumažėjus muitams sumažėjo eksporto skatinimo priemonių, dėl kurių, jo teigimu, pasikeitė vidaus pardavimo kainos, naudojamos normaliajai vertei nustatyti.25.  Tačiau nustatyta, kad nepaisant sumažėjusių muitų ir eksporto skatinimo priemonių, bendrovės vidaus pardavimo kainos, naudojamos normaliajai vertei nustatyti per PTL, buvo didesnės nei kainos, naudotos per pirminį tyrimą, po kurio nustatytas pareiškėjo dempingo skirtumas. Vidaus pardavimo kainos, inter alia , padidėjo dėl didesnių tam tikrų žaliavų ir kitų medžiagų sąnaudų.26.  Eksporto į ES kainos per PTL nustatytos vadovaujantis pagrindinio reglamento 2 straipsnio 8 ir 9 dalimis. Tačiau visų pirma reikėjo išnagrinėti, ar įsipareigojimas dėl kainos, pagal kurį pareiškėjas įsipareigojo savo produktus Sąjungos rinkai parduoti didesne nei kiekvienam mėnesiui nustatyta minimali importo kaina, turėjo įtakos pareiškėjo eksporto kainoms per PTL. Padaryta išvada, kad dėl toliau išvardytų priežasčių eksportui į ES įsipareigojimas dėl kainos iš tikrųjų turėjo įtakos. Kadangi pareiškėjas turėjo laikytis nustatyto įsipareigojimo dėl minimalios importo kainos, jis nusprendė neeksportuoti į ES tam tikrais PTL mėnesiais, kai jo eksporto į kitas eksporto rinkas kainos buvo mažesnės nei minimali importo kaina.27.  Nustatyta, kad pareiškėjo produktai Sąjungoje buvo parduodami tik šešis PTL mėnesius. Kita vertus, kitose eksporto rinkose, kuriose jis neprivalėjo laikytis nustatyto įsipareigojimo dėl kainos, jis produktus parduodavo visą laikotarpį. Pažymėta, kad eksporto į trečiąsias šalis kainos mėnesiais, kuomet pareiškėjas neeksportavo produktų į ES, buvo daug mažesnės nei nustatyta minimali importo kaina. Todėl, atsižvelgiant į tai, kas išdėstyta, galima pagrįstai manyti, kad pareiškėjas likusiais mėnesiais savo produktų Sąjungai nepardavinėjo tik todėl, kad jis turėjo laikytis įsipareigojimų ir negalėjo parduoti produktų mažesne nei nustatyta minimali importo kaina.28.  Pareiškėjas užginčijo išvadą, kad produktų nepardavimo Sąjungos rinkoje priežastis susijusi su galiojančiu įsipareigojimu. Jis tvirtino, kad, kalbant apie prekybą per PTL kitose didelėse eksporto rinkose, būta mėnesių, kuriais produktų nebuvo parduota, o nereguliari prekyba nėra specifinis Sąjungos rinkos požymis. Jis taip pat tvirtino, kad palyginus į ES iš visų kitų eksportuojančių šalių importuojamo nagrinėjamojo produkto mėnesines kainas ir (arba) importuojamo Indijos kilmės nagrinėjamojo produkto kainas su bendrovės mėnesine minimalia importo kaina, būtų matyti, kad bendrovė Reliance būtų galėjusi parduoti produktus ES visais PTL mėnesiais nepažeisdama nustatyto įsipareigojimo.29.  Pareiškėjo argumentai negali būti priimti, nes, viena vertus, bendrovė telkė veiklą pasirinktose atskirose rinkose, kurioms būdingi tam tikri rinkų ypatumai, ir pareiškėjas nenurodė, kodėl bendrovė neparduodavo produkto ES. Kita vertus, pareiškėjo atliktas palyginimas buvo pagrįstas bendrais statistiniais duomenimis, o dabartinės peržiūros išvados grindžiamos specifiniais bendrovės duomenimis, kurie yra tinkamesni ir patikimesni išvadoms parengti. Pateikti argumentai taip pat nebuvo visiškai teisingi, pvz., kai kuriais mėnesiais bendros importo į Sąjungą kainos iš tikrųjų buvo didesnės nei minimali importo kaina, o kitais laikotarpiais bendros importo kainos buvo mažesnės nei minimali importo kaina, todėl tuo remiantis bendrų išvadų negalima daryti. Tačiau neginčytina, kad pareiškėjas produktą parduodavo Sąjungai tik tais mėnesiais, kai bendros importo į Sąjungą kainos prilygdavo minimaliai importo kainai ar būdavo už ją didesnės.30.  Pareiškėjo argumentas, kad jis būtų galėjęs parduoti produktus Sąjungos rinkoje per šešių mėnesių laikotarpį, kuomet jis parduodavo produktus kitose eksporto rinkose mažesne nei minimali importo kaina, jei tik to būtų norėjęs, yra atmestas kaip spekuliacinis arba nepagrįstas. Pareiškėjas nepateikė jokių kitų argumentų dėl priežasčių, kodėl jis neparduodavo produktų ES per tuos šešis mėnesius, nors tuomet jis tuos pačius produktus parduodavo kitose eksporto rinkose mažesne nei minimali importo kaina. Todėl daroma išvada, kad pareiškėjas neparduodavo produktų į Sąjungą tam tikru laikotarpiu, nes jam būtų tekę laikytis nustatytų įsipareigojimų. Dėl šios priežasties eksporto į Sąjungos rinką per PTL taikytos kainos nėra patikimos.31.  Taip pat buvo palygintos pareiškėjo pardavimo Sąjungos rinkai kainos ir kainos, kurios buvo nustatytos kitose eksporto rinkose – rinkose, kuriose nebuvo taikomas kainų įsipareigojimas. Nustatyta, kad eksporto į tas rinkas, kuriose nebuvo taikomas kainų įsipareigojimas, kainos per visą PTL buvo mažesnės.32.  Pareiškėjas abejojo išvadomis, padarytomis palyginus eksporto į Sąjungą ir į kitas eksporto rinkas kainas, nurodydamas, kad analizuojant atskiras šalis, buvo keletas kitų eksporto rinkų, kuriose taikomos kainos buvo didesnės nei Sąjungos rinkoje taikomos kainos. Tačiau šiuo atžvilgiu tinkamesnis yra vidutinių kainų palyginimas nei atskirų skirtumų pagal atskiras šalis palyginimas, kuris bus susietas su šių atskirų rinkų dydžiu ir išskirtiniais konkurenciniais veiksniais.33.  Atsižvelgiant į tai, bendrovės įprastą kainodarą geriau parodo eksporto kainos trečiųjų šalių rinkose. Iš eksporto į Sąjungą ir į kitas pasaulio šalis kainų skirtumo galima manyti, kad esama stiprių ekonominių argumentų, dėl kurių bendrovė Reliance būtų linkusi ES parduoti produktus mažesnėmis kainomis, jeigu jai nebūtų nustatyta minimali importo kaina. Tokiomis aplinkybėmis laikoma, kad bet kuris naujai apskaičiuotas dempingo skirtumas, pagrįstas eksporto į ES kainomis per PTL, būtų nustatytas remiantis kainomis, kurių pasikeitimas nėra esminis ir ilgalaikis. Ta pati išvada taikoma 5 konstatuojamoje dalyje nurodytam pareiškėjo teiginiui, kad palyginus jo vidaus kainas ir eksporto į Sąjungą kainas nustatytas dempingo skirtumas buvo mažesnis nei galiojančių muitų dydis.34.  Atsižvelgiant į tai, kas išdėstyta, nesilaikoma pagrindinio reglamento 11 straipsnio 3 dalyje nustatytos sąlygos dėl esminio su dempingu susijusių aplinkybių pasikeitimo. Todėl būtina toliau taikyti dabartinio dydžio priemones, kad būtų kompensuotas dempingas.35.  Atskleidus faktus pareiškėjas pabrėžė, kad Sąjungos rinkoje jo taikytos kainos yra visiškai patikimos. Kadangi šios eksporto kainos nuo pirminio tyrimo laikotarpio iki PTL gerokai padidėjo, reikėtų laikyti, kad šiuo laikotarpiu bendrovės eksporto elgsena labai pasikeitė ir kad toks pokytis ilgalaikis. Todėl bendrovės dempingo skirtumas tariamai taip pat būtų labai sumažėjęs, o toks pokytis būtų ilgalaikis.36.  Be to jis tvirtino, kad ilgalaikis aplinkybių pokyčio pobūdis nebūtinai yra lemiamas veiksnys atliekant vertinimą po peržiūros inicijavimo, tačiau svarbiau tai, ar būtina toliau taikyti muitą dempingui kompensuoti. Jis nurodė pagrindinio reglamento 11 straipsnio 1 dalyje ir PPO antidempingo susitarime nustatytą pagrindinį principą, pagal kurį antidempingo priemonės galioja tiktai tiek laiko ir tokiu mastu, kiek tai reikalinga žalą sukeliančiam dempingui pašalinti. Šiuo atžvilgiu pareiškėjas teigė, kad reikalingumo tyrimas turėtų būti laikomas vertinimu, kurį atliekant reikėtų nustatyti mažiausią anksčiau nustatyto lygio dempingo pasikartojimo tikimybę.37.  Pagrindinio reglamento 11 straipsnio 1 dalyje nustatyta, kad „bet kuri antidempingo priemonė galioja tiktai tokį laiką ir tokiu mastu, kiek tai reikalinga neutralizuoti žalą sukeliantį dempingą“. Šio principo laikytasi atliekant tarpines peržiūras; aptariamuoju atveju, pagrindinio reglamento 11 straipsnio 3 dalyje nustatyta, kad „Tarpinė peržiūra pradedama, jeigu prašyme pateikiami pakankami įrodymai, kad dempingui kompensuoti nėra būtina toliau taikyti tą priemonę, ir (arba), kad atšaukus arba pakeitus tą priemonę nebus tikėtina, jog žala tęsis arba pasikartos <...>“. Nurodyta nuostata nustatomas kriterijus, kurio reikia laikytis, kai suinteresuotoji šalis mano, kad priemonių mastas yra per mažas arba per didelis ir todėl ji prašo atlikti tų priemonių peržiūrą. Pagrindinio reglamento 11 straipsnio 3 dalyje toliau aiškiai nurodoma, kad, inicijavusi tokią peržiūrą ir „atlikdama tyrimus pagal šios dalies nuostatas, Komisija gali taip pat apsvarstyti, ar dempingo <...> aplinkybės smarkiai pakito <...>. Šiuo atveju, galutinai nustatant faktus, atsižvelgiama į visus svarbius ir tinkamai dokumentais pagrįstus įrodymus“. Todėl tarpinių peržiūrų atveju pagrindinio reglamento 11 straipsnio 3 dalyje nustatytas papildomas vertinimo kriterijus (t. y. esminis aplinkybių pasikeitimas), į kurį, be inicijavimo reikalavimo (t. y. ar vis dar būtina taikyti galiojančio dydžio priemones), reikėtų atsižvelgti atliekant tyrimą, kaip teigė pareiškėjas.38.  Taip pat pažymėtina, kad per tyrimą nustatytų aplinkybių pokyčių ilgalaikio pobūdžio nagrinėjimas yra standartinė tarpinės peržiūros tyrimų atlikimo tvarka. Iš tikrųjų Europos Sąjungos Bendrojo Teismo byloje[9] patvirtinama, kad „ institucijos turi didelę diskreciją, įskaitant ir galimybę vertinti atitinkamų eksportuotojų kainų politiką, atlikdamos esančių priemonių išlaikymo reikalingumo tyrimą “. Remiantis turimais įrodymais, bendrovės Reliance Sąjungos rinkoje taikytos eksporto kainos neatspindi faktinės pareiškėjo kainų politikos, todėl, kaip nuspręsta 21 konstatuojamojoje dalyje, per PTL ES rinkoje taikytos eksporto kainos nėra patikimos ir todėl bet kuris naujas dempingo skirtumas, pagrįstas tomis kainomis, būtų nustatytas remiantis kainomis, kurių pasikeitimas nėra esminis ir ilgalaikis, kaip nurodyta 24 konstatuojamojoje dalyje.39.  Nepaisant išvados, kad eksporto į ES kainų pasikeitimas nėra esminis ir ilgalaikis, pareiškėjo argumentai buvo apsvarstyti ir išnagrinėta, ar vis dar būtina taikyti galiojančio dydžio priemones dempingui kompensuoti. Šiuo atžvilgiu pareiškėjas tvirtino, kad dabartinės priemonės yra akivaizdžiai per griežtos ir kad jo dempingo skirtumas buvo gerokai mažesnis nei dempingo skirtumas, nustatytas atlikus pradinį tyrimą, o jo eksporto elgsena kitose rinkoje patvirtino, jog pasikeitęs dempingo skirtumas rodo tendenciją, kurios pagrįstai galima tikėtis ateityje. Tačiau nustatyta, kad šie argumentai nebuvo pagrįsti faktais. Pirma, dėl pareiškėjo eksporto elgsenos kitose rinkose nustatyta, kad priešingai nei teigta pareiškėjo prašyme, eksporto į šias rinkas kainos buvo vidutiniškai beveik 10 % mažesnės nei eksporto į ES kainos. Šioms kitoms trečiųjų šalių eksporto rinkoms priklauso keletas skirtingo rinkos dydžio šalių, iš kurių kelios greičiausiai pačios PET vietoje negamina. Todėl šioms rinkoms būdingos savos individualios konkurencijos savybės, lemiančios kainas ir tendencijas, kurios skiriasi nuo ES rinkos kainų ir tendencijų. Antra, atsižvelgiant į šias išvadas, net jei būtų nustatyta, kad dabartinis priemonių mastas turėtų būti pakeistas remiantis tuo, kad nebūtina toliau kompensuoti dempingo, neįmanoma pakankamai tiksliai nustatyti, koks būtų tinkamas lygis, jei nebūtų patikimų eksporto kainų, kurios yra įprastinių sąlygų Sąjungos rinkoje rezultatas arba kurios tokias sąlygas atitiktų.40.  Galiausiai pareiškėjas teigė, kad pagal pagrindinio reglamento 2 straipsnio 10 dalį ir ypač 2 straipsnio 10 dalies k punktą būtų galima atlikti koregavimą „ kai skiriasi kiti veiksniai <...>, jeigu matyti, kad atsiradę skirtumai turi įtakos kainų palyginamumui, kaip numatyta pagal šią dalį “.41.  Atsižvelgiant į pirmiau padarytą išvadą, kad eksporto kainų pasikeitimas nėra esminis ir ilgalaikis, dempingo skirtumo nustatyti negalima. Dėl šios priežasties prašymas atlikti koregavimą yra netinkamas ir todėl atmetamas.42.  TYRIMO NUTRAUKIMAS43.  Atsižvelgiant į tai, kad su dempingu susijusių aplinkybių pasikeitimas nėra esminis ir ilgalaikis, manoma, kad dabartinė peržiūra turėtų būti nutraukta nekeičiant pareiškėjui taikomo muito dydžio. Todėl Tarybos reglamentu (EB) Nr. 1286/2008 importuojamam bendrovės Reliance gaminamam PET nustatytos antidempingo priemonės nekeičiamos.44.  INFORMACIJOS ATSKLEIDIMAS45.  Pareiškėjui ir kitoms susijusioms šalims buvo pranešta apie esminius faktus ir aplinkybes, kuriais remiantis ketinta siūlyti nutraukti šią dalinę tarpinę peržiūrą. Dėl gautų pastabų pirmiau pateiktų išvadų keisti nereikėjo.46.  BAIGIAMOSIOS NUOSTATOS47.  Ši peržiūra turėtų būti nutraukta nekeičiant Reglamento (EB) Nr. 192/2007,PRIĖMĖ ŠĮ REGLAMENTĄ:1 straipsnisDalinė tarpinė antidempingo priemonių, taikomų importuojamam polietileno tereftalatui, kurio KN kodas šiuo metu yra 3907 60 20 ir kurio kilmės šalis, inter alia, yra Indija, peržiūra nutraukiama nekeičiant galiojančių priemonių.2 straipsnisŠis reglamentas įsigalioja kitą dieną po jo paskelbimo Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje.Šis reglamentas privalomas visas ir tiesiogiai taikomas visose valstybėse narėse.Priimta BriuselyjeTarybos varduPirmininkas [1] OL L 343, 2009 12 22, p. 51.[2] OL L 301, 2000 11 30, p. 21.[3] OL L 59, 2007 2 27, p. 1.[4] OL L 340, 2008 12 19, p. 1.[5] OL L 301, 2000 11 30, p. 1.[6] OL L 59, 2007 2 27, p. 34.[7] OL L 301, 2000 11 30, p. 88.[8] OL C 151, 2010 6 10, p. 15.[9] Sprendimo byloje Nr.T-143/06 48 dalis.