               EUROPOS KOMISIJA
            Briuselis, 2021 07 16
            COM(2021) 388 final
            2021/0208(NLE)
            Pasiūlymas
            TARYBOS SPRENDIMAS
            dėl Europos Sąjungos prisijungimo prie Konvencijos dėl užsienio teismo sprendimų civilinėse arba komercinėse bylose pripažinimo ir vykdymo
            {SEC(2021) 279 final} - {SWD(2021) 192 final} - {SWD(2021) 193 final}

               AIŠKINAMASIS MEMORANDUMAS

               1.PASIŪLYMO APLINKYBĖS

               •Pasiūlymo pagrindimas ir tikslai

                  Šiuo metu ES piliečiai ir įmonės, norintys, kad ES priimtas teismo sprendimas būtų pripažintas ir vykdomas ES nepriklausančioje šalyje, atsiduria fragmentuotoje teisinėje aplinkoje, nes nėra išsamios užsienio teismų sprendimų civilinėse ir komercinėse bylose pripažinimui ir vykdymui skirtos teisinės sistemos. Tai reiškia, kad teismo sprendimuose nurodyti kreditoriai turi remtis komplikuotu rinkiniu, kurį sudaro ES nepriklausančių šalių nacionaliniai įstatymai dėl užsienio teismo sprendimų priėmimo ir galiojančios dvišalės, regioninės ir daugiašalės sutartys. Todėl tarptautinio ginčo dalyviai, norėdami užtikrinti sprendimo įvykdymą, turi skirti išteklių, laiko ir neretai pasitelkti išorės ekspertus, kad parengtų patikimą bylinėjimosi strategiją. Tai yra labai sudėtinga ir sukelia daug išlaidų bei teisinio netikrumo, o tas atgraso įmones ir piliečius nuo bylinėjimosi ir skatina ieškoti kitų ginčų sprendimo būdų atsisakant savo reikalavimų teisme arba nulemia, kad jos apskritai nedalyvauja tarptautiniuose sandoriuose. Tai savo ruožtu gali neigiamai paveikti ES įmonių ir piliečių iniciatyvas užsiimti tarptautine prekyba ir investicine veikla. Be to, kadangi nėra visiško tikrumo dėl ES teismų sprendimų vykdymo ES nepriklausančiose šalyse užtikrinimo, tai tampa kliūtimi ES įmonėms ir piliečiams pasinaudoti teise kreiptis į teismą.

                  Tarptautinės prekybos ir investicijų srautų augimas didina šią teisinę riziką ES įmonėms ir piliečiams, tačiau padėtis būtų geresnė sukūrus nuspėjamą tarpvalstybinio teismo sprendimų civilinėse ir komercinėse bylose pripažinimo ir vykdymo sistemą. Tačiau užsienio teismų sprendimų civilinėse ir komercinėse bylose pripažinimas ir vykdymas tarptautiniu mastu buvo išsamiai reglamentuotas tik visai neseniai, nors dar galioja tam tikri dvišaliai susitarimai, kurių taikymo sritis yra siauresnė. Padėtis pasikeitė 2019 m. liepos mėn., priėmus Konvenciją dėl užsienio teismo sprendimų civilinėse arba komercinėse bylose pripažinimo ir vykdymo (toliau – Teismo sprendimų konvencija)
                     1
                  .

               Hagos tarptautinės privatinės teisės konferencijos (HCCH) remiama Teismo sprendimų konvencija gali pagerinti dabartinę užsienio teismų sprendimų judėjimo sistemą. Konvencija siekiama teisminio bendradarbiavimo priemonėmis visiems suteikti veiksmingų galimybių kreiptis į teismą ir sudaryti palankesnes sąlygas taisyklėmis grindžiamai daugiašalei prekybai ir investicijoms bei judumui
                  2
               .

               ES visada rėmė daugiašalės teismo sprendimų civilinėse ar komercinėse bylose pripažinimo ir vykdymo sistemos kūrimą, todėl aktyviai dalyvavo derybų dėl Konvencijos procese, siekdama galimai prisijungti prie šios būsimos tarptautinės sistemos. Remdamasi 2016 m. gegužės mėn. Tarybos Europos Komisijai suteiktais įgaliojimais
                  3
               , Komisija derybų dėl HCCH metu atstovavo Sąjungos interesams.

               Derybos dėl Teismo sprendimų konvencijos buvo sėkmingai užbaigtos 2019 m. liepos mėn. ir šiuo metu Konvencija teikiama pasirašyti, ratifikuoti arba prie jos prisijungti. Jei Europos Sąjunga, Komisijai siūlant, prisijungtų prie Teismo sprendimų konvencijos, Konvencija būtų taikoma ES valstybių narių ir kitų Konvencijos susitariančiųjų valstybių gaunamų ir priimtų teismo sprendimų pripažinimui ir vykdymui.

               Šis pasiūlymas atitinka Komisijos tikslus, išdėstytus 2019–2024 m. Europos Komisijos politinėse gairėse
                  4
               , visų pirma susijusius su prioritetu „Naujas postūmis Europos demokratijai“
                  5
               . Tai atitinka Sąjungos įsipareigojimą siekti daugiašališkumo tarptautinių santykių srityje ir tikėtina, kad paskatins kitas šalis ir ES prekybos partnerius prisijungti prie Teismo sprendimų konvencijos. ES prisijungimas prie daugiašalės konvencijos dėl teismo sprendimų civilinėse ir komercinėse bylose pripažinimo ir vykdymo taip pat atitiktų Sąjungos politiką, kuria siekiama didinti tarptautinės prekybos ir užsienio investicijų augimą bei piliečių judumą visame pasaulyje.

               •Suderinamumas su toje pačioje politikos srityje galiojančiomis nuostatomis

                  ES turi gerai išplėtotą teismo sprendimų civilinėse ir komercinėse bylose tarpusavio pripažinimo ir vykdymo valstybėse narėse sistemą
                     6
                  , kuri buvo įdiegta kaip būtinas jos bendrosios rinkos elementas. Tačiau

                     Reglamentas „Briuselis Ia“

                     7
                   netaikomas ES nepriklausančiose šalyse priimtų teismo sprendimų pripažinimui ir vykdymui.

                  Tarptautiniu lygmeniu ES yra sudariusi tarptautinę konvenciją su EEE valstybėmis ir Šveicarija (2007 m. Lugano konvencija
                     8
                  ). Be to, pirmą kartą bandant sukurti daugiašalę teismo sprendimų pripažinimo ir vykdymo sistemą, buvo sudaryta 2005 m. Konvencija dėl susitarimų dėl teismingumo
                     9
                  . Šia konvencija užtikrinamas teismo sprendimų pripažinimas ir vykdymas tais atvejais, kai šalys susitarė, kad teismas turi išimtinę jurisdikciją nagrinėti jų ginčą. 2015 m. Sąjunga ratifikavo šią konvenciją, o tai reiškia, kad ji dabar yra Sąjungos acquis dalis.

                  Be 2005 m. Konvencijos dėl susitarimų dėl teismingumo, kurios taikymo sritis ribota, nėra jokios kitos pasaulinės daugiašalės teismo sprendimų judėjimo sistemos.

                  Taigi Teismo sprendimų konvencija papildytų Sąjungoje galiojančią teisinę sistemą ir užtikrintų užsienio teismo sprendimų judėjimą už galiojančios, taikomos ES ir EEE valstybėms bei Šveicarijai, sistemos ribų.

               Nesant deklaracijos, Konvencija neturėtų poveikio ES vidaus acquis, nes šie du dokumentai taikomi skirtingomis aplinkybėmis
                  10
               . Taip yra todėl, kad Reglamentas „Briuselis Ia“ taikomas ES vidaus teismo sprendimų pripažinimui ir vykdymui, o Konvencija būtų taikoma sprendimams, priimtiems ES nepriklausančiose šalyse. Tačiau siekiant užtikrinti, kad prisijungimas prie Konvencijos nedarytų poveikio Reglamento „Briuselis Ia“ politikos tikslų įgyvendinimui, reikalinga deklaracija. Konkrečiau kalbant, su komercine nuoma susijusiose bylose Reglamentu „Briuselis Ia“ išimtinė jurisdikcija suteikiama valstybės narės, kurioje yra nekilnojamasis turtas, teismams. Teismo sprendimų konvencijoje tokios išimtinės jurisdikcijos taisyklės komercinės nuomos atveju neįtvirtintos. Todėl pagal Konvenciją valstybės narės privalėtų pripažinti ir vykdyti trečiųjų šalių teismo sprendimus dėl jų teritorijoje esančio nekilnojamojo turto komercinės nuomos. Tai prieštarautų Reglamento „Briuselis Ia“ politiniam tikslui ES teismams suteikti išimtinę jurisdikciją spręsti ginčus, susijusius su ES esančiu nekilnojamuoju turtu.

               Todėl prisijungiant turėtų būti pateikta tikslinė deklaracija, pagal kurią teismo sprendimai dėl ES esančio nekilnojamojo turto komercinės nuomos nepripažįstami ir nevykdomi. Šia ribotos taikymo srities deklaracija užtikrinamas Konvencijos suderinamumas su ES acquis, netrukdant visiškai pasiekti visų šio pasiūlymo politikos tikslų.

               •Suderinamumas su kitomis Sąjungos politikos sritimis

                  Teismo sprendimų konvencija yra vienas iš žingsnių, kuriais siekiama laipsniškai palengvinti teismo sprendimų judėjimą visame pasaulyje. Ji grindžiama 2005 m. Konvencija dėl susitarimų dėl teismingumo, kuria siekiama išplėsti valstybėse narėse galinčių judėti teismo sprendimų taikymo sritį. Hagos konferencijai prižiūrint priimtomis konvencijomis šio tikslo siekiama nedarant poveikio  specialioms konvencijoms, kurios gali būti sudarytos konkrečiose srityse, pavyzdžiui, jūrų ir transporto srityse, arba galiojančioms dvišalėms konvencijoms.

                  Dėl didesnio teisinio tikrumo ir sumažėjusių tarptautinio bylinėjimosi išlaidų bei trukmės Teismo sprendimų konvencija gali paskatinti ES įmones ir piliečius dalyvauti tarptautiniuose sandoriuose ir taip padidinti tarpvalstybinės prekybos ir investicijų apimtį.

                  Galiausiai prisijungimas prie Teismo sprendimų konvencijos atitinka Sąjungos įsipareigojimą siekti daugiašališkumo ir taisyklėmis grindžiamos pasaulinės tvarkos.

               2.TEISINIS PAGRINDAS, SUBSIDIARUMO IR PROPORCINGUMO PRINCIPAI

               •Teisinis pagrindas

               Sąjungos kompetencija reglamentuoti užsienio teismų sprendimų civilinėse ir komercinėse bylose pripažinimo ir vykdymo klausimus grindžiama SESV 81 straipsnio 2 dalies a punktu.

               Pagal SESV 3 straipsnio 2 dalį Sąjunga naudojasi išimtine kompetencija „tarptautiniams susitarimams sudaryti, (...) jei jų sudarymas gali daryti poveikį bendroms taisyklėms ar pakeisti jų taikymo sritį“. Priėmus Reglamentą „Briuselis I“, Sąjunga įgijo tokią išimtinę išorės kompetenciją reglamentuoti trečiųjų šalių teismo sprendimų civilinėse ir komercinėse bylose pripažinimo ir vykdymo klausimus
                  11
               .

               Taigi Teismo sprendimų konvencija dėl užsienio teismo sprendimų pripažinimo ir vykdymo priklauso šiai išimtinei Sąjungos išorės kompetencijai. Sąjunga gali prie jos prisijungti remdamasi SESV 81 straipsnio 2 dalies a punktu ir 218 straipsnio 6 dalies a punktu.

               •Subsidiarumo principas (neišimtinės kompetencijos atveju)

                  Netaikoma

               •Proporcingumo principas

                  Šio pasiūlymo tikslai – suteikti ES šalims geresnes galimybes kreiptis į teismą palengvinant ES teismų priimtų sprendimų pripažinimą ir vykdymą tais atvejais, kai skolininkas turi turto, padidinti teisinį tikrumą tarptautiniuose sandoriuose dalyvaujančioms įmonėms ir piliečiams ir sumažinti tarpvalstybinio bylinėjimosi išlaidas ir trukmę. Kartu šiuo pasiūlymu siekiama leisti pripažinti ir vykdyti trečiųjų šalių teismo sprendimus ES tik tais atvejais, kai laikomasi pagrindinių ES teisės principų ir nedaromas poveikis vidaus acquis.

               Šiuos tikslus galima pasiekti tik laikantis teismo sprendimų tarpusavio pripažinimo ir vykdymo tarp valstybių sistemos, pavyzdžiui, Teismo sprendimų konvencijoje nustatytos sistemos. Valstybės narės nebegali derėtis dėl daugiašalių ar dvišalių konvencijų dėl teismo sprendimų pripažinimo ir vykdymo, nes išorės kompetencija tarptautinės jurisdikcijos ir teismo sprendimų civilinėse ir komercinėse bylose pripažinimo ir vykdymo klausimais priklauso išimtinai Europos Sąjungai.

               Vienašaliais ES šalių veiksmais ES nebūtų pasiekti pirmiau nurodyti tikslai, nes jais nepalengvinamas ES sprendimų pripažinimas ir vykdymas ES nepriklausančiose šalyse.

               Galiausiai, yra veiksmingiau prisijungti prie esamos daugiašalės sistemos, dėl kurios ES padėjo derėtis, negu pradėti dvišales derybas su ES nepriklausančiomis valstybėmis. Priklausomai nuo to, kiek valstybių prisijungs prie Konvencijos, ji užtikrintų bendrą teisinę sistemą, pagal kurią būtų sprendžiami su trečiųjų šalių teismų sprendimais susiję klausimai, kad ir kur jie būtų priimti. Taip pat būtų užtikrinta bendra teisinė sistema ES įmonėms ir piliečiams, siekiantiems ES šalyse priimtų teismų sprendimų pripažinimo ir vykdymo ES nepriklausančiose šalyse
                  12
               .

               •Priemonės pasirinkimas

                  Netaikoma

               3.EX POST VERTINIMO, KONSULTACIJŲ SU SUINTERESUOTOSIOMIS ŠALIMIS IR POVEIKIO VERTINIMO REZULTATAI

               •Galiojančių teisės aktų ex post vertinimas / tinkamumo patikrinimas

                  Netaikoma

               •Konsultacijos su suinteresuotosiomis šalimis

                  Vertindama įvairias su Teismo sprendimų konvencija susijusias politikos galimybes, Komisija siekė sužinoti suinteresuotųjų šalių nuomonę: surengė atviras viešas konsultacijas ir praktinį seminarą su valstybėmis narėmis
                     13
                  . Be to, tyrimą atliko išorės rangovas, taip pat vykdęs įvairią konsultacinę veiklą, kaip antai internetinę apklausą, tikslinius pokalbius su suinteresuotosiomis šalimis, ir valstybių narių institucijoms išplatino klausimyną.

                  Ši konsultacijų veikla parodė, kad prisijungimui prie Teismo sprendimų konvencijos pritarė ir valstybės narės, ir didžioji dauguma suinteresuotųjų šalių (pavyzdžiui, teisininkai, įmonės, advokatų ir antstolių profesinės organizacijos, mokslininkai). Dėl galimybės pateikti deklaraciją
                     14
                   valstybės narės prieštaravo Konvencijos 19 straipsniu grindžiamai deklaracijai ir nepareiškė aiškios nuomonės dėl deklaracijos pagal 18 straipsnį. Tik nedaugelis suinteresuotųjų šalių pritarė prisijungimui su deklaracija pagal 19 straipsnį ir nebuvo nustatyta aiškios nuomonės dėl deklaracijos pagal 18 straipsnį.

                  Šių konsultacijų indėlis buvo labai svarbus formuojant Komisijos nuomonę dėl geriausio požiūrio, kurio reikėtų laikytis šiame pasiūlyme. Todėl Komisija nusprendė pasiūlyti ES prisijungti prie Teismo sprendimų konvencijos paskelbiant ribotos taikymo srities tikslinę deklaraciją, kad ES teismai nepripažįsta ir nevykdo trečiųjų šalių teismų sprendimų, kuriuose buvo priimtas sprendimas dėl ES esančio nekilnojamojo turto komercinės nuomos.

               •Tiriamųjų duomenų rinkimas ir naudojimas

                  Derėdamasi dėl Teismo sprendimų konvencijos, Komisija nuolat konsultavosi su valstybių narių ekspertais ir rėmėsi jų ekspertinėmis žiniomis. Be to, rengiant šį pasiūlymą taip pat konsultuotasi su valstybių narių ekspertais.

                  Siekdama pagrįsti poveikio vertinimo analizę, Komisija taip pat rėmėsi išorės rangovo atliktu tyrimu. Šiame tyrime
                     15
                   pateikiama išsami ekonominė ir teisinė įvairių esamų politikos galimybių analizė. Tyrime naudojamos įvairios analizės priemonės, pradedant empirinių duomenų, surinktų įvairiais būdais (internetinis tyrimas, klausimynas ir pokalbiai), naudojimu ir baigiant statistika ir dokumentų analize. Jei kiekybinių duomenų nebuvo, naudoti kokybiniai įverčiai. Šiuos įverčius ir įvairias taikytas prielaidas seminaro posėdyje patvirtino išorės ekspertai.

                  Tyrime padaryta išvada, kad tinkamiausias būdas politikos tikslams pasiekti – prisijungti prie Konvencijos be deklaracijos. Ši išvada atspindėta šiame pasiūlyme, nes prisijungimas prie Teismo sprendimų konvencijos siūlomas tik pateikiant ribotos taikymo srities tikslinę deklaraciją, kuri laikomas būtina siekiant suderinamumo su galiojančiu ES acquis. Be to, įvertinus tikėtiną tiesioginę naudą ES įmonėms ir piliečiams, tokia ribotos taikymo srities deklaracija netrukdo siekti kitų šio pasiūlymo tikslų ir nemažina jo veiksmingumo.

                  Galiausiai Komisija rėmėsi didele teismo sprendimų pripažinimo ir vykdymo ES lygmeniu patirtimi taikant Reglamentą „Briuselis Ia“,  Reglamento (EB) 44/2001
                     16
                   pirmtaką, kuris pakeitė 1968 m. Briuselio konvenciją
                     17
                   tuo pačiu klausimu. ESTT yra parengusi išsamias gaires dėl šių teisės aktų aiškinimo ir taikymo ES lygmeniu.

               •Poveikio vertinimas

                  ES prisijungimo prie Konvencijos tikslingumas buvo apsvarstytas rengiant poveikio vertinimo ataskaitą. Kalbant apie ES prisijungimo prie Konvencijos scenarijų buvo atsižvelgta į kelias skirtingas politikos galimybes. Šios politikos galimybės apėmė prisijungimą be deklaracijos arba su konkrečiai apibrėžtomis deklaracijomis – arba deklaracija pagal Konvencijos 18 straipsnį, kuriuo užtikrinama, kad tam tikri klausimai nepateks į taikymo sritį (vartotojų, darbo ar draudimo ir (arba) nekilnojamojo turto komercinės nuomos), arba deklaracija pagal Konvencijos 19 straipsnį, kuriuo išskiriami teismo sprendimai civilinėse ir komercinėse bylose, kuriose dalyvauja valstybės ar valstybiniai subjektai.

                  Pasirinkta galimybė prisijungti prie Teismo sprendimų konvencijos paskelbiant ribotos taikymo srities tikslinę deklaraciją, kad ES teismai nepripažįsta ir nevykdo trečiųjų šalių teismų sprendimų, kuriuose buvo priimtas sprendimas dėl ES esančio nekilnojamojo turto komercinės nuomos.

                  Siekiant kiekybiškai įvertinti Konvencijos dėl teismo sprendimų poveikį teismo sprendimų judėjimui tarp ES ir ES nepriklausančių šalių, padaryta darbinė prielaida, kad prie Konvencijos prisijungs aštuonios atrinktos ES nepriklausančios šalys. Atrinktos ES nepriklausančios šalys buvo Australija, Argentina, Brazilija, Kanada, Kinija, Japonija, Pietų Korėja ir Jungtinės Amerikos Valstijos. Visas poveikis vertintas 2022–2026 m. ataskaitiniu laikotarpiu.

                  Tinkamiausia galimybė pagerins galimybes kreiptis į teismą ir padidins teisinį tikrumą bei nuspėjamumą bylinėjantis tarptautiniu mastu. Apskaičiuota, kad tiesioginė nauda ES piliečiams ir įmonėms, siekiant pripažinti ir vykdyti ES teismo sprendimą atrinktose ES nepriklausančiose šalyse, iki 2026 m. bus 1,1–2,6 mln. EUR. Tai susiję su numatomu išlaidų, susijusių su ES sprendimų pripažinimu ir vykdymu ES nepriklausančiose šalyse, sumažėjimu 10–20 proc. Be to, numatoma, kad vidutinė bylos nagrinėjimo trukmė vidutiniškai sumažės nuo trijų iki šešių mėnesių.

                  Siekiant skatinti tarptautinę prekybą ir investicijas, taip pat nustatyta paprastesnė ir labiau nuspėjama užsienio teismų sprendimų civilinėse ir komercinėse bylose pripažinimo ir vykdymo sistema. Kadangi tikėtina, kad tarptautinė prekyba ir investicijos augs, numatomas teigiamas poveikis ir mikro ir makro lygmeniu, taip pat teigiamas poveikis užimtumui. Geresnės galimybės kreiptis į teismą ir teisinis tikrumas tarptautiniuose sandoriuose, kuriuos užtikrins Teismo sprendimų konvencija, bus ypač naudingi MVĮ.

               Pažymėtina, kad tinkamiausia politikos galimybė visiškai atitinka ES acquis šiuo klausimu, t. y. Reglamentą „Briuselis Ia“. Pasirinkus tinkamiausią galimybę, komercinei nuomai Konvencija nebūtų taikoma, nes Reglamentu „Briuselis Ia“ ES teismams suteikiama išimtinė jurisdikcija spręsti ginčus, susijusius su ES esančio nekilnojamojo turto komercine nuoma.

                  Kita vertus, buvo nuspręsta, kad deklaracija, kuria būtų neįtraukiami kiti nagrinėti klausimai
                     18
                  , nėra būtina. Konvencijoje numatyta tinkama silpnesnių šalių (vartotojų, darbuotojų arba draudėjo, apdraustojo arba draudimo poliso naudos gavėjo) apsauga, nors ir kitaip nei ES acquis. Be to, kitaip nei ES esančio nekilnojamojo turto komercinės nuomos atveju, kitos deklaracijos, kurių taikymo sritis platesnė, trukdytų visapusiškai pasiekti šios iniciatyvos tikslus.

                  2021 m. balandžio 23 d. Reglamentavimo patikros valdyba palankiai įvertino poveikio vertinimo ataskaitą.

               •Reglamentavimo tinkamumas ir supaprastinimas

                  Pasiūlymas neturi poveikio MVĮ išlaidoms. Be to, kadangi MVĮ yra linkusios teikti pirmenybę ginčų nagrinėjimui teisme, o ne arbitražui, tikimasi, kad didesnis teisinis tikrumas ir mažesnės tarptautinio bylinėjimosi išlaidos ir proceso trukmė paskatins jas vykdyti ar plėtoti tarptautinę veiklą. Prisijungus prie Konvencijos taip pat gali padidėti MVĮ konkurencingumas. Taip yra todėl, kad sumažės tarptautinio bylinėjimosi išlaidos, taigi netiesiogiai ir verslo tarptautiniu mastu išlaidos, o tai suteiks ES įsisteigusioms MVĮ pranašumą palyginti su Konvencijos neratifikavusių šalių įmonėmis. Tikimasi, kad pasiūlymas taip pat turės teigiamą poveikį tarptautinei prekybai ir investicijoms.

               •Pagrindinės teisės

                  Pasiūlymu siekiama pagerinti ES įmonių ir piliečių galimybes kreiptis į teismą, nes tarpvalstybinis teismo sprendimų pripažinimas ir vykdymas, neatsiejama teisės kreiptis į teismą dalis, iš esmės pagerės ir bus labiau nuspėjamas. Konvencija iš esmės atspindi ES viduje taikomas teismo sprendimų pripažinimo ir vykdymo taisykles (Reglamentas „Briuselis Ia“). Todėl Konvencija iš esmės atitinka ES pagrindinių teisių ir proceso teisingumo principus. Visų pirma Konvencijoje nustatytas pagrindas atsisakyti pripažinti ir vykdyti teismo sprendimus, nesuderinamus su pagrindiniais procesinio teisingumo principais arba su valstybės, kurioje prašoma pripažinti ir vykdyti sprendimą, viešąja tvarka. Tai padėtų remiantis išbandytu požiūriu
                     19
                   užtikrinti, kad ES nepriklausančioje šalyje būtų tinkamai laikomasi pagrindinių teisių, pavyzdžiui, teisės į gynybą arba teisės į teisingą bylos nagrinėjimą. Be to, geriau pripažįstant ir vykdant ES teismų trečiosiose šalyse priimtus sprendimus, Konvencija siekiama sudaryti palankesnes sąlygas laisvei užsiimti verslu ir stiprinti pagarbą teisei į nuosavybę ES.

               4.POVEIKIS BIUDŽETUI

               Pasiūlymas neturi poveikio Sąjungos biudžetui. Valstybės narės gali patirti vienkartines Konvencijos įgyvendinimo išlaidas ir dėl numatomo nedidelio bylų skaičiaus padidėjimo valstybių narių teisminės institucijos patirtų šiek tiek didesnių išlaidų. Tačiau tikimasi, kad vidutinės trukmės ir ilguoju laikotarpiu šias išlaidas kompensuos numatomas teismo proceso trukmės sumažėjimas.

               5.KITI ELEMENTAI

               •Įgyvendinimo planai ir stebėsena, vertinimas ir ataskaitų teikimo tvarka

                  Kadangi pasiūlymas susijęs su ES prisijungimu prie tarptautinės konvencijos, kurioje nustatytos aiškios užsienio teismo sprendimų pripažinimo ir vykdymo taisyklės, įgyvendinimo planas nebus parengtas.

                  Kalbant apie Konvencijos praktinio veikimo stebėseną ir vertinimą, ES dalyvaus Hagos konferencijos reguliariai rengiamuose Specialiosios komisijos posėdžiuose, kad įvertintų Konvencijos praktinį taikymą.

                  ES vidaus vertinimo ir stebėsenos mechanizmas kuo labiau atitiks Hagos konferencijos nustatytą padėties vertinimo mechanizmą. Vertinimas bus atliekamas reguliariai ir apims poveikio, atsirandančio dėl ES prisijungimo prie Teismo sprendimų konvencijos, vertinimą, taip pat vertinimą, ar pasiekti pagrindiniai prisijungimo tikslai. Be to, atliekant vertinimą taip pat bus analizuojama, ar pageidautina pateikti deklaracijas siekiant įvertinti, ar reikia palikti ar atšaukti jau pateiktą (-as) deklaraciją (-as), ar pateikti naują (-as) deklaraciją (-as).

               •Aiškinamieji dokumentai (direktyvoms)

                  Netaikoma

               •Išsamus konkrečių pasiūlymo nuostatų paaiškinimas

               Atsižvelgiant į išimtinę Europos Sąjungos išorės kompetenciją ir į tai, kad pagal Teismo sprendimų konvencijos 26 straipsnį leidžiama, kad prie jos prisijungtų ekonominės integracijos regioninė organizacija, ES turėtų tapti pačios Konvencijos susitariančiąja šalimi be valstybių narių, remiantis teigiamu Tarybos sprendimu.

               Todėl prisijungdama prie Konvencijos Europos Sąjunga turėtų pagal Konvencijos 27 straipsnį pateikti deklaraciją, kad ES naudojasi kompetencija visais Konvencijos reglamentuojamais klausimais ir kad jos valstybės narės nebus Konvencijos susitariančiosios šalys, o bus saistomos Konvencijos dėl ES prisijungimo. Laikantis prie Sutarties dėl Europos Sąjungos veikimo pridėto Protokolo (Nr. 22) dėl Danijos pozicijos, pagal kurį Danija nedalyvauja taikant priemones, kurių imamasi pagal Sutarties 81 straipsnio 2 dalį, ES prisijungimas prie Teismo sprendimų konvencijos neapima Danijos.

               Prisijungdama prie Konvencijos, ES taip pat turėtų pateikti deklaraciją dėl Konvencijos materialinės taikymo srities pagal Konvencijos 18 straipsnį, į Konvencijos taikymo sritį neįtraukdama sprendimų dėl Europos Sąjungoje esančio nekilnojamojo turto komercinės nuomos.

               2021/0208 (NLE)

               Pasiūlymas

               TARYBOS SPRENDIMAS

               dėl Europos Sąjungos prisijungimo prie Konvencijos dėl užsienio teismo sprendimų civilinėse arba komercinėse bylose pripažinimo ir vykdymo

               EUROPOS SĄJUNGOS TARYBA,

               atsižvelgdama į Sutartį dėl Europos Sąjungos veikimo, ypač į jos 81 straipsnio 2 dalies a punktą ir 218 straipsnio 6 dalies a punktą,

               atsižvelgdama į Europos Komisijos pasiūlymą,

               atsižvelgdama į Europos Parlamento pritarimą
                  20
               ,

               kadangi:

               (1)2019 m. liepos 2 d. buvo sudaryta Hagos tarptautinės privatinės teisės konferencijos remiama Konvencija dėl užsienio teismo sprendimų civilinėse arba komercinėse bylose pripažinimo ir vykdymo (toliau – Konvencija);

               (2)Konvencija siekiama skatinti teisę kreiptis į teismą visame pasaulyje stiprinant tarptautinį teisminį bendradarbiavimą. Visų pirma Konvencija siekiama sumažinti riziką ir išlaidas, susijusias su tarpvalstybiniu bylinėjimusi ir ginčų sprendimu, ir taip palengvinti tarptautinę prekybą, investicijas ir judumą;

               (3)Europos Sąjunga aktyviai dalyvavo derybose, po kurių buvo priimta Konvencija, ir pritaria jos tikslams;

               (4)šiuo metu Sąjungos piliečiai ir įmonės, norintys, kad Sąjungoje priimtas teismo sprendimas būtų pripažintas ir vykdomas Sąjungai nepriklausančioje šalyje, susiduria su nenuoseklia teisine aplinka, nes nėra vientisos užsienio teismų sprendimų civilinėse ir komercinėse bylose pripažinimo ir vykdymo teisinės sistemos. Tarptautinės prekybos ir investicijų srautų augimas didina šią teisinę riziką Sąjungos įmonėms ir piliečiams, tačiau padėtį galima pataisyti sukūrus nuspėjamą tarpvalstybinio teismo sprendimų civilinėse ir komercinėse bylose pripažinimo ir vykdymo sistemą;

               (5)šiuos tikslus galima pasiekti tik laikantis teismo sprendimų tarpusavio pripažinimo ir vykdymo tarp valstybių sistemos, pavyzdžiui, Konvencijoje nustatytos sistemos. Kartu šiuo pasiūlymu siekiama leisti pripažinti ir vykdyti trečiųjų šalių teismo sprendimus ES tik tais atvejais, kai laikomasi pagrindinių ES teisės principų ir nedaromas poveikis vidaus acquis;

               (6)pagal Konvencijos 26 straipsnį regioninės integracijos ekonominės organizacijos, turinčios kompetenciją kai kuriais arba visais Konvencijos reglamentuojamais klausimais, pavyzdžiui, Sąjunga, gali pasirašyti, priimti, patvirtinti Konvenciją arba prie jos prisijungti;

               (7)pagal SESV 3 straipsnio 2 dalį Sąjunga naudojasi išimtine kompetencija tarptautiniams susitarimams sudaryti, jei jų sudarymas gali daryti poveikį bendroms Sąjungos taisyklėms ar pakeisti jų taikymo sritį. Konvencija daro poveikį Sąjungos antrinės teisės aktams dėl jurisdikcijos ir pagal juos priimtų teismo sprendimų pripažinimo ir vykdymo, visų pirma Europos Parlamento ir Tarybos reglamentui (ES) Nr. 1215/2012
                  21
               . Todėl Sąjunga turi išimtinę kompetenciją visų Konvencijos reglamentuojamų santykių atžvilgiu;

               (8)Pagal Konvencijos 24 straipsnio 3 dalį ir 28 straipsnį prisijungti prie Konvencijos galima prieš jai įsigaliojant;

               (9)Sąjunga turėtų sudaryti Konvenciją prisijungdama prie Konvencijos;

               (10)prisijungdama prie Konvencijos Sąjunga pagal Konvencijos 27 straipsnį pareiškia, kad jos kompetencija apima visus šios konvencijos reglamentuojamus klausimus. Todėl, atsižvelgiant į tai, kad Sąjunga prisijungs prie Konvencijos, valstybėms narėms ji turėtų būti privaloma;

               (11)su komercine nuoma susijusiose bylose Reglamentu (ES) Nr. 1215/2012 išimtinė jurisdikcija suteikiama valstybės narės, kurioje yra nekilnojamasis turtas, teismams. Konvencijoje tokios išimtinės jurisdikcijos taisyklės komercinės nuomos atveju neįtvirtintos. Todėl prisijungdama prie Konvencijos Sąjunga turėtų pateikti deklaraciją pagal Konvencijos 18 straipsnį, netaikydama Konvencijos teismo sprendimams dėl Sąjungoje esančio nekilnojamojo turto nuomos;

               (12)Reglamentas (ES) Nr. 1215/2012 yra privalomas Airijai ir todėl ji dalyvauja priimant šį sprendimą;

               (13)pagal Protokolo Nr. 22 dėl Danijos pozicijos, pridėto prie Sutarties dėl Europos Sąjungos veikimo, 1 ir 2 straipsnius Danija nedalyvauja priimant šį sprendimą, todėl jis nėra jai privalomas ar taikomas,

               PRIĖMĖ ŠĮ SPRENDIMĄ:

               1 straipsnis

               Europos Sąjunga sudaro 2019 m. liepos 2 d. Hagos konvenciją dėl užsienio teismo sprendimų civilinėse arba komercinėse bylose pripažinimo ir vykdymo (toliau – Konvencija ).

               Konvencijos tekstas pridedamas prie šio sprendimo.

               2 straipsnis

               Komisija paskiria asmenį, įgaliotą Sąjungos vardu deponuoti Konvencijos 24 straipsnio 4 dalyje nurodytą prisijungimo dokumentą.

               3 straipsnis

               Deponuodama Konvencijos 24 straipsnio 4 dalyje nurodytą dokumentą, Sąjunga pateikia deklaraciją dėl kompetencijos pagal Konvencijos 27 straipsnio 1 dalį:

               „Pagal konvencijos 27 straipsnio 1 dalį Europos Sąjunga pareiškia, kad ji įgyvendins kompetenciją dėl visų šios konvencijos reglamentuojamų bylų. Jos valstybės narės nepasirašys, neratifikuos, nepriims arba nepatvirtins Konvencijos, tačiau jos privalo laikytis Konvencijos, nes ją sudaro Europos Sąjunga.

               Šioje deklaracijoje terminas „Europos Sąjunga“ neapima Danijos Karalystės, atsižvelgiant į Protokolo dėl Danijos pozicijos (Nr. 22), pridedamo prie Sutarties dėl Europos Sąjungos veikimo, 1 ir 2 straipsnius.

               4 straipsnis

               Deponuodama Konvencijos 24 straipsnio 4 dalyje nurodytą dokumentą, Sąjunga pateikia šią deklaraciją pagal 18 straipsnį dėl nekilnojamojo turto komercinės nuomos:

               „Pagal Konvencijos 18 straipsnį Europos Sąjunga pareiškia, kad ji netaikys Konvencijos Europos Sąjungoje esančio nekilnojamojo turto komercinei nuomai.“

               5 straipsnis

               Šis sprendimas įsigalioja dvidešimtą dieną po jo paskelbimo Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje
                  22
               .

               Priimta Briuselyje

                     Tarybos vardu

                     Pirmininkas

                     (1)

                        2019 m. liepos 2 d. Konvencija dėl užsienio teismo sprendimų civilinėse arba komercinėse bylose pripažinimo ir vykdymo.

                     (2)

                        Teismo sprendimų konvencijos preambulė.

                     (3)

                        Žr. 2016 m. gegužės 26-27 d. Tarybos posėdžio dėl konkurencingumo (3470-as Tarybos posėdis) rezultatus Nr. 9357/16 ir Tarybos sprendimo Nr. 8814/16, kuriuo suteikiami įgaliojimai pradėti derybas dėl Konvencijos dėl teismo sprendimų civilinėse ir komercinėse bylose pripažinimo ir vykdymo (Teismo sprendimų konvencija) Hagos tarptautinės privatinės teisės konferencijos kontekste, rezultatus.

                     (4)

                  https://ec.europa.eu/commission/sites/beta-political/files/political-guidelines-next-commission_lt.pdf
                  .

                     (5)

                        Taip pat remiant pagrindinių kategorijų „Pasaulyje stipresnė Europa “ ir „Žmonėms tarnaujanti ekonomika“ tikslus.

                     (6)

                        Žr. 2012 m. gruodžio 12 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentą (ES) Nr. 1215/2012 dėl jurisdikcijos ir teismo sprendimų civilinėse ir komercinėse bylose pripažinimo ir vykdymo, Reglamentą „Briuselis Ia“, OL L 351, 2012 12 20, p. 1.

                     (7)

                        Ten pat.

                     (8)

                        Konvencija dėl jurisdikcijos ir teismo sprendimų vykdymo civilinėse ir komercinėse bylose pripažinimo ir vykdymo, OL L 339, 2007 12 21, p. 3–41.

                     (9)

                        2005 m. birželio 30 d. Konvencija dėl susitarimų dėl teismingumo

                     (10)

                        Žr. Teismų sprendimo konvencijos 23 straipsnio 4 punktą. Reikėtų atkreipti dėmesį į tai, kad Lugano konvencijos arba 2005 m. konvencijos dėl susitarimų dėl teismingumo taikymui Konvencija taip pat neturėtų įtakos, nes remiantis 23 straipsnio 2 dalimi, pirmenybė teikiama anksčiau priimtoms sutartims.

                     (11)

                        Tai patvirtino ESTT savo Lugano nuomonėje, kurioje ESTT nusprendė, kad išimtinė Europos bendrijos išorės kompetencija taikoma, inter alia, trečiųjų šalių teismo sprendimų civilinėse ir komercinėse bylose pripažinimui ir vykdymui. Žr. Nuomonę 1/03, ECLI:EU:C:2006:81.

                     (12)

                        Šiuo klausimu taip pat žr. prie šio pasiūlymo pridedamos poveikio vertinimo ataskaitos 3 ir 4 skirsnius.

                     (13)

                        Seminare valstybės narės pareiškė preliminarias nuomones, kol bus atlikta tolesnė visų politikos galimybių poveikio analizė.

                     (14)

                        Deklaracija pagal Konvencijos 18 straipsnį (išskyrus tam tikras bylas) ir (arba) 19 straipsnį (išskyrus su valstybėmis susijusius teismo sprendimus civilinėse ar komercinėse bylose).

                     (15)

                        Bus paskelbta priėmus šį pasiūlymą.

                     (16)

                        Žr. 2000 m. gruodžio 22 d. Tarybos reglamentą (EB) Nr. 44/2001 dėl jurisdikcijos ir teismo sprendimų civilinėse ir komercinėse bylose pripažinimo ir vykdymo (OL L 12, 2001 1 16, p. 1).

                     (17)

                        Žr. Briuselio konvenciją dėl jurisdikcijos ir teismo sprendimų vykdymo komercinėse ir civilinėse bylose (OL L 299, 1972 12 31, p. 32).

                     (18)

                        Tai buvo vartotojų, užimtumo ir draudimo klausimai.

                     (19)

                        Be Reglamento „Briuselis Ia“, šis požiūris taip pat buvo taikomas Lugano konvencijoje ir 2005 m. Konvencijoje dėl dėl susitarimų dėl teismingumo.

                     (20)

                        OL C , , p. .

                     (21)

                        2012 m. gruodžio 12 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentas (ES) Nr. 1215/2012 dėl jurisdikcijos ir teismo sprendimų civilinėse ir komercinėse bylose pripažinimo ir vykdymo (OL L 351, 2012 12 20, p. 1).

                     (22)

                        Susitarimo įsigaliojimo datą Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje paskelbs Tarybos Generalinis sekretoriatas.

    ---documentbreak---

               EUROPOS KOMISIJA
            Briuselis, 2021 07 16
            COM(2021) 388 final
            PRIEDAS
            prie
            TARYBOS SPRENDIMO pasiūlymo
            dėl Europos Sąjungos prisijungimo prie Konvencijos dėl užsienio teismų sprendimo civilinėse arba komercinėse bylose pripažinimo ir vykdymo
            {SEC(2021) 279 final} - {SWD(2021) 192 final} - {SWD(2021) 193 final}

               KONVENCIJA DĖL UŽSIENIO TEISMŲ SPRENDIMŲ CIVILINĖSE ARBA KOMERCINĖSE BYLOSE PRIPAŽINIMO IR VYKDYMO

               Šios Konvencijos Susitariančiosios Šalys,

               norėdamos teisminio bendradarbiavimo priemonėmis visiems suteikti veiksmingą galimybę kreiptis į teismą ir sudaryti palankesnes sąlygas taisyklėmis grindžiamai daugiašalei prekybai ir investicijoms bei judumui,

               manydamos, kad tokį bendradarbiavimą galima sustiprinti nustačius vienodas pagrindines užsienio teismų sprendimų civilinėse ar komercinėse bylose pripažinimo ir vykdymo taisykles, kurios palengvintų veiksmingą tokių teismo sprendimų pripažinimą ir vykdymą,

               įsitikinusios, kad tokiam tvirtesniam teisminiam bendradarbiavimui visų pirma reikia tarptautinės teisinės sistemos, kuri užtikrintų didesnį nuspėjamumą ir tikrumą, susijusį su užsienio teismų sprendimų judėjimu pasauliniu mastu, ir papildytų 2005 m. birželio 30 d. Konvenciją dėl susitarimų dėl teismingumo,

               nusprendė šiuo tikslu sudaryti šią Konvenciją ir susitarė dėl šių nuostatų:

               I SKYRIUS. TAIKYMO SRITIS IR APIBRĖŽTYS

               1 straipsnis
               Taikymo sritis

               1. Ši Konvencija taikoma teismo sprendimų civilinėse ar komercinėse bylose pripažinimui ir vykdymui. Visų pirma ji netaikoma mokesčių, muitų ir administracinėms byloms.

               2. Ši Konvencija taikoma vienos Susitariančiosios Valstybės teismo priimto sprendimo pripažinimui ir vykdymui kitoje Susitariančiojoje Valstybėje.

               2 straipsnis
               Taikymo srities išimtys

               1. Ši Konvencija netaikoma šiems santykiams:

               a) dėl fizinių asmenų statuso bei teisnumo ir veiksnumo;

               b) išlaikymo prievolėms;

               c) kitiems šeimos teisės santykiams, įskaitant sutuoktinių turto teisinį režimą ir kitas teises arba pareigas, kylančias iš santuokos arba analogiškų santykių;

               d) dėl testamentų ir paveldėjimo;

               e) dėl finansų įstaigų nemokumo, kompromisinio susitarimo su kreditoriais, pertvarkymo ir panašių klausimų;

               f) dėl keleivių ir prekių vežimo;

               g) dėl tarpvalstybinės jūrų taršos, jūrų taršos nacionalinei jurisdikcijai nepriklausančiuose rajonuose, jūrų taršos iš laivų, atsakomybės pagal jūrinius reikalavimus ribojimo ir bendrosios avarijos;

               h) dėl atsakomybės už branduolinę žalą;

               i) dėl juridinių asmenų arba fizinių ir juridinių asmenų asociacijų teisėtumo, pripažinimo neteisėtai įsteigtais arba likvidavimo ir jų organų priimtų sprendimų galiojimo;

               j) dėl įrašų viešuosiuose registruose teisėtumo;

               k) dėl šmeižto;

               l) dėl privatumo;

               m) dėl intelektinės nuosavybės;

               n) dėl ginkluotųjų pajėgų veiksmų, įskaitant jų narių veiksmus vykdant oficialias pareigas;

               o) dėl teisėsaugos veiksmų, įskaitant teisėsaugos darbuotojų veiksmus vykdant oficialias pareigas;

               p) dėl antimonopolinių (konkurencijos) klausimų, išskyrus atvejus, kai teismo sprendimas priimtas dėl elgesio, kuris yra esamų ar potencialių konkurentų antikonkurencinis susitarimas arba suderinti veiksmai siekiant nustatyti kainas, sudaryti neteisėtus susitarimus viešuosiuose pirkimuose, nustatyti produkcijos apribojimus ar kvotas arba pasidalyti rinkas paskirstant klientus, tiekėjus, teritorijas ar prekybos linijas, ir kai toks elgesys ir jo poveikis įvyko kilmės valstybėje;

               q) dėl valstybės skolos restruktūrizavimo taikant vienašales valstybės priemones.

               2. Nelaikoma, kad teismo sprendimas nepatenka į šios konvencijos taikymo sritį, jei klausimas, kuriam ši Konvencija netaikoma, nėra bylos, kurioje buvo priimtas teismo sprendimas, dalykas, o buvo joje iškeltas tik kaip prejudicinis klausimas. Visų pirma, vien tai, kad ginantis kilo toks klausimas, nereiškia, kad ši Konvencija netaikoma teismo sprendimui, jeigu tas klausimas nebuvo bylos dalykas.

               3. Ši Konvencija netaikoma arbitražui ir su juo susijusiems procesams.

               4. Vien tai, kad valstybė, įskaitant vyriausybę, valdžios įstaigas arba kitus valstybės vardu veikiančius asmenis, yra bylos šalis, nereiškia, kad teismo sprendimui ši Konvencija netaikoma.

               5. Šios Konvencijos nuostatos nedaro poveikio valstybių arba tarptautinių organizacijų privilegijoms ir imunitetams, taikomiems jų ir jų nuosavybės atžvilgiu.

               3 straipsnis
               Terminų apibrėžtys

               1. Šioje Konvencijoje:

               a) „atsakovas“ – asmuo, kurio atžvilgiu kilmės valstybėje buvo pareikštas ieškinys arba priešieškinis;

               b) „teismo sprendimas“ – teismo priimtas sprendimas dėl bylos esmės, nepaisant to, kaip jis vadinamas, įskaitant dekretą arba įsakymą, ir teismo (įskaitant teismo pareigūną) nurodymas dėl bylinėjimosi išlaidų nustatymo, jeigu nurodymas susijęs su sprendimu dėl bylos esmės, kurį pagal šią Konvenciją galima pripažinti arba vykdyti. Laikinoji apsaugos priemonė nėra teismo sprendimas.

               2. Subjekto arba asmens, išskyrus fizinį asmenį, buveinė yra valstybėje:

               a) kurioje yra jo buveinės vieta, nurodyta steigimo dokumentuose;

               b) pagal kurios teisę jis buvo įsteigtas ar suformuotas;

               c) kurioje yra jo centrinė administracija arba

               d) kurioje yra pagrindinė jo verslo vieta.

               II SKYRIUS. PRIPAŽINIMAS IR VYKDYMAS

               4 straipsnis
               Bendrosios nuostatos

               1. Susitariančiosios Valstybės (kilmės valstybės) teismo priimtas teismo sprendimas pripažįstamas ir vykdomas kitoje Susitariančiojoje Valstybėje (prašomojoje valstybėje) pagal šio skyriaus nuostatas. Atsisakyti pripažinti arba vykdyti teismo sprendimą galima tik šioje konvencijoje konkrečiai nurodytais pagrindais.

               2. Prašomojoje valstybėje teismo sprendimas negali būti peržiūrimas iš esmės. Gali būti atsižvelgiama tik į tai, kas būtina šiai Konvencijai taikyti.

               3. Teismo sprendimas pripažįstamas tik jei jis galioja kilmės valstybėje, ir vykdomas tik, jei jis yra vykdytinas kilmės valstybėje.

               4. Pripažinimas arba vykdymas gali būti atidėtas arba gali būti atsisakyta tai daryti, jeigu kilmės valstybėje kreiptasi dėl 3 dalyje nurodytos teismo sprendimo peržiūros arba jeigu nepasibaigė terminas, per kurį galima kreiptis dėl įprastos peržiūros. Atsisakymas neužkerta kelio vėliau pateikti prašymą pripažinti arba vykdyti teismo sprendimą.

               5 straipsnis
               Pripažinimo ir vykdymo pagrindas

               1. Teismo sprendimas gali būti pripažintas ir vykdomas, jei tenkinamas vienas iš šių reikalavimų:

               a) asmens, kurio atžvilgiu prašoma pripažinti arba vykdyti sprendimą, įprastinė gyvenamoji vieta buvo kilmės valstybėje tuo metu, kai tas asmuo tapo proceso šalimi kilmės valstybės teisme;

               b) fizinio asmens, kurio atžvilgiu prašoma pripažinti arba vykdyti sprendimą, pagrindinė verslo vieta buvo kilmės valstybėje tuo metu, kai tas asmuo tapo proceso šalimi kilmės valstybės teisme, o reikalavimas, kuriuo grindžiamas teismo sprendimas, atsirado dėl tos įmonės veiklos;

               c) asmuo, kurio atžvilgiu prašoma pripažinti arba vykdyti sprendimą, yra asmuo, kuris pareiškė ieškinį, (bet ne priešieškinį), kuriuo grindžiamas teismo sprendimas;

               d) atsakovas kilmės valstybėje turėjo filialą, atstovybę ar kitą įstaigą, neturinčią atskiro juridinio asmens statuso, tuo metu, kai šis asmuo kilmės valstybės teisme tapo bylos šalimi, o ieškinys, kuriuo grindžiamas teismo sprendimas, pareikštas dėl to filialo, agentūros ar padalinio veiklos;

               e) vykstant procesui, kuriame buvo priimtas teismo sprendimas, atsakovas aiškiai pritarė kilmės valstybės teismo jurisdikcijai;

               f) atsakovas kilmės valstybės teisme pateikė argumentus dėl bylos esmės, per kilmės valstybės teisėje nustatytą terminą neužginčydamas jurisdikcijos, išskyrus atvejus, kai akivaizdu, kad prieštaravimas dėl jurisdikcijos ar jurisdikcijos vykdymo pagal tos valstybės teisę nebūtų buvęs patenkintas;

               g) teismo sprendimu nuspręsta dėl sutartinės prievolės, ir jį priėmė valstybės, kurioje ta prievolė buvo arba turėjo būti įvykdyta, teismas, remdamasis

               i) šalių susitarimu arba

               ii) sutarčiai taikytina teise, jei nėra sutartos įvykdymo vietos,

               išskyrus atvejus, kai atsakovo veikla, susijusi su sandoriu, akivaizdžiai neturi tikslingo ir esminio ryšio su ta valstybe;

               h) teismo sprendimu nuspręsta dėl nekilnojamojo turto ilgalaikės nuomos (nuomojimo), ir jį priėmė valstybės, kurioje yra nekilnojamasis turtas, teismas;

               i) teismo sprendimu atsakovo nenaudai nuspręsta dėl sutartinės prievolės, užtikrintos daiktine teise į kilmės valstybėje esantį nekilnojamąjį turtą, jeigu sutartinis reikalavimas buvo pareikštas tam pačiam atsakovui dėl daiktinės teisės, jeigu ieškinyje tam atsakovui buvo pareikštas ir sutartinis reikalavimas dėl daiktinės teisės;

               j) teismo sprendimu nuspręsta dėl nesutartinės prievolės, atsiradusios dėl mirties, fizinio sužalojimo, materialiojo turto sugadinimo ar praradimo, jeigu tokią žalą tiesiogiai sukėlęs veiksmas ar neveikimas įvyko kilmės valstybėje, neatsižvelgiant į tai, kur ta žala patirta;

               k) teismo sprendimas susijęs su savanoriškai sukurto ir raštu patvirtinto patikos fondo galiojimu, struktūra, poveikiu, administravimu ar pakeitimu ir

               i) bylos iškėlimo metu patikos priemonėje kilmės valstybė buvo nurodyta kaip valstybė, kurios teismuose turi būti nagrinėjami ginčai dėl tokių klausimų arba

               ii) bylos iškėlimo metu patikos priemonėje kilmės valstybė buvo aiškiai arba numanomai nurodyta kaip valstybė, kurioje yra pagrindinė patikos fondo administravimo vieta.

               Ši pastraipa taikoma tik teismo sprendimams dėl asmenų, kurie yra arba buvo susiję patikos santykiais, patikos vidaus aspektų;

               l) teismo sprendimu nuspręsta dėl priešieškinio –

               i) tiek, kiek juo priešieškinis buvo patenkintas, su sąlyga, kad priešieškinis pareikštas dėl to paties sandorio ar įvykio, kaip ir ieškinys arba

               ii) tiek, kiek juo priešieškinio pareiškėjo reikalavimai nebuvo patenkinti, išskyrus atvejus, kai pagal kilmės valstybės teisę priešieškinį reikalaujama pateikti tam, kad būtų išvengta draudimo dalyvauti procese;

               m) teismo sprendimą priėmė teismas, pasirinktas susitarime, kuris sudarytas ar patvirtintas raštu arba bet kokiomis kitomis ryšio priemonėmis, dėl kurių informacija tampa prieinama, kad ją būtų galima vėliau pateikti, ir kuris nėra susitarimas dėl išimtinio teismingumo.

               Šioje pastraipoje „susitarimas dėl išimtinio teismingumo“ – dviejų arba daugiau šalių susitarimas, kuriame tam, kad būtų sprendžiami ginčai, iškilę ar galintys iškilti dėl tam tikro teisinio santykio, nurodomi vienos iš Valstybių teismai arba vienas ar daugiau vienos iš Valstybių konkrečių teismų, atmetant visų kitų teismų jurisdikciją.

               2. Jeigu pripažinimo arba vykdymo siekiama fizinio asmens, kuris visų pirma veikia asmeniniais, šeimos ar namų ūkio tikslais (vartotojo) atžvilgiu bylose, susijusiose su vartojimo sutartimi, arba darbuotojo atžvilgiu bylose, susijusiose su darbuotojo darbo sutartimi –

               a) 1 dalies e punktas taikomas tik tuo atveju, jei sutikimas buvo pateiktas teismui žodžiu arba raštu/jei teismui žodžiu arba raštu buvo pateiktas sutikimas;

               b) 1 dalies f, g ir m punktai netaikomi.

               3. 1 dalis netaikoma sprendimui, kuriame buvo nuspręsta dėl gyvenamosios paskirties nekilnojamojo turto ilgalaikės nuomos (nuomojimo) arba dėl nekilnojamojo turto registravimo. Toks teismo sprendimas gali būti pripažintas ir vykdomas tik tuo atveju, jei jį priėmė valstybės, kurioje yra nekilnojamasis turtas, teismas.

               6 straipsnis
               Išskirtinis pripažinimo ir vykdymo pagrindas

               Nepaisant 5 straipsnio, teismo sprendimas, kuriame buvo nuspręsta dėl daiktinių teisių į nekilnojamąjį turtą, pripažįstamas ir vykdomas tik tuo atveju, jei turtas yra kilmės valstybėje.

               7 straipsnis
               Atsisakymas pripažinti ir vykdyti

               1. Teismo sprendimą galima atsisakyti pripažinti arba vykdyti, jeigu:

               a) apie procesą pradedantį arba lygiavertį dokumentą, įskaitant pareiškimą, kuriame nurodyti esminiai ieškinio elementai:

               i) atsakovui nebuvo pranešta laiku ir tokiu būdu, kad jis galėtų pasirengti gynybai, išskyrus atvejus, kai atsakovas kreipėsi į teismą ir išdėstė savo poziciją neginčydamas kilmės teismo pranešimo – jei kilmės valstybės teisė leidžia ginčyti pranešimą arba

               ii) atsakovui prašomojoje valstybėje buvo pranešta tokiu būdu, kuris nesuderinamas su prašomojoje valstybėje taikomais pagrindiniais dokumentų įteikimo principais;

               b) teismo sprendimas buvo pasiektas apgaulės būdu;

               c) pripažinimas arba vykdymas akivaizdžiai prieštarautų prašomosios valstybės viešajai tvarkai, įskaitant situacijas, kai specifinis procesas, kuriame priimtas teismo sprendimas, nesuderinamas su tos valstybės pagrindiniais teisingo proceso principais, ir situacijas, susijusias su tos valstybės saugumo ar suvereniteto pažeidimais;

               d) procesas kilmės valstybės teisme neatitiko susitarimo arba teismo pasirinkimo patikos priemonėje, pagal kurį atitinkamas ginčas turi būti sprendžiamas kitos valstybės nei kilmės valstybė teisme;

               e) teismo sprendimas yra nesuderinamas su teismo sprendimu, priimtu prašomojoje valstybėje išnagrinėjus tų pačių šalių ginčą arba

               f) teismo sprendimas yra nesuderinamas su anksčiau kitoje valstybėje priimtu teismo sprendimu byloje tarp tų pačių šalių tuo pačiu klausimu, jeigu ankstesnis teismo sprendimas atitinka sąlygas, reikalingas jam pripažinti prašomojoje valstybėje.

               2. Pripažinimas arba vykdymas gali būti atidėtas arba gali būti atsisakyta jį vykdyti, jeigu prašomosios valstybės teisme vyksta procesas tarp tų pačių šalių tuo pačiu klausimu, kai:

               a) į prašomosios valstybės teismą kreiptasi kilmės valstybės teisme taip pat

               b) ginčas yra glaudžiai susijęs su prašomąja valstybe.

               Atsisakymas remiantis šia dalimi neužkerta kelio vėl pateikti prašymą pripažinti arba vykdyti teismo sprendimą.

               8 straipsnis
               Prejudiciniai klausimai

               1. Sprendimas dėl prejudicinio klausimo pagal šią Konvenciją nepripažįstamas ir nevykdomas, jeigu sprendimas yra susijęs su klausimu, kuriam ši Konvencija netaikoma, arba 6 straipsnyje nurodytu klausimu, dėl kurio sprendimą priėmė kitos valstybės nei tame straipsnyje nurodyta valstybė teismas.

               2. Teismo sprendimą gali būti atsisakyta pripažinti arba vykdyti, jeigu ir tiek, kiek teismo sprendimas buvo grindžiamas sprendimu byloje, kuriai ši Konvencija netaikoma, arba 6 straipsnyje nurodytu klausimu, dėl kurio sprendimą priėmė kitos valstybės nei tame straipsnyje nurodyta valstybė teismas.

               9 straipsnis
               Atskyrimas

               Atskiros teismo sprendimo dalies pripažinimas arba vykdymas yra nustatomas, kai tos dalies pripažinimo arba vykdymo prašoma, arba pagal šią konvenciją galima pripažinti arba įvykdyti tik dalį teismo sprendimo.

               10 straipsnis
               Nuostoliai

               1. Teismo sprendimą galima atsisakyti pripažinti arba vykdyti, jeigu juo priteisiama atlyginti nuostolius, įskaitant atgrasomuosius arba baudinius nuostolius, kuriais šaliai nėra kompensuojami faktiškai patirti nuostoliai arba žala, ir tik tokia apimtimi.

               2. Teismas, į kurį kreipiamasi, turi atsižvelgti į tai, ar kilmės teismo priteisti nuostoliai yra skirti bylinėjimosi išlaidoms padengti, ir kokia apimtimi.

               11 straipsnis
               Teisminiai susitarimai (transactions judiciaires)

               Teisminiai susitarimai (transactions judiciaires), kuriuos patvirtina susitarime dėl išimtinio teismingumo nurodytas Susitariančiosios Valstybės teismas, arba kurie sudaryti tame teisme bylos proceso metu, ir kurie vykdytini tokiu pat būdu, kaip teismo sprendimas kilmės valstybėje, pagal šią Konvenciją vykdomi tomis pačiomis sąlygomis, kaip teismo sprendimas.

               12 straipsnis
               Pateiktini dokumentai

               1. Siekianti pripažinimo arba besikreipianti dėl vykdymo šalis pateikia:

               a) patvirtintą viso teismo sprendimo kopiją;

               b) jeigu teismo sprendimas buvo priimtas procese nedalyvaujant atsakovui, originalą arba patvirtintą kopiją dokumento, įrodančio, kad nedalyvaujanti šalis buvo informuota apie procesą pradedantį arba lygiavertį dokumentą;

               c) visus dokumentus, reikalingus norint nustatyti, kad teismo sprendimas kilmės valstybėje galioja arba, reikiamais atvejais, kad joje yra vykdytinas;

               d) 11 straipsnyje nurodytu atveju – kilmės valstybės teismo (įskaitant teismo pareigūno) išduotą pažymėjimą, patvirtinantį, kad teismo susitarimas arba jo dalis yra vykdytina tokiomis pačiomis sąlygomis, kaip ir teismo sprendimas kilmės valstybėje.

               2. Jeigu teismas, į kurį buvo kreiptasi, iš teismo sprendimo turinio negali patikrinti, ar buvo laikomasi šio skyriaus sąlygų, tai tas teismas gali prašyti pateikti visus būtinus dokumentus.

               3. Prie prašymo pripažinti arba vykdyti galima pridėti kilmės valstybės teismo (įskaitant teismo pareigūno) išduotą su teismo sprendimu susijusį dokumentą pagal Hagos tarptautinės privatinės teisės konferencijos rekomenduojamą ir paskelbtą formą.

               4. Jeigu šiame straipsnyje nurodyti dokumentai yra parengti ne oficialia valstybės, į kurią kreipiamasi, kalba, tai prie jų turi būti pridedami patvirtinti vertimai į oficialią kalbą, išskyrus atvejus, kai prašomosios valstybės įstatymuose nustatyta kitaip.

               13 straipsnis
               Procedūra

               1. Pripažinimo, paskelbimo vykdytinu arba registravimo vykdymo ir teismo sprendimo vykdymo procedūrą reglamentuoja prašomosios valstybės teisė, išskyrus atvejus, kai šioje konvencijoje nustatyta kitaip. Prašomosios valstybės teismas turi veikti skubiai.

               2. Prašomosios valstybės teismas negali atsisakyti pripažinti ar vykdyti teismo sprendimo pagal šią Konvenciją remdamasis tuo, kad sprendimo pripažinimo arba vykdymo turėtų būti siekiama kitoje valstybėje.

               14 straipsnis
               Proceso išlaidos

               1. Jeigu asmuo vienoje Susitariančioje Valstybėje kreipiasi dėl teismo sprendimo vykdymo kitoje Susitariančioje Valstybėje narėje, iš jo neturi būti reikalaujama jokio bet kurios rūšies užtikrinimo, garantijos ar depozito, remiantis vien tuo, kad minėtas asmuo yra užsienio šalies pilietis arba kad jo nuolatinė arba gyvenamoji vieta nėra valstybėje, kurioje prašoma vykdyti sprendimą.

               2. Susitariančiojoje Valstybėje priimta nutartis dėl bylinėjimosi išlaidų, mokėtinų bet kurio asmens, kuriam netaikomi reikalavimai dėl užtikrinimo, garantijos ar depozito pagal 1 dalį arba valstybės, kurioje iškelta byla, teisę, yra vykdytina bet kurioje kitoje Susitariančiojoje Valstybėje.

               3. Valstybė gali pareikšti, kad ji netaiko 1 dalies, arba deklaracija paskirti teismą, kuriame 1 dalis bus netaikoma.

               15 straipsnis
               Pripažinimas ir vykdymas pagal nacionalinę teisę

               Atsižvelgiant į 6 straipsnį, ši Konvencija netrukdo pripažinti ar vykdyti teismo sprendimų pagal nacionalinę teisę.

               III skyrius. BENDROSIOS NUOSTATOS

               16 straipsnis
               Pereinamojo laikotarpio nuostatos

               Ši Konvencija taikoma teismo sprendimų pripažinimui ir vykdymui, jeigu bylos iškėlimo kilmės valstybėje metu tos valstybės ir prašomosios valstybės santykiuose Konvencija buvo taikoma.

               17 straipsnis
               Deklaracijos dėl pripažinimo ir vykdymo ribojimo

               Valstybė gali deklaruoti, kad jos teismai gali atsisakyti pripažinti arba vykdyti kitos Susitariančiosios Valstybės teismo priimtą sprendimą, jeigu šalių gyvenamosios vietos buvo prašomojoje valstybėje, ir šalių santykiai bei visi kiti su ginču susiję elementai, išskyrus kilmės valstybės teismo vietą, buvo susiję tik su prašomąja valstybe.

               18 straipsnis
               Deklaracijos dėl specifinių santykių

               1. Kai valstybė yra labai suinteresuota netaikyti šios Konvencijos specifiniams santykiams, ji gali deklaruoti, kad tiems santykiams Konvencijos ji netaikys. Tokį pareiškimą daranti valstybė užtikrina, kad pareiškimas nebus platesnis nei reikalinga ir kad konkreti byla, kuriai netaikoma konvencija, yra aiškiai ir tiksliai apibrėžta.

               2. Tų santykių atžvilgiu Konvencija netaikoma:

               a) Susitariančiojoje Valstybėje, kuri pateikė deklaraciją;

               b) kitose susitariančiosiose valstybėse, kuriose prašoma pripažinti arba vykdyti deklaraciją pateikusios susitariančiosios valstybės teismo priimtą sprendimą.

               19 straipsnis
               Deklaracijos dėl teismo sprendimų, susijusių su valstybe

               1. Valstybė gali deklaruoti, kad ji šios Konvencijos netaiko teismo sprendimams, priimtiems bylose, kuriose viena iš šalių yra:

               a) ta valstybė arba tos valstybės vardu veikiantis fizinis asmuo arba

               b) tos valstybės valdžios įstaiga arba tokios valdžios įstaigos vardu veikiantis fizinis asmuo.

               Tokią deklaraciją pateikianti valstybė turi užtikrinti, kad deklaracija nėra platesnė nei būtina, ir kad išimtis dėl Konvencijos netaikymo yra aiškiai ir tiksliai apibrėžta. Deklaracijoje nedaroma skirtumo, ar byloje, kurioje kilmės valstybės teismas priėmė sprendimą, valstybė, tos valstybės valdžios įstaiga arba fizinis asmuo, veikiantis vienos iš jų vardu, yra atsakovas, ar ieškovas.

               2. Valstybės, pateikusios deklaraciją pagal 1 dalį, teismo priimtą sprendimą galima atsisakyti pripažinti arba vykdyti tiek, kiek tai nurodyta deklaracijoje, jeigu teismo sprendimas priimtas byloje, kurioje deklaraciją pateikusi valstybė arba prašomoji valstybė, viena iš jų valdžios įstaigų arba fizinis asmuo, veikiantis vienos iš jų vardu, yra jo šalis.

               20 straipsnis
               Vienodas aiškinimas

               Aiškinant šią Konvenciją atsižvelgiama į jos tarptautinį pobūdį ir būtinybę skatinti vienodai ją taikyti.

               21 straipsnis
               Konvencijos taikymo peržiūra

               Hagos tarptautinės privatinės teisės konferencijos generalinis sekretorius reguliariai imasi priemonių, kad būtų peržiūrėtas šios Konvencijos veikimas, įskaitant visas deklaracijas, ir atsiskaito Bendrųjų reikalų ir politikos tarybai.

               22 straipsnis
               Neunifikuotos teisinės sistemos

               1. Jei Susitariančiojoje Valstybėje, kurioje skirtinguose teritoriniuose vienetuose taikomos dvi ar daugiau teisinių sistemų, į šios Konvencijos taikymo sritį patenkančių santykių atžvilgiu:

               a) visos nuorodos į valstybės teisę arba procesą tinkamais atvejais laikomos nuorodomis į atitinkamame teritoriniame vienete galiojančią teisę arba procesą;

               b) visos nuorodos į valstybės teismą arba teismus tinkamais atvejais laikomos nuorodomis į atitinkamo teritorinio vieneto teismą arba teismus;

               c) visos nuorodos į ryšį su valstybe tinkamais atvejais laikomos nuorodomis į ryšį su atitinkamu teritoriniu vienetu;

               d) visos nuorodos į su valstybe susijusį veiksnį tinkamais atvejais laikomos nuorodomis į tą veiksnį, susijusį su atitinkamu teritoriniu vienetu.

               2. Nepaisant 1 dalies, Susitariančioji Valstybė, kurioje yra du ar daugiau teritorinių vienetų, kuriuose taikomos skirtingos teisinės sistemos, neprivalo taikyti šios Konvencijos situacijoms, išimtinai susijusioms su tokiais skirtingais teritoriniais vienetais.

               3. Susitariančiosios Valstybės, kurioje yra du arba daugiau teritorinių vienetų, kuriuose taikomos skirtingos teisinės sistemos, teritorinio vieneto teismas neprivalo pripažinti arba vykdyti kitoje Susitariančiojoje Valstybėje priimto teismo sprendimo vien dėl to, kad teismo sprendimas buvo pripažintas arba įvykdytas pagal šią Konvenciją kitame tos pačios Susitariančiosios Valstybės teritoriniame vienete.

               4. Šis straipsnis netaikomas regioninėms ekonominės integracijos organizacijoms.

               23 straipsnis
               Ryšys su kitais tarptautinės teisės aktais

               1. Šią Konvenciją reikia kiek įmanoma aiškinti taip, kad ji būtų suderinama su kitomis galiojančiomis Susitariančiųjų Valstybių sutartimis, sudarytomis prieš šios Konvencijos įsigaliojimą ar vėliau.

               2. Ši Konvencija nedaro poveikio sutarties, sudarytos/sutarčių, sudarytų iki šios Konvencijos, taikymui Susitariančiojoje Valstybėje.

               3. Ši Konvencija nedaro poveikio Susitariančiajai Valstybei taikant sutartį, sudarytą įsigaliojus šiai Konvencijai, kai siekiama pripažinti ir vykdyti teismo sprendimą, priimtą Susitariančiosios Valstybės, kuri taip pat yra tos sutarties šalis, teismo. Jokia kitos sutarties nuostata neturi įtakos 6 straipsnyje numatytiems įsipareigojimams Susitariančiųjų Valstybių, kurios nėra tos sutarties šalys, atžvilgiu.

               4. Ši Konvencija nedaro poveikio šios Konvencijos šalimi esančiai Regioninei ekonominės integracijos organizacijai taikant taisykles, kai siekiama pripažinti ir vykdyti teismo sprendimą, priimtą Susitariančiosios Valstybės, kuri taip pat yra Regioninės ekonominės organizacijos valstybė narė šalis, teismo, jeigu:

               a) taisyklės buvo priimtos prieš sudarant šią Konvenciją arba

               b) taisyklės buvo priimtos po šios Konvencijos sudarymo – jei jos nedaro poveikio 6 straipsnyje numatytiems įsipareigojimams Susitariančiųjų Valstybių, kurios nėra regioninės ekonominės integracijos organizacijos narės, atžvilgiu.

               IV SKYRIUS. BAIGIAMOSIOS NUOSTATOS

               24 straipsnis
               Pasirašymas, ratifikavimas, priėmimas, pritarimas ar prisijungimas

               1. Ši Konvencija atvira pasirašyti visoms valstybėms.

               2. Pasirašiusiosios valstybės šią Konvenciją ratifikuoja, priima arba patvirtina.

               3. Prie šios Konvencijos gali prisijungti visos valstybės.

               4. Ratifikavimo, priėmimo, patvirtinimo arba prisijungimo dokumentai deponuojami Nyderlandų Karalystės užsienio reikalų ministerijoje, kuri yra Konvencijos depozitaras.

               25 straipsnis
               Pareiškimai dėl neunifikuotų teisės sistemų

               1. Jeigu valstybėje yra du arba daugiau teritorinių vienetų, kuriuose šios Konvencijos reglamentuojamiems santykiams taikomos skirtingos teisinės sistemos, tai ta valstybė gali deklaruoti, kad Konvencija taikoma visiems jos teritoriniams vienetams arba tik vienam arba daugiau iš jų. Tokioje deklaracijoje aiškiai nurodomi teritoriniai vienetai, kuriems taikoma ši Konvencija.

               2. Jeigu valstybė pagal šį straipsnį nepadaro jokio pareiškimo, Konvencija taikoma visiems tos valstybės teritoriniams vienetams.

               3. Šis straipsnis netaikomas regioninėms ekonominės integracijos organizacijoms.

               26 straipsnis
               Regioninės ekonominės integracijos organizacijos

               1. Regioninė ekonominės integracijos organizacija, kurią sudaro tik suverenios valstybės ir kuri turi kompetenciją kai kurių arba visų šios Konvencijos reglamentuojamų santykių atžvilgiu, gali pasirašyti, priimti, patvirtinti šią Konvenciją arba prisijungti prie jos. Regioninė ekonominės integracijos organizacija tokiu atveju turi Susitariančiosios Valstybės teises ir pareigas tiek, kiek organizacija turi kompetenciją nagrinėti šios konvencijos reglamentuojamas bylas.

               2. Regioninė ekonominės integracijos organizacija pasirašydama, priimdama, patvirtindama arba prisijungdama raštu praneša depozitarui apie šios Konvencijos reglamentuojamus klausimus, kuriais jai kompetenciją perdavė jos valstybės narės. Organizacija nedelsdama raštu informuoja depozitarą apie visus savo kompetencijos pasikeitimus, palyginti su paskutiniu pranešimu pagal šią dalį.

               3. Šios Konvencijos įsigaliojimo tikslais neatsižvelgiama į jokį regioninės ekonominės integracijos organizacijos deponuotą dokumentą, kol regioninė ekonominės integracijos organizacija pagal 27 straipsnio 1 dalį nepateikia deklaracijos, kad jos valstybės narės nebus šios Konvencijos Šalimis.

               4. Tinkamais atvejais visos šios Konvencijos nuorodos į „Susitariančiąją Valstybę“ arba „valstybę“ regioninei ekonominės integracijos organizacijai taikomos vienodai.

               27 straipsnis
               Regioninės ekonominės integracijos organizacijos kaip Susitariančios Šalys be savo valstybių narių

               1. Pasirašydama, priimdama, patvirtindama arba prisijungdama Regioninė ekonominės integracijos organizacija gali deklaruoti, kad ji įgyvendina kompetenciją visų šios Konvencijos reglamentuojamų santykių atžvilgiu, ir kad jos valstybės narės nebus šios Konvencijos šalys, tačiau privalo jos laikytis, nes organizacija pasirašė, priėmė ar patvirtino šią Konvenciją arba prie jos prisijungė.

               2. Jeigu regioninė ekonominės integracijos organizacija pagal 1 dalį pateikia deklaraciją, tai tinkamais atvejais visos šios Konvencijos nuorodos į „Susitariančiąją Valstybę“ arba „valstybę“ organizacijos valstybėms narėms taikomos vienodai.

               28 straipsnis
               Įsigaliojimas

               1. Ši Konvencija įsigalioja pirmą dieną mėnesio, einančio po to, kai pasibaigia laikotarpis, per kurį pagal 29 straipsnio 2 dalį gali būti pateiktas pranešimas apie tai, kad kita valstybė deponavo 24 straipsnyje nurodytą ratifikavimo, priėmimo, patvirtinimo ar prisijungimo dokumentą.

               2. Po to ši Konvencija įsigalioja:

               a) kiekvienai valstybei vėliau ją ratifikavus, priėmus, patvirtinus arba prie jos prisijungus – pirmą dieną mėnesio, einančio po to, kai pasibaigia laikotarpis, per kurį dėl tos valstybės gali būti pateikti pranešimai pagal 29 straipsnio 2 dalį;

               b) teritoriniams vienetams, kuriuose ši Konvencija pradėta taikyti pagal 25 straipsnį po to, kai Konvencija įsigaliojo deklaraciją pateikiančios valstybės atžvilgiu – pirmą dieną mėnesio, einančio pasibaigus trims mėnesiams po pranešimo apie tame straipsnyje nurodytą deklaraciją.

               29 straipsnis
               Santykių pagal Konvenciją užmezgimas

               1. Ši Konvencija taikoma dviejų Susitariančiųjų Valstybių santykiams tik tuo atveju, jei nė viena iš jų nepraneša depozitarui apie kitą valstybę pagal 2 arba 3 dalį. Jei tokio pranešimo nėra, Konvencija dviejų Susitariančiųjų Valstybių santykiams taikoma nuo pirmos dienos mėnesio, einančio po to, kai pasibaigia laikotarpis, per kurį gali būti pateikti pranešimai.

               2. Susitariančioji Valstybė per 12 mėnesių nuo 32 straipsnio a punkte nurodyto depozitaro pranešimo dienos gali pranešti depozitarui, kad kitos valstybės ratifikavimas, priėmimas, patvirtinimas ar prisijungimas nereiškia, kad užmezgami šių dviejų valstybių santykiai pagal šią Konvenciją.

               3. Valstybė, deponuodama savo dokumentą pagal 24 straipsnio 4 dalį, gali pranešti depozitarui, kad jos ratifikavimas, priėmimas, patvirtinimas ar prisijungimas nereiškia, kad su Susitariančiąja Valstybe užmezgami santykiai pagal šią Konvenciją.

               4. Susitariančioji Valstybė bet kuriuo metu gali atšaukti pagal 2 arba 3 dalį pateiktą pranešimą. Toks atšaukimas įsigalioja pirmą dieną mėnesio, einančio pasibaigus trims mėnesiams nuo pranešimo dienos.

               30 straipsnis
               Deklaracijos

               1. 14, 17, 18, 19 ir 25 straipsniuose nurodytos deklaracijos gali būti teikiamos pasirašymo, ratifikavimo, priėmimo, patvirtinimo arba prisijungimo metu arba bet kuriuo kitu metu po to, ir jos gali būti bet kuriuo metu pakeistos ar atšauktos.

               2. Apie pareiškimą, pakeitimą ir atšaukimą pranešama depozitarui.

               3. Pasirašant, ratifikuojant, priimant, patvirtinant arba prisijungiant padaryta deklaracija atitinkamoje valstybėje įsigalioja kartu su šia Konvencija.

               4. Vėliau pateikta deklaracija ir bet koks deklaracijos pakeitimas ar atšaukimas įsigalioja pirmą dieną mėnesio, einančio pasibaigus trims mėnesiams po tos dienos, kai depozitaras gavo pranešimą.

               5. Vėliau pateikta deklaracija ir bet koks deklaracijos pakeitimas ar atšaukimas netaikomi teismo sprendimams, priimtiems bylose, kurios deklaracijos įsigaliojimo metu kilmės valstybės teisme jau buvo pradėtos.

               31 straipsnis
               Denonsavimas

               1. Bet kuri šios Konvencijos Susitariančioji Valstybė gali ją denonsuoti raštu apie tai pranešdama depozitarui. Denonsavimas gali būti netaikomas tam tikriems neunifikuotos teisės sistemos, kuriai taikoma ši konvencija, teritoriniams vienetams.

               2. Denonsavimas įsigalioja pirmą mėnesio dieną praėjus dvylikai mėnesių nuo tos dienos, kai depozitaras gavo pranešimą. Jeigu pranešime nurodytas ilgesnis denonsavimo įsigaliojimo terminas, denonsavimas įsigalioja pasibaigus ilgesniam terminui po to, kai depozitaras gavo pranešimą.

               32 straipsnis
               Depozitaro pranešimai

               Depozitaras Hagos tarptautinės privatinės teisės konferencijos valstybėms narėms, kitoms valstybėms ir regioninėms ekonominės integracijos organizacijoms, kurios pasirašė, ratifikavo, priėmė ar patvirtino šią Konvenciją arba prie jos prisijungė pagal 24, 26 ir 27 straipsnius, praneša apie:

               a) 24, 26 ir 27 straipsniuose nurodytą pasirašymą, ratifikavimą, priėmimą, patvirtinimą ir prisijungimą;

               b) šios Konvencijos įsigaliojimo pagal 28 straipsnį datą;

               c) 26, 27, 29 ir 30 straipsniuose nurodytus pranešimus, deklaracijas, pakeitimus ir atšaukimus taip pat

               d) 31 straipsnyje nurodytą denonsavimą.

               Tai patvirtindami, toliau nurodyti tinkamai įgalioti asmenys pasirašė šią Konvenciją.

               Priimta 2019 m. liepos 2 d. Hagoje vienu egzemplioriumi, kurio tekstai anglų ir prancūzų kalbomis yra autentiški ir kuris deponuojamas Nyderlandų Karalystės Vyriausybės archyvuose; patvirtinta kopija diplomatiniais kanalais siunčiama kiekvienai Hagos tarptautinės privatinės teisės konferencijos valstybei narei nuo jos dvidešimt antrosios sesijos dienos, ir kiekvienai valstybei, kuri yra tos sesijos dalyvė.


               EUROPOS KOMISIJA
            Briuselis, 2021 07 16
            COM(2021) 319 final
            2021/0224(NLE)
            Pasiūlymas
            TARYBOS SPRENDIMAS
            dėl pozicijos, kurios Europos Sąjungos vardu turi būti laikomasi Asociacijos taryboje, įsteigtoje Europos ir Viduržemio jūros regiono šalių susitarimu, kuriuo įsteigiama Europos Bendrijų bei jų valstybių narių ir Jordanijos Hašimitų Karalystės asociacija, dėl tolesnio ES ir Jordanijos partnerystės prioritetų taikymo, kol ES ir Jordanija priims naujus atnaujintus bendrus dokumentus

               AIŠKINAMASIS MEMORANDUMAS

               1.Pasiūlymo dalykas

               Šis pasiūlymas teikiamas dėl sprendimo nustatyti poziciją, kurios Sąjungos vardu turi būti laikomasi Asociacijos taryboje, įsteigtoje Europos ir Viduržemio jūros regiono šalių susitarimu, kuriuo įsteigiama Europos Bendrijų bei jų valstybių narių ir Jordanijos Hašimitų Karalystės asociacija, dėl numatomo priimti sprendimo toliau taikyti ES ir Jordanijos partnerystės prioritetus, kol ES ir Jordanija priims naujus atnaujintus bendrus dokumentus.

               2.Pasiūlymo aplinkybės

               2.1.Asociacijos susitarimas

               1997 m. lapkričio 24 d. buvo pasirašytas ir 2002 m. gegužės 1 d. įsigaliojo Europos ir Viduržemio jūros regiono šalių susitarimas, kuriuo įsteigiama Europos Bendrijų bei jų valstybių narių ir Jordanijos Hašimitų Karalystės asociacija (toliau – Asociacijos susitarimas). Asociacijos susitarimas yra ES ir Jordanijos dvišalių santykių teisinis pagrindas. Susitarimu siekiama:

               –suteikti politiniam dialogui tinkamą pagrindą ir taip sudaryti sąlygas Šalims plėtoti glaudžius politinius santykius;

               –sudaryti sąlygas vis labiau liberalizuoti prekybą prekėmis, paslaugomis ir kapitalu;

               –skatinti Šalių subalansuotų ekonominių ir socialinių ryšių plėtrą dialogo ir bendradarbiavimo pagrindu;

               –gerinti gyvenimo ir darbo sąlygas ir didinti našumą bei finansinį stabilumą;

               –skatinti regionų bendradarbiavimą, siekiant stiprinti taikų sambūvį ir didinti ekonominį bei politinį stabilumą;

               –skatinti bendradarbiavimą kitose abipusio intereso srityse.

               2.2.Asociacijos taryba

               Asociacijos susitarimu įsteigiama Asociacijos taryba, kuri turi įgaliojimus priimti sprendimus susitarimo tikslams įgyvendinti numatytais atvejais. Sprendimai Šalims yra privalomi. Asociacijos taryba taip pat gali teikti rekomendacijas. Pagal darbo tvarkos taisykles Asociacijos tarybai pakaitomis kas 12 mėnesių pirmininkauja ES ir Jordanija. Asociacijos taryba reguliariai posėdžiauja kartą per metus ministrų lygiu. Bet kurios Šalies prašymu ir jei Šalys sutinka, Asociacijos taryba gali rengti neeilines sesijas.

               2.3.Numatomas Asociacijos tarybos aktas

               Asociacijos taryba turi priimti sprendimą toliau taikyti 2016–2020 m. ES ir Jordanijos partnerystės prioritetus, kol ES ir Jordanija priims naujus atnaujintus bendrus dokumentus. Pagal Asociacijos tarybos darbo tvarkos taisyklių 10 straipsnį sprendimas bus priimtas taikant rašytinę procedūrą.

               3.Pozicija, kurios turi būti laikomasi Sąjungos vardu

               Pozicija, kurios Europos Sąjunga turi laikytis Asociacijos susitarimu įsteigtoje Asociacijos taryboje, dėl sprendimo toliau taikyti ES ir Jordanijos partnerystės prioritetus priėmimo, grindžiama prie šio sprendimo pridedamu sprendimo tekstu.

               2016 m. gruodžio mėn. Asociacijos tarybos sprendimu Nr. 1/2016 ES ir Jordanija susitarė dėl partnerystės prioritetų, kuriais grindžiama partnerystė 2016–2018 m. laikotarpiu, o peržiūrą numatyta atlikti iki 2018 m. pabaigos, siekiant apsvarstyti galimybę juos pratęsti dar dvejiems metams, atsižvelgiant į politinius, saugumo ir ekonominius pokyčius. 2018 m., atlikusios partnerystės prioritetų peržiūrą, abi Šalys susitarė pratęsti jų galiojimą dar dvejiems metams iki 2020 m. pabaigos.

               Atsižvelgiant į vykstantį ES partnerystės su pietinėmis kaimyninėmis šalimis atnaujinimo procesą ir priėmus 2021–2027 m. daugiametę finansinę programą ir naująją Kaimynystės, vystomojo ir tarptautinio bendradarbiavimo priemonę, 2021 m. planuojama parengti ir priimti naujus atnaujintus bendrus dokumentus su pietinėmis kaimyninėmis šalimis, įskaitant Jordaniją. Atsižvelgiant į tai ir siekiant išvengti atotrūkio tarp ES ir Jordanijos partnerystės prioritetų galiojimo pabaigos ir naujų prioritetų patvirtinimo, Šalys yra suinteresuotos toliau taikyti dabartinius partnerystės prioritetus, kol bus priimti nauji atnaujinti prioritetai.

               4.Teisinis pagrindas

               4.1.Procedūrinis teisinis pagrindas

               4.1.1.Principai

               Sutarties dėl Europos Sąjungos veikimo (SESV) 218 straipsnio 9 dalyje numatyti sprendimai, kuriais „nustatomos pozicijos, kurios Sąjungos vardu priimamos susitarimu įsteigtame organe, kai tam organui reikia priimti teisinę galią turinčius aktus, išskyrus aktus, papildančius arba pakeičiančius susitarimo institucinę struktūrą“.

               Sąvoka „teisinę galią turintys aktai“ apima aktus, turinčius teisinę galią pagal aptariamą organą reglamentuojančias tarptautinės teisės normas. Ji taip pat apima priemones, kurios nėra privalomos pagal tarptautinę teisę, tačiau „gali stipriai paveikti Sąjungos teisės akto leidėjo priimamų teisės aktų [...] turinį“
                  1
               .

               4.1.2.Teisinio pagrindo taikymas aptariamuoju atveju

               Asociacijos taryba yra įsteigta susitarimu, būtent Asociacijos susitarimu.

               Aktas, kurį Asociacijos taryba raginama priimti, yra teisinę galią turintis aktas. Numatomas aktas turi teisinę galią, nes juo dabartinių partnerystės prioritetų galiojimas bus pratęstas, kol bus priimti nauji atnaujinti bendri dokumentai.

               Todėl siūlomo sprendimo procedūrinis teisinis pagrindas yra SESV 218 straipsnio 9 dalis.

               4.2.Materialinis teisinis pagrindas

               4.2.1.Principai

               Sprendimo pagal SESV 218 straipsnio 9 dalį materialinis teisinis pagrindas pirmiausia priklauso nuo numatomo akto, dėl kurio Sąjungos vardu nustatoma pozicija, tikslo ir turinio. Jeigu numatomu aktu siekiama dviejų tikslų arba jį sudaro dvi dalys ir jeigu vieną iš tų tikslų ar dalių galima laikyti pagrindiniu tikslu arba pagrindine dalimi, o kita dalis ar kiti tikslai yra tik papildomi, sprendimas pagal SESV 218 straipsnio 9 dalį turi būti grindžiamas tik vienu materialiniu teisiniu pagrindu – tuo, kurio reikalauja pagrindinis ar svarbesnis tikslas arba dalis.

               4.2.2.Teisinio pagrindo taikymas aptariamuoju atveju

               Pagrindinis numatomo akto tikslas ir turinys yra susiję su bendradarbiavimu su trečiąja šalimi pagal Asociacijos susitarimą ir Europos kaimynystės politiką.

               Todėl siūlomo sprendimo materialinis teisinis pagrindas yra 217 straipsnis.

               4.3.Išvada

               Siūlomo sprendimo teisinis pagrindas turėtų būti SESV 217 straipsnis kartu su 218 straipsnio 9 dalimi.

               5.Numatomo akto skelbimas

               Atsižvelgiant į tai, kad Asociacijos tarybos aktu bus iš dalies keičiama ES ir Jordanijos partnerystės prioritetų galiojimo trukmė, priėmus šį aktą, jis turėtų būti paskelbtas Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje.

               2021/0224 (NLE)

               Pasiūlymas

               TARYBOS SPRENDIMAS

               dėl pozicijos, kurios Europos Sąjungos vardu turi būti laikomasi Asociacijos taryboje, įsteigtoje Europos ir Viduržemio jūros regiono šalių susitarimu, kuriuo įsteigiama Europos Bendrijų bei jų valstybių narių ir Jordanijos Hašimitų Karalystės asociacija, dėl tolesnio ES ir Jordanijos partnerystės prioritetų taikymo, kol ES ir Jordanija priims naujus atnaujintus bendrus dokumentus

               EUROPOS SĄJUNGOS TARYBA,

               atsižvelgdama į Sutartį dėl Europos Sąjungos veikimo, ypač į jos 217 straipsnį kartu su 218 straipsnio 9 dalimi,

               atsižvelgdama į Europos Komisijos pasiūlymą,

               kadangi:

               (1)1997 m. lapkričio 24 d. buvo pasirašytas ir 2002 m. gegužės 1 d. įsigaliojo Europos ir Viduržemio jūros regiono šalių susitarimas, kuriuo įsteigiama Europos Bendrijų bei jų valstybių narių ir Jordanijos Hašimitų Karalystės asociacija
                  2
               ;

               (2)2016 m. gruodžio mėn. Asociacijos taryba priėmė ES ir Jordanijos partnerystės prioritetus
                  3
               , kurių taikymas 2018 m. pratęstas iki 2020 m. pabaigos
                  4
               ;

               (3)pasikeisdamos laiškais, abi Šalys susitarė dėl tolesnio ES ir Jordanijos partnerystės prioritetų kaip pagrindinio partnerystės stiprinimo dokumento galiojimo, kol bus priimti nauji atnaujinti bendri dokumentai;

               (4)pagal Europos ir Viduržemio jūros regiono šalių susitarimo 91 straipsnio 1 dalį Asociacijos taryba gali priimti sprendimus siekdama susitarimo tikslų;

               (5)Asociacijos taryba taikydama rašytinę procedūrą turi priimti sprendimą toliau taikyti partnerystės prioritetus, kol ES ir Jordanija priims naujus atnaujintus bendrus dokumentus;

               (6)tikslinga nustatyti poziciją, kurios Sąjungos vardu turi būti laikomasi Asociacijos taryboje, kadangi sprendimas Sąjungai bus privalomas,

               PRIĖMĖ ŠĮ SPRENDIMĄ:

               1 straipsnis

               Pozicija, kurios Europos Sąjungos vardu turi būti laikomasi Asociacijos taryboje, įsteigtoje Europos ir Viduržemio jūros regiono šalių susitarimu, kuriuo įsteigiama Europos Bendrijų bei jų valstybių narių ir Jordanijos Hašimitų Karalystės asociacija, dėl tolesnio ES ir Jordanijos partnerystės prioritetų taikymo, kol ES ir Jordanija priims naujus atnaujintus bendrus dokumentus, grindžiama prie šio sprendimo pridedamu ES ir Jordanijos asociacijos tarybos sprendimo projektu.

               2 straipsnis

               Šis sprendimas skirtas Komisijai.

               Priimta Briuselyje

                     Tarybos vardu

                     Pirmininkas

                     (1)

                        2014 m. spalio 7 d. Teisingumo Teismo sprendimas Vokietija prieš Tarybą, C-399/12, ECLI:EU:C:2014:2258, 61–64 punktai.

                     (2)

                        Europos Sąjungos ir Viduržemio jūros regiono šalių susitarimas, steigiantis Europos Bendrijų bei jų valstybių narių ir Jordanijos Hašimitų Karalystės asociaciją (OL L 129, 2002 5 15, p. 3).

                     (3)

                        2016 m. gruodžio 19 d. ES ir Jordanijos asociacijos tarybos sprendimas Nr. 1/2016 dėl ES ir Jordanijos partnerystės prioritetų (OL L 355, 2016 12 24, p. 31).

                     (4)

                        2018 m. gruodžio 12 d. ES ir Jordanijos asociacijos tarybos sprendimas Nr. 1/2018, kuriuo susitariama dėl ES ir Jordanijos partnerystės prioritetų taikymo pratęsimo dvejiems metams (OL L 8, 2019 1 20, p. 34).

    ---documentbreak---

               EUROPOS KOMISIJA
            Briuselis, 2021 07 16
            COM(2021) 319 final
            PRIEDAS
            prie
            Pasiūlymo dėl TARYBOS SPRENDIMO
            dėl pozicijos, kurios Europos Sąjungos vardu turi būti laikomasi Asociacijos taryboje, įsteigtoje Europos ir Viduržemio jūros regiono šalių susitarimu, kuriuo įsteigiama Europos Bendrijų bei jų valstybių narių ir Jordanijos Hašimitų Karalystės asociacija, dėl tolesnio ES ir Jordanijos partnerystės prioritetų taikymo, kol ES ir Jordanija priims naujus atnaujintus bendrus dokumentus

               PRIEDAS

               ES IR JORDANIJOS ASOCIACIJOS TARYBOS SPRENDIMAS Nr. xx/2021

               [mmmm/mm/dd]

               kuriuo susitariama dėl tolesnio ES ir Jordanijos partnerystės prioritetų taikymo

               ES IR JORDANIJOS ASOCIACIJOS TARYBA,

               atsižvelgdama į Europos ir Viduržemio jūros regiono šalių susitarimą, kuriuo įsteigiama Europos Bendrijų bei jų valstybių narių ir Jordanijos asociacija (toliau – Europos ir Viduržemio jūros regiono šalių susitarimas),

               kadangi:

               (1)1997 m. lapkričio 24 d. buvo pasirašytas ir 2002 m. gegužės 1 d. įsigaliojo Europos ir Viduržemio jūros regiono valstybių susitarimas, kuriuo įsteigiama Europos Bendrijų bei jų valstybių narių ir Jordanijos asociacija;

               (2)Europos ir Viduržemio jūros regiono valstybių susitarimo 91 straipsniu Asociacijos tarybai suteikti įgaliojimai priimti atitinkamus sprendimus siekiant susitarimo tikslų;

               (3)susitarimo 101 straipsnyje numatyta, kad Šalys turi imtis visų bendrųjų ar specialiųjų priemonių, siekdamos įvykdyti susitarime nurodytus įsipareigojimus, ir turi užtikrinti, kad susitarime nustatyti tikslai būtų pasiekti;

               (4)2016 m. gruodžio 19 d. sprendimu Nr. 1/2016 Asociacijos taryba susitarė dėl ES ir Jordanijos partnerystės prioritetų 2016–2018 m. tvirtinti jų partnerystei, kuria remiamas ir stiprinamas Jordanijos atsparumas ir stabilumas, kartu siekiant spręsti užsitęsusio konflikto Sirijoje poveikio problemas
                  1
               ;

               (5)2018 m. gruodžio 12 d. Sprendimu Nr. 1/2018 Asociacijos taryba nusprendė pratęsti ES ir Jordanijos partnerystės prioritetų galiojimą iki 2020 m. gruodžio 31 d.
                  2
               ;

               (6)pasikeisdamos laiškais, abi Šalys susitarė dėl tolesnio ES ir Jordanijos partnerystės prioritetų kaip pagrindinio partnerystės stiprinimo dokumento galiojimo, kol bus priimti nauji atnaujinti bendri dokumentai;

               (7)Asociacijos tarybos darbo tvarkos taisyklių 10 straipsnyje numatyta galimybė priimti sprendimus tarp sesijų taikant rašytinę procedūrą, jei Šalys taip susitaria,

               NUSPRENDĖ:

               1 straipsnis

               Asociacijos taryba, taikydama rašytinę procedūrą, nusprendžia, kad ES ir Jordanijos partnerystės prioritetai, pridėti prie jos 2016 m. gruodžio 19 d. Sprendimo Nr. 1/2016, toliau taikomi, kol ES ir Jordanija priims naujus atnaujintus bendrus dokumentus.

               2 straipsnis

               Šis sprendimas įsigalioja jo priėmimo dieną.

               Priimta XX [metai, mėnuo, diena].

                  Asociacijos tarybos vardu

                     (1)

                        2016 m. gruodžio 19 d. ES ir Jordanijos asociacijos tarybos sprendimas Nr. 1/2016 dėl ES ir Jordanijos partnerystės prioritetų (OL L 355, 2016 12 24, p. 31).

                     (2)

                        2018 m. gruodžio 12 d. ES ir Jordanijos asociacijos tarybos sprendimas Nr. 1/2018, kuriuo susitariama dėl ES ir Jordanijos partnerystės prioritetų taikymo pratęsimo dvejiems metams (OL L 8, 2019 1 20, p. 34).


               EUROPOS KOMISIJA
            Briuselis, 2021 12 09
            COM(2021) 781 final
            2021/0409(NLE)

            Pasiūlymas
            TARYBOS SPRENDIMAS
            dėl pozicijos, kurios Europos Sąjungos vardu turi būti laikomasi Asociacijos taryboje, įsteigtoje Europos ir Viduržemio jūros regiono šalių susitarimu, įsteigiančiu asociaciją tarp Europos Bendrijų bei jų valstybių narių ir Izraelio Valstybės, dėl ES ir Izraelio veiksmų plano pratęsimo

               AIŠKINAMASIS MEMORANDUMAS

               1.Pasiūlymo dalykas

               Šis pasiūlymas teikiamas dėl sprendimo, kuriuo nustatoma pozicija, kurios turi būti laikomasi Europos Sąjungos vardu ES ir Izraelio asociacijos taryboje, įsteigtoje Europos ir Viduržemio jūros regiono šalių susitarimu, įsteigiančiu asociaciją tarp Europos Bendrijų bei jų valstybių narių ir Izraelio Valstybės (toliau – Europos ir Viduržemio jūros regiono šalių susitarimas), dėl rekomendacijos pratęsti ES ir Izraelio veiksmų planą priėmimo.

               2.Pasiūlymo aplinkybės

               2.1.Europos ir Viduržemio jūros regiono šalių susitarimas

               Europos ir Viduržemio jūros regiono šalių susitarimas pasirašytas 1995 m. lapkričio 20 d. Briuselyje ir įsigaliojo 2000 m. birželio 1 d. Jis yra ES ir Izraelio dvišalių santykių teisinis pagrindas. Susitarimu siekiama:

               –sukurti tinkamą pagrindą politiniam dialogui, kuris leistų plėtoti artimus Šalių ryšius;

               –skatinti prekybą, inter alia, plečiant prekybą prekėmis ir paslaugomis, abiem Šalims liberalizuojant įsisteigimo teisę, toliau laipsniškai liberalizuojant viešuosius pirkimus, užtikrinant laisvą kapitalo judėjimą ir aktyvesnį bendradarbiavimą mokslo ir technologijų srityje, siekiant skatinti darnią Bendrijos ir Izraelio ekonominių santykių plėtrą ir drauge – ekonominę veiklą ES ir Izraelyje, gerinti gyvenimo ir darbo sąlygas ir didinti našumą bei finansinį stabilumą;

               –skatinti regionų bendradarbiavimą, siekiant stiprinti taikų sambūvį ir didinti ekonominį bei politinį stabilumą;

               –skatinti bendradarbiavimą kitose abipusio intereso srityse.

               2.2.Asociacijos taryba

               Europos ir Viduržemio jūros regiono šalių susitarimu įsteigtą Asociacijos tarybą sudaro Europos Sąjungos Tarybos ir Europos Komisijos nariai bei Izraelio Valstybės vyriausybės nariai. Ji posėdžiauja ministrų lygmeniu kartą per metus, kai to reikia atsižvelgiant į aplinkybes, savo pirmininko iniciatyva ir pagal savo darbo tvarkos taisyklėse nustatytas sąlygas. Asociacijos taryba savo sprendimus ir rekomendacijas priima bendru Šalių sutarimu. Pagal darbo tvarkos taisyklių 10 straipsnį tarp posėdžių ji gali priimti sprendimus ar rekomendacijas taikydama rašytinę procedūrą, jei Šalys taip susitaria.

               2.3.Numatomas Asociacijos tarybos aktas

               Asociacijos taryba turi priimti rekomendaciją dėl ES ir Izraelio veiksmų plano pratęsimo (toliau – numatomas aktas). Pagal Asociacijos tarybos darbo tvarkos taisyklių 10 straipsnį rekomendacija bus priimta taikant rašytinę procedūrą.

               Numatomo akto tikslas – trejais metais pratęsti ES ir Izraelio veiksmų plano galiojimą, siekiant užtikrinti tolesnį dviejų Šalių bendradarbiavimą.

               3.Pozicija, kurios turi būti laikomasi Sąjungos vardu

               Pozicija, kurios Europos Sąjunga turi laikytis Asociacijos taryboje, įsteigtoje Europos ir Viduržemio jūros regiono šalių susitarimu, dėl rekomendacijos dėl ES ir Izraelio veiksmų plano pratęsimo trejais metais priėmimo, grindžiama prie šio sprendimo pridedamu rekomendacijos tekstu.

               Abi Šalys ne kartą patvirtino, kad Europos Sąjungos ir Izraelio santykiai turiningi ir gyvybingi ir kad jos visapusiškai įsipareigojusios toliau juos plėtoti visose abipusiškai svarbiose srityse.

               Todėl veiksmų plano pratęsimas atitinka Šalių interesus.

               4.Teisinis pagrindas

               4.1.Procedūrinis teisinis pagrindas

               4.1.1.Principai

               Sutarties dėl Europos Sąjungos veikimo (SESV) 218 straipsnio 9 dalyje numatyti sprendimai, kuriais „nustatomos pozicijos, kurios Sąjungos vardu priimamos susitarimu įsteigtame organe, kai tam organui reikia priimti teisinę galią turinčius aktus, išskyrus aktus, papildančius arba pakeičiančius susitarimo institucinę struktūrą“.

               Sąvoka „teisinę galią turintys aktai“ apima aktus, turinčius teisinę galią pagal aptariamą organą reglamentuojančias tarptautinės teisės normas. Ji taip pat apima priemones, kurios nėra privalomos pagal tarptautinę teisę, tačiau „gali stipriai paveikti Sąjungos teisės akto leidėjo priimamų teisės aktų [...] turinį“
                  1
               .

               4.1.2.Taikymas aptariamuoju atveju

               Asociacijos taryba yra įsteigta susitarimu, būtent Europos ir Viduržemio jūros regiono šalių susitarimu.

               Aktas, kurį turi priimti Asociacijos taryba, yra teisinę galią turintis aktas.

               Numatomas aktas yra teisinę galią turintis aktas, nes juo trejais metais bus pratęstas dabartinis ES ir Izraelio veiksmų planas.

               Todėl siūlomo sprendimo procedūrinis teisinis pagrindas yra SESV 218 straipsnio 9 dalis.

               4.2.Materialinis teisinis pagrindas

               4.2.1.Principai

               Sprendimo pagal SESV 218 straipsnio 9 dalį materialinis teisinis pagrindas pirmiausia priklauso nuo numatomo akto, dėl kurio Sąjungos vardu nustatoma pozicija, tikslo ir turinio. Jeigu numatomu aktu siekiama dviejų tikslų arba jį sudaro dvi dalys ir jeigu vieną iš tų tikslų ar dalių galima laikyti pagrindiniu tikslu arba pagrindine dalimi, o kita dalis ar kiti tikslai yra tik papildomi, sprendimas pagal SESV 218 straipsnio 9 dalį turi būti grindžiamas tik vienu materialiniu teisiniu pagrindu – tuo, kurio reikalauja pagrindinis ar svarbesnis tikslas arba dalis.

               4.2.2.Taikymas aptariamuoju atveju

               Pagrindinis numatomo akto tikslas ir turinys yra susiję su bendradarbiavimu su trečiąja šalimi pagal asociacijos susitarimą ir Europos kaimynystės politiką.

               Todėl siūlomo sprendimo materialinis teisinis pagrindas yra SESV 217 straipsnis.

               4.3.Išvada

               Siūlomo sprendimo teisinis pagrindas turėtų būti SESV 217 straipsnis kartu su 218 straipsnio 9 dalimi.

               5.Numatomo akto skelbimas

               Asociacijos tarybos aktu bus pakeista ES ir Izraelio veiksmų plano trukmė, todėl tikslinga priimtą aktą paskelbti Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje (pagal ES ir Izraelio asociacijos tarybos darbo tvarkos taisykles) bei Izraelio oficialiajame leidinyje Reshumot, jei taip nuspręstų Asociacijos taryba.

               2021/0409 (NLE)

               Pasiūlymas

               TARYBOS SPRENDIMAS

               dėl pozicijos, kurios Europos Sąjungos vardu turi būti laikomasi Asociacijos taryboje, įsteigtoje Europos ir Viduržemio jūros regiono šalių susitarimu, įsteigiančiu asociaciją tarp Europos Bendrijų bei jų valstybių narių ir Izraelio Valstybės, dėl ES ir Izraelio veiksmų plano pratęsimo

               EUROPOS SĄJUNGOS TARYBA,

               atsižvelgdama į Sutartį dėl Europos Sąjungos veikimo, ypač į jos 217 straipsnį kartu su 218 straipsnio 9 dalimi,

               atsižvelgdama į Europos Komisijos pasiūlymą,

               kadangi:

               (1)Europos ir Viduržemio jūros regiono šalių susitarimas, įsteigiantis asociaciją tarp Europos Bendrijų bei jų valstybių narių ir Izraelio Valstybės, įsigaliojo 2000 m. birželio 1 d.;

               (2)pagal Europos ir Viduržemio jūros regiono šalių susitarimo 69 straipsnį Asociacijos taryba gali priimti sprendimus ir teikti atitinkamas rekomendacijas;

               (3)Asociacijos taryba taikydama rašytinę procedūrą turi priimti rekomendaciją dėl Europos Sąjungos ir Izraelio veiksmų plano pratęsimo;

               (4)tikslinga nustatyti poziciją, kurios Sąjungos vardu turi būti laikomasi Asociacijos taryboje, kadangi rekomendacija turės teisinę galią;

               (5)ES ir Izraelio veiksmų planą pratęsus trejais metais Šalims bus suteikta galimybė toliau bendradarbiauti artimiausiais metais, įskaitant galimas derybas dėl partnerystės prioritetų,

               PRIĖMĖ ŠĮ SPRENDIMĄ:

               1 straipsnis

               Pozicija, kurios Europos Sąjunga turi laikytis Asociacijos taryboje, įsteigtoje Europos ir Viduržemio jūros regiono šalių susitarimu, įsteigiančiu asociaciją tarp Europos Bendrijų bei jų valstybių narių ir Izraelio Valstybės, grindžiama prie šio sprendimo pridėtu Asociacijos tarybos rekomendacijos projektu.

               2 straipsnis

               Šis sprendimas skirtas Komisijai ir vyriausiajam įgaliotiniui.

               Priimta Briuselyje

                     Tarybos vardu

                     Pirmininkas

                     (1)

                        2014 m. spalio 7 d. Teisingumo Teismo sprendimas Vokietija prieš Tarybą, C-399/12, ECLI:EU:C:2014:2258, 61–64 punktai.

    ---documentbreak---

               EUROPOS KOMISIJA
            Briuselis, 2021 12 09
            COM(2021) 781 final

            PRIEDAS
            prie
            Pasiūlymo dėl TARYBOS SPRENDIMO
            dėl pozicijos, kurios Europos Sąjungos vardu turi būti laikomasi Asociacijos taryboje, įsteigtoje Europos ir Viduržemio jūros regiono šalių susitarimu, įsteigiančiu asociaciją tarp Europos Bendrijų bei jų valstybių narių ir Izraelio Valstybės, dėl ES ir Izraelio veiksmų plano pratęsimo

               PRIEDAS

                  ES IR IZRAELIO ASOCIACIJOS TARYBOS REKOMENDACIJA Nr. xxx, kuria patvirtinamas ES ir Izraelio veiksmų plano pratęsimas

               ES IR IZRAELIO ASOCIACIJOS TARYBA,

               atsižvelgdama į Europos ir Viduržemio jūros regiono šalių susitarimą, įsteigiantį asociaciją tarp Europos Bendrijų bei jų valstybių narių ir Izraelio Valstybės (toliau – Europos ir Viduržemio jūros regiono šalių susitarimas),

               kadangi:

               (1)Europos ir Viduržemio jūros regiono šalių susitarimas pasirašytas Briuselyje 1995 m. lapkričio 20 d. ir įsigaliojo 2000 m. birželio 1 d.;

               (2)pagal Europos ir Viduržemio jūros regiono šalių susitarimo 69 straipsnį Asociacijos tarybai suteikti įgaliojimai priimti sprendimus ir teikti atitinkamas rekomendacijas;

               (3)Asociacijos tarybos darbo tvarkos taisyklių 10 straipsnyje numatyta galimybė priimti sprendimus ar rekomendacijas rašytine procedūra tarp sesijų, jei Šalys taip susitaria;

               (4)ES ir Izraelio veiksmų planą pratęsus trejais metais Šalims bus suteikta galimybė toliau bendradarbiauti artimiausiais metais, įskaitant galimas derybas dėl partnerystės prioritetų,

               PRIĖMĖ ŠIĄ REKOMENDACIJĄ:

               1 straipsnis

               Asociacijos taryba, taikydama rašytinę procedūrą, rekomenduoja ES ir Izraelio veiksmų planą pratęsti trejais metais nuo pratęsimo patvirtinimo dienos.

               2 straipsnis

               Ši rekomendacija įsigalioja jos priėmimo dieną.

               Priimta xx [data]

               ES ir Izraelio asociacijos tarybos vardu

               Pirmininkas

               ***