               EUROPOS KOMISIJA
            Briuselis, 2016 05 26
            COM(2016) 304 final
            2016/0157(NLE)
            Pasiūlymas
            TARYBOS SPRENDIMAS
            kuriuo nustatoma pozicija, kurios Europos Sąjungos vardu turi būti laikomasi Jungtiniame komitete, įsteigtame pagal Europos Sąjungos ir Gruzijos susitarimą dėl vizų išdavimo tvarkos Gruzijos piliečiams supaprastinimo, dėl Susitarimo įgyvendinimo bendrųjų gairių priėmimo

               AIŠKINAMASIS MEMORANDUMAS

               1.PASIŪLYMO APLINKYBĖS

               •Pasiūlymo pagrindimas ir tikslai

               Europos Sąjungos ir Gruzijos susitarimas dėl vizų išdavimo supaprastinimo (toliau – Susitarimas)
                  1
                įsigaliojo 2011 m. kovo 1 d. Abipusiškumo pagrindu Susitarimu nustatytos teisiškai privalomos teisės ir prievolės, kurios reikalingos, kad būtų supaprastinama vizų išdavimo tvarka Gruzijos piliečiams. Susitarimo 12 straipsniu įsteigtas Jungtinis komitetas, kuriam pavesta stebėti, kaip įgyvendinamas Susitarimas.Jungtinis komitetas pažymėjo, kad reikia bendrų gairių, kuriomis būtų užtikrinama, kad Šengeno valstybių narių konsulatai visapusiškai suderintų Susitarimo įgyvendinimą ir išaiškintų Susitarimo ir susitariančiųjų šalių (toliau – Šalių) nuostatų, toliau taikomų Susitarime nepaminėtiems vizų klausimams, ryšį.

               Šios gairės nėra Susitarimo dalis ir nėra teisiškai privalomos. Vis dėlto diplomatinio ir konsulinio korpuso darbuotojams primygtinai rekomenduojama nuosekliai jomis vadovautis įgyvendinant Susitarimą.

               •Suderinamumas su toje pačioje politikos srityje galiojančiomis nuostatomis

               Jei tas pats klausimas reglamentuojamas ir Susitarimu, ir Vizų kodeksu, Susitarimas laikomas viršesniu.

               Vizų kodekso
                  2
                nuostatos taikomos visiems Susitarime nenumatytiems klausimams, pavyzdžiui, už prašymo išduoti vizą nagrinėjimą atsakingos Šengeno valstybės narės nustatymui, atsisakymo išduoti vizą pagrindimui, teisei apskųsti neigiamą sprendimą ar asmeninio pokalbio su prašytoju bendrosioms taisyklėms.

               Susitarime nenumatytiems klausimams, tokiems, kaip kelionės dokumentų pripažinimui, atsisakymui išduoti vizą, pragyvenimui pakankamų lėšų įrodymui ir draudimui įvažiuoti bei išsiuntimo priemonėms, taip pat taikomos Šengeno taisyklės ir kai tinkama – nacionalinė teisė.

               Pagal Susitarimo 2 straipsnio 1 dalį, Susitarime nustatytas vizų režimo supaprastinamas Gruzijos piliečiams taikomas tik tais atvejais, kai jiems taikomas vizų režimas pagal Reglamentą 539/2001
                  3
               . Jei Gruzija būtų perkelta į Reglamento 539/2001 II priedo sąrašą šalių, kurių piliečiams netaikomas vizos reikalavimas, Susitarimas nebebūtų taikomas. Tačiau kadangi ši išimtis bus taikoma tik biometrinių pasų turėtojams (išimtis bus konkrečiai nurodyta II priedo išnašoje), Susitarimas ir toliau bus taikomas nebiometrinius pasus turintiems Gruzijos piliečiams.

               2.TEISINIAI PASIŪLYMO ASPEKTAI

               Gairėse, kurias patvirtins Jungtinis komitetas priėmus ES poziciją šio pasiūlymo pagrindu, bus smulkiai paaiškintos Susitarimo nuostatos, siekiant tinkamo ir visapusiškai suderinto jų įgyvendinimo.

               Gairėse bus atsižvelgiama į Vizų kodeksą ir kitus ES vizų politikos srities teisės aktus. Jų paskirtis – užtikrinti, kad valstybių narių konsuliniai darbuotojai įgyvendindami Susitarimą laikytųsi ES vizų srities acquis.

               3.KONSULTACIJŲ REZULTATAI IR POVEIKIO VERTINIMAS

               Komisija aptarė šių gairių projektą su atsakingomis Gruzijos institucijomis 2011 m. birželio 1 d., 2011 m. lapkričio 24 d., 2012 m. vasario 13 d., 2013 m. vasario 26–27 d., 2014 m. birželio 4 d. ir 2015 m. spalio 13 d. Jungtinio komiteto posėdžiuose, taip pat elektroniniais Šalių laiškais tarp Jungtinio komiteto posėdžių. Prieš pasiekiant abipusiškai naudingą kompromisą abiems šalims reikėjo giliau išanalizuoti kelis svarbius klausimus, visų pirma žurnalistų ir vežėjo profesinių organizacijų klausimą (žr. gairių 2.2.1 skyriaus e ir k punktus).

               Dėl prie šio Tarybos sprendimo pasiūlymo priedo pridedamo gairių projekto konsultuotasi su valstybėmis narėmis, bendradarbiaujant Šengeno klausimais vietos lygmeniu Tbilisyje ir Vizų darbo grupe (paskutinė konsultacija įvyko 2015 m. lapkričio 20 d.) Galutinę gairių versiją patvirtino jungtinis komitetas šeštajame posėdyje, surengtame 2015 m. spalio 13 d.

               4.POVEIKIS BIUDŽETUI

                  Šis pasiūlymas neturi poveikio ES biudžetui.

               2016/0157 (NLE)

               Pasiūlymas

               TARYBOS SPRENDIMAS

               kuriuo nustatoma pozicija, kurios Europos Sąjungos vardu turi būti laikomasi Jungtiniame komitete, įsteigtame pagal Europos Sąjungos ir Gruzijos susitarimą dėl vizų išdavimo tvarkos Gruzijos piliečiams supaprastinimo, dėl Susitarimo įgyvendinimo bendrųjų gairių priėmimo

               EUROPOS SĄJUNGOS TARYBA,

               atsižvelgdama į Sutartį dėl Europos Sąjungos veikimo, ypač į jos 77 straipsnio 2 dalies a punktą kartu su 218 straipsnio 9 dalimi,

               atsižvelgdama į Europos Komisijos pasiūlymą,

               kadangi:

               1) Europos Sąjungos ir Gruzijos susitarimo dėl trumpalaikių vizų išdavimo Gruzijos piliečiams tvarkos supaprastinimo (toliau – Susitarimas) 12 straipsniu įsteigiamas Jungtinis komitetas. Jame visų pirma numatyta, kad Jungtinis komitetas turi visų pirma prižiūrėti, kaip įgyvendinamas Susitarimas;

               2) Vizų kodeksu (Europos Parlamento ir Tarybos reglamentu (EB) Nr. 810/2009) nustatyta tvarka ir sąlygos, susijusios su vizų išdavimu, siekiant vykti tranzitu per valstybių narių teritoriją arba būti joje ne ilgiau kaip 90 dienų per bet kurį 180 dienų laikotarpį;

               3) reikia parengti bendrąsias gaires, siekiant užtikrinti, kad valstybių narių konsulatai visiškai darniai įgyvendintų Susitarimą, ir paaiškinti ryšį tarp Susitarimo nuostatų ir susitariančiųjų šalių nuostatų, toliau taikomų su vizomis susijusiems klausimams, nepatenkantiems į Susitarimo taikymo sritį;

               4) tikslinga nustatyti poziciją, kurios Sąjungos vardu turi būti laikomasi jungtiniame komitete dėl Susitarimo įgyvendinimo bendrųjų gairių priėmimo;

               5) šis sprendimas yra Šengeno acquis nuostatų, kurias įgyvendinant Jungtinė Karalystė nedalyvauja pagal 2000 m. gegužės 29 d. Tarybos sprendimą 2000/365/EB dėl Jungtinės Didžiosios Britanijos ir Šiaurės Airijos Karalystės prašymo dalyvauti įgyvendinant kai kurias Šengeno acquis nuostatas, plėtojimas
                  4
               . Todėl Jungtinė Karalystė nedalyvauja priimant šį sprendimą, jis nėra jai privalomas ir ji neprivalo jo taikyti.

               6) Šiuo sprendimu plėtojamos Šengeno acquis nuostatos, kurias įgyvendinant Airija pagal 2002 m. vasario 28 d. Tarybos sprendimą 2002/192/EB dėl Airijos prašymo dalyvauti įgyvendinant kai kurias Šengeno acquis nuostatas
                  5
                nedalyvauja. Todėl Airija nedalyvauja priimant šį sprendimą ir jis nėra jai privalomas ar taikomas;

               7) pagal prie Europos Sąjungos sutarties ir Sutarties dėl Europos Sąjungos veikimo pridėto Protokolo Nr. 22 dėl Danijos pozicijos 1 ir 2 straipsnius Danija nedalyvauja priimant šį sprendimą ir jis nėra jai privalomas ar taikomas;

               PRIĖMĖ ŠĮ SPRENDIMĄ:

               1 straipsnis

               Pozicija, kurios Sąjungos vardu turi būti laikomasi Jungtiniame komitete, įsteigtame pagal Europos Sąjungos ir Gruzijos susitarimo dėl vizų išdavimo tvarkos supaprastinimo 12 straipsnį, dėl Susitarimo įgyvendinimo bendrųjų gairių priėmimo grindžiama prie šio sprendimo pridedamu Jungtinio komiteto sprendimo projektu.

               2 straipsnis

               Šis sprendimas įsigalioja jo priėmimo dieną.

               Priimta Briuselyje

                     Tarybos vardu

                     Pirmininkas

                     (1)
                  OL L 52, 2011 2 25, p. 34–44.

                     (2)
                  2009 m. liepos 13 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentas (EB) Nr. 810/2009, nustatantis Bendrijos vizų kodeksą (Vizų kodeksas), (OL L 243, 2009 9 15, p. 1).

                     (3)
                  2001 m. kovo 15 d. Tarybos reglamentas (EB) Nr. 539/2001, nustatantis trečiųjų šalių, kurių piliečiai, kirsdami išorines sienas, privalo turėti vizas, ir trečiųjų šalių, kurių piliečiams toks reikalavimas netaikomas, sąrašus (OL L 81, 2001 3 21, p. 1).

                     (4)
                  2000 m. gegužės 29 d. Tarybos sprendimas 2000/365/EB dėl Jungtinės Didžiosios Britanijos ir Šiaurės Airijos Karalystės prašymo dalyvauti įgyvendinant kai kurias Šengeno acquis nuostatas (OL L 131, 2000 6 1, p. 43–47).

                     (5)
                  2002 m. vasario 28 d. Tarybos sprendimas 2002/192/EB dėl Airijos prašymo dalyvauti įgyvendinant kai kurias Šengeno acquis nuostatas (OL L 64, 2002 3 7, p. 20–23).

    ---documentbreak---

               EUROPOS KOMISIJA
            Briuselis, 2016 05 26
            COM(2016) 304 final
            PRIEDAS
            prie
            Pasiūlymo dėl TARYBOS SPRENDIMO
            kuriuo nustatoma pozicija, kurios Europos Sąjungos vardu turi būti laikomasi Jungtiniame komitete, įsteigtame pagal Europos Sąjungos ir Gruzijos susitarimą dėl vizų išdavimo tvarkos supaprastinimo, dėl Susitarimo įgyvendinimo bendrųjų gairių priėmimo

               PRIEDAS

               prie

               Pasiūlymo dėl TARYBOS SPRENDIMO

               kuriuo nustatoma pozicija, kurios Europos Sąjungos vardu turi būti laikomasi Jungtiniame komitete, įsteigtame pagal Europos Sąjungos ir Gruzijos susitarimą dėl vizų išdavimo tvarkos supaprastinimo, dėl Susitarimo įgyvendinimo bendrųjų gairių priėmimo

               EUROPOS SĄJUNGOS IR GRUZIJOS SUSITARIMU DĖL TRUMPALAIKIŲ VIZŲ IŠDAVIMO     GRUZIJOS PILIEČIAMS TVARKOS SUPAPRASTINIMO

               ĮKURTO

               JUNGTINIO KOMITETO

               SPRENDIMO Nr... /201..

               PROJEKTAS

               ...

               dėl Susitarimo įgyvendinimo bendrųjų gairių priėmimo

               JUNGTINIS KOMITETAS,

               atsižvelgdamas į Europos Sąjungos ir Gruzijos susitarimą dėl trumpalaikių vizų išdavimo Gruzijos piliečiams tvarkos supaprastinimo (toliau – Susitarimas), ypač į jo 12 straipsnį,

               kadangi Susitarimas įsigaliojo 2011 m. kovo 1 d.,

               NUSPRENDĖ:

               1 straipsnis

               Europos Sąjungos ir Gruzijos susitarimo dėl vizų išdavimo tvarkos supaprastinimo įgyvendinimo bendrosios gairės nustatytos šio sprendimo priede.

               2 straipsnis

               Šis sprendimas įsigalioja jo priėmimo dieną.

               Priimta …

               Europos Sąjungos vardu

                      Gruzijos vardu

                  PROJEKTAS

                  EUROPOS SĄJUNGOS IR GRUZIJOS SUSITARIMO

                  DĖL VIZŲ IŠDAVIMO TVARKOS SUPAPRASTINIMO

                  ĮGYVENDINIMO

                  GAIRĖS

               Europos Sąjungos ir Gruzijos susitarimo dėl vizų išdavimo tvarkos supaprastinimo, kuris įsigaliojo 2011 m. kovo 1 d., tikslas – abipusiškumo pagrindu supaprastinti vizų išdavimo Gruzijos piliečiams, kai numatomo buvimo trukmė – ne ilgesnė kaip 90 dienų per 180 dienų laikotarpį, tvarką.

               Siekiant supaprastinti vizų išdavimo Gruzijos piliečiams tvarką, Susitarime abipusiškumo pagrindu nustatytos teisiškai privalomos teisės ir prievolės.

               Šiomis gairėmis, kurias turi priimti Susitarimo 12 straipsniu įsteigtas Jungtinis komitetas (toliau – Jungtinis komitetas), siekiama užtikrinti, kad valstybių narių diplomatinės atstovybės ir konsulinės įstaigos darniai įgyvendintų Susitarimo nuostatas. Gairės nėra Susitarimo dalis ir todėl nėra teisiškai privalomos. Vis dėlto diplomatinio ir konsulinio korpuso darbuotojams primygtinai rekomenduojama nuosekliai jomis vadovautis įgyvendinant Susitarimo nuostatas.

               Ketinama šias gaires atnaujinti, atsižvelgiant į patirtį, įgytą įgyvendinant Susitarimą; už jų atnaujinimą atsakingas Jungtinis komitetas.

               Siekiant užtikrinti nuolatinį ir darnų Susitarimo įgyvendinimą ir laikantis Jungtinio vizų režimo supaprastinimo komiteto tvarkos taisyklių, Šalys susitarė tarp oficialių Jungtinio komiteto posėdžių palaikyti neformalius ryšius, siekiant išspręsti skubius klausimus. Išsamios ataskaitos dėl šių klausimų ir neformalių susitikimų bus pateiktos kitame Jungtinio vizų režimo supaprastinimo komiteto posėdyje.

               I. BENDRIEJI KLAUSIMAI

               1.1. Tikslas ir taikymo sritis

               Susitarimo 1 straipsnio 1 dalyje nurodyta: „Šiuo Susitarimu siekiama supaprastinti vizų ne ilgesniam kaip 90 dienų per 180 dienų buvimo laikotarpiui išdavimo tvarką Gruzijos piliečiams“.

               Susitarimas taikomas visiems Gruzijos piliečiams, teikiantiems prašymą išduoti trumpalaikę vizą, neatsižvelgiant į tai, kurioje šalyje jie gyvena.

               Susitarimas netaikomas asmenims be pilietybės, turintiems leidimą gyventi Gruzijoje. Šios kategorijos asmenims taikomos įprastos ES vizų acquis taisyklės.

               Susitarimo 1 straipsnio 2 dalyje nurodyta: „Jei Gruzija vėl imtų taikyti vizų režimą visų valstybių narių piliečiams ar tam tikrų kategorijų visų valstybių narių piliečiams, Gruzijos piliečiams pagal šį Susitarimą taikomos tokios pačios lengvatos automatiškai abipusiškumo principu būtų taikomos ir atitinkamiems Sąjungos piliečiams“.

               Nuo 2006 m. birželio 1 d. visiems ES piliečiams ir asmenims be pilietybės, turintiems leidimą gyventi ES valstybėje narėje, taikomas bevizis režimas vykstant į Gruziją ne ilgesniam kaip 90 dienų laikotarpiui per 180 dienų laikotarpį arba vykstant tranzitu per Gruzijos teritoriją.

               Siekdama išvengti Gruzijos diskriminacinio požiūrio vienos ar daugiau ES valstybių narių arba tam tikrų kategorijų piliečių atžvilgiu, prie Susitarimo pridėtoje deklaracijoje Europos Sąjunga paskelbė apie savo ketinimą sustabdyti susitarimo taikymą, jei Gruzija vėl imtų taikyti vizų išdavimą vienos ar daugiau ES valstybių narių arba tam tikrų kategorijų piliečiams.

               1.2. Susitarimo taikymo sritis.

               Susitarimo 2 straipsnyje nurodyta:

               „1.
                     Šiuo Susitarimu numatomas vizų režimo supaprastinimas Gruzijos piliečiams taikomas tik tais atvejais, kai jiems taikomas vizų režimas pagal Sąjungos arba valstybių narių įstatymus ir kitus teisės aktus, šį Susitarimą arba kitus tarptautinius susitarimus.

               2.
                     Šiame Susitarime nenumatytiems klausimams, pvz., atsisakymui išduoti vizą, kelionės dokumentų pripažinimui, pragyvenimui pakankamų lėšų įrodymui ir draudimui įvažiuoti bei išsiuntimo priemonėms, bus taikoma Gruzijos arba valstybių narių nacionalinė teisė arba Sąjungos teisė.“.

               Nedarant poveikio jo 10 straipsniui (kuriuo nuo vizos reikalavimo atleisti Gruzijos diplomatinių pasų turėtojai), Susitarimas neturi įtakos galiojančioms vizos reikalavimo ir jo netaikymo taisyklėms.

               Pavyzdžiui, Tarybos reglamento Nr. 539/2001
                  1
                4 straipsniu valstybėms narėms leidžiama numatyti vizos reikalavimo išimtis, be kitų kategorijų, civilinio oro ir jūrų transporto įguloms. Atitinkamai 2008 m. gruodžio 13 d. ir 2011 m. kovo 7 d. įsigaliojus Šveicarijos ir Lichtenšteino prisijungimui prie Šengeno erdvės, Šveicarijos ir Lichtenšteino išduoti leidimai gyventi pripažįstami lygiaverčiais tranzitinėms ir trumpalaikėms Šengeno vizoms.

               Vizų kodeksas
                  2
                taikomas visiems šiame Susitarime nenumatytiems klausimams, pavyzdžiui, už prašymo išduoti vizą nagrinėjimą atsakingos Šengeno valstybės narės nustatymui, atsisakymo išduoti vizą pagrindimui, teisei apskųsti neigiamą sprendimą arba bendrai asmeninio pokalbio su vizos prašymą pateikusiu asmeniu taisyklei.. Be to, visiems šiame Susitarime nenumatytiems klausimams, kaip antai kelionės dokumentų pripažinimui, pragyvenimui pakankamų lėšų įrodymui ir atsisakymui leisti atvykti į valstybių narių teritoriją bei išsiuntimo priemonėms, ir toliau bus taikomos Šengeno taisyklės ir, kai tinkama, nacionalinės teisės aktai. Atsižvelgiant į tai, būtina pateikti tikslesnės informacijos apie šiuos klausimus (taip pat žr. Bendrą deklaraciją dėl informacijos apie trumpalaikių vizų išdavimo tvarką bei dokumentų, reikalingų teikiant prašymą išduoti trumpalaikes vizas, suderinimo).

               Net jeigu tenkinamos Susitarime numatytos sąlygos, pavyzdžiui, prašymą išduoti vizą pateikiantis asmuo pateikia 4 straipsnyje nurodytoms keliautojų kategorijoms nustatytą kelionės tikslą patvirtinantį dokumentą, gali būti atsisakyta išduoti vizą, jeigu netenkinamos Europos Parlamento ir Tarybos Reglamento (EB) Nr. 562/2006 (Šengeno sienų kodekso
                  3
               ) 5 straipsnyje nustatytos sąlygos, t. y. asmuo neturi galiojančio kelionės dokumento, dėl jo paskelbtas perspėjimas SIS, asmuo laikomas keliančiu pavojų viešajai tvarkai, vidaus saugumui ir kt.

               Galima taikyti ir kitas pagal Vizų kodeksą leidžiamas lanksčias vizų išdavimo sąlygas. Pavyzdžiui, daugkartinės ilgalaikės vizos, galiojančios iki penkerių metų, gali būti išduotos asmenims, kurie nepriklauso Susitarimo 5 straipsnyje nustatytoms asmenų kategorijoms, jeigu tenkinamos Vizų kodekse (24 straipsnyje) numatytos sąlygos. Taip pat bus toliau taikomos kodekso nuostatos, kuriomis leidžiama neimti vizos mokesčio arba jį sumažinti (žr. Vizų kodekso 16 straipsnio 5 ir 6 dalys).

               1.3.
                     Vizų rūšys, kurios patenka į Susitarimo taikymo sritį.

               Susitarimo 3 straipsnio d dalyje pateikiama apibrėžtis: „viza– valstybės narės išduotas leidimas vykti tranzitu per valstybių narių teritoriją arba numatomam buvimui joje, kurio bendra trukmė neviršija 90 dienų per bet kurį 180 dienų laikotarpį nuo pirmo atvykimo į valstybių narių teritoriją dienos“.

               Susitarime numatyta supaprastinta tvarka taikoma ir bendrosioms, ir riboto teritorinio galiojimo – tranzitinėms ar trumpalaikėms – vizoms (RTG).

               1.4. Viza nustatyto leidžiamo buvimo trukmės apskaičiavimas, visų pirma šešių mėnesių laikotarpio nustatymo būdas

               Neseniai pakeitus Šengeno sienų kodeksą
                  4
                iš naujo apibrėžta trumpalaikio buvimo sąvoka. Dabartinė apibrėžtis suformuluota taip: „90 dienų per bet kurį 180 dienų laikotarpį, kai laikoma, kad kiekviena tokio buvimo diena įeina į 180 dienų laikotarpį“.

               Atvykimo diena bus laikoma pirma buvimo valstybių narių teritorijoje diena, o išvykimo diena – paskutinė buvimo valstybių narių teritorijoje diena. Sąvoka „bet kuris“ reiškia, kad taikomas „slenkantis“ 180 dienų ataskaitinis laikotarpis, kai atsižvelgiama į kiekvieną buvimo dieną per praėjusį 180 dienų laikotarpį, siekiant patikrinti, ar ir toliau tenkinamas 90 dienų per 180 dienų laikotarpį reikalavimas. Tai reiškia, kad nebūnant šalyje nepertraukiamą 90 dienų laikotarpį leidžiamas naujas iki 90 dienų nepertraukiamo buvimo laikotarpis.

               Apibrėžtis įsigaliojo 2013 m. spalio 18 d.

               Toliau pateikiamas buvimo trukmės apskaičiavimo pagal naująją apibrėžtį pavyzdys.

               Asmuo, turintis daugkartinę vizą vieniems metams (2010 04 18–2015 04 18), pirmą kartą į šalį atvyksta 2010 m. balandžio 19 d. ir joje būna 3 dienas. Paskui jis dar kartą atvyksta 2010 m. birželio 18 d. ir būna 86 dienas. Kokia yra padėtis konkrečiomis datomis? Kada šiam asmeniui bus vėl leista atvykti?

               2010 m. rugsėjo 11 d.: per praėjusias 180 dienų (2010 03 16–2014 09 11) asmuo šalyje buvo 3 dienas (2010 04 19–21) ir 86 dienas (2010 06 18–2010 09 11) = 89 dienos = leidžiamas buvimo šalyje laikotarpis neviršytas. Asmuo šalyje gali būti dar 1 dieną.

               Nuo 2010 m. spalio 16 d.: asmuo gali atvykti ir būti dar 3 dienas (2010 m. spalio 16 d. buvimo nuo 2010 m. balandžio 19 d. laikotarpis nebeaktualus (nepatenka į 180 dienų laikotarpį); 2010 m. spalio 17 d. buvimo nuo 2010 m. balandžio 20 d. laikotarpis nebeaktualus (nepatenka į 180 dienų buvimo ir pan.).

               Nuo 2010 m. gruodžio 15 d.: asmuo gali atvykti ir būti dar 86 dienas (2010 m. gruodžio 15 d. buvimo nuo 2010 m. birželio 18 d. laikotarpis nebeaktualus (nepatenka į 180 dienų laikotarpį); 2010 m. gruodžio 16 d. buvimo nuo 2010 m. birželio 19 d. laikotarpis nebeaktualus ir pan.).

               1.5.
                     Padėtis, susijusi su 2004 m. ir 2007 m. į Europos Sąjungą įstojusiomis valstybėmis narėmis, kurios taiko dar ne visas Šengeno acquis nuostatas, valstybėmis narėmis, kurios nedalyvauja vykdant ES bendrąją vizų politiką, ir asocijuotosiomis šalimis.

               Tik Bulgarija, Kroatija, Kipras ir Rumunija taiko dar ne visas Šengeno acquis nuostatas. Šios šalys ir toliau išduos nacionalines vizas, galiojančias tik jų teritorijoje. Šioms valstybėms narėms visiškai įgyvendinus Šengeno acquis, jos ir toliau taikys Susitarimą.

               Visiems klausimams, nepatenkantiems į Susitarimo taikymo sritį, nacionalinė teisė bus taikoma iki tos dienos, kai šios valstybės narės visiškai įgyvendins Šengeno acquis. Nuo tos dienos klausimams, kurie nereglamentuojami Susitarimu, galios Šengeno taisyklės ir (arba) nacionalinė teisė.

               Bulgarijai, Kroatijai, Kiprui ir Rumunijai leidžiama pripažinti leidimus gyventi, D kategorijos vizas ir Šengeno valstybių bei asocijuotųjų šalių išduotas trumpalaikes vizas trumpalaikiam buvimui jų teritorijoje
                  5
               .

               Pagal Konvencijos dėl 1985 m. birželio 14 d. Šengeno susitarimo dėl laipsniško bendrų sienų kontrolės panaikinimo įgyvendinimo 21 straipsnį visos Šengeno valstybės turi pripažinti, kad viena kitos išduotos ilgalaikės vizos arba leidimai gyventi galioja trumpalaikiam buvimui viena kitos teritorijoje. Šengeno valstybės narės ir asocijuotosios šalys abipusiai pripažįsta viena kitos išduotus leidimus gyventi, D kategorijos vizas bei trumpalaikes vizas, reikalingas atvykimui ir trumpam buvimui.

               Susitarimas netaikomas Danijai, Airijai ir Jungtinei Karalystei, tačiau prie jo pridėtos bendros deklaracijos, kuriose išreikštas tų valstybių narių pageidavimas sudaryti dvišalius susitarimus su Gruzija dėl vizų išdavimo tvarkos supaprastinimo.

               Nors Islandija, Norvegija, Šveicarija ir Lichtenšteinas yra asocijuotosios Šengeno susitarimo šalys, joms Susitarimas netaikomas.

               1.6.
                     Susitarimas/dvišaliai susitarimai.

               Susitarimo 13 straipsnyje nurodoma, kad „Nuo įsigaliojimo dienos šio Susitarimo nuostatos yra viršesnės už visų dvišalių arba daugiašalių sutarčių ar susitarimų, sudarytų tarp atskirų valstybių narių ir Gruzijos, nuostatas tiek, kiek šių sutarčių ar susitarimų nuostatos apima klausimus, reglamentuojamus šiuo Susitarimu.“.

               Nuo Susitarimo įsigaliojimo dienos valstybių narių ir Gruzijos dvišalių susitarimų nuostatos dėl klausimų, kurie nepatenka į Susitarimo taikymo sritį, nustojo galioti. Pagal Sąjungos teisę valstybės narės turi imtis būtinų priemonių, kad pašalintų savo dvišalių susitarimų ir Susitarimo nesuderinamumą.

               Jeigu valstybė narė sudarė dvišalį susitarimą arba sutartį su Gruzija dėl klausimų, kurie nepatenka į Susitarimo taikymo sritį, pavyzdžiui, dėl galimybės netaikyti vizos reikalavimo tarnybinių pasų turėtojams, įsigaliojus Europos Sąjungos susitarimui dėl vizų išdavimo tvarkos supaprastinimo ši išimtis būtų taikoma toliau.

               Dvišalius susitarimus su Gruzija, kuriuose numatyta netaikyti vizos reikalavimo tarnybinių pasų turėtojams, yra sudariusios šios valstybės: Bulgarija, Kipras, Vengrija, Latvija, Rumunija ir Slovakija.

               Valstybės narės tarnybinių pasų turėtojams taikoma vizų režimo išimtis galioja tik kelionėms šios valstybės narės teritorijoje, bet ne kelionėms į kitas Šengeno erdvei priklausančias valstybes nares.

               1.7. Bendroji deklaracija dėl informacijos apie trumpalaikių vizų išdavimo tvarkos ir dokumentų, reikalingų tiekiant prašymą išduoti trumpalaikę visą, suvienodinimo

               Prie Susitarimo pridedama Jungtinė deklaracija dėl šalių įsipareigojimų šalys teikti nuoseklią ir vienodą informacija Gruzijos piliečiams dėl galimybės naudotis valstybių narių diplomatinių atstovybių ir konsulinių įstaigų paslaugomis, prašymų išduoti vizą pateikimo procedūros bei sąlygų ir išduotų vizų galiojimo. Ši informacija pateikiama ES delegacijos Gruzijoje interneto svetainėje adresu

                  http://www.eeas.europa.eu/delegations/georgia/travel_eu/visa/index_en.htm

               .

               Vizų kodekso 47 straipsnyje nustatyta ES valstybių narių centrinės valdžios institucijų ir konsulatų prievolė pateikti plačiajai visuomenei visą atitinkamą informaciją, susijusią su prašymu išduoti vizą.

               Diplomatinių atstovybių ir konsulinių įstaigų prašoma kuo plačiau skleisti šią informaciją (skelbimų lentose, lankstinukuose, interneto svetainėse ir kt.), taip pat skleisti tikslią informaciją apie vizų išdavimo sąlygas, valstybių narių atstovybes Gruzijoje ir reikalaujamų patvirtinamųjų dokumentų sąrašą.

               1.8. EUROPOS SĄJUNGOS IR GRUZIJOS SUSITARIMO DĖL VIZŲ IŠDAVIMO TVARKOS SUPAPRASTINIMO ĮGYVENDINIMO BENDROSIOS GAIRĖS

               Siekdama, kad Gruzijos piliečiai būtų tinkamai informuoti apie Susitarimo naudą ir ES diplomatines ir konsulines įstaigas, kurioms galima teikti prašymą išduoti vizą, Gruzijos Užsienio reikalų ministerija sukūrė specialią nuorodą, pagal kurią galima rasti šią informaciją. Interneto svetainės adresas:

                  http://mfa.gov.ge/index.php?lang_id=GEO&sec_id=95&info_id=13448

               II. SU KONKREČIOMIS NUOSTATOMIS SUSIJUSIOS GAIRĖS

               2.1.
                     Visiems prašymą išduoti vizą pateikiantiems asmenims galiojančios naujos taisyklės

               Svarbu. Primenama, kad toliau nurodytos sąlygos, susijusios su vizos mokesčiu, prašymų išduoti vizą tvarkymo procedūrų trukme ir vizos galiojimo trukmės pratęsimu išskirtinėmis aplinkybėmis, taikomos visiems piliečiams, kurie pateikia prašymą išduoti vizą, įskaitant, pvz., turistus.

               2.1.1.
                     Vizos mokestis

               Susitarimo 6 straipsnio 1 dalyje nurodyta:

               „1.Gruzijos piliečių prašymų išduoti vizą tvarkymo mokestis yra 35 EUR.“.

               Pagal 6 straipsnio 1 dalį, prašymų išduoti vizą tvarkymo mokestis yra 35 EUR. Šis mokestis taikomas visiems Gruzijos piliečiams, pateikusiems prašymą išduoti vizą (įskaitant turistus) ir susijęs su trumpalaikėmis vizomis nepriklausomai nuo įvažiavimų skaičiaus.

               Susitarimo 6 straipsnio 2 dalyje nurodyta:

               „2.
                     Kai valstybės narės bendradarbiauja su išorės paslaugų teikėju, gali būti imamas mokestis už papildomas paslaugas. Mokestis už paslaugas yra proporcingas išorės paslaugų teikėjo išlaidoms, patirtoms teikiant paslaugą, ir neviršija 30 EUR. Atitinkamai (-oms) valstybei (-ėms) narei (-ėms) išsaugoma galimybė visiems prašymą išduoti vizą pateikiantiems asmenims leisti tiesiogiai teikti prašymus jos (jų) konsulatuose.“.

               Vizų kodekso 43 straipsnyje pateikiama išsami informacija apie bendradarbiavimo su išorės paslaugų teikėjais būdus ir jų užduotis.

               Susitarimo 6 straipsnio 3 dalyje nurodyta:

               „3.
                     Nuo prašymo išduoti vizą tvarkymo mokesčio atleidžiami šių kategorijų piliečiai:

               a)
                     pensininkai;“ (N.B. Kad iš šios kategorijos asmenų vizos mokestis nebūtų imamas, prašymą išduoti vizą pateikiantys asmenys turi pateikti dokumentą, patvirtinantį jų amžių. Toks atleidimas nuo mokesčio yra nepagrįstas tais atvejais, kai kelionės tikslas yra apmokama veikla)

               „b)
                     vaikai iki 12 metų;“ (N. B. Kad iš šios kategorijos asmenų vizos mokestis nebūtų imamas, prašymą išduoti vizą pateikiantys asmenys turi pateikti dokumentą, patvirtinantį jų amžių);

               „c)
                     nacionalinių ir regioninių Vyriausybių, Konstitucinio ir Aukščiausiojo teismo nariai, jeigu jiems šiuo Susitarimu nėra nustatytas bevizis režimas;“ (N.B. Kad iš jų vizos mokestis nebūtų imamas, prašymą išduoti vizą pateikiantys asmenys turi pateikti Gruzijos valdžios institucijų dokumentą, patvirtinantį jų pareigas);

               „d)
                     neįgalieji asmenys ir, jei reikia, juos lydintis asmuo;“. (N.B. Kad vizos mokestis nebūtų imamas, abu prašymus išduoti vizą pateikiantys asmenys turėtų pateikti dokumentus, patvirtinančius, kad jie priklauso šiai kategorijai.)

               Kad prašymą išduoti vizą pateikiantys asmenys galėtų nemokėti vizos mokesčio, jie turi pateikti Gruzijos sveikatos, darbo ir socialinių reikalų ministerijos išduotą „Gruzijos neįgaliojo pažymėjimą“  (pirmos ar antros kategorijos) arba valstybinės ar privačios ligoninės ar klinikos pažymą. Tais atvejais, kai prašymą pateikiančio asmens negalia akivaizdi (aklasis, be kojos), pakanka vizą išduodančios konsulinės įstaigos vizualaus pripažinimo. Iš principo lydinčių asmenų nereikalaujama pateikti papildomus dokumentus.

               Pagrįstais atvejais prašymą gali pateikti neįgaliojo atstovas ar globėjas.

               „e)
                     artimi giminaičiai – sutuoktiniai, vaikai (įskaitant įvaikius), tėvai (įskaitant globėjus), seneliai ir vaikaičiai, – lankantys Gruzijos piliečius, teisėtai gyvenančius valstybių narių teritorijoje;“.

               Šia dalimi reglamentuojama  Gruzijos piliečių artimų giminaičių, vykstančių į valstybes nares aplankyti teisėtai gyvenančius valstybėse narėse Gruzijos piliečius, padėtis.

               „f)
                     oficialių delegacijų nariai, kurie pagal oficialų Gruzijai adresuotą kvietimą turi dalyvauti susitikimuose, konsultacijose, derybose arba mainų programose, taip pat renginiuose, kuriuos valstybių narių teritorijoje organizuoja tarpvyriausybinės organizacijos;

               g)
                     mokiniai, studentai, aukštesnės studijų pakopos studentai ir lydintieji mokytojai, kurie vyksta studijų arba mokymosi tikslais, įskaitant mainų programas ir kitokią su mokyklomis susijusią veiklą;

               h)
                      žurnalistai ir juos lydintys akredituotieji asmenys, atliekantys profesines pareigas;“. (N.B. Kad iš šios kategorijos asmenų vizos mokestis nebūtų imamas, prašymą išduoti vizą pateikiantys asmenys turi pateikti dokumentą, patvirtinantį, kad jie yra profesionalios žurnalistikos ir žiniasklaidos organizacijų nariai – sąsaja su Susitarimo 4 straipsniu);

               „i)
                     tarptautinių jaunimo sporto renginių dalyviai ir juos lydintys asmenys;“ (N.B. Sirgaliai nebus laikomi lydinčiais asmenimis);

               „j)
                     pilietinės visuomenės organizacijų atstovai, kurie vyksta mokymosi, seminarų, konferencijų tikslais, įskaitant mainų programas;

               k)
                     mokslo, kultūros ir meno veikloje, įskaitant universitetų ir kitokias mainų programas, dalyvaujantys asmenys;

               l)
                     asmenys, pateikę dokumentus, įrodančius jų kelionės būtinybę dėl humanitarinių priežasčių, įskaitant skubios medicininės pagalbos gavimą, ir tokį asmenį lydintis asmuo arba asmenys, vykstantys į artimo giminaičio laidotuves arba norintys aplankyti sunkiai sergantį artimą giminaitį.“.

               Iš pirmiau nurodytų kategorijų asmenų neimamas mokestis. Be to, mokestis taip pat netaikomas pagal Vizų kodekso 16 straipsnio 4 dalį.

               Vizų kodekso 16 straipsnio 6 dalyje nustatyta: „Atskirais atvejais mokėtina vizos mokesčio suma gali būti neimama arba sumažinama, kai šia priemone skatinami kultūriniai ar sportiniai interesai bei interesai užsienio politikos bei vystymosi politikos srityse, kitose esminių visuomeninės svarbos interesų srityse arba dėl humanitarinių priežasčių“.

               Vizų kodekso 16 straipsnio 7 dalyje nustatyta, kad vizos mokestis mokamas eurais, trečiosios šalies, kurioje pateikiamas prašymas, nacionaline valiuta arba paprastai naudojama valiuta ir nėra grąžinamas, išskyrus atvejus, kai prašymas yra nepriimtinas arba konsulatas nėra kompetentingas.

               Kai mokestis imamas ne eurais, o kita valiuta, ta valiuta imamo mokesčio suma nustatoma ir reguliariai peržiūrima taikant Europos centrinio banko nustatytą bazinį euro keitimo kursą. Imamas mokestis gali būti apvalinamas ir konsulatai pagal bendradarbiavimo Šengeno klausimais vietos lygiu susitarimus užtikrina, kad jų imami mokesčiai būtų panašūs.

               Siekiant išvengti neatitikimų, dėl kurių galėtų atsirasti vizų prekyba, valstybės narės turėtų numatyti vienodą vizos mokestį visiems vizos prašymą pateikusiems Gruzijos piliečiams, mokantiems užsienio valiuta.

               Vizos prašymą pateikusiems Gruzijos piliečiams bus išduotas sumokėto vizos mokesčio kvitas pagal Vizų kodekso 16 straipsnio 8 dalį.

               2.1.2.
                     Prašymo išduoti vizą nagrinėjimo trukmė.

               Susitarimo 7 straipsnyje nurodyta:

               „1.
                     Valstybių narių diplomatinės atstovybės ir konsulinės įstaigos sprendimą dėl prašymo išduoti vizą priima per 10 kalendorinių dienų nuo prašymo ir vizai išduoti reikalingų dokumentų gavimo dienos.

               2.
                     Atskirais atvejais, t. y. jeigu reikalingas išsamesnis prašymo nagrinėjimas, sprendimo dėl prašymo išduoti vizą priėmimo laikotarpis gali būti pratęstas iki 30 kalendorinių dienų.

               3.
                     Skubiais atvejais sprendimo dėl prašymo išduoti vizą priėmimo laikotarpis gali būti sutrumpintas iki 2 arba mažiau darbo dienų.“.

               Iš esmės sprendimas dėl prašymo išduoti vizą bus priimamas per 10 kalendorinių dienų nuo išsamaus prašymo išduoti vizą ir patvirtinamųjų dokumentų gavimo dienos.

               Jeigu prašymą reikia nagrinėti išsamiau, pavyzdžiui, jeigu reikia pasikonsultuoti su centrinės valdžios institucijomis, sprendimo dėl prašymo išduoti vizą priėmimo laikotarpis gali būti pratęstas iki 30 dienų.

               Visi šie terminai pradedami skaičiuoti tik nuo tada, kai parengiama prašymo byla, t. y. nuo prašymo išduoti vizą ir patvirtinamųjų dokumentų gavimo dienos.

               Kalbant apie diplomatines atstovybes ir konsulines įstaigas, kuriose veikia susitikimo paskyrimo sistema, laikas iki susitikimo neskaičiuojamas kaip prašymo nagrinėjimo laikas. Šiuo klausimu, taip pat kitais praktiniais prašymo išduoti vizą pateikimo sąlygų klausimais, taikomos Vizų kodekse (9 straipsnis) nustatytos bendros taisyklės. Jei reikalaujama, kad prašymai išduoti vizą būtų pateikiami susitarus dėl susitikimo, toks susitikimas paprastai turi įvykti per dvi savaites nuo tos dienos, kai jo buvo paprašyta.

               Nustatant susitikimo laiką reikėtų atsižvelgti į galimą skubą, kurios gali paprašyti prašymą išduoti vizą teikiantis asmuo. Sprendimą sutrumpinti sprendimo dėl prašymo išduoti vizą priėmimo laikotarpį, kaip nurodyta 7 straipsnio 3 dalyje, priima konsulinis pareigūnas.

               Pagal Prašymų išduoti vizą tvarkymo ir išduotų vizų keitimo vadovo 2 dalies 3.2.2 punktą, valstybių narių konsulatų Gruzijoje pajėgumai turėtų būti atitinkamai pritaikyti, kad būtų galima atsižvelgti į Vizų kodekse nustatytą dviejų savaičių terminą susitikimui paskirti, įskaitant didžiausios paklausos sezonus.

               Pagrįstais skubos atvejais (kai prašymo išduoti vizą pateikti anksčiau nebuvo galimybės dėl priežasčių, kurių prašymo teikėjas negalėjo numatyti) susitikimas (žr. Vizų kodekso 9 straipsnio 3 dalį) turėtų būti paskiriamas nedelsiant arba turėtų būti suteikta galimybė tiesiogiai pateikti prašymą.

               Be to, konsulatas gali nustatyti paspartintą prašymų išduoti vizą pateikimo procedūrą, kuria galėtų naudotis tam tikrų kategorijų prašymus išduoti vizą pateikiantys asmenys.

               2.1.3. Vizos pratęsimas išskirtinėmis aplinkybėmis.

               Susitarimo 9 straipsnyje nurodyta:

               „Gruzijos piliečiui išduotos vizos galiojimo laikotarpis ir (arba) buvimo trukmė pratęsiama, jei valstybės narės kompetentinga institucija mano, kad vizos turėtojas pateikė nenugalimos jėgos (force majeure) ar humanitarinių priežasčių įrodymus, kodėl jis negali išvykti iš valstybių narių teritorijos iki vizos galiojimo laikotarpio ar vizoje nurodytos leidžiamo buvimo trukmės pabaigos. Tokiu atveju viza pratęsiama nemokamai.“.

               Dėl galimybės pratęsti vizos galiojimą dėl pagrįstų asmeninių priežasčių, kai vizos turėtojas neturi galimybės išvykti iš valstybės narės teritorijos iki vizos įklijoje nurodytos datos, taikomos Vizų kodekso nuostatos (33 straipsnis), jei jos yra suderinamos su Susitarimu. Tačiau pagal Susitarimą viza nemokamai pratęsiama dėl force majeure arba humanitarinių priežasčių.

               2.2. Naujos taisyklės, taikomos kai kurių kategorijų prašymą išduoti vizą pateikiantiems asmenims.

               2.2.1.
                     Kelionės tikslą patvirtinantys dokumentai.

               Iš visų Susitarimo 4 straipsnio 1 dalyje išvardytų kategorijų asmenų bus reikalaujama pateikti tik nurodytus patvirtinamuosius dokumentus, susijusius su kelionės tikslu. Kaip nurodyta 4 straipsnio 3 dalyje, nebus reikalaujama jokio kito kelionės tikslo pagrindimo, kvietimo arba patvirtinimo. Tačiau tai nereiškia, kad nebus taikomas bendras reikalavimas prašymą dėl vizos teikiančiam asmeniui pačiam pateikti prašymą ir pragyvenimo šaltinio patvirtinamuosius dokumentus, kuris išlieka nepakitęs.

               Jeigu atskirais atvejais išlieka abejonių dėl tikrojo kelionės tikslo, prašymą išduoti vizą pateikęs asmuo kviečiamas atvykti į ambasadą / konsulatą (papildomo) išsamaus pokalbio, per kurį jam gali būti užduoti klausimai apie konkretų kelionės tikslą arba jo ketinimą grįžti (plg. Vizų kodekso 21 straipsnio 8 dalį). Tokiais atskirais atvejais prašymą išduoti vizą pateikęs asmuo gali pats arba konsulinio pareigūno prašymu pateikti papildomų dokumentų. Jungtinis komitetas atidžiai stebės, kaip laikomasi šių nuostatų.

               Susitarimo 4 straipsnio 1 dalyje nepaminėtų kategorijų asmenims toliau taikomos šiuo metu galiojančios taisyklės, susijusios su kelionės tikslą patvirtinančiais dokumentais. Šios taisyklės taip pat taikomos dokumentams dėl tėvų sutikimo, reikalingo jaunesnių kaip 18 metų vaikų kelionių atveju.

               Klausimams, nepatenkantiems į šio susitarimo nuostatų taikymo sritį, kaip antai kelionės dokumentų pripažinimas, sveikatos draudimas kelionės metu, su grįžimu susijusios garantijos ir pakankamos pragyvenimo lėšos, taikomos Šengeno taisyklės arba nacionalinė teisė.

               Paprastai kartu su prašymu išduoti vizą bus pateikiamas kvietimo arba Susitarimo 4 straipsnio 1 dalyje nurodyto reikalaujamo dokumento pažymėjimo originalas. Tačiau konsulatas gali pradėti nagrinėti prašymą išduoti vizą turėdamas kvietimo arba pažymėjimo ar dokumento faksimilę arba kopijas. Nepaisant to konsulatas gali paprašyti dokumento originalo, kai pateikiamas pirmas prašymas išduoti vizą, ir atskirais atvejais, kai kyla abejonių, prašys pateikti dokumento originalą.

               „4 straipsnis. Kelionės tikslą įrodantys dokumentai

               1.Šių kategorijų Gruzijos piliečiams pakanka toliau išvardytų dokumentų vykimo į kitą Šalį tikslui pagrįsti:

               a)
                     artimiems giminaičiams – sutuoktiniams, vaikams (įskaitant įvaikius), tėvams (įskaitant globėjus), seneliams ir vaikaičiams, – lankantiems Gruzijos piliečius, teisėtai gyvenančius valstybių narių teritorijoje:

                   priimančiojo asmens raštiško kvietimo;“.

               Šiuo punktu reglamentuojama Gruzijos piliečių artimų giminaičių, vykstančių į valstybes nares aplankyti teisėtai tose valstybėse narėse gyvenančių Gruzijos piliečių, padėtis. Šis supaprastinimas netaikomas ES gyvenantiems ES piliečiams, kurie pasikviečia artimuosius iš Gruzijos.

               Kviečiančiojo asmens parašo autentiškumą turi patvirtinti kompetentinga institucija, remdamasi gyvenamosios vietos šalies nacionalinės teisės aktais.

               Taip pat būtina patvirtinti, kad kviečiantysis asmuo (šalyje) gyvena teisėtai, ir giminystės ryšį; pavyzdžiui, kartu su raštišku kvietimu priimantysis asmuo turi pateikti jo statusą patvirtinančių dokumentų kopijas, kaip antai leidimo gyventi kopiją ir giminystės ryšį patvirtinančio dokumento kopiją.

               Ši nuostata taip pat taikoma diplomatinių atstovybių ir konsulatų darbuotojų giminaičiams, vykstantiems į valstybių narių teritoriją šeimos narių lankymo tikslu ne ilgesniam nei 90 dienų laikotarpiui, tačiau jiems nereikia pateikti teisėtą gyvenimą ir giminystės ryšį patvirtinančių dokumentų.

               „b)
                     oficialių delegacijų nariams, kurie pagal oficialų Gruzijai adresuotą kvietimą dalyvauja susitikimuose, konsultacijose, derybose arba mainų programose, taip pat renginiuose, kuriuos valstybių narių teritorijoje organizuoja tarpvyriausybinės organizacijos:

               –
                     Gruzijos valdžios institucijos laiško, patvirtinančio, kad vizos prašantis asmuo yra jos delegacijos narys, vykstantis į kitą šalį dalyvauti pirmiau minėtuose renginiuose, kartu su oficialaus kvietimo kopija;“.

               Kompetentingos valdžios institucijos laiške, patvirtinančiame, kad vizos prašantis asmuo yra jos delegacijos narys, vykstantis į kitos šalies teritoriją dalyvauti oficialiame renginyje, turi būti nurodyti prašymą išduoti vizą pateikiančio asmens vardas ir pavardė. Oficialiame kvietime nebūtina nurodyti prašymą išduoti vizą pateikiančio asmens vardo ir pavardės, tačiau tai gali būti daroma tuo atveju, jeigu kvietimas skirtas konkrečiam asmeniui.

               Ši nuostata taikoma oficialių delegacijų nariams, neatsižvelgiant į jų turimo paso rūšį (tarnybinis arba paprastas pasas).

               „c)
                     mokiniams, studentams, aukštesnės studijų pakopos studentams ir lydintiesiems mokytojams, kurie vyksta studijų arba mokymosi tikslais, įskaitant mainų programas ir kitokią su mokyklomis susijusią veiklą:

               –
                     raštiško priimančiojo universiteto, kolegijos arba mokyklos kvietimo arba studento pažymėjimų arba kursų, kuriuos ketinama lankyti, pažymėjimų;“

               Studento pažymėjimas kaip kelionės tikslo patvirtinimas priimamas tik jeigu jį išdavė priimantysis universitetas, koledžas ar mokykla, kuriame vyks studijos arba mokymas.

               „d)
                     dėl medicininių priežasčių besilankantiems asmenims ir, jei reikia, juos lydintiems asmenims:

               –
                     oficialaus medicinos įstaigos dokumento, patvirtinančio, kad būtina medicininė priežiūra šioje institucijoje ir būtinas lydintysis asmuo, taip pat pakankamų lėšų medicininiam gydymui apmokėti įrodymo.“

               Turi būti pateiktas oficialus medicinos įstaigos dokumentas, patvirtinantis tris aspektus (kad būtina medicininė priežiūra šioje institucijoje, būtinas lydintysis asmuo, taip pat pakankamų lėšų medicininiam gydymui apmokėti įrodymas).

               „e)
                     žurnalistams ir juos lydintiems akredituotiesiems asmenims, atliekantiems profesines pareigas:

               –
                     profesinės organizacijos išduotas pažymėjimas arba kitas dokumentas, patvirtinantis, kad atitinkamas asmuo yra kvalifikuotas žurnalistas arba profesines pareigas atliekantis lydintysis asmuo, ir tokio asmens darbdavio išduotas dokumentas, kuriame nurodoma, kad kelionės tikslas – atlikti arba padėti atlikti žurnalistinį darbą;“

               Šiai kategorijai nepriklauso laisvai samdomi žurnalistai ir jų asistentai.

               Profesinės organizacijos išduotas pažymėjimas arba kitas dokumentas, patvirtinantis, kad atitinkamas asmuo yra kvalifikuotas žurnalistas arba profesines pareigas atliekantis lydintysis asmuo, ir tokio asmens darbdavio išduotas dokumentas, kuriame nurodoma, kad kelionės tikslas – atlikti arba padėti atlikti žurnalistinį darbą.

               Šiuo metu Gruzijoje nėra profesinių žiniasklaidos asociacijų, centrų, institucijų, sąjungų ar kitų panašių organizacijų, kurios profesiniu požiūriu atstovautų grupės žurnalistų arba juos lydinčių asmenų interesams ir galėtų išduoti pažymėjimus, patvirtinančius, kad atitinkamas asmuo yra profesionalus žurnalistas arba lydintysis asmuo, atliekantis profesines pareigas konkrečioje srityje. Kol šios organizacijos neįkurtos, konsulatai gali priimti darbdavio pažymą ir spaudos žurnalisto akreditaciją vienoje iš valstybių narių.

               „f)
                     tarptautinių sporto renginių dalyviams ir juos lydintiems profesiniams partneriams:

               –
                     priimančiosios organizacijos, valstybių narių kompetentingų institucijų, nacionalinių sporto federacijų arba nacionalinių olimpinių komitetų raštiško kvietimo;“

               Tarptautinių sporto renginių atveju į lydinčių asmenų sąrašą bus įtraukiami tik profesines pareigas atliekantys sportininkus lydintys asmenys: treneriai, masažuotojai, vadybininkas, medicinos darbuotojai ir sporto klubo vadovas. Todėl sirgaliai nebus laikomi lydinčiaisiais asmenimis.

               „g)
                     verslininkams ir verslo organizacijų atstovams:

               –
                     priimančiojo juridinio asmens arba įmonės, tokio juridinio asmens arba įmonės organizacijos, biuro arba filialo, valstybių narių valstybinės ar vietos valdžios institucijų arba prekybos ir pramonės parodų, konferencijų ir simpoziumų, rengiamų valstybių narių teritorijoje, organizacinio komiteto raštiško kvietimo, patvirtinto Gruzijos prekybos ir pramonės rūmų;“

               Nacionalinė viešojo registro agentūra išduos dokumentą, patvirtinantį verslo organizacijų egzistavimą.

               „h)
                     laisvųjų profesijų atstovams, dalyvaujantiems tarptautinėse parodose, konferencijose, simpoziumuose, seminaruose ar kituose panašiuose renginiuose, organizuojamuose valstybių narių teritorijoje:

               –
                     priimančiosios organizacijos raštiško kvietimo, kuriuo patvirtinama, kad atitinkamas asmuo dalyvauja renginyje;

               i)
                     pilietinės visuomenės organizacijų atstovams, vykstantiems dalyvauti mokymuose, seminaruose, konferencijose, taip pat pagal mainų programas:

               –
                     priimančiosios organizacijos raštiško kvietimo, patvirtinimo, kad asmuo yra pilietinės visuomenės organizacijos atstovas ir tokios organizacijos įsteigimo pažymėjimo iš atitinkamo registro, išduoto valstybinės valdžios institucijos, laikantis nacionalinės teisės nuostatų;“

               Turi būti pateiktas pilietinės visuomenės organizacijos dokumentas, kad prašymą teikiantis asmuo atstovauja šiai organizacijai.

               Gruzijos valstybės kompetentinga institucija, išduodanti pažymą dėl pilietinės visuomenės organizacijos įsteigimo, yra Nacionalinė viešojo registro agentūra.

               Registras, kuriame surašyti pilietinės visuomenės organizacijų įsisteigimo pažymėjimai, yra Nacionalinė viešojo registro agentūra. Teisingumo ministerija ir Nacionalinė viešojo registro agentūra drauge su vietos valdžios institucijomis kuria elektroninę NVO duomenų bazę; užbaigus ją bus galima rasti Teisingumo ministerijos interneto svetainėje

                  https://enreg.reestri.gov.ge/main.php

               .

               Šis Susitarimas netaikomas atskiriems pilietinės visuomenės organizacijų nariams.

               „j)
                     mokslo, kultūros ir meno veikloje, įskaitant universitetų ir kitokius mainus, dalyvaujantiems asmenims:

               –
                     priimančiosios organizacijos raštiško kvietimo dalyvauti tokioje veikloje;

               k)
                     vairuotojams, vykdantiems tarptautinius krovinių ir keleivių pervežimus į valstybių narių teritoriją Gruzijoje registruotomis transporto priemonėmis:

               –
                     Gruzijos nacionalinės vežėjų įstaigos arba asociacijos, teikiančios tarptautinių pervežimų keliais paslaugas, rašytinis prašymas, kuriame nurodomas kelionių tikslas, trukmė ir dažnumas;“

               Šiuo metu Gruzijoje yra dvi nacionalinės kelių vežėjų asociacijos, kompetentingos išduoti rašytinius prašymus profesionaliems vairuotojams:  Gruzijos tarptautinių vežėjų keliais asociacija (GIRCA) ir Gruzijos keleivių vežėjų keliais asociacija (GACPR). Nė vienai iš šių asociacijų nepriklausantys vežėjai gali pateikti prašymą, išduotą Gruzijos ekonomikos ir darnaus vystymosi ministerijos Sausumos transporto agentūros, arba, jei vežėjas gerai žinomas, konsulatai gali priimti rašytinį Gruzijos vežėjų / transporto bendrovės, kurioje dirba vairuotojas, prašymą. Prašyme nurodomas kelionės tikslas, trukmė ir dažnumas.

                „l)
                     susigiminiavusių miestų ir kitų vietovių organizuojamų oficialių mainų programų dalyviams:

               –
                     šių miestų arba kitų vietovių administracijų vadovų (merų) raštiško kvietimo;“

               Savivaldybės, kurioje bus vykdoma miestų giminiavimosi veikla, administracijos vadovas arba priimančiojo miesto meras yra raštišką kvietimą išduoti kompetentingas savivaldybės administracijos vadovas arba miesto meras.  Šiai kategorijai priskiriami tik oficialiai susigiminiavę miestai.

               „m)
                     lankantiesiems kariškių arba civilių kapus:

               — oficialaus dokumento, patvirtinančio palaidojimo faktą ir tai, kad kapas yra išlikęs, taip pat pareiškėjo ir palaidoto asmens giminystės arba kitokio ryšio įrodymo.“

               Susitarime nėra konkrečiai nurodyta, kurios šalies institucijos turėtų išduoti pirmiau minėtą oficialų dokumentą – šalies, kurioje yra kapas, ar šalies, kurioje gyvena kapą norintis aplankyti asmuo. Turėtų būti pripažįstama, kad abiejų šalių kompetentingos institucijos gali išduoti tokį oficialų dokumentą.

               Turi būti pateiktas pirmiau minėtas oficialus dokumentas, patvirtinantis palaidojimo faktą ir tai, kad kapas yra išlikęs, ir dokumentas, kuriame nurodytas pareiškėjo ir palaidoto asmens giminystės arba kitoks ryšys.

               Svarbu. Susitarimu nenustatomos jokios naujos fizinių ar juridinių asmenų, pateikiančių raštiškus kvietimus, atsakomybės taisyklės. Tokių kvietimų išdavimo siekiant sukčiauti atveju taikomi atitinkami ES / nacionalinės teisės aktai.

               2.2.2.
                     Daugkartinių vizų išdavimas.

               Tais atvejais, kai prašymą išduoti vizą pateikiantis asmuo turi dažnai keliauti į valstybių narių teritoriją, trumpalaikė viza gali būti išduodama keliems apsilankymams, jeigu bendra šių apsilankymų trukmė neviršija 90 dienų per 180 dienų laikotarpį.

               Susitarimo 5 straipsnyje nurodyta:

               „1.
                     1. Valstybių narių diplomatinės atstovybės ir konsulinės įstaigos išduoda daugkartines vizas, kurios galioja ne ilgiau kaip penkerius metus, šių kategorijų piliečiams:

               a)
                     sutuoktiniui ir jaunesniems nei 21 metų arba išlaikomiems vaikams (taip pat įvaikiams) ir tėvams, lankantiems Gruzijos piliečius, teisėtai gyvenančius valstybių narių teritorijoje, išduodant vizą, kurios terminas neviršija leidimo teisėtai gyventi galiojimo trukmės;

               b)
                     savo pareigas vykdantiems nacionalinių ir regioninių Vyriausybių, Konstitucinio ir Aukščiausiojo teismo nariams, jeigu jiems šiuo Susitarimu nėra nustatytas bevizis režimas, išduodant vizą, kurios terminas neviršija tarnybinių įgaliojimų termino, jei šis yra trumpesnis nei penkeri metai;

               c)
                     nuolatiniams oficialių delegacijų nariams, kurie pagal oficialų Gruzijai adresuotą kvietimą reguliariai turi dalyvauti susitikimuose, konsultacijose, derybose arba mainų programose, taip pat renginiuose, kuriuos valstybių narių teritorijoje organizuoja tarpvyriausybinės organizacijos.“.

               Asmenys, patenkantys į Susitarimo 5 straipsnio 1 dalies a punkto taikymo sritį, turi pateikti dokumentus, patvirtinančius kviečiančiojo asmens teisėtą gyvenamąją vietą.

               Asmenys, patenkantys į Susitarimo 5 straipsnio 1 dalies b punkto taikymo sritį, turėtų pateikti savo profesinio statuso ir įgaliojimų trukmės patvirtinimą.

               Ši nuostata netaikoma asmenims, patenkantiems į Susitarimo 5 straipsnio 1 dalies b punkto taikymo sritį, jeigu jie Susitarimu atleisti nuo vizos reikalavimo, t. y. jeigu jie yra diplomatinių pasų turėtojai.

               Asmenys, patenkantys į Susitarimo 5 straipsnio 1 dalies c punkto taikymo sritį, privalo pateikti dokumentus, patvirtinančius jų nuolatinio delegacijos nario statusą ir poreikį reguliariai dalyvauti posėdžiuose, konsultacijose, derybose arba mainų programose.

               „2.
                     Valstybių narių diplomatinės atstovybės ir konsulinės įstaigos išduoda daugkartines ne ilgiau kaip vienerius metus galiojančias vizas šių kategorijų piliečiams su sąlyga, kad per praėjusius metus jie buvo gavę bent vieną vizą, pasinaudojo ja laikydamiesi lankomos valstybės teisės aktų, reglamentuojančių įvažiavimą ir buvimą jos teritorijoje, ir kad prašymas gauti daugkartinę vizą yra pagrįstas:

               a)
                     oficialių delegacijų nariams, kurie pagal oficialų kvietimą reguliariai turi dalyvauti susitikimuose, konsultacijose, derybose arba mainų programose, taip pat renginiuose, kuriuos valstybių narių teritorijoje organizuoja tarpvyriausybinės organizacijos;

               b)
                     pilietinės visuomenės organizacijų atstovams, kurie reguliariai vyksta į valstybes nares mokymosi, seminarų, konferencijų tikslais, įskaitant mainų programas;

               c)
                     tarptautinėse parodose, konferencijose, simpoziumuose, seminaruose ar kituose panašiuose renginiuose dalyvaujantiems laisvųjų profesijų atstovams, kurie reguliariai vyksta į valstybes nares;

               d)
                     mokslo, kultūros ir meno veikloje, įskaitant universitetų ir kitokias mainų programas, dalyvaujantiems asmenims, kurie reguliariai vyksta į valstybes nares;

               e)
                     studentams ir aukštesnės studijų pakopos studentams, kurie reguliariai vyksta studijų arba mokymosi tikslais, taip pat pagal mainų programas;

               f)
                     susigiminiavusių miestų ar savivaldos institucijų organizuojamų oficialių mainų programų dalyviams;

               g)
                     asmenims, kuriems dėl medicininių priežasčių būtina reguliariai lankytis valstybėse narėse, ir, jei reikia, juos lydintiems asmenims;

               h)
                     žurnalistams ir juos lydintiems akredituotiesiems asmenims, atliekantiems profesines pareigas;

               i)
                     verslininkams ir verslo organizacijų atstovams, reguliariai vykstantiems į valstybes nares;

               f)
                     tarptautinių sporto renginių dalyviai ir juos lydintys asmenys, einantys profesines pareigas;

               k)
                     vairuotojams, vykdantiems tarptautinius krovinių ir keleivių pervežimus į valstybių narių teritoriją Gruzijoje registruotomis transporto priemonėmis.

               3.
                      Valstybių narių diplomatinės atstovybės ir konsulinės įstaigos išduoda daugkartines vizas, kurios galioja nuo dvejų iki penkerių metų, šio straipsnio 2 dalyje išvardytų kategorijų piliečiams su sąlyga, kad per praėjusius dvejus metus jie naudojosi vienerių metų trukmės daugkartinėmis vizomis, laikydamiesi priimančiosios valstybės narės teisės aktų, reglamentuojančių atvykimą ir buvimą jos teritorijoje, ir kad prašymas gauti daugkartinę vizą vis dar yra pagrįstas.

               4.
                     Šio straipsnio 1–3 dalyse išvardytų asmenų visa buvimo valstybių narių teritorijoje trukmė negali viršyti 90 dienų per 180 dienų laikotarpį.“

               Iš principo vienus metus galiojančios daugkartinės vizos bus išduodamos pirmiau nurodytų kategorijų asmenims, jeigu per ankstesnius metus (12 mėnesių) prašymą išduoti vizą pateikiantis asmuo buvo gavęs bent vieną vizą, pasinaudojo ja laikydamasis lankomos (-ų) valstybės (-ių) teisės aktų (pavyzdžiui, asmuo neviršijo leistino buvimo trukmės) ir jeigu prašymas gauti daugkartinę vizą yra pagrįstas. Tais atvejais, kai nėra pagrindo išduoti vienus metus galiojančią vizą (pavyzdžiui, jeigu mainų programa trunka trumpiau nei vienus metus arba asmeniui į keliones vykti reikia ne visus metus), vizos galiojimo trukmė bus trumpesnė nei vieni metai, su sąlyga, kad tenkinami kiti vizos išdavimo reikalavimai.

               Nuo dvejų iki penkerių metų galiojančios daugkartinės vizos bus išduodamos Susitarimo 4 straipsnio 2 dalyje nurodytų kategorijų asmenims, su sąlyga, kad per praėjusius dvejus metus (24 mėnesius) jie pasinaudojo dviem vienus metus galiojančiomis daugkartinėmis vizomis laikydamiesi lankomos (-ų) valstybės (-ių) narės (-ių) teritorijoje (-ose) galiojančių teisės aktų, reglamentuojančių atvykimą ir buvimą, ir prašymas gauti daugkartinę vizą tebėra pagrįstas. Reikia pažymėti, kad nuo dvejų iki penkerių metų galiojanti viza bus išduodama, tik jeigu prašymą išduoti vizą pateikiančiam asmeniui per ankstesnių dvejų metų laikotarpį buvo išduotos dvi ne trumpiau kaip vienus metus galiojusios vizos ir jeigu asmuo jomis naudojosi laikydamasis lankomos (-ų) valstybės (-ių) narės (-ių) teritorijoje galiojančių teisės aktų, reglamentuojančių atvykimą ir buvimą. Diplomatinės atstovybės ir konsulinės įstaigos, remdamosi kiekvieno prašymo išduoti vizą vertinimu, sprendžia, kokiam laikotarpiui – nuo 2 iki 5 metų – išduoti šias vizas.

               Kalbant apie kriterijų apibrėžtį, pateiktą Susitarimo 5 straipsnio 2 dalyje: „su sąlyga, [...] kad prašymas gauti daugkartinę vizą yra pagrįstas“, ir Susitarimo 5 straipsnio 3 dalyje: „su sąlyga, [...] kad prašymas gauti daugkartinę vizą vis dar yra pagrįstas“, taikomi Vizų kodekse nustatyti daugkartinės vizos išdavimo kriterijai, t. y., asmuo įrodo poreikį dažnai keliauti į vieną ar kelias valstybes nares, pavyzdžiui, verslo reikalais.

               Nėra prievolės išduoti daugkartinę vizą, jeigu prašymą išduoti vizą pateikiantis asmuo nepasinaudojo anksčiau išduota viza.

               2.2.3. Diplomatinių pasų turėtojai.

               Susitarimo 10 straipsnyje nurodyta:

               „1.
                     Gruzijos piliečiai, turintys galiojančius diplomatinius pasus, gali atvykti į valstybių narių teritoriją, iš jos išvykti arba vykti per ją tranzitu be vizų.

               2.
                     Šio straipsnio 1 dalyje minimi piliečiai valstybių narių teritorijoje gali būti ne ilgiau kaip 90 dienų per 180 dienų laikotarpį.“.

               Susitarimu nereglamentuojamos diplomatų skyrimo valstybėse narėse procedūros. Taikoma įprasta akreditavimo procedūra.

               III. BENDRADARBIAVIMAS DĖL DOKUMENTO SAUGUMO

               Prie Susitarimo pridėtoje bendroje deklaracijoje Šalys susitaria, kad pagal 10 straipsnį įsteigtas jungtinis komitetas turėtų įvertinti, kokį poveikį Susitarimo veikimui turi atitinkamų kelionės dokumentų saugumo lygis. Šiuo tikslu Šalys įsipareigojo reguliariai informuoti viena kitą apie priemones, kurių imtasi, siekiant, kad vienam asmeniui nebūtų išduodami keli kelionės dokumentai, apie priemones, kuriomis nustatomi kelionės dokumentų saugumo techniniai aspektai, ir apie priemones, susijusias su kelionės dokumentų išdavimo personalizavimo procesu.

               IV. STATISTIKA

               Kad Susitarimu įsteigtas Jungtinis komitetas galėtų veiksmingai stebėti, kaip vykdomas Susitarimas, valstybių narių diplomatinės atstovybės ir konsulinės įstaigos turi kas šešis mėnesius pateikti Komisijai to laikotarpio mėnesinius statistinius duomenis, visų pirma susijusius su, jeigu įmanoma:

               išduotų daugkartinių vizų skaičiumi;

               nemokamai išduotų vizų skaičiumi.

               V. EUROPOS SĄJUNGOS DEKLARACIJA DĖL VIZŲ REŽIMO SUPAPRASTINIMO ŠEIMOS NARIAMS

               Nors Susitarime nėra teisiškai privalomų teisių ir prievolių didesnio Gruzijos gyventojų, kurie yra valstybių narių teritorijoje teisėtai gyvenančių Gruzijos piliečių artimieji, skaičiaus judėjimui supaprastinti, Europos Sąjunga atsižvelgia į Gruzijos pasiūlymą taikyti platesnę "artimųjų", kurie gali naudotis vizų teikimo supaprastinimu, sąvokos apibrėžtį ir suvokia, koks Gruzijai svarbus šios asmenų kategorijos judumo supaprastinimas.

               Dėl to, siekiant palengvinti didesnio skaičiaus asmenų, turinčių giminystės ryšių (visų pirma seserų bei brolių ir jų vaikų) su Gruzijos piliečiais, teisėtai gyvenančiais valstybių narių teritorijoje, judumą, prie Susitarimo pridedamoje deklaracijoje valstybių narių konsulinės įstaigos raginamos visapusiškai pasinaudoti acquis numatytomis galimybėmis šios kategorijos asmenims taikyti supaprastintą vizų režimą, įskaitant, visų pirma, iš pareiškėjų reikalaujamų įrodomųjų dokumentų supaprastinimą, atleidimą nuo prašymų išduoti vizą tvarkymo mokesčių ir, tam tikrais atvejais, daugkartinių vizų išdavimą.

                     (1)
                  2001 m. kovo 15 d. Tarybos reglamentas (EB) Nr. 539/2001 nustatantis trečiųjų šalių, kurių piliečiai, kirsdami išorines sienas, privalo turėti vizas, ir trečiųjų šalių, kurių piliečiams toks reikalavimas netaikomas, sąrašus (OL L 81, 2001 3 21, p. 2010), su pakeitimais, padarytais paskutinį kartą Reglamentu Nr. 1211/2010/EU, OL L 339, 2010 12 22.

                     (2)
                  2009 m. liepos 13 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentas (EB) Nr. 810/2009, nustatantis Bendrijos vizų kodeksą (Vizų kodeksas) (OL L 243, 2009 9 15, p. 1).

                     (3)
                  2006 m. kovo 15 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentas (EB) Nr. 562/2006, nustatantis taisyklių, reglamentuojančių asmenų judėjimą per sienas, Bendrijos kodeksą (Šengeno sienų kodeksas) (ES OL L 105, 2006 4 13, p. 1).

                     (4)
                  OL L 182, 2013 6 29, p. 1.

                     (5)
                  Sprendimai Nr. 565/2014/ES, 15/05/2014, 16/06/2014, kuriuo Bulgarija, Kroatija, Kipras ir Rumunija vienašališkai pripažįsta tik tas vienodas trumpalaikes vizas, kurias turint galima atvykti du ar daugiau kartų, bei Šengeno valstybių išduotas ilgalaikes vizas ir leidimus gyventi ir riboto teritorinio galiojimo vizas, išduotas Šengeno valstybių narių Kosovo išduotų pasų turėtojams, taip pat Kroatijos išduodamas nacionalines vizas ir leidimus gyventi, lygiaverčius jos nacionalinėms vizoms ne tik tranzitui, bet ir numatomam buvimui jų teritorijoje ne ilgiau kaip 90 dienų per bet kurį 180 dienų laikotarpį. Bulgarija, Kroatija, Kipras ir Rumunija nuo 2014 m. liepos 14 d. gali taikyti naujas taisykles, kuriomis pakeičiami 2006 m. birželio 14 d. sprendimas Nr. 895/2006/EB ir 2008 m. birželio 17 d. sprendimas Nr. 582/2008.


title: Pasiūlymas Tarybos sprendimas leidžiantis Prancūzijai taikyti, remiantis direktyvos 2003/96/EB 19 straipsniu, sumažintą mokesčio tarifą bešviniam benzinui, kuris vartojamas kaip kuras ir kuris teikiamas vartotojams Korsikos departamentuose

text:
Svarbus teisinis pranešimas

|

52007PC0442

	[pic] | EUROPOS BENDRIJŲ KOMISIJA |Briuselis, 24.7.2007KOM(2007) 442 galutinisPasiūlymasTARYBOS SPRENDIMASleidžiantis Prancūzijai taikyti, remiantis Direktyvos 2003/96/EB 19 straipsniu, sumažintą mokesčio tarifą bešviniam benzinui, kuris vartojamas kaip kuras ir kuris teikiamas vartotojams Korsikos departamentuose(pateikta Komisijos)AIŠKINAMASIS MEMORANDUMAS1. Pasiūlymo aplinkybės-  Pasiūlymo pagrindas ir tikslaiEnergetikos produktų ir elektros energijos apmokestinimas Bendrijoje reglamentuojamas Tarybos direktyva 2003/96/EB[1]. Šioje direktyvoje nurodyti apmokestinami produktai, naudojimas, dėl kurio jie tampa apmokestinami, ir mažiausi tarifai, kuriais jie turi būti apmokestinami atsižvelgiant į tai, ar jie naudojami kaip kuras tam tikrai pramoninei ar komercinei paskirčiai ar šildymui.Pagal Tarybos direktyvos 2003/96/EB 19 straipsnio 1 dalį, Taryba, Komisijai pasiūlius, bet kuriai valstybei narei gali vieningai leisti toliau atleisti nuo akcizo mokesčių ar juos sumažinti remiantis konkrečios politikos sumetimais.Šio pasiūlymo tikslas – leisti Prancūzijai taikyti sumažintą mokesčio tarifą bešviniam benzinui, naudojamam kaip kuras ir teikiamam vartotojams Korsikos departamentuose, siekiant iš dalies kompensuoti papildomas išlaidas, atsirandančias dėl geografinio atokumo ir dėl tiekimo sunkumų.-  Bendrosios aplinkybėsNepasibaigus Direktyvos 2003/96/EB 18 straipsnio 1 dalyje išdėstytos nukrypti leidžiančios nuostatos, susijusios su jos II priedo 6 punkto trečia įtrauka, galiojimo laikotarpiui, 2006 m. spalio 16 d. laišku, kuriame kalbama apie energijos mokestį, Prancūzijos valdžios institucijos paprašė leidimo taikyti sumažintą tarifą tik bešviniam benzinui, kuris naudojamas kaip kuras, taip tęsiant praktiką, kuri įgyvendinama remiantis anksčiau minėta nuostata. Šia nuostata Prancūzijai buvo leista iki 2006 m. gruodžio 31 d. taikyti sumažintą mokesčių tarifą Korsikoje vartojamiems produktams su sąlyga, kad sumažinti tarifai atitiks minimalius energetikos produktų akcizo tarifus, nustatytus Bendrijos teisės aktuose. Prašoma leisti taikyti 1 euro už hektolitrą dydžio mokestį laikotarpiu nuo 2007 m. sausio 1 d. iki 2012 m. gruodžio 31 d. 2007 m. vasario 13 d. ir gegužės 3 d. Prancūzijos valdžios institucijos pateikė papildomos informacijos.Leidimo pagal Tarybos direktyvos 2003/96/EB 19 straipsnį prašymą Prancūzija grindžia tuo, kad Korsika yra sala. Ši savybė lemia papildomas sąnaudas į salą gabenant ir joje saugant įvairias kuro rūšis, o prašomu mokesčio sumažinimu siekiama iš dalies jas kompensuoti.Korsikos reljefas kalnuotas: tik 10 % salos teritorijos šlaitai yra žemesni nei 12 % ir, išskyrus rytinę lygumą, plokščios teritorijos beveik nėra. Vidaus susisiekimas yra ypač sudėtingas, nes beveik nėra susisiekimo tarp atskirų slėnių. Taigi Korsika yra atitverta, suskirstyta į daug mažų regionų.Todėl jei 95 oktaninio skaičiaus bešvinio benzino transportavimas ir paskirstymas žemyninėje dalyje kainuoja 8,05 eurų už hektolitrą, Korsikoje išlaidos pakyla iki 17,34 eurų. Naftos produktų gabenimas jūrų transportu ir saugojimo sąlygos saloje žymiai padidina kuro kainą. Dviejose salos naftos produktų saugyklose perpilama 400 000 m3 per metus, nors atsižvelgiant į jų dydį, jos būtų pelningos, jei kiekvienoje jų būtų perpilama po 1 milijoną kubinių metrų. Vis tik yra reikalingos abi saugyklos atsižvelgiant į salos geografiją ir būtinybę saugyklose laikyti kurą, kad jokiu atveju nenutrūktų jo tiekimas. Taigi, vidutinė Prancūzijos žemyninėje dalyje suvartojamo bešvinio benzino metinė kaina 2007 m. vasario mėn. buvo 116,96 eurų už hektolitrą įskaitant visus mokesčius. Korsikoje ši suma padidėja 3–6 eurais už hektolitrą įskaitant visus mokesčius, o tai reiškia 4–7 eurų už hektolitrą skirtumą be 1 euro už hektolitrą[2] mokestinės nuolaidos.Taip mokesčio diferencijavimu prisidedama užtikrinant teritorinį vientisumą su žemynine dalimi, 1 euru už hektolitrą sumažinus bešvinio benzino kainą ši suma vis tiek išliks mažesnė už patiriamas papildomas išlaidas.Metinės biudžeto išlaidos, susijusios su mokesčių sumažinimu, yra 890 000 eurų. 2007 m. sausio 1 d. saloje gyveno 279 000 gyventojų, prie kurių reikia pridėti sezono metu atvykstančius gyventojus, ir kiekvienas bešvinio benzino vartotojas Korsikoje naudojasi šia akcizo nuolaida.-  Pasiūlymo srityje taikomos nuostatos2003 m. spalio 27 d. Tarybos direktyva 2003/96/EB, pakeičianti Bendrijos energetikos produktų ir elektros energijos mokesčių struktūrą.2005 m. spalio 24 d. Tarybos sprendimas 2005/767/EB, leidžiantis Prancūzijai taikyti diferencijuotus variklių degalų apmokestinimo lygius pagal Direktyvos 2003/96/EB 19 straipsnį[3]. Naftos produktų vartojimo vidaus mokesčio (TIPP) nustatymas pagal regionus taikomas dyzelinui ir bešviniam benzinui, kurie naudojami kaip kuras. Tai dalis Prancūzijos valdžios institucijų vykdomos decentralizacijos politikos, nes taip Prancūzijos regionams, įskaitant Korsikos regioninės valdžios institucijas, suteikiama galimybė didinti arba mažinti kurui taikomus akcizo tarifus. Tokia decentralizacija yra vienas būdų skatinti administracijos veiksmingumą kuriant geresnės kokybės ir pigesnes viešąsias paslaugas. Ji taip pat yra dalis subsidiarumo politikos, sudarančios galimybę priimti sprendimus daugelyje sričių tinkamu lygmeniu (žr. sprendimo 2005/767/EB 2 konstatuojamąją dalį), taigi ja siekiama ne tik tų tikslų, kurių siekiama prašomu mokesčių sumažinimu.-  Derėjimas su kitomis Sąjungos politikos sritimis ir tikslaisPagal Tarybos direktyvos 2003/96/EB 19 straipsnio 1 dalį, Taryba, Komisijai pasiūlius, bet kuriai valstybei narei gali vieningai leisti toliau atleisti nuo akcizo mokesčių ar juos sumažinti remiantis konkrečios politikos sumetimais. Komisija nagrinėja kiekvieną prašymą, atsižvelgdama į tinkamą vidaus rinkos veikimą, poreikį užtikrinti sąžiningą konkurenciją bei Bendrijos sveikatos, aplinkos apsaugos, energetikos ir transporto politikos sričių įgyvendinimą.Mokesčių diferencijavimas sudaro vienodas sąlygas bešvinio benzino vartotojams Korsikoje ir žemyninėje šalies dalyje, nes taip iš dalies kompensuojamos papildomos išlaidos, kurias patiria Korsikoje esantys vartotojai. Taigi siūloma priemonė atitinka regioninės ir sanglaudos politikos tikslus.Mokesčio sumažinimas nėra didesnis už papildomas transportavimo ir paskirstymo išlaidas, kurias patiria Korsikoje esantys vartotojai. Iš tiesų, bešvinio benzino kainos sumažinimas 1 euru už hektolitrą yra žymiai mažesnis už patiriamas papildomas išlaidas ir atitinkamų galutinių kainų skirtumą.Be to, sumažintas mokesčio tarifas bešviniam benzinui Korsikoje (57,92 eurai už hektolitrą) išlieka žymiai didesnis už Bendrijos minimalų tarifą, nustatytą Direktyvoje 2003/96/EB (35,90 eurai už hektolitrą). Taip yra net jei atsižvelgiama į 2005 m. spalio 24 d. Tarybos sprendimu[4] leistą TIPP nustatymą pagal regionus. Taigi, Korsikos regioninės valdžios institucijoms leidžiama reguliuoti TIPP tarifą pagal Prancūzijos muitinės kodekso 265 straipsnio B lentelėje išdėstytas nuostatas. Toks reguliavimas negali viršyti 1,77 eurų už hektolitrą, regionams leidžiama tokia didžiausia reguliavimo suma. Taigi, sudėjus prašomą mokesčio sumažinimo sumą ir didžiausią sumažinimą, dėl kurio sprendimą priimti gali Korsika regione nustatydama TIPP, sumažintas mokesčio tarifas bešviniam benzinui Korsikoje būtų 56,15 eurai už hektolitrą, taigi išliktų žymiai didesnis už Bendrijos minimalų tarifą, nustatytą Direktyvoje 2003/96/EB (35,90 eurai už hektolitrą).Todėl Komisija laikosi nuomonės, jog šis sumažinimas atitinka apmokestinimo skatinamąjį poveikį, kuriuo siekiama didinti energijos efektyvumą.Galiausiai, ši priemonė yra priimtina tinkamo vidaus rinkos veikimo ir būtinybės užtikrinti sąžiningą konkurenciją atžvilgiu. Ja tiesiog siekiama iš dalies kompensuoti papildomas išlaidas, susijusias su tuo, kad tai sala. Atsižvelgiant į tai, kad departamentai, kuriems ji taikoma, yra nutolę ir įsikūrę salose ir į tai, kad tarifo, kuris, beje, yra labai didelis lyginant su Bendrijoje nustatyta minimalia suma, sumažinimas yra nedidelis, šios priemonės taikymas nelems perkėlimo, susijusio būtent su kuro tiekimu.Direktyvos 2003/96/EB 19 straipsnio 2 dalyje šiai priemonės rūšiai nustatytas maksimalus šešerių metų laikotarpis, kuris gali būti atnaujintas. Šiuo metu atrodo tinkama suteikti tokį leidimą šešeriems metams, t. y. laikotarpiui nuo 2007 m. sausio 1 d. iki 2012 m. gruodžio 31 d.Reikėtų užtikrinti, kad Prancūzija galėtų taikyti tikslų šiame sprendimo pasiūlyme aptariamą sumažinimą nenutraukdama iki 2007 m. sausio 1 d. taikytų teisės aktų dėl nukrypti leidžiančios nuostatos, kuri buvo nustatyta direktyvos 18 straipsnyje ir susijusi su jos II priedu, taikymo. Todėl prašomą leidimą reikėtų suteikti nuo 2007 m. sausio 1 d.2. Konsultacijos su suinteresuotosiomis šalimis ir poveikio vertinimas-  Konsultacijos su suinteresuotosiomis šalimisPasiūlyme kalbama apie leidimą taikyti nukrypti leidžiančią nuostatą, kuri skirta tik Prancūzijai.-  Tiriamųjų duomenų rinkimas ir naudojimasNepriklausomo tyrimo neprireikė.-  Poveikio vertinimasNetaikoma.3. TEISINIAI PASIūLYMO ASPEKTAI-  Siūlomų veiksmų santraukaKomisija siūlo leisti taikyti vieno euro už hektolitrą mokestinį sumažinimą iki 2012 m. gruodžio 31 d. taip suteikiant galimybę Prancūzijai taikyti sumažintą mokesčio tarifą kaip kuras naudojamam bešviniam benzinui, kuris vartotojams teikiamas Korsikos departamentuose.-  Teisinis pagrindasTarybos direktyvos 2003/96/EB 19 straipsnis.-  Subsidiarumo principasReikia pripažinti, kad netiesioginių mokesčių sritis, apibrėžta EB sutarties 93 straipsnyje, nepriklauso Bendrijos išimtinei kompetencijai pagal EB sutarties 5 straipsnį.Tačiau valstybių narių konkuruojančių kompetencijų įgyvendinimas šioje srityje yra griežtai nustatytas ir ribojamas nacionalinių teisės aktų derinimo priemonėms, kurias Taryba jau yra priėmusi.Todėl tik Taryba gali leisti valstybei narei taikyti papildomą atleidimą ar sumažinimą pagal Direktyvos 2003/96/EB 19 straipsnį kaip numatyta šioje nuostatoje. Valstybės narės negali pakeisti Tarybos.Taigi, pasiūlymas atitinka subsidiarumo principą.-  Proporcingumo principasPasiūlymas atitinka proporcingumo principą. Bešvinio benzino kainos sumažinimas 1 euru už hektolitrą yra žymiai mažesnis už patiriamas papildomas išlaidas (nuo 4 iki 7 eurų už hektolitrą).-  Pasirinkta priemonėSiūloma(-os) priemonė(-ės): Tarybos sprendimas.Direktyvos 2003/96 19 straipsnyje numatyta tik tokia priemonės rūšis.4. Poveikis biudžetuiŠi priemonė nesudaro finansinės ir administracinės naštos Bendrijai. Taigi, pasiūlymas neturi poveikio Bendrijos biudžetui.PasiūlymasTARYBOS SPRENDIMASleidžiantis Prancūzijai taikyti, remiantis Direktyvos 2003/96/EB 19 straipsniu, sumažintą mokesčio tarifą bešviniam benzinui, kuris vartojamas kaip kuras ir kuris teikiamas vartotojams Korsikos departamentuose(Tekstas autentiškas tik prancūzų kalba)EUROPOS SĄJUNGOS TARYBA,atsižvelgdama į Europos bendrijos steigimo sutartį,atsižvelgdama į 2003 m. spalio 27 d. Tarybos direktyvą 2003/96/EB, pakeičiančią Bendrijos energetikos produktų ir elektros energijos mokesčių struktūrą[5], ypač į jos 19 straipsnio 1 dalį,atsižvelgdama į Komisijos pasiūlymą,kadangi:(1) Pagal Direktyvos 2003/96/EB 18 straipsnio 1 dalį ir jos II priedą Prancūzijai buvo leistą taikyti sumažintą mokesčio tarifą Korsikoje suvartojamam kurui. Šis leidimas buvo suteiktas iki 2006 m. gruodžio 31 d.(2) Nepasibaigus pirmiau minėtos nukrypti leidžiančios nuostatos galiojimo laikotarpiui, 2006 m. spalio 16 d. laišku, kuriame kalbama apie energijos mokestį, Prancūzijos valdžios institucijos paprašė leidimo taikyti sumažintą tarifą tik bešviniam benzinui, kuris naudojamas kaip kuras, taip tęsiant praktiką, kuri įgyvendinama remiantis pirmiau minėta nuostata. Sumažinimo suma yra 1 euras už hektolitrą. Leidimo prašoma laikotarpiui nuo 2007 m. sausio 1 d. iki 2012 m. gruodžio 31 d. Korsikoje pristatant bešvinį benziną į degalinę patiriamos nemažos papildomos išlaidos lyginant su pristatymo išlaidomis žemyninėje šalies dalyje, o galutinės kainos yra 4–7 eurais už hektolitrą didesnės nei žemyne.(3) Sumažinus mokestį už bešvinį benziną, kurį dabar vartotojai moka Korsikoje, būtų sudarytos vienodesnės sąlygos šiems ir žemyninėje šalies dalyje gyvenantiems vartotojams. Dėl to ši priemonė atitinka regioninės ir sanglaudos politikos tikslus.(4) Mokesčio sumažinimas nėra didesnis nei būtina, siekiant atsižvelgti į papildomas transportavimo ir paskirstymo išlaidas, kurias vartotojai patiria Korsikoje.(5) Galutinis mokesčio tarifas atitinka Direktyvoje 2003/96/EB nustatytą minimalų tarifą, kuris šiuo metu yra 359 EUR/1000 l (arba 35,90 euro už hektolitrą). Taip yra net jei atsižvelgiama į 2005 m. spalio 24 d. Tarybos sprendimu 2005/767/EB[6] suteiktą leidimą, kurio poveikis gali būti derinamas su šio sprendimo poveikiu.(6) Atsižvelgiant į tai, kad departamentai, kuriems ji taikoma, yra nutolę ir įsikūrę salose ir į tai, kad tarifo, kuris, beje, yra labai didelis lyginant su Bendrijoje nustatyta minimalia suma, sumažinimas yra nereikšmingas, šios priemonės taikymas nelems perkėlimo, susijusio būtent su kuro tiekimu.(7) Todėl prašoma priemonė yra priimtina tinkamo vidaus rinkos veikimo ir būtinybės užtikrinti sąžiningą konkurenciją atžvilgiu ir ji nėra nesuderinama su kitomis Bendrijos politikos sritimis, susijusiomis su aplinkos apsauga, energetika ir transportu.(8) Todėl Prancūzijai reikia suteikti leidimą pagal Direktyvos 2003/96/EB 19 straipsnio 2 dalį iki 2012 m. gruodžio 31 d. taikyti sumažintą mokesčio tarifą bešviniam benzinui, kuris vartojamas kaip kuras ir kuris teikiamas vartotojams Korsikoje.(9) Reikėtų užtikrinti, kad Prancūzija galėtų taikyti konkretų šiame sprendime aptariamą sumažinimą nenutraukdama iki 2007 m. sausio 1 d. taikytų teisės aktų dėl nukrypti leidžiančios nuostatos, kuri buvo nustatyta Direktyvos 2003/969/EB 18 straipsnyje ir susijusi su jos II priedu, taikymo. Todėl prašomą leidimą reikėtų suteikti nuo 2007 m. sausio 1 d.PRIĖMĖ ŠĮ SPRENDIMĄ:1 straipsnisPrancūzijai leidžiama taikyti sumažintą mokesčio tarifą bešviniam benzinui, kuris naudojamas kaip kurias ir tiekiamas vartotojams Korsikos departamentuose.Siekiant išvengti per didelės kompensacijos, sumažinimas negali būti didesnis už papildomas transporto, saugojimo ir paskirstymo išlaidas palyginus su žemynine Prancūzijos dalimi.Sumažintas mokestis turi atitikti Direktyvoje 2003/96/EB nustatytas prievoles, visų pirma 7 straipsnyje nurodytus minimalius tarifus.2 straipsnisŠis sprendimas taikomas nuo 2007 m. sausio 1 d., o jo galiojimas baigiasi 2012 m. gruodžio 31 d.3 straipsnisŠis sprendimas skirtas Prancūzijos Respublikai.Priimta Briuselyje,Tarybos varduPirmininkas [1] OL L 238, 2003 10 31, p. 51.[2] Čia nurodytos kainos skirtumas nevisiškai atsispindi galutinėje kainoje degalinėje, nes PVM mokesčio tarifas Korsikoje yra mažesnis nei žemyninėje dalyje.[3] OL L 290, 2005 11 4, p. 25.[4] Sumažinimas, kuriam šiuo projektu siekiama suteikti leidimą, būtų taikomas automatiškai ir nereikėtų jokio ypatingo Korsikos regioninės valdžios institucijų sprendimo, o reguliavimui pagal Sprendimą 2005/767/EB reikėtų tokio sprendimo.[5] OL L 283, 2003 10 31, p. 51. Direktyva su paskutiniais pakeitimais, padarytais Direktyva 2004/75/EB, (OL L 157, 2004 4 30, p. 100).[6] OL L 290, 2005 11 4, p. 25.


				|

		52013PC0763

			Pasiūlymas TARYBOS ĮGYVENDINIMO SPRENDIMAS patvirtinti atnaujintą Portugalijos makroekonominio koregavimo programą /* COM/2013/0763 final - 2013/0372 (NLE) */

			   	AIŠKINAMASIS MEMORANDUMAS
Portugalijos
prašymu 2011 m. gegužės 17 d. Taryba suteikė Portugalijai
finansinę pagalbą (Tarybos įgyvendinimo sprendimas 2011/344/ES),
remdama griežtą ekonomikos ir reformų programą, kuria siekiama
atkurti pasitikėjimą, sudaryti sąlygas tvariam ekonomikos
augimui atkurti ir Portugalijos, euro zonos ir ES finansiniam stabilumui
apsaugoti.
Pagal Sprendimo 2011/344/ES 3 straipsnio 10
dalį Komisija kartu su Tarptautiniu valiutos fondu (TVF) ir
bendradarbiaudama su Europos Centriniu Banku (ECB) atliko bendrą
aštuntą ir devintą peržiūras, siekdama įvertinti
pažangą įgyvendinant sutartas priemones, taip pat sutartų
priemonių veiksmingumą ir jų ekonominį bei socialinį poveikį.
Atsižvelgdama į vėliau gautą
informaciją, pasiūlymu [įrašyti nuorodą] Komisija
pasiūlė iš dalies pakeisti Sprendimą 2011/344/ES.
Papildomas sprendimas būtinas
įsigaliojus dviejų dokumentų rinkiniui (visų pirma
Reglamentui (ES) Nr. 472/2013), kuriuo taip pat griežtai nustatoma, kaip
keisti politikos sąlygas, kuriomis grindžiama makroekonominio koregavimo
programa. Reglamentas (ES) Nr. 472/2013 taikomas esamoms, nuo jo
įsigaliojimo įgyvendinamoms makroekonominio koregavimo programoms ir
dėl jo galiausiai reikia, kad koregavimai būtų atliekami pagal 7
straipsnio 5 dalyje nurodytą tvarką.
2013/0372 (NLE)
Pasiūlymas
TARYBOS ĮGYVENDINIMO SPRENDIMAS
patvirtinti atnaujintą Portugalijos
makroekonominio koregavimo programą
EUROPOS SĄJUNGOS TARYBA,
atsižvelgdama į Sutartį dėl
Europos Sąjungos veikimo,
atsižvelgdama į 2013 m. gegužės
21 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentą (ES) Nr. 472/2013
dėl euro zonos valstybių narių, kurios turi didelių
finansinio stabilumo sunkumų arba kurioms tokie sunkumai gresia,
ekonominės ir biudžeto priežiūros griežtinimo, ypač į jo 7
straipsnio 5 dalį,
atsižvelgdama į Europos Komisijos
pasiūlymą,
kadangi:
(1)       Reglamentas (ES) Nr. 472/2013
taikomas valstybėms narėms, kurios jo įsigaliojimo metu jau gavo
finansinę pagalbą, įskaitant pagalbą iš Europos
finansinės padėties stabilizavimo priemonės (EFSM) ir (arba)
Europos finansinio stabilumo fondo (EFSF);
(2)       Reglamentu (ES)
Nr. 472/2013 nustatomos valstybių narių, kurios gavo tokią
finansinę pagalbą, makroekonominio koregavimo programos patvirtinimo
taisyklės, kurias būtina suderinti su Reglamento (ES)
Nr. 407/2010, kuriuo nustatoma Europos finansinės padėties
stabilizavimo priemonė, nuostatomis, kai atitinkama valstybė
narė gauna pagalbą ir pagal EFSM, ir iš kitų šaltinių;
(3)       Portugalijai buvo suteikta
finansinė pagalba ir pagal EFSM Įgyvendinimo sprendimu 2011/344/ES
dėl Sąjungos finansinės pagalbos suteikimo Portugalijai, ir iš
EFSF;
(4)       siekiant nuoseklumo, pagal
Reglamentą (ES) Nr. 472/2013 atnaujinta Portugalijos makroekonominio
koregavimo programa turėtų būti patvirtinta darant nuorodas
į atitinkamas Įgyvendinimo sprendimo 2011/344/ES nuostatas;
(5)       pagal Sprendimo 2011/344/ES 3
straipsnio 10 dalį Komisija kartu su TVF ir bendradarbiaudama su ECB
atliko bendrą aštuntą ir devintą peržiūras, siekdama
įvertinti Portugalijos pažangą įgyvendinant sutartas priemones,
taip pat sutartų priemonių veiksmingumą ir jų
ekonominį bei socialinį poveikį. Todėl po šios
peržiūros reikia padaryti kelis esamos makroekonominio koregavimo programos
pakeitimus;
(6)       šie pakeitimai pateikiami
Sprendime Nr. [įrašyti nuorodą], kuriuo iš dalies keičiamas
Įgyvendinimo sprendimas 2011/344/ES,
PRIĖMĖ ŠĮ
SPRENDIMĄ:
1 straipsnis
Patvirtinamos priemonės, išdėstytos
Įgyvendinimo sprendimo 2011/344/ES 3 straipsnio 7–9 dalyse, kurių
Portugalija turi imtis įgyvendindama savo makroekonominio koregavimo
programą.
2 straipsnis
Šis sprendimas
skirtas Portugalijai.
3 straipsnis
Šis sprendimas
skelbiamas Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje.
Priimta Briuselyje
                                                                       Tarybos
vardu
                                                                       Pirmininkas