               EUROPOS KOMISIJA
            Briuselis, 2018 06 12
            COM(2018) 454 final
            2018/0240(NLE)
            Pasiūlymas
            TARYBOS SPRENDIMAS
            dėl Susitarimo, kuriuo siekiama užkirsti kelią nereglamentuojamai žvejybai atvirojoje jūroje, vykdomai Arkties vandenyno centrinėje dalyje, pasirašymo Europos Sąjungos vardu

               AIŠKINAMASIS MEMORANDUMAS

               1.PASIŪLYMO APLINKYBĖS

               •Pasiūlymo pagrindimas ir tikslai

               Remdamasi atitinkamais derybiniais nurodymais
                  1
               , Komisija vedė derybas su Kanados, Kinijos Liaudies Respublikos, Danijos Karalystės, atstovaujančios Farerų Saloms ir Grenlandijai, Islandijos, Japonijos, Korėjos Respublikos, Norvegijos Karalystės, Rusijos Federacijos ir Jungtinių Amerikos Valstijų delegacijomis, kad būtų sudarytas teisiškai privalomas Susitarimas, kuriuo siekiama užkirsti kelią nereglamentuojamai žvejybai atvirojoje jūroje, vykdomai Arkties vandenyno centrinėje dalyje (toliau – Susitarimas).

               Susitarimas užkirs kelią nereglamentuojamai verslinei žvejybai Arkties vandenyno centrinės dalies atvirosios jūros dalyje – rajone, kurio dydis yra maždaug 2,8 mln. kvadratinių kilometrų. Neturima žinių, kad šiame rajone kada nors būtų buvusi vykdyta verslinė žvejyba, ir mažai tikėtina, kad artimoje ateityje ji būtų pradėta vykdyti. Tačiau, atsižvelgdamos į kintančias Arkties vandenyno sąlygas, minėtos vyriausybės parengė šį Susitarimą vadovaudamosi žuvininkystės valdymui taikomu atsargumo principu.

               Pagal Susitarimą bus sudaryta ir pradėta taikyti Jungtinė mokslinių tyrimų ir stebėsenos programa, kurios tikslas – gerinti supratimą apie šio rajono ekosistemą (-as) ir visų pirma nustatyti, ar šiame rajone gali būti žuvų išteklių, kuriuos būtų galima tausiai žvejoti. Susitarime numatyta, kad ateityje gali būti sukurta šiam rajonui skirta viena arba kelios regioninės žvejybos valdymo organizacijos arba struktūros.

               •Suderinamumas su toje pačioje politikos srityje galiojančiomis nuostatomis

               2009 m. išvadose dėl ES Arkties politikos
                  2
                Taryba pareiškė esanti pasirengusi apsvarstyti pasiūlymą sukurti reglamentavimo sistemą, skirtą tai atvirosios jūros daliai, kuriai dar netaikoma tarptautinė išteklių išsaugojimo sistema, – t. y. išplėsti atitinkamų regioninių žvejybos valdymo organizacijų įgaliojimus ar bet kurį kitą tam skirtą pasiūlymą, dėl kurio atitinkamos šalys susitartų. Taryba taip pat pažymėjo, kad tol, kol tokia sistema bus sukurta, ji pasisako už tai, kad nauja žvejybos veikla tuose vandenyse būtų laikinai uždrausta.

               2012 m. išvadose dėl Komisijos komunikato dėl bendros žuvininkystės politikos išorės aspekto
                  3
                Taryba pabrėžė, kad, be kita ko, siekiant užtikrinti vienodas veiklos sąlygas, būtinos bendros valdymo iniciatyvos tais atvejais, kai ištekliais dalijamasi su trečiosiomis šalimis, taip pat dar kartą patvirtino, kad pagrindinis vaidmuo tarptautiniu lygmeniu tausiai valdant žvejybos išteklius tenka regioninėms žvejybos valdymo organizacijoms.

               Įsigaliojus Susitarimui bus panaikinta svarbi reguliavimo spraga dabartinėje tarptautinio vandenynų valdymo sistemoje.

               •Suderinamumas su kitomis Sąjungos politikos sritimis

               Pasiūlymas dera su Europos Sąjungos bendra žuvininkystės politika ir tarptautiniu vandenynų valdymu, įskaitant ES Arkties politiką.

               2.EX POST VERTINIMO, KONSULTACIJŲ SU SUINTERESUOTOSIOMIS ŠALIMIS IR POVEIKIO VERTINIMO REZULTATAI

               •Konsultacijos su suinteresuotosiomis šalimis

               2016 m. kovo 31 d. Taryba patvirtino derybinius nurodymus, kuriais Komisijai suteikė įgaliojimus Europos Sąjungos vardu pradėti derybas dėl tarptautinio susitarimo, kuriuo siekiama užkirsti kelią nereglamentuojamai žvejybai atvirojoje jūroje, vykdomai Arkties vandenyno centrinėje dalyje. Valstybės narės apie derybų eigą buvo informuojamos posėdžiuose.

               •Tiriamųjų duomenų rinkimas ir naudojimas

                  Rengdamasi deryboms ir per kiekvieną derybų raundą Komisija rėmėsi valstybių narių žiniomis. Per paskutinius du derybų raundus ES delegacijoje dalyvavo ir nepriklausomas teisės ekspertas.

               3.POVEIKIS BIUDŽETUI

               Dėl šio pasiūlymo ES biudžetas nepatirs papildomų išlaidų. –

               2018/0240 (NLE)

               Pasiūlymas

               TARYBOS SPRENDIMAS

               dėl Susitarimo, kuriuo siekiama užkirsti kelią nereglamentuojamai žvejybai atvirojoje jūroje, vykdomai Arkties vandenyno centrinėje dalyje, pasirašymo Europos Sąjungos vardu

               EUROPOS SĄJUNGOS TARYBA,

               atsižvelgdama į Sutartį dėl Europos Sąjungos veikimo, ypač į jos 43 straipsnio 2 dalį kartu su 218 straipsnio 5 dalimi,

               atsižvelgdama į Europos Komisijos pasiūlymą,

               kadangi:

               (1)Sąjungos išimtinei kompetencijai priklauso priimti jūrų biologinių išteklių išsaugojimo priemones ir sudaryti susitarimus su trečiosiomis šalimis ir tarptautinėmis organizacijomis;

               (2)pagal Tarybos sprendimus 98/392/EB
                  4
                ir 98/414/EB
                  5
                Sąjunga yra atitinkamai 1982 m. gruodžio 10 d. Jungtinių Tautų jūrų teisės konvencijos (toliau – Konvencija) ir Susitarimo dėl 1982 m. gruodžio 10 d. Jungtinių Tautų jūrų teisės konvencijos nuostatų, susijusių su vienos valstybės ribas viršijančių žuvų išteklių ir toli migruojančių žuvų išteklių apsauga ir valdymu, įgyvendinimo (toliau – Susitarimas dėl žuvų išteklių) susitariančioji šalis. Tiek pagal Konvenciją, tiek pagal Susitarimą dėl žuvų išteklių reikalaujama, kad išsaugant ir valdant gyvuosius jūrų išteklius valstybės bendradarbiautų. Susitarimu, kuriuo siekiama užkirsti kelią nereglamentuojamai žvejybai atvirojoje jūroje, vykdomai Arkties vandenyno centrinėje dalyje (toliau – Susitarimas), vykdomas šis įpareigojimas;

               (3)Europos Parlamento ir Tarybos reglamente (ES) Nr. 1380/2013
                  6
                nustatyta, kad, siekdama užtikrinti tausų jūrų biologinių išteklių ir jūros aplinkos naudojimą, valdymą ir išsaugojimą, Sąjunga žuvininkystės išorės santykiuose laikosi savo tarptautinių įsipareigojimų ir politikos tikslų, taip pat to reglamento 2 ir 3 straipsniuose išdėstytų tikslų bei principų. Susitarimas dera su šiais tikslais;

               (4)2016 m. kovo 31 d. Taryba
                  7
                Europos Komisijai suteikė įgaliojimus Europos Sąjungos vardu derėtis dėl tarptautinio susitarimo, kuriuo siekiama užkirsti kelią nereglamentuojamai žvejybai atvirojoje jūroje, vykdomai Arkties vandenyno centrinėje dalyje. 2017 m. lapkričio 30 d. šios derybos sėkmingai baigtos;

               (5)Sąjungai tapus Susitarimo Šalimi bus nuosekliau laikomasi Sąjungos išsaugojimo požiūrio visuose vandenynuose ir bus sustiprintas jos įsipareigojimas užtikrinti ilgalaikį išteklių išsaugojimą ir tausų jūrų biologinių išteklių naudojimą visame pasaulyje;

               (6)todėl Susitarimas turėtų būti Sąjungos vardu pasirašytas su sąlyga, kad jis bus sudarytas,

               PRIĖMĖ ŠĮ SPRENDIMĄ:

               1 straipsnis

               Įgaliojama Sąjungos vardu pasirašyti Susitarimą, kuriuo siekiama užkirsti kelią nereglamentuojamai žvejybai atvirojoje jūroje, vykdomai Arkties vandenyno centrinėje dalyje (toliau – Susitarimas), su sąlyga, kad minėtas Susitarimas bus sudarytas.

               Susitarimo tekstas pateiktas šio sprendimo priede.

               2 straipsnis

               Tarybos generalinis sekretoriatas parengia įgaliojamąjį raštą, kuriuo Susitarimo derybininkų nurodytam (-iems) asmeniui (-ims) suteikiami įgaliojimai pasirašyti Susitarimą su sąlyga, kad jis bus sudarytas.

               3 straipsnis

               Šis sprendimas įsigalioja jo priėmimo dieną.

               Priimta Briuselyje

                     Tarybos vardu

                     Pirmininkas

                     (1)

                        Tarybos priimti 2016 m. kovo 31 d.

                     (2)

                        Dok. 16857/09 +CORI.

                     (3)

                        Dok. 7087/12 REV 1 ADD 1 COR 1.

                     (4)

                        1998 m. kovo 23 d. Tarybos sprendimas 98/392/EB dėl Europos bendrijos 1982 m. gruodžio 10 d. Jungtinių Tautų jūrų teisės konvencijos ir 1994 m. liepos 28 d. Susitarimo, susijusio su jos XI dalies įgyvendinimu, patvirtinimo (OL L 179, 1998 6 23, p. 1).

                     (5)

                        1998 m. birželio 8 d. Tarybos sprendimas 98/414/EB dėl Europos bendrijos susitarimo dėl 1982 m. gruodžio 10 d. Jungtinių Tautų jūrų teisės konvencijos nuostatų, susijusių su dviejų ar daugiau valstybių vandenyse sutinkamų žuvų išteklių ir toli migruojančių žuvų išteklių apsauga ir valdymu, įgyvendinimo ratifikavimo (OL L 189, 1998 7 3, p. 14).

                     (6)

                        2013 m. gruodžio 11 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentas (ES) Nr. 1380/2013 dėl bendros žuvininkystės politikos, kuriuo iš dalies keičiami Tarybos reglamentai (EB) Nr. 1954/2003 ir (EB) Nr. 1224/2009 bei panaikinami Tarybos reglamentai (EB) Nr. 2371/2002 ir (EB) Nr. 639/2004 bei Tarybos sprendimas 2004/585/EB (OL L 354, 2013 12 28, p. 22).

                     (7)

                        Tarybos priimta 2016 m. kovo 31 d. dokumentu Nr. ST 7411 2016 ADD 1.

    ---documentbreak---

               EUROPOS KOMISIJA
            Briuselis, 2018 06 12
            COM(2018) 454 final
            PRIEDAS
            prie
            pasiūlymo dėl Tarybos sprendimo
            dėl Susitarimo, kuriuo siekiama užkirsti kelią nereglamentuojamai žvejybai atvirojoje jūroje, vykdomai Arkties vandenyno centrinėje dalyje, pasirašymo Europos Sąjungos vardu

               PRIEDAS

               SUSITARIMAS, KURIUO SIEKIAMA UŽKIRSTI KELIĄ NEREGLAMENTUOJAMAI ŽVEJYBAI ATVIROJOJE JŪROJE,

               VYKDOMAI ARKTIES VANDENYNO CENTRINĖJE DALYJE

               Šio Susitarimo Šalys,

               pripažindamos, kad Arkties vandenyno centrinės dalies atvirosios jūros dalį dar visai neseniai visus metus dengė ledas ir todėl žvejyba tuose vandenyse buvo neįmanoma, tačiau pastaraisiais metais ledo danga tame rajone sumažėjo;

               pripažindamos, kad žmogaus veikla Arkties vandenyno centrinės dalies ekosistemų palyginti nepaveikė, tačiau dėl klimato kaitos ir kitokių reiškinių tos ekosistemos keičiasi, ir kad šių pokyčių poveikis nėra gerai žinomas;

               pripažindamos, kad maistui ir mitybai itin svarbios geros būklės ir tvarios jūrų ekosistemos ir žvejyba;

               pripažindamos Arkties vandenyno centrinės dalies pakrantės valstybių ypatingą atsakomybę ir suinteresuotumą kalbant apie Arkties vandenyno centrinės dalies žuvų išteklių išsaugojimą ir tvarų valdymą;

               atkreipdamos dėmesį į Arkties vandenyno centrinės dalies pakrantės valstybių iniciatyvą, išreikštą 2015 m. liepos 16 d. pasirašytoje Deklaracijoje dėl nereglamentuojamos žvejybos Arkties vandenyno centrinės dalies atvirojoje jūroje prevencijos;

               primindamos sutarčių ir kitų su jūrų žvejyba susijusių tarptautinių teisės aktų, kurie jau taikomi Arkties vandenyno centrinės dalies atvirosios jūros daliai, principus ir nuostatas, įtrauktus į:

               1982 m. gruodžio 10 d. Jungtinių Tautų jūrų teisės konvenciją (toliau – Konvencija),

               1995 m. rugpjūčio 4 d. Susitarimą dėl 1982 m. gruodžio 10 d. Jungtinių Tautų jūrų teisės konvencijos nuostatų, susijusių su vienos valstybės ribas viršijančių žuvų išteklių ir toli migruojančių žuvų išteklių apsauga ir valdymu, įgyvendinimo (toliau – 1995 m. susitarimas) ir

               1995 m. Jungtinių Tautų Maisto ir žemės ūkio organizacijos priimtą Atsakingos žuvininkystės kodeksą;

               pabrėždamos, kad svarbu užtikrinti Šalių ir Žvejybos šiaurės rytų Atlante komisijos, kuri turi kompetenciją priimti Arkties vandenyno centrinės dalies atvirosios jūros dalies išteklių išsaugojimo ir valdymo priemones, bendradarbiavimą ir koordinavimą, taip pat užtikrinti kitus atitinkamus žvejybos valdymo mechanizmus, kurie nustatyti ir veikia pagal tarptautinę teisę ir atitinkamų tarptautinių organizacijų nuostatas bei programas;

               manydamos, kad mažai tikėtina, jog artimoje ateityje verslinė žvejyba Arkties vandenyno centrinės dalies atvirosios jūros dalyje taptų perspektyvi, ir todėl dabartinėmis aplinkybėmis dar per anksti kurti Arkties vandenyno centrinės dalies atvirosios jūros daliai skirtas papildomas regionines arba subregionines žvejybos valdymo organizacijas arba struktūras;

               norėdamos, kad, laikantis atsargumo principo, Arkties vandenyno centrinės dalies atvirosios jūros dalyje būtų užkirstas kelias pradėti nereglamentuojamą žvejybą ir kad kartu būtų reguliariai peržiūrimas papildomų išteklių išsaugojimo ir valdymo priemonių poreikis;

               primindamos 2007 m. Jungtinių Tautų deklaraciją dėl čiabuvių tautų teisių;

               pripažindamos Arkties gyventojų, įskaitant Arkties čiabuvius, interesus užtikrinti ilgalaikį jūrų gyvųjų išteklių išsaugojimą ir tausų jų naudojimą ir geros būklės jūrų ekosistemas Arkties vandenyne, taip pat pabrėždamos jų ir jų bendruomenių įtraukimo svarbą, ir

               norėdamos skatinti tai, kad, saugant ir valdant Arkties vandenyno centrinės dalies atvirosios jūros dalies žvejybos išteklius, būtų remiamasi tiek mokslinėmis, tiek čiabuvių ir vietos gyventojų žiniomis apie Arkties vandenyno jūrų gyvuosius išteklius ir ekosistemas, kuriose jie aptinkami,

               susitarė:

               1 straipsnis

               Vartojami terminai

               Šiame Susitarime:

               a)
                     Susitarimo rajonas – viena Arkties vandenyno centrinės dalies atvirosios jūros dalis, apsupta vandenų, priklausančių Kanados, Danijos Karalystės (kuri atstovauja Grenlandijai), Norvegijos Karalystės, Rusijos Federacijos ir Jungtinių Amerikos Valstijų žvejybos jurisdikcijai;

               b)
                     žuvys – žuvų, moliuskų ir vėžiagyvių rūšių, išskyrus Konvencijos 77 straipsnyje apibrėžtas dugno gyvūnų rūšis, individai;

               c)
                     žvejyba – žuvų ieškojimas, viliojimas, suradimas, gaudymas, paėmimas ar surinkimas arba bet kuri kita veikla, kurią vykdant galima pagrįstai tikėtis privilioti, surasti, pagauti, paimti ar surinkti žuvis;

               d)
                     verslinė žvejyba – žvejyba verslo tikslais;

               e)
                     tiriamoji žvejyba – žvejyba, kurios tikslas – įvertinti būsimos verslinės žvejybos tausumą bei galimybes ir tuo tikslu rinkti mokslinius tokios žvejybos duomenis;

               f)
                     laivas – bet kuris laivas, naudojamas, įrengtas naudoti arba numatomas naudoti žvejybai.

               2 straipsnis

               Susitarimo tikslas

               Šio Susitarimo tikslas yra užkirsti kelią nereglamentuojamai žvejybai Arkties vandenyno centrinės dalies atvirosios jūros dalyje taikant atsargumo principu grindžiamas išteklių išsaugojimo ir valdymo priemones, kurios sudarytų ilgalaikę strategiją, kuria siekiama apsaugoti geros būklės jūrų ekosistemas ir užtikrinti žuvų išteklių išsaugojimą ir tausų jų naudojimą.

               3 straipsnis

               Su žvejyba susijusios laikinos išteklių išsaugojimo ir valdymo priemonės

               1.
                     Kiekviena Šalis laivams, turintiems teisę plaukioti su jos vėliava, suteikia leidimą vykdyti verslinę žvejybą Susitarimo rajone tik jei laikomasi:

               a)
                     išteklių išsaugojimo ir valdymo priemonių, kurios skirtos žuvų ištekliams tausiai valdyti ir kurias priėmė viena arba kelios regioninės ar subregioninės žvejybos valdymo organizacijos arba struktūros, kurios buvo sukurtos arba gali būti sukurtos ir kurios veikia pagal tarptautinę teisę siekiant valdyti tokią žvejybą pagal pripažintus tarptautinius standartus, arba

               b)
                     laikinųjų išteklių išsaugojimo ir valdymo priemonių, kurias Šalys gali nustatyti pagal 5 straipsnio 1 dalies c punkto ii papunktį.

               2.
                     Šalys raginamos vykdyti mokslinius tyrimus pagal Jungtinę mokslinių tyrimų ir stebėsenos programą, sudarytą pagal 4 straipsnį, ir pagal atitinkamas savo nacionalines mokslines programas.

               3.
                     Šalis gali suteikti leidimą laivams, turintiems teisę plaukioti su jos vėliava, Susitarimo rajone vykdyti tiriamąją žvejybą tik jei laikomasi išteklių išsaugojimo ir valdymo priemonių, kurias Šalys nustatė remdamosi 5 straipsnio 1 dalies d punktu.

               4.
                     Šalys užtikrina, kad jų mokslinių tyrimų veikla, susijusi su žuvų gaudymu Susitarimo rajone, nepakenktų nereglamentuojamos verslinės ir tiriamosios žvejybos prevencijai ir geros būklės jūrų ekosistemų apsaugai. Šalys raginamos pranešti viena kitai apie savo planus leisti vykdyti tokią mokslinių tyrimų veiklą.

               5.
                     Šalys užtikrina, kad būtų laikomasi šiuo straipsniu nustatytų laikinųjų priemonių ir bet kokių papildomų ar kitokių laikinųjų priemonių, kurias jos gali nustatyti pagal 5 straipsnio 1 dalies c punktą.

               6.
                     Pagal 1995 m. susitarimo 7 straipsnį Šalys, kurios yra pakrantės valstybės, ir kitos Šalys bendradarbiauja siekdamos užtikrinti Arkties vandenyno centrinėje dalyje esančių nacionalinei jurisdikcijai priklausančių ir jai nepriklausančių rajonų žuvų išteklių išsaugojimo ir valdymo priemonių suderinamumą, kad būtų užtikrintas tų išteklių kaip visumos išsaugojimas ir valdymas.

               7.
                     Išskyrus 4 dalyje nustatytus atvejus, nė viena šio Susitarimo nuostata neturi būti aiškinama kaip ribojanti Šalių teises, susijusias su Konvencijoje aprašytais jūrų moksliniais tyrimais.

               4 straipsnis

               Jungtinė mokslinių tyrimų ir stebėsenos programa

               1.
                     Šalys sudaro palankias sąlygas bendradarbiauti mokslinės veiklos srityje, siekdamos plėsti žinias apie Arkties vandenyno centrinės dalies jūrų gyvuosius išteklius ir ekosistemas, kuriose jų aptinkama.

               2.
                     Šalys susitaria per dvejus metus nuo šio Susitarimo įsigaliojimo sudaryti Jungtinę mokslinių tyrimų ir stebėsenos programą, kuria siekiama gerinti žinias apie Susitarimo rajone esančias ekosistemas ir visų pirma nustatyti, ar Susitarimo rajone dabar arba ateityje galėtų būti žuvų išteklių, kuriuos būtų galima tausiai žvejoti, taip pat nustatyti galimą tokios žvejybos poveikį Susitarimo rajone esančioms ekosistemoms.

               3.
                     Šalys vadovauja rengiant, koordinuojant ir įgyvendinant Jungtinę mokslinių tyrimų ir stebėsenos programą.

               4.
                     Šalys užtikrina, kad Jungtinėje mokslinių tyrimų ir stebėsenos programoje būtų atsižvelgiama į atitinkamų mokslinių bei techninių organizacijų, įstaigų ir programų darbą, taip pat į čiabuvių ir vietos gyventojų žinias.

               5.
                     Įgyvendindamos Jungtinę mokslinių tyrimų ir stebėsenos programą Šalys per dvejus metus nuo šio Susitarimo įsigaliojimo priima keitimosi duomenimis protokolą ir, remdamosi tuo protokolu, keičiasi susijusiais duomenimis tiesiogiai arba per atitinkamas mokslines ir technines organizacijas, įstaigas ir programas.

               6.
                     Šalys rengia bendrus mokslinius susitikimus (susitinkant asmeniškai arba kitu būdu) bent kartą per dvejus metus ir bent prieš du mėnesius iki Šalių susitikimų, vykstančių pagal 5 straipsnį, tam, kad pateiktų savo mokslinių tyrimų rezultatus, peržiūrėtų patikimiausią turimą mokslinę informaciją ir laiku pateiktų mokslines rekomendacijas Šalių susitikimams. Šalys per dvejus metus nuo šio Susitarimo įsigaliojimo priima įgaliojimus ir kitas procedūras, pagal kurias rengiami bendri moksliniai susitikimai.

               5 straipsnis

               Peržiūra ir tolesnis įgyvendinimas

               1.
                     Šalys susitinka kas dvejus metus arba dažniau, jei jos taip nusprendžia. Per susitikimus Šalys, inter alia:

               a)
                     peržiūri šio Susitarimo įgyvendinimą ir, jei reikia, apsvarsto visus klausimus, susijusius su šio Susitarimo galiojimo laikotarpiu pagal 13 straipsnio 2 dalį;

               b)
                     peržiūri visą turimą mokslinę informaciją, parengtą įgyvendinant Jungtinę mokslinių tyrimų ir stebėsenos programą, taip pat informaciją, gautą iš nacionalinių mokslinių programų ir visų kitų atitinkamų šaltinių, įskaitant čiabuvių ir vietos gyventojų žinias;

               c)
                     remdamosi iš Jungtinės mokslinių tyrimų ir stebėsenos programos, nacionalinių mokslinių programų ir kitų atitinkamų šaltinių gauta moksline informacija ir atsižvelgdamos į atitinkamus žvejybos valdymo ir ekosistemų aspektus, įskaitant atsargumo principą ir galimą neigiamą žvejybos poveikį ekosistemoms, apsvarsto, inter alia, ar žuvų pasiskirstymas, migracija ir gausumas Susitarimo rajone leidžia vykdyti tausią verslinę žvejybą, ir tuo pagrindu nustato:

               i)
                     ar pradėti derybas siekiant sukurti vieną arba daugiau žvejybai Susitarimo rajone valdyti skirtų papildomų regioninių arba subregioninių žvejybos valdymo organizacijų arba struktūrų,

               ii)
                     ar po to, kai buvo pradėtos derybos pagal i papunktį ir kai Šalys susitarė dėl mechanizmų, kuriais užtikrinamas žuvų išteklių tvarumas, nustatyti papildomų arba kitokių laikinųjų išteklių išsaugojimo ir valdymo priemonių atsižvelgiant į tuos išteklius Susitarimo rajone;

               d)
                     per trejus metus nuo šio Susitarimo įsigaliojimo nustato tiriamajai žvejybai Susitarimo rajone skirtas išteklių išsaugojimo ir valdymo priemones. Šalys tokias priemones gali retkarčiais iš dalies pakeisti. Šiomis priemonėmis, inter alia, nustatoma, kad:

               i)
                     tiriamoji žvejyba neturi trukdyti siekti šio Susitarimo tikslo,

               ii)
                     siekiant sumažinti poveikį žuvų ištekliams bei ekosistemoms, tiriamoji žvejyba turi būti ribotos trukmės, aprėpties ir masto ir jai turi būti taikomi pagal 4 straipsnio 5 dalį priimtame keitimosi duomenimis protokole nustatyti standartiniai reikalavimai,

               iii)
                     Šalis gali leisti vykdyti tiriamąją žvejybą tik remdamasi patikimais moksliniais tyrimais ir jei ji yra suderinama su Jungtine mokslinių tyrimų ir stebėsenos programa ir jos pačios nacionaline moksline programa (-omis),

               iv)
                     Šalis gali leisti vykdyti tiriamąją žvejybą tik po to, kai ji apie tokios žvejybos planus pranešė kitoms Šalims ir suteikė kitoms Šalims galimybę pateikti pastabų dėl tų planų, ir

               v)
                     Šalis privalo tinkamai stebėti tiriamąją žvejybą, kuriai ji suteikė leidimą, ir pranešti apie tokios žvejybos rezultatus kitoms Šalims.

               2.
                     Siekdamos skatinti šio Susitarimo, įskaitant Jungtinę mokslinių tyrimų ir stebėsenos programą ir kitą veiklą, kurios imtasi pagal 4 straipsnį, įgyvendinimą, Šalys gali sudaryti komitetus arba panašius organus, kuriuose gali dalyvauti Arkties bendruomenių atstovai, įskaitant Arkties čiabuvius.

               6 straipsnis

               Sprendimų priėmimas

               1.
                     Šalių sprendimai procedūriniais klausimais priimami dalyvaujančių Šalių, balsuojančių už arba prieš, balsų dauguma.

               2.
                     Šalių sprendimai esminiais klausimais priimami bendru sutarimu. Šiame Susitarime sąvoka „sutarimas“ reiškia oficialių prieštaravimų nebuvimą priimant sprendimą.

               3.
                     Klausimas laikomas esminiu, jei bet kuri Šalis mano, kad jis yra esminis.

               7 straipsnis

               Ginčų sprendimas

               Sprendžiant visus Šalių ginčus dėl šio Susitarimo aiškinimo ir taikymo, mutatis mutandis taikomos 1995 m. susitarimo VIII dalyje nustatytos ginčų sprendimo nuostatos, nepriklausomai nuo to, ar Šalys taip pat yra 1995 m. susitarimo šalys.

               8 straipsnis

               Valstybės, kurios nėra Susitarimo šalys

               1.
                     Šalys skatina valstybes, kurios nėra Susitarimo šalys, imtis šio Susitarimo nuostatas atitinkančių priemonių.

               2.
                     Šalys imasi tarptautinės teisės nuostatas atitinkančių priemonių, siekdamos atgrasyti laivus, turinčius teisę plaukioti su valstybių, kurios nėra Susitarimo šalys, vėliavomis, nuo veiklos, trukdančios veiksmingam šio Susitarimo įgyvendinimui.

               9 straipsnis

               Pasirašymas

               1.
                     Šis Susitarimas teikiamas pasirašyti [vieta] nuo [data] Kanadai, Kinijos Liaudies Respublikai, Danijos Karalystei, atstovaujančiai Farerų Saloms ir Grenlandijai, Islandijai, Japonijai, Korėjos Respublikai, Norvegijos Karalystei, Rusijos Federacijai, Jungtinėms Amerikos Valstijoms ir Europos Sąjungai ir jį galima pasirašyti per 12 mėnesių nuo tos dienos.

               2.
                     Šį Susitarimą pasirašiusios Šalys Susitarimą gali ratifikuoti, priimti arba patvirtinti bet kuriuo metu.

               10 straipsnis

               Prisijungimas

               1.
                     9 straipsnio 1 dalyje išvardytos valstybės, kurios nepasirašė šio Susitarimo, ir Europos Sąjunga, jei ji nepasirašė šio Susitarimo, prie Susitarimo gali prisijungti bet kuriuo metu.

               2.
                     Po šio Susitarimo įsigaliojimo Šalys gali pakviesti kitas realių interesų turinčias valstybes prisijungti prie Susitarimo.

               11 straipsnis

               Įsigaliojimas

               1.
                     Šis Susitarimas įsigalioja praėjus 30 dienų po to, kai depozitaras gauna visus 9 straipsnio 1 dalyje išvardytų valstybių ir Europos Sąjungos pateiktus Susitarimo ratifikavimo, priėmimo ar patvirtinimo arba prisijungimo prie Susitarimo dokumentus.

               2.
                     Po įsigaliojimo šis Susitarimas kiekvienai valstybei, kuri yra pakviesta prisijungti prie Susitarimo pagal 10 straipsnio 2 dalį ir kuri deponavo prisijungimo dokumentą, įsigalioja praėjus 30 dienų nuo to dokumento deponavimo dienos.

               12 straipsnis

               Pasitraukimas

               Šalis gali pasitraukti iš šio Susitarimo bet kuriuo metu, diplomatiniais kanalais depozitarui pateikdama rašytinį pranešimą apie savo pasitraukimą, nurodydama savo pasitraukimo įsigaliojimo datą, kuri turi būti bent šeši mėnesiai nuo pranešimo dienos. Pasitraukimas iš šio Susitarimo neturi įtakos jo taikymui likusiosioms Šalims arba pasitraukiančiosios Šalies pareigai vykdyti šiame Susitarime numatytus įsipareigojimus, kurių ji kitaip turėtų laikytis pagal tarptautinę teisę, nepriklausomai nuo šio Susitarimo.

               13 straipsnis

               Susitarimo galiojimo trukmė

               1.
                     Šis Susitarimas galioja pradinį 16 metų laikotarpį nuo jo įsigaliojimo dienos.

               2.
                     Pasibaigus 1 dalyje nustatytam pradiniam laikotarpiui, šio Susitarimo galiojimas pratęsiamas tolesniam penkerių metų laikotarpiui (-iams), išskyrus atvejus, kai bet kuri Šalis:

               a)
                     per paskutinį Šalių susitikimą, kuris vyksta prieš pradinio laikotarpio arba bet kurio tolesnio pratęsimo laikotarpio pabaigą, pateikia oficialų prieštaravimą pratęsti šį Susitarimą arba

               b)
                     ne vėliau kaip prieš šešis mėnesius iki atitinkamo laikotarpio pabaigos depozitarui raštu pateikia oficialų prieštaravimą pratęsti šį Susitarimą.

               3.
                     Šalys sudaro sąlygas veiksmingai pereiti nuo šio Susitarimo prie bet kokio galimo naujo susitarimo, kuriuo būtų sukurta žvejybai Susitarimo rajone valdyti skirta papildoma regioninė arba subregioninė žvejybos valdymo organizacija arba struktūra, siekiant išsaugoti geros būklės jūrų ekosistemas ir užtikrinti žuvų išteklių išsaugojimą ir tausų jų naudojimą Susitarimo rajone.

               14 straipsnis

               Ryšys su kitais susitarimais

               1.
                     Šalys pripažįsta, kad jos yra ir toliau bus saistomos savo įsipareigojimų pagal atitinkamas tarptautinės teisės nuostatas, įskaitant Konvencijoje ir 1995 m. susitarime nustatytas nuostatas, jos taip pat pripažįsta, kad svarbu toliau bendradarbiauti vykdant tuos įsipareigojimus net ir tada, kai šis Susitarimas nustoja galioti arba yra nutraukiamas, jei nėra kito susitarimo, kuriuo būtų sukurta žvejybai Susitarimo rajone valdyti skirta papildoma regioninė arba subregioninė žvejybos valdymo organizacija arba struktūra.

               2.
                     Nė viena šio Susitarimo nuostata nedaromas poveikis bet kurios Šalies pozicijoms dėl jos teisių ir įsipareigojimų pagal tarptautinius susitarimus ir pozicijoms dėl bet kokio su jūrų teise susijusio klausimo, įskaitant bet kokią poziciją, susijusią su teisių ir jurisdikcijos įgyvendinimu Arkties vandenyne.

               3.
                     Nė viena šio Susitarimo nuostata nedaromas poveikis bet kurios Šalies teisėms, jurisdikcijai ir pareigoms pagal atitinkamas tarptautinės teisės nuostatas, nustatytas Konvencijoje arba 1995 m. susitarime, įskaitant teisę siūlyti, kad būtų pradėtos derybos dėl Susitarimo rajonui skirtos vienos ar kelių papildomų regioninių arba subregioninių žvejybos valdymo organizacijų arba struktūrų sukūrimo.

               4.
                     Šis Susitarimas nekeičia Šalių teisių ir įsipareigojimų, prisiimtų pagal kitus susitarimus, kurie neprieštarauja šiam Susitarimui ir netrukdo kitoms Šalims naudotis savo teisėmis ar vykdyti savo įsipareigojimus pagal šį Susitarimą. Šis Susitarimas netrukdo ir neprieštarauja bet kurio esamo su žvejybos valdymu susijusio tarptautinio mechanizmo vaidmeniui ir įgaliojimams.

               15 straipsnis

               Depozitaras

               1.
                     Susitarimo depozitaras yra Kanados vyriausybė.

               2.
                     Ratifikavimo, priėmimo, patvirtinimo ar prisijungimo dokumentai deponuojami depozitarui.

               3.
                     Depozitaras praneša visoms pasirašiusioms Šalims ir visoms Šalims apie visų ratifikavimo, priėmimo, patvirtinimo arba prisijungimo dokumentų deponavimą ir atlieka kitas funkcijas, numatytas 1969 m. Vienos konvencijoje dėl tarptautinių sutarčių teisės.

               Sudaryta _________________________ 201X m. _________ d. vienu originaliu egzemplioriumi kinų, anglų, prancūzų ir rusų kalbomis; visi tekstai yra vienodai autentiški.


               EUROPOS KOMISIJA
            Briuselis, 2018 06 12
            COM(2018) 453 final
            2018/0239(NLE)
            Pasiūlymas
            TARYBOS SPRENDIMAS
            dėl Susitarimo, kuriuo siekiama užkirsti kelią nereglamentuojamai žvejybai atvirojoje jūroje, vykdomai Arkties vandenyno centrinėje dalyje, sudarymo Europos Sąjungos vardu

               AIŠKINAMASIS MEMORANDUMAS

               1.PASIŪLYMO APLINKYBĖS

               •Pasiūlymo pagrindimas ir tikslai

               Remdamasi atitinkamais derybiniais nurodymais
                  1
               , Komisija vedė derybas su Kanados, Kinijos Liaudies Respublikos, Danijos Karalystės, atstovaujančios Farerų Saloms ir Grenlandijai, Islandijos, Japonijos, Korėjos Respublikos, Norvegijos Karalystės, Rusijos Federacijos ir Jungtinių Amerikos Valstijų delegacijomis, kad būtų sudarytas teisiškai privalomas Susitarimas, kuriuo siekiama užkirsti kelią nereglamentuojamai žvejybai atvirojoje jūroje, vykdomai Arkties vandenyno centrinėje dalyje (toliau – Susitarimas).

               Susitarimas užkirs kelią nereglamentuojamai verslinei žvejybai Arkties vandenyno centrinės dalies atvirosios jūros dalyje – rajone, kurio dydis yra maždaug 2,8 mln. kvadratinių kilometrų. Neturima žinių, kad šiame rajone kada nors būtų buvusi vykdyta verslinė žvejyba, ir mažai tikėtina, kad artimoje ateityje ji būtų pradėta vykdyti. Tačiau, atsižvelgdamos į kintančias Arkties vandenyno sąlygas, minėtos vyriausybės parengė šį Susitarimą vadovaudamosi žuvininkystės valdymui taikomu atsargumo principu.

               Pagal Susitarimą bus sudaryta ir pradėta taikyti Jungtinė mokslinių tyrimų ir stebėsenos programa, kurios tikslas – gerinti supratimą apie šio rajono ekosistemą (-as) ir visų pirma nustatyti, ar šiame rajone gali būti žuvų išteklių, kuriuos būtų galima tausiai žvejoti. Susitarime numatyta, kad ateityje gali būti sukurta šiam rajonui skirta viena arba kelios regioninės žvejybos valdymo organizacijos arba struktūros.

               •Suderinamumas su toje pačioje politikos srityje galiojančiomis nuostatomis

                  2009 m. išvadose dėl ES Arkties politikos
                     2
                   Taryba pareiškė esanti pasirengusi apsvarstyti pasiūlymą sukurti reglamentavimo sistemą, skirtą tai atvirosios jūros daliai, kuriai dar netaikoma tarptautinė išteklių išsaugojimo sistema, – t. y. išplėsti atitinkamų regioninių žvejybos valdymo organizacijų įgaliojimus ar bet kurį kitą tam skirtą pasiūlymą, dėl kurio atitinkamos šalys susitartų.

                  Taryba taip pat pažymėjo, kad tol, kol tokia sistema bus sukurta, ji pasisako už tai, kad nauja žvejybos veikla tuose vandenyse būtų laikinai uždrausta.

                  2012 m. išvadose dėl Komisijos komunikato dėl bendros žuvininkystės politikos išorės aspekto
                     3
                   Taryba pabrėžė, kad, be kita ko, siekiant užtikrinti vienodas veiklos sąlygas, būtinos bendros valdymo iniciatyvos tais atvejais, kai ištekliais dalijamasi su trečiosiomis šalimis, taip pat dar kartą patvirtino, kad pagrindinis vaidmuo tarptautiniu lygmeniu tausiai valdant žvejybos išteklius tenka regioninėms žvejybos valdymo organizacijoms.

                  Įsigaliojus Susitarimui bus panaikinta svarbi reguliavimo spraga dabartinėje tarptautinio vandenynų valdymo sistemoje.

               •Suderinamumas su kitomis Sąjungos politikos sritimis

                  Pasiūlymas dera su Europos Sąjungos bendra žuvininkystės politika ir tarptautiniu vandenynų valdymu, įskaitant ES Arkties politiką.

               2.TEISINIS PAGRINDAS, SUBSIDIARUMO IR PROPORCINGUMO PRINCIPAI

               •Teisinis pagrindas

                  Šio pasiūlymo teisinis pagrindas – Sutarties dėl Europos Sąjungos veikimo (SESV) 43 straipsnio 2 dalis kartu su jos 218 straipsnio 6 dalies antros pastraipos a punkto v papunkčiu.

                •Proporcingumo principas

                  Šiuo pasiūlymu neviršijama to, kas būtina nustatytam tikslui pasiekti – t. y. ES sudaryti Susitarimą.

               3.EX POST VERTINIMO, KONSULTACIJŲ SU SUINTERESUOTOSIOMIS ŠALIMIS IR POVEIKIO VERTINIMO REZULTATAI

               •Konsultacijos su suinteresuotosiomis šalimis

                  2016 m. kovo 31 d. Taryba patvirtino derybinius nurodymus, kuriais Komisijai suteikė įgaliojimus Europos Sąjungos vardu pradėti derybas dėl tarptautinio susitarimo, kuriuo siekiama užkirsti kelią nereglamentuojamai žvejybai atvirojoje jūroje, vykdomai Arkties vandenyno centrinėje dalyje. Valstybės narės apie derybų eigą buvo informuojamos posėdžiuose.

               •Tiriamųjų duomenų rinkimas ir naudojimas

                  Rengdamasi deryboms ir per kiekvieną derybų raundą Komisija rėmėsi valstybių narių žiniomis. Per paskutinius du derybų raundus ES delegacijoje dalyvavo ir nepriklausomas teisės ekspertas.

                4.POVEIKIS BIUDŽETUI

                  Dėl šio pasiūlymo ES biudžetas nepatirs papildomų išlaidų.

               2018/0239 (NLE)

               Pasiūlymas

               TARYBOS SPRENDIMAS

               dėl Susitarimo, kuriuo siekiama užkirsti kelią nereglamentuojamai žvejybai atvirojoje jūroje, vykdomai Arkties vandenyno centrinėje dalyje, sudarymo Europos Sąjungos vardu

               EUROPOS SĄJUNGOS TARYBA,

               atsižvelgdama į Sutartį dėl Europos Sąjungos veikimo, ypač į jos 43 straipsnio 2 dalį kartu su 218 straipsnio 6 dalies antros pastraipos a punkto v papunkčiu,

               atsižvelgdama į Europos Komisijos pasiūlymą,

               atsižvelgdama į Europos Parlamento pritarimą
                  4
               ,

               kadangi:

               (1)Sąjungos išimtinei kompetencijai priklauso priimti jūrų biologinių išteklių išsaugojimo priemones ir sudaryti susitarimus su trečiosiomis šalimis ir tarptautinėmis organizacijomis;

               (2)pagal Tarybos sprendimus 98/392/EB
                  5
                ir 98/414/EB Sąjunga yra atitinkamai 1982 m. gruodžio 10 d. Jungtinių Tautų jūrų teisės konvencijos (toliau – Konvencija) ir Susitarimo dėl 1982 m. gruodžio 10 d. Jungtinių Tautų jūrų teisės konvencijos nuostatų, susijusių su vienos valstybės ribas viršijančių žuvų išteklių ir toli migruojančių žuvų išteklių apsauga ir valdymu, įgyvendinimo
                  6
                (toliau – Susitarimas dėl žuvų išteklių) susitariančioji šalis. Tiek pagal Konvenciją, tiek pagal Susitarimą dėl žuvų išteklių reikalaujama, kad išsaugant ir valdant gyvuosius jūrų išteklius bendradarbiautų visos valstybės. Susitarimu, kuriuo siekiama užkirsti kelią nereglamentuojamai žvejybai atvirojoje jūroje, vykdomai Arkties vandenyno centrinėje dalyje, vykdomas šis įpareigojimas;

               (3)Europos Parlamento ir Tarybos reglamente (ES) Nr. 1380/2013
                  7
                nustatyta, kad, siekdama užtikrinti tausų jūrų biologinių išteklių ir jūros aplinkos naudojimą, valdymą ir išsaugojimą, Sąjunga žuvininkystės išorės santykiuose laikosi savo tarptautinių įsipareigojimų ir politikos tikslų, taip pat to reglamento 2 ir 3 straipsniuose išdėstytų tikslų bei principų. Susitarimas dera su šiais tikslais;

               (4)2016 m. kovo 31 d. Taryba
                  8
                Europos Komisijai suteikė įgaliojimus Europos Sąjungos vardu derėtis dėl tarptautinio susitarimo, kuriuo siekiama užkirsti kelią nereglamentuojamai žvejybai atvirojoje jūroje, vykdomai Arkties vandenyno centrinėje dalyje. 2017 m. lapkričio 30 d. šios derybos sėkmingai baigtos. […] pagal [...] Tarybos sprendimą [xxx] buvo pasirašytas Susitarimas, kuriuo siekiama užkirsti kelią nereglamentuojamai žvejybai atvirojoje jūroje, vykdomai Arkties vandenyno centrinėje dalyje, su sąlyga, kad jis bus sudarytas vėliau;

               (5)Sąjungai tapus Susitarimo šalimi bus nuosekliau laikomasi Sąjungos išsaugojimo požiūrio visuose vandenynuose ir bus sustiprintas jos įsipareigojimas užtikrinti ilgalaikį išteklių išsaugojimą ir tausų jūrų biologinių išteklių naudojimą visame pasaulyje;

               (6)todėl Sąjunga yra suinteresuota sudaryti Susitarimą,

               PRIĖMĖ ŠĮ SPRENDIMĄ:

               1 straipsnis

               Sąjungos vardu patvirtinamas Susitarimas, kuriuo siekiama užkirsti kelią nereglamentuojamai žvejybai atvirojoje jūroje, vykdomai Arkties vandenyno centrinėje dalyje.

               Susitarimo tekstas pateiktas šio sprendimo priede.

               2 straipsnis

               Tarybos pirmininkas paskiria asmenį (-is), įgaliotą (-us) Sąjungos vardu paskelbti Susitarimo 15 straipsnyje nurodytą pranešimą ir taip išreikšti Sąjungos sutikimą laikytis Susitarimo.

               3 straipsnis

               Šis sprendimas įsigalioja trečią dieną po jo paskelbimo Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje.

               Priimta Briuselyje

                        Tarybos vardu

                        Pirmininkas

                     (1)

                        Tarybos priimti 2016 m. kovo 31 d.

                     (2)

                        Dok. 16857/09 +CORI.

                     (3)

                        Dok. 7087/12 REV 1 ADD 1 COR 1.

                     (4)

                        OL C [...], [...], p. [...].

                     (5)

                        1998 m. kovo 23 d. Tarybos sprendimas 98/392/EB dėl Europos bendrijos 1982 m. gruodžio 10 d. Jungtinių Tautų jūrų teisės konvencijos ir 1994 m. liepos 28 d. Susitarimo, susijusio su jos XI dalies įgyvendinimu, patvirtinimo (OL L 179, 1998 6 23, p. 1).

                     (6)

                        1998 m. birželio 8 d. Tarybos sprendimas 98/414/EB dėl Europos bendrijos susitarimo dėl 1982 m. gruodžio 10 d. Jungtinių Tautų jūrų teisės konvencijos nuostatų, susijusių su dviejų ar daugiau valstybių vandenyse sutinkamų žuvų išteklių ir toli migruojančių žuvų išteklių apsauga ir valdymu, įgyvendinimo ratifikavimo (OL L 189, 1998 7 3, p. 14).

                     (7)

                        2013 m. gruodžio 11 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentas (ES) Nr. 1380/2013 dėl bendros žuvininkystės politikos, kuriuo iš dalies keičiami Tarybos reglamentai (EB) Nr. 1954/2003 ir (EB) Nr. 1224/2009 bei panaikinami Tarybos reglamentai (EB) Nr. 2371/2002 ir (EB) Nr. 639/2004 bei Tarybos sprendimas 2004/585/EB (OL L 354, 2013 12 28, p. 22).

                     (8)

                        Tarybos priimta 2016 m. kovo 31 d. dokumentu Nr. ST 7411 2016 ADD 1.

    ---documentbreak---

               EUROPOS KOMISIJA
            Briuselis, 2018 06 12
            COM(2018) 453 final
            PRIEDAS
            prie
            pasiūlymo dėl Tarybos sprendimo
            dėl Susitarimo, kuriuo siekiama užkirsti kelią nereglamentuojamai žvejybai atvirojoje jūroje, vykdomai Arkties vandenyno centrinėje dalyje, sudarymo Europos Sąjungos vardu

               PRIEDAS

               SUSITARIMAS, KURIUO SIEKIAMA UŽKIRSTI KELIĄ NEREGLAMENTUOJAMAI ŽVEJYBAI ATVIROJOJE JŪROJE,

               VYKDOMAI ARKTIES VANDENYNO CENTRINĖJE DALYJE

               Šio Susitarimo Šalys,

               pripažindamos, kad Arkties vandenyno centrinės dalies atvirosios jūros dalį dar visai neseniai visus metus dengė ledas ir todėl žvejyba tuose vandenyse buvo neįmanoma, tačiau pastaraisiais metais ledo danga tame rajone sumažėjo;

               pripažindamos, kad žmogaus veikla Arkties vandenyno centrinės dalies ekosistemų palyginti nepaveikė, tačiau dėl klimato kaitos ir kitokių reiškinių tos ekosistemos keičiasi, ir kad šių pokyčių poveikis nėra gerai žinomas;

               pripažindamos, kad maistui ir mitybai itin svarbios geros būklės ir tvarios jūrų ekosistemos ir žvejyba;

               pripažindamos Arkties vandenyno centrinės dalies pakrantės valstybių ypatingą atsakomybę ir suinteresuotumą kalbant apie Arkties vandenyno centrinės dalies žuvų išteklių išsaugojimą ir tvarų valdymą;

               atkreipdamos dėmesį į Arkties vandenyno centrinės dalies pakrantės valstybių iniciatyvą, išreikštą 2015 m. liepos 16 d. pasirašytoje Deklaracijoje dėl nereglamentuojamos žvejybos Arkties vandenyno centrinės dalies atvirojoje jūroje prevencijos;

               primindamos sutarčių ir kitų su jūrų žvejyba susijusių tarptautinių teisės aktų, kurie jau taikomi Arkties vandenyno centrinės dalies atvirosios jūros daliai, principus ir nuostatas, įtrauktus į:

               1982 m. gruodžio 10 d. Jungtinių Tautų jūrų teisės konvenciją (toliau – Konvencija),

               1995 m. rugpjūčio 4 d. Susitarimą dėl 1982 m. gruodžio 10 d. Jungtinių Tautų jūrų teisės konvencijos nuostatų, susijusių su vienos valstybės ribas viršijančių žuvų išteklių ir toli migruojančių žuvų išteklių apsauga ir valdymu, įgyvendinimo (toliau – 1995 m. susitarimas) ir

               1995 m. Jungtinių Tautų Maisto ir žemės ūkio organizacijos priimtą Atsakingos žuvininkystės kodeksą;

               pabrėždamos, kad svarbu užtikrinti Šalių ir Žvejybos šiaurės rytų Atlante komisijos, kuri turi kompetenciją priimti Arkties vandenyno centrinės dalies atvirosios jūros dalies išteklių išsaugojimo ir valdymo priemones, bendradarbiavimą ir koordinavimą, taip pat užtikrinti kitus atitinkamus žvejybos valdymo mechanizmus, kurie nustatyti ir veikia pagal tarptautinę teisę ir atitinkamų tarptautinių organizacijų nuostatas bei programas;

               manydamos, kad mažai tikėtina, jog artimoje ateityje verslinė žvejyba Arkties vandenyno centrinės dalies atvirosios jūros dalyje taptų perspektyvi, ir todėl dabartinėmis aplinkybėmis dar per anksti kurti Arkties vandenyno centrinės dalies atvirosios jūros daliai skirtas papildomas regionines arba subregionines žvejybos valdymo organizacijas arba struktūras;

               norėdamos, kad, laikantis atsargumo principo, Arkties vandenyno centrinės dalies atvirosios jūros dalyje būtų užkirstas kelias pradėti nereglamentuojamą žvejybą ir kad kartu būtų reguliariai peržiūrimas papildomų išteklių išsaugojimo ir valdymo priemonių poreikis;

               primindamos 2007 m. Jungtinių Tautų deklaraciją dėl čiabuvių tautų teisių;

               pripažindamos Arkties gyventojų, įskaitant Arkties čiabuvius, interesus užtikrinti ilgalaikį jūrų gyvųjų išteklių išsaugojimą ir tausų jų naudojimą ir geros būklės jūrų ekosistemas Arkties vandenyne, taip pat pabrėždamos jų ir jų bendruomenių įtraukimo svarbą, ir

               norėdamos skatinti tai, kad, saugant ir valdant Arkties vandenyno centrinės dalies atvirosios jūros dalies žvejybos išteklius, būtų remiamasi tiek mokslinėmis, tiek čiabuvių ir vietos gyventojų žiniomis apie Arkties vandenyno jūrų gyvuosius išteklius ir ekosistemas, kuriose jie aptinkami,

               susitarė:

               1 straipsnis

               Vartojami terminai

               Šiame Susitarime:

               a)
                     Susitarimo rajonas – viena Arkties vandenyno centrinės dalies atvirosios jūros dalis, apsupta vandenų, priklausančių Kanados, Danijos Karalystės (kuri atstovauja Grenlandijai), Norvegijos Karalystės, Rusijos Federacijos ir Jungtinių Amerikos Valstijų žvejybos jurisdikcijai;

               b)
                     žuvys – žuvų, moliuskų ir vėžiagyvių rūšių, išskyrus Konvencijos 77 straipsnyje apibrėžtas dugno gyvūnų rūšis, individai;

               c)
                     žvejyba – žuvų ieškojimas, viliojimas, suradimas, gaudymas, paėmimas ar surinkimas arba bet kuri kita veikla, kurią vykdant galima pagrįstai tikėtis privilioti, surasti, pagauti, paimti ar surinkti žuvis;

               d)
                     verslinė žvejyba – žvejyba verslo tikslais;

               e)
                     tiriamoji žvejyba – žvejyba, kurios tikslas – įvertinti būsimos verslinės žvejybos tausumą bei galimybes ir tuo tikslu rinkti mokslinius tokios žvejybos duomenis;

               f)
                     laivas – bet kuris laivas, naudojamas, įrengtas naudoti arba numatomas naudoti žvejybai.

               2 straipsnis

               Susitarimo tikslas

               Šio Susitarimo tikslas yra užkirsti kelią nereglamentuojamai žvejybai Arkties vandenyno centrinės dalies atvirosios jūros dalyje taikant atsargumo principu grindžiamas išteklių išsaugojimo ir valdymo priemones, kurios sudarytų ilgalaikę strategiją, kuria siekiama apsaugoti geros būklės jūrų ekosistemas ir užtikrinti žuvų išteklių išsaugojimą ir tausų jų naudojimą.

               3 straipsnis

               Su žvejyba susijusios laikinos išteklių išsaugojimo ir valdymo priemonės

               1.
                     Kiekviena Šalis laivams, turintiems teisę plaukioti su jos vėliava, suteikia leidimą vykdyti verslinę žvejybą Susitarimo rajone tik jei laikomasi:

               a)
                     išteklių išsaugojimo ir valdymo priemonių, kurios skirtos žuvų ištekliams tausiai valdyti ir kurias priėmė viena arba kelios regioninės ar subregioninės žvejybos valdymo organizacijos arba struktūros, kurios buvo sukurtos arba gali būti sukurtos ir kurios veikia pagal tarptautinę teisę siekiant valdyti tokią žvejybą pagal pripažintus tarptautinius standartus, arba

               b)
                     laikinųjų išteklių išsaugojimo ir valdymo priemonių, kurias Šalys gali nustatyti pagal 5 straipsnio 1 dalies c punkto ii papunktį.

               2.
                     Šalys raginamos vykdyti mokslinius tyrimus pagal Jungtinę mokslinių tyrimų ir stebėsenos programą, sudarytą pagal 4 straipsnį, ir pagal atitinkamas savo nacionalines mokslines programas.

               3.
                     Šalis gali suteikti leidimą laivams, turintiems teisę plaukioti su jos vėliava, Susitarimo rajone vykdyti tiriamąją žvejybą tik jei laikomasi išteklių išsaugojimo ir valdymo priemonių, kurias Šalys nustatė remdamosi 5 straipsnio 1 dalies d punktu.

               4.
                     Šalys užtikrina, kad jų mokslinių tyrimų veikla, susijusi su žuvų gaudymu Susitarimo rajone, nepakenktų nereglamentuojamos verslinės ir tiriamosios žvejybos prevencijai ir geros būklės jūrų ekosistemų apsaugai. Šalys raginamos pranešti viena kitai apie savo planus leisti vykdyti tokią mokslinių tyrimų veiklą.

               5.
                     Šalys užtikrina, kad būtų laikomasi šiuo straipsniu nustatytų laikinųjų priemonių ir bet kokių papildomų ar kitokių laikinųjų priemonių, kurias jos gali nustatyti pagal 5 straipsnio 1 dalies c punktą.

               6.
                     Pagal 1995 m. susitarimo 7 straipsnį Šalys, kurios yra pakrantės valstybės, ir kitos Šalys bendradarbiauja siekdamos užtikrinti Arkties vandenyno centrinėje dalyje esančių nacionalinei jurisdikcijai priklausančių ir jai nepriklausančių rajonų žuvų išteklių išsaugojimo ir valdymo priemonių suderinamumą, kad būtų užtikrintas tų išteklių kaip visumos išsaugojimas ir valdymas.

               7.
                     Išskyrus 4 dalyje nustatytus atvejus, nė viena šio Susitarimo nuostata neturi būti aiškinama kaip ribojanti Šalių teises, susijusias su Konvencijoje aprašytais jūrų moksliniais tyrimais.

               4 straipsnis

               Jungtinė mokslinių tyrimų ir stebėsenos programa

               1.
                     Šalys sudaro palankias sąlygas bendradarbiauti mokslinės veiklos srityje, siekdamos plėsti žinias apie Arkties vandenyno centrinės dalies jūrų gyvuosius išteklius ir ekosistemas, kuriose jų aptinkama.

               2.
                     Šalys susitaria per dvejus metus nuo šio Susitarimo įsigaliojimo sudaryti Jungtinę mokslinių tyrimų ir stebėsenos programą, kuria siekiama gerinti žinias apie Susitarimo rajone esančias ekosistemas ir visų pirma nustatyti, ar Susitarimo rajone dabar arba ateityje galėtų būti žuvų išteklių, kuriuos būtų galima tausiai žvejoti, taip pat nustatyti galimą tokios žvejybos poveikį Susitarimo rajone esančioms ekosistemoms.

               3.
                     Šalys vadovauja rengiant, koordinuojant ir įgyvendinant Jungtinę mokslinių tyrimų ir stebėsenos programą.

               4.
                     Šalys užtikrina, kad Jungtinėje mokslinių tyrimų ir stebėsenos programoje būtų atsižvelgiama į atitinkamų mokslinių bei techninių organizacijų, įstaigų ir programų darbą, taip pat į čiabuvių ir vietos gyventojų žinias.

               5.
                     Įgyvendindamos Jungtinę mokslinių tyrimų ir stebėsenos programą Šalys per dvejus metus nuo šio Susitarimo įsigaliojimo priima keitimosi duomenimis protokolą ir, remdamosi tuo protokolu, keičiasi susijusiais duomenimis tiesiogiai arba per atitinkamas mokslines ir technines organizacijas, įstaigas ir programas.

               6.
                     Šalys rengia bendrus mokslinius susitikimus (susitinkant asmeniškai arba kitu būdu) bent kartą per dvejus metus ir bent prieš du mėnesius iki Šalių susitikimų, vykstančių pagal 5 straipsnį, tam, kad pateiktų savo mokslinių tyrimų rezultatus, peržiūrėtų patikimiausią turimą mokslinę informaciją ir laiku pateiktų mokslines rekomendacijas Šalių susitikimams. Šalys per dvejus metus nuo šio Susitarimo įsigaliojimo priima įgaliojimus ir kitas procedūras, pagal kurias rengiami bendri moksliniai susitikimai.

               5 straipsnis

               Peržiūra ir tolesnis įgyvendinimas

               1.
                     Šalys susitinka kas dvejus metus arba dažniau, jei jos taip nusprendžia. Per susitikimus Šalys, inter alia:

               a)
                     peržiūri šio Susitarimo įgyvendinimą ir, jei reikia, apsvarsto visus klausimus, susijusius su šio Susitarimo galiojimo laikotarpiu pagal 13 straipsnio 2 dalį;

               b)
                     peržiūri visą turimą mokslinę informaciją, parengtą įgyvendinant Jungtinę mokslinių tyrimų ir stebėsenos programą, taip pat informaciją, gautą iš nacionalinių mokslinių programų ir visų kitų atitinkamų šaltinių, įskaitant čiabuvių ir vietos gyventojų žinias;

               c)
                     remdamosi iš Jungtinės mokslinių tyrimų ir stebėsenos programos, nacionalinių mokslinių programų ir kitų atitinkamų šaltinių gauta moksline informacija ir atsižvelgdamos į atitinkamus žvejybos valdymo ir ekosistemų aspektus, įskaitant atsargumo principą ir galimą neigiamą žvejybos poveikį ekosistemoms, apsvarsto, inter alia, ar žuvų pasiskirstymas, migracija ir gausumas Susitarimo rajone leidžia vykdyti tausią verslinę žvejybą, ir tuo pagrindu nustato:

               i)
                     ar pradėti derybas siekiant sukurti vieną arba daugiau žvejybai Susitarimo rajone valdyti skirtų papildomų regioninių arba subregioninių žvejybos valdymo organizacijų arba struktūrų,

               ii)
                     ar po to, kai buvo pradėtos derybos pagal i papunktį ir kai Šalys susitarė dėl mechanizmų, kuriais užtikrinamas žuvų išteklių tvarumas, nustatyti papildomų arba kitokių laikinųjų išteklių išsaugojimo ir valdymo priemonių atsižvelgiant į tuos išteklius Susitarimo rajone;

               d)
                     per trejus metus nuo šio Susitarimo įsigaliojimo nustato tiriamajai žvejybai Susitarimo rajone skirtas išteklių išsaugojimo ir valdymo priemones. Šalys tokias priemones gali retkarčiais iš dalies pakeisti. Šiomis priemonėmis, inter alia, nustatoma, kad:

               i)
                     tiriamoji žvejyba neturi trukdyti siekti šio Susitarimo tikslo,

               ii)
                     siekiant sumažinti poveikį žuvų ištekliams bei ekosistemoms, tiriamoji žvejyba turi būti ribotos trukmės, aprėpties ir masto ir jai turi būti taikomi pagal 4 straipsnio 5 dalį priimtame keitimosi duomenimis protokole nustatyti standartiniai reikalavimai,

               iii)
                     Šalis gali leisti vykdyti tiriamąją žvejybą tik remdamasi patikimais moksliniais tyrimais ir jei ji yra suderinama su Jungtine mokslinių tyrimų ir stebėsenos programa ir jos pačios nacionaline moksline programa (-omis),

               iv)
                     Šalis gali leisti vykdyti tiriamąją žvejybą tik po to, kai ji apie tokios žvejybos planus pranešė kitoms Šalims ir suteikė kitoms Šalims galimybę pateikti pastabų dėl tų planų, ir

               v)
                     Šalis privalo tinkamai stebėti tiriamąją žvejybą, kuriai ji suteikė leidimą, ir pranešti apie tokios žvejybos rezultatus kitoms Šalims.

               2.
                     Siekdamos skatinti šio Susitarimo, įskaitant Jungtinę mokslinių tyrimų ir stebėsenos programą ir kitą veiklą, kurios imtasi pagal 4 straipsnį, įgyvendinimą, Šalys gali sudaryti komitetus arba panašius organus, kuriuose gali dalyvauti Arkties bendruomenių atstovai, įskaitant Arkties čiabuvius.

               6 straipsnis

               Sprendimų priėmimas

               1.
                     Šalių sprendimai procedūriniais klausimais priimami dalyvaujančių Šalių, balsuojančių už arba prieš, balsų dauguma.

               2.
                     Šalių sprendimai esminiais klausimais priimami bendru sutarimu. Šiame Susitarime sąvoka „sutarimas“ reiškia oficialių prieštaravimų nebuvimą priimant sprendimą.

               3.
                     Klausimas laikomas esminiu, jei bet kuri Šalis mano, kad jis yra esminis.

               7 straipsnis

               Ginčų sprendimas

               Sprendžiant visus Šalių ginčus dėl šio Susitarimo aiškinimo ir taikymo, mutatis mutandis taikomos 1995 m. susitarimo VIII dalyje nustatytos ginčų sprendimo nuostatos, nepriklausomai nuo to, ar Šalys taip pat yra 1995 m. susitarimo šalys.

               8 straipsnis

               Valstybės, kurios nėra Susitarimo šalys

               1.
                     Šalys skatina valstybes, kurios nėra Susitarimo šalys, imtis šio Susitarimo nuostatas atitinkančių priemonių.

               2.
                     Šalys imasi tarptautinės teisės nuostatas atitinkančių priemonių, siekdamos atgrasyti laivus, turinčius teisę plaukioti su valstybių, kurios nėra Susitarimo šalys, vėliavomis, nuo veiklos, trukdančios veiksmingam šio Susitarimo įgyvendinimui.

               9 straipsnis

               Pasirašymas

               1.
                     Šis Susitarimas teikiamas pasirašyti [vieta] nuo [data] Kanadai, Kinijos Liaudies Respublikai, Danijos Karalystei, atstovaujančiai Farerų Saloms ir Grenlandijai, Islandijai, Japonijai, Korėjos Respublikai, Norvegijos Karalystei, Rusijos Federacijai, Jungtinėms Amerikos Valstijoms ir Europos Sąjungai ir jį galima pasirašyti per 12 mėnesių nuo tos dienos.

               2.
                     Šį Susitarimą pasirašiusios Šalys Susitarimą gali ratifikuoti, priimti arba patvirtinti bet kuriuo metu.

               10 straipsnis

               Prisijungimas

               1.
                     9 straipsnio 1 dalyje išvardytos valstybės, kurios nepasirašė šio Susitarimo, ir Europos Sąjunga, jei ji nepasirašė šio Susitarimo, prie Susitarimo gali prisijungti bet kuriuo metu.

               2.
                     Po šio Susitarimo įsigaliojimo Šalys gali pakviesti kitas realių interesų turinčias valstybes prisijungti prie Susitarimo.

               11 straipsnis

               Įsigaliojimas

               1.
                     Šis Susitarimas įsigalioja praėjus 30 dienų po to, kai depozitaras gauna visus 9 straipsnio 1 dalyje išvardytų valstybių ir Europos Sąjungos pateiktus Susitarimo ratifikavimo, priėmimo ar patvirtinimo arba prisijungimo prie Susitarimo dokumentus.

               2.
                     Po įsigaliojimo šis Susitarimas kiekvienai valstybei, kuri yra pakviesta prisijungti prie Susitarimo pagal 10 straipsnio 2 dalį ir kuri deponavo prisijungimo dokumentą, įsigalioja praėjus 30 dienų nuo to dokumento deponavimo dienos.

               12 straipsnis

               Pasitraukimas

               Šalis gali pasitraukti iš šio Susitarimo bet kuriuo metu, diplomatiniais kanalais depozitarui pateikdama rašytinį pranešimą apie savo pasitraukimą, nurodydama savo pasitraukimo įsigaliojimo datą, kuri turi būti bent šeši mėnesiai nuo pranešimo dienos. Pasitraukimas iš šio Susitarimo neturi įtakos jo taikymui likusiosioms Šalims arba pasitraukiančiosios Šalies pareigai vykdyti šiame Susitarime numatytus įsipareigojimus, kurių ji kitaip turėtų laikytis pagal tarptautinę teisę, nepriklausomai nuo šio Susitarimo.

               13 straipsnis

               Susitarimo galiojimo trukmė

               1.
                     Šis Susitarimas galioja pradinį 16 metų laikotarpį nuo jo įsigaliojimo dienos.

               2.
                     Pasibaigus 1 dalyje nustatytam pradiniam laikotarpiui, šio Susitarimo galiojimas pratęsiamas tolesniam penkerių metų laikotarpiui (-iams), išskyrus atvejus, kai bet kuri Šalis:

               a)
                     per paskutinį Šalių susitikimą, kuris vyksta prieš pradinio laikotarpio arba bet kurio tolesnio pratęsimo laikotarpio pabaigą, pateikia oficialų prieštaravimą pratęsti šį Susitarimą arba

               b)
                     ne vėliau kaip prieš šešis mėnesius iki atitinkamo laikotarpio pabaigos depozitarui raštu pateikia oficialų prieštaravimą pratęsti šį Susitarimą.

               3.
                     Šalys sudaro sąlygas veiksmingai pereiti nuo šio Susitarimo prie bet kokio galimo naujo susitarimo, kuriuo būtų sukurta žvejybai Susitarimo rajone valdyti skirta papildoma regioninė arba subregioninė žvejybos valdymo organizacija arba struktūra, siekiant išsaugoti geros būklės jūrų ekosistemas ir užtikrinti žuvų išteklių išsaugojimą ir tausų jų naudojimą Susitarimo rajone.

               14 straipsnis

               Ryšys su kitais susitarimais

               1.
                     Šalys pripažįsta, kad jos yra ir toliau bus saistomos savo įsipareigojimų pagal atitinkamas tarptautinės teisės nuostatas, įskaitant Konvencijoje ir 1995 m. susitarime nustatytas nuostatas, jos taip pat pripažįsta, kad svarbu toliau bendradarbiauti vykdant tuos įsipareigojimus net ir tada, kai šis Susitarimas nustoja galioti arba yra nutraukiamas, jei nėra kito susitarimo, kuriuo būtų sukurta žvejybai Susitarimo rajone valdyti skirta papildoma regioninė arba subregioninė žvejybos valdymo organizacija arba struktūra.

               2.
                     Nė viena šio Susitarimo nuostata nedaromas poveikis bet kurios Šalies pozicijoms dėl jos teisių ir įsipareigojimų pagal tarptautinius susitarimus ir pozicijoms dėl bet kokio su jūrų teise susijusio klausimo, įskaitant bet kokią poziciją, susijusią su teisių ir jurisdikcijos įgyvendinimu Arkties vandenyne.

               3.
                     Nė viena šio Susitarimo nuostata nedaromas poveikis bet kurios Šalies teisėms, jurisdikcijai ir pareigoms pagal atitinkamas tarptautinės teisės nuostatas, nustatytas Konvencijoje arba 1995 m. susitarime, įskaitant teisę siūlyti, kad būtų pradėtos derybos dėl Susitarimo rajonui skirtos vienos ar kelių papildomų regioninių arba subregioninių žvejybos valdymo organizacijų arba struktūrų sukūrimo.

               4.
                     Šis Susitarimas nekeičia Šalių teisių ir įsipareigojimų, prisiimtų pagal kitus susitarimus, kurie neprieštarauja šiam Susitarimui ir netrukdo kitoms Šalims naudotis savo teisėmis ar vykdyti savo įsipareigojimus pagal šį Susitarimą. Šis Susitarimas netrukdo ir neprieštarauja bet kurio esamo su žvejybos valdymu susijusio tarptautinio mechanizmo vaidmeniui ir įgaliojimams.

               15 straipsnis

               Depozitaras

               1.
                     Susitarimo depozitaras yra Kanados vyriausybė.

               2.
                     Ratifikavimo, priėmimo, patvirtinimo ar prisijungimo dokumentai deponuojami depozitarui.

               3.
                     Depozitaras praneša visoms pasirašiusioms Šalims ir visoms Šalims apie visų ratifikavimo, priėmimo, patvirtinimo arba prisijungimo dokumentų deponavimą ir atlieka kitas funkcijas, numatytas 1969 m. Vienos konvencijoje dėl tarptautinių sutarčių teisės.

               Sudaryta _________________________ 201X m. _________ d. vienu originaliu egzemplioriumi kinų, anglų, prancūzų ir rusų kalbomis; visi tekstai yra vienodai autentiški.


               EUROPOS KOMISIJA
            Briuselis, 2018 07 06
            COM(2018) 527 final
            2018/0277(NLE)
            Pasiūlymas
            TARYBOS SPRENDIMAS
            kuriuo Austrija įgaliojama dėl Europos Sąjungos interesų pritarti Ekvadoro ir Ukrainos prisijungimui prie 1980 m. Hagos konvencijos dėl tarptautinio vaikų grobimo civilinių aspektų

               AIŠKINAMASIS MEMORANDUMAS

               1.PASIŪLYMO APLINKYBĖS

               •Pasiūlymo pagrindimas ir tikslai

                  1980 m. spalio 25 d. Hagos konvencijos dėl tarptautinio vaikų grobimo civilinių aspektų (toliau – 1980 m. konvencija), kurią iki šiol ratifikavo 98 šalys, įskaitant visas ES valstybes nares, tikslas – Susitariančiųjų Šalių paskirtoms centrinėms įstaigoms bendradarbiaujant atkurti ankstesnę padėtį greitai grąžinant neteisėtai išvežtus ar laikomus vaikus.

                  Vaikų grobimo prevencija yra vienas iš esminių ES vaiko teisių rėmimo politikos aspektų, todėl Europos Sąjunga tarptautiniu lygmeniu aktyviai siekia gerinti 1980 m. konvencijos taikymą ir ragina trečiąsias valstybes prie jos prisijungti.

                  1992 m. sausio 22 d. prisijungimo prie 1980 m. konvencijos dokumentą deponavo Ekvadoras. Konvencija Ekvadore įsigaliojo 1992 m. balandžio 1 d.

                  1980 m. konvencija jau galioja Ekvadoro ir 26 ES valstybių narių santykiams. Ekvadoro prisijungimui prie konvencijos dar nepritarė tik Austrija ir Danija.

                  2006 m. birželio 2 d. prisijungimo prie 1980 m. konvencijos dokumentą deponavo Ukraina. Konvencija Ukrainoje įsigaliojo 2006 m. rugsėjo 1 d.

                  1980 m. konvencija jau galioja Ukrainos ir 26 ES valstybių narių santykiams. Ukrainos prisijungimui prie konvencijos dar nepritarė tik Austrija ir Danija.

                  1980 m. konvencijos 38 straipsnio 4 pastraipoje nustatyta, kad ji bus taikoma tik prisijungiančios valstybės ir tų susitariančiųjų valstybių, kurios pareikš, kad pritaria jos prisijungimui, tarpusavio santykiams.

                  Tai, kad ES turi išimtinę kompetenciją dėl pritarimo trečiosios valstybės prisijungimui prie 1980 m. konvencijos, patvirtino Europos Sąjungos Teisingumo Teismas, su kuriuo konsultuotasi Komisijos iniciatyva.

                  2014 m. spalio 14 d. Europos Sąjungos Teisingumo Teismo nuomonėje 1/13 pareikšta, kad trečiosios valstybės prisijungimo prie 1980 m. Hagos konvencijos dėl tarptautinio vaikų grobimo civilinių aspektų priėmimas priklauso išimtinei Europos Sąjungos kompetencijai.

                  Teismas pabrėžė, kad šioje srityje ES lygmeniu reikalingas vienodumas – būtina vengti vadinamosios kintamosios geometrijos tarp valstybių narių.

                  Kovos su tarptautiniu vaikų grobimu sritis priklauso išimtinei Europos Sąjungos išorės kompetencijai, todėl nuspręsti pritarti Ekvadoro ir Ukrainos prisijungimui reikia ES lygmeniu – priimant Tarybos sprendimą. Todėl Austrija turėtų padaryti pareiškimą dėl pritarimo Ekvadoro ir Ukrainos prisijungimui dėl Europos Sąjungos interesų.

                  Austrijai pritarus, 1980 m. Konvencija būtų taikoma Ekvadoro, Ukrainos ir visų ES valstybių narių, išskyrus Daniją, santykiams.

               •Suderinamumas su toje pačioje politikos srityje galiojančiomis nuostatomis

                  Kalbant apie tėvų vykdomą vaikų grobimą, 1980 m. Hagos konvencija yra Tarybos reglamento Nr. 2201/2003 (reglamento „Briuselis IIa“), kuris yra ES teisminio bendradarbiavimo bylose, susijusiose su santuoka ir tėvų pareigomis, kertinis akmuo, tarptautinis atitikmuo.

                  Vienas iš pagrindinių šio reglamento tikslų – atgrasyti nuo vaikų grobimo tarp valstybių narių, nustatant procedūras, kuriomis būtų užtikrinama, kad vaikas būtų greitai grąžintas į valstybę narę, kurioje yra jo nuolatinė gyvenamoji vieta. Todėl reglamento „Briuselis IIa“ 11 straipsnis apima 1980 m. Hagos konvencijoje išdėstytą procedūrą ir ją papildo – išaiškinami kai kurie jos aspektai, visų pirma vaiko išklausymas, taip pat laikotarpis, per kurį reikia priimti sprendimą po to, kai pateiktas pareiškimas dėl grąžinimo, ir vaiko negrąžinimo priežastys. Jame taip pat įvestos nuostatos, reglamentuojančios skirtingose valstybėse narėse priimtus prieštaringus sprendimus dėl grąžinimo ir negrąžinimo.

                  Tarptautiniu lygmeniu Europos Sąjunga remia trečiųjų valstybių prisijungimą prie 1980 m. konvencijos, kad jos valstybės narės galėtų remtis bendra teisine sistema kovos su tarptautiniu vaikų grobimu srityje.

                  Nuo 2015 m. birželio mėn. iki 2017 m. gruodžio mėn. jau priimta 14 Tarybos sprendimų, kuriais pritarta 20 trečiųjų šalių (Maroko, Singapūro, Rusijos Federacijos, Albanijos, Andoros, Seišelių, Armėnijos, Korėjos Respublikos, Kazachstano, Peru, Gruzijos, Pietų Afrikos, Čilės, Islandijos, Bahamų, Panamos, Urugvajaus, Kolumbijos, Salvadoro ir San Marino)
                     1
                   prisijungimui prie 1980 m. Hagos konvencijos dėl tarptautinio vaikų grobimo.

               •Suderinamumas su kitomis Sąjungos politikos sritimis

                  Šis pasiūlymas yra akivaizdžiai susijęs su Europos Sąjungos sutarties 3 straipsnyje įtvirtintu bendru tikslu – saugoti vaiko teises. 1980 m. Hagos konvencijos sistema siekiama apsaugoti vaikus nuo žalingo tėvų vykdomo vaikų grobimo poveikio ir užtikrinti, kad vaikai galėtų išsaugoti ryšį su abiem tėvais, pavyzdžiui, užtikrinant galimybę faktiškai naudotis teise matytis su vaiku.

                  Taip pat reikia paminėti ryšį su skatinimu naudotis tarpininkavimu sprendžiant tarpvalstybinius šeimos ginčus. Direktyva dėl tam tikrų mediacijos civilinėse ir komercinėse bylose aspektų
                     2
                  , be kita ko, taikoma šeimos teisei bendroje Europos teisminėje erdvėje. 1980 m. Hagos konvencija taip pat skatinama šeimos ginčus spręsti draugiškai. Vienos iš geros praktikos gairių pagal 1980 m. Hagos konvenciją, kurias paskelbė Hagos tarptautinės privatinės teisės konferencija, skirtos naudojimuisi tarpininkavimu sprendžiant į konvencijos taikymo sritį patenkančius tarptautinius šeimos ginčus dėl vaikų. Europos Komisijos iniciatyva šios gairės išverstos į visas ES kalbas (išskyrus anglų ir prancūzų k.) bei arabų kalbą, siekiant paskatinti dialogą su konvencijos dar neratifikavusiomis valstybėmis ir padėti kartu rasti konkrečius dėl tarptautinio vaikų grobimo kylančių problemų sprendimo būdus
                     3
                  .

               2.TEISINIS PAGRINDAS, SUBSIDIARUMO IR PROPORCINGUMO PRINCIPAI

               •Teisinis pagrindas

                  Atsižvelgiant į tai, kad sprendimas susijęs su tarptautiniu susitarimu, jo teisinis pagrindas yra Sutarties dėl Europos Sąjungos veikimo 218 straipsnis kartu su 81 straipsnio 3 dalimi. Taryba, pasikonsultavusi su Europos Parlamentu, sprendžia vieningai.

                  Jungtinei Karalystei ir Airijai Reglamentas (EB) Nr. 2201/2003 yra privalomas, todėl jos dalyvauja priimant ir taikant šį sprendimą.

                  Pagal prie Europos Sąjungos sutarties ir Sutarties dėl Europos Sąjungos veikimo pridėto Protokolo Nr. 22 dėl Danijos pozicijos 1 ir 2 straipsnius Danija nedalyvauja priimant šį sprendimą ir jis nėra jai privalomas ar taikomas.

               •Proporcingumo principas

                  Šis pasiūlymas parengtas atsižvelgiant į jau priimtus Tarybos sprendimus dėl to paties dalyko ir juo neviršijama to, kas būtina pasiekti tikslui užtikrinti suderintus ES veiksmus kovos su tarptautiniu vaikų grobimu srityje, užtikrinant, kad Austrija pritartų Ekvadoro ir Ukrainos prisijungimui prie 1980 m. Hagos konvencijos per nurodytą laiką.

               3.EX POST VERTINIMO, KONSULTACIJŲ SU SUINTERESUOTOSIOMIS ŠALIMIS IR POVEIKIO VERTINIMO REZULTATAI

               •Konsultacijos su suinteresuotosiomis šalimis

                  Austrija, su kuria Komisija konsultavosi dėl jos pasirengimo pritarti Ekvadoro ir Ukrainos prisijungimui prie 1980 m. konvencijos, pateikė palankią nuomonę.

                  2018 m. balandžio 18 d. ekspertų posėdyje vykusiose diskusijose paaiškėjo, kad šiame etape valstybės narės neprieštarauja, kad Austrija pritartų Ekvadoro ir Ukrainos prisijungimui prie 1980 m. konvencijos.

               •Tiriamųjų duomenų rinkimas ir naudojimas

                  Atsižvelgiant į tai, kad konvencija jau galioja Ekvadoro ir Ukrainos bei 26 valstybių narių santykiams, Komisijos ir valstybių narių ekspertų nuomone, tokiais atvejais nebūtina atlikti atitinkamų trečiųjų šalių padėties konkretaus vertinimo.

               •Poveikio vertinimas

                  2015–2017 m. priimtų 14 Tarybos sprendimų dėl pritarimo kelių trečiųjų valstybių prisijungimui prie 1980 m. Hagos konvencijos atveju, atsižvelgiant į šio teisėkūros procedūra priimamo akto pobūdį, konkretaus poveikio vertinimo neatlikta. Bet kokiu atveju buvo laikomasi nuomonės, kad Ekvadoro ir Ukrainos padėties konkretus vertinimas būtų perteklinis, atsižvelgiant į tai, kad konvencija jau galioja santykiams su 26 ES valstybėmis narėmis ir į Austrijos norą pritarti Ekvadoro ir Ukrainos prisijungimui.

               4.POVEIKIS BIUDŽETUI

                  Siūlomas sprendimas poveikio biudžetui neturi.

               5.KITI ELEMENTAI

               •Įgyvendinimo planai ir stebėsena, vertinimas ir ataskaitų teikimo tvarka

                  Kadangi pasiūlymas susijęs tik su Austrijos įgaliojimu pritarti Ekvadoro ir Ukrainos prisijungimui prie 1980 m. konvencijos, jo įgyvendinimo stebėsena apima tik šiuos aspektus: kaip Austrija laikosi pareiškimo teksto, deponavimo laikotarpio ir pranešimo apie deponavimą Komisijai reikalavimų, nustatytų Tarybos sprendime.

               2018/0277 (NLE)

               Pasiūlymas

               TARYBOS SPRENDIMAS

               kuriuo Austrija įgaliojama dėl Europos Sąjungos interesų pritarti Ekvadoro ir Ukrainos prisijungimui prie 1980 m. Hagos konvencijos dėl tarptautinio vaikų grobimo civilinių aspektų

               EUROPOS SĄJUNGOS TARYBA,

               atsižvelgdama į Sutartį dėl Europos Sąjungos veikimo, ypač į jos 81 straipsnio 3 dalį kartu su 218 straipsnio 6 dalies b punktu,

               atsižvelgdama į Europos Komisijos pasiūlymą,

               atsižvelgdama į Europos Parlamento nuomonę
                  4
               ,

               kadangi:

               (1)Europos Sąjunga yra nusistačiusi kaip vieną iš savo tikslų skatinti vaiko teisių apsaugą, kaip nurodyta Europos Sąjungos sutarties 3 straipsnyje. Priemonės, skirtos vaikams apsaugoti nuo neteisėto išvežimo ar laikymo, yra vienas iš esminių tos politikos aspektų;

               (2)Taryba priėmė Reglamentą (EB) Nr. 2201/2003
                  5
                (toliau – reglamentas „Briuselis IIa“), kuriuo siekiama apsaugoti vaikus nuo žalingų padarinių, kuriuos sukelia neteisėtas išvežimas ar laikymas, ir nustatyti tvarką, kuri užtikrintų greitą jų sugrąžinimą į valstybę, kurioje jie nuolat gyvena, taip pat užtikrinti bendravimo teisių ir globos teisių apsaugą;

               (3)Reglamentu „Briuselis IIa“ papildoma ir sustiprinama 1980 m. spalio 25 d. Hagos konvencija dėl tarptautinio vaikų grobimo civilinių aspektų (toliau – 1980 m. Hagos konvencija), kuria tarptautiniu lygmeniu nustatoma susitariančiųjų valstybių ir centrinių įstaigų įsipareigojimų ir bendradarbiavimo sistema ir siekiama užtikrinti greitą neteisėtai išvežtų ar laikomų vaikų grąžinimą;

               (4)visos Sąjungos valstybės narės yra 1980 m. Hagos konvencijos šalys;

               (5)Sąjunga ragina trečiąsias valstybes prisijungti prie 1980 m. Hagos konvencijos ir remia tinkamą 1980 m. Hagos konvencijos taikymą, inter alia, kartu su valstybėmis narėmis dalyvaudama specialiųjų komisijų, kurias reguliariai organizuoja Hagos tarptautinės privatinės teisės konferencija, veikloje;

               (6)opiais tarptautinio vaikų grobimo atvejais geriausiu sprendimu galėtų būti bendra teisinė sistema, taikoma Sąjungos valstybių narių ir trečiųjų valstybių santykiams;

               (7)1980 m. Hagos konvencijoje nustatyta, kad ji taikoma tik prisijungiančios valstybės ir tų susitariančiųjų valstybių, kurios pareiškė, kad pritaria jos prisijungimui, tarpusavio santykiams;

               (8)pagal 1980 m. Hagos konvenciją ekonominės integracijos regioninėms organizacijoms, kaip antai Sąjungai, neleidžiama tapti jos šalimi. Todėl Sąjunga negali nei prisijungti prie tos konvencijos, nei deponuoti savo pareiškimo dėl pritarimo valstybės prisijungimui;

               (9)remiantis Europos Sąjungos Teisingumo Teismo nuomone 1/13, pareiškimai dėl pritarimo prisijungimui pagal 1980 m. Hagos konvenciją priklauso išimtinei Sąjungos išorės kompetencijai;

               (10)1992 m. sausio 22 d. prisijungimo prie 1980 m. konvencijos dokumentą deponavo Ekvadoras. Konvencija Ekvadore įsigaliojo 1992 m. balandžio 1 d.;

               (11)Visos susijusios valstybės narės, išskyrus Austriją ir Daniją, jau pritarė Ekvadoro prisijungimui prie 1980 m. Hagos konvencijos. Ekvadoras pritarė Bulgarijos, Kipro, Estijos, Latvijos, Lietuvos, Maltos, Lenkijos, Slovėnijos ir Rumunijos prisijungimui prie 1980 m. Hagos konvencijos. Įvertinus padėtį Ekvadore padaryta išvada, kad Austrija gali dėl Sąjungos interesų pritarti Ekvadoro prisijungimui pagal 1980 m. Hagos konvencijos sąlygas;

               (12)2006 m. birželio 2 d. prisijungimo prie 1980 m. konvencijos dokumentą deponavo Ukraina. Konvencija Ukrainoje įsigaliojo 2006 m. rugsėjo 1 d.;

               (13)Visos valstybės narės, išskyrus Austriją ir Daniją, jau pritarė Ukrainos prisijungimui prie 1980 m. Hagos konvencijos. Įvertinus padėtį Ukrainoje padaryta išvada, kad Austrija gali dėl Sąjungos interesų pritarti Ukrainos prisijungimui pagal 1980 m. Hagos konvencijos sąlygas;

               (14)todėl Austrija turėtų būti įgaliota deponuoti pareiškimą dėl pritarimo Ekvadoro ir Ukrainos prisijungimui prie 1980 m. Hagos konvencijos dėl Sąjungos interesų laikydamosi šiame sprendime išdėstytų sąlygų. Kitos Sąjungos valstybės narės jau pritarė Ekvadoro ir Ukrainos prisijungimui prie 1980 m. Hagos konvencijos, todėl naujų pareiškimų dėl pritarimo prisijungimui neturėtų deponuoti, nes pagal tarptautinę viešąją teisę esami pareiškimai galioja toliau;

               (15)Jungtinei Karalystei ir Airijai reglamentas „Briuselis IIa“ yra privalomas ir todėl jos dalyvauja priimant ir taikant šį sprendimą;

               (16)pagal prie Europos Sąjungos sutarties ir Sutarties dėl Europos Sąjungos veikimo pridėto Protokolo Nr. 22 dėl Danijos pozicijos 1 ir 2 straipsnius Danija nedalyvauja priimant šį sprendimą ir jis nėra jai privalomas ar taikomas,

               PRIĖMĖ ŠĮ SPRENDIMĄ:

               1 straipsnis

               1.
                     Austrija įgaliojama dėl Sąjungos interesų pritarti Ekvadoro ir Ukrainos prisijungimui prie 1980 m. spalio 25 d. Hagos konvencijos dėl tarptautinio vaikų grobimo civilinių aspektų (toliau – 1980 m. Hagos konvencija).

               2.
                     Austrija ne vėliau kaip [dvylika mėnesių po šio sprendimo priėmimo] deponuoja pareiškimą dėl pritarimo Ekvadoro ir Ukrainos prisijungimui prie 1980 m. Hagos konvencijos dėl Sąjungos interesų, išdėstytą taip:

               „[Visas VALSTYBĖS NARĖS pavadinimas] pareiškia, kad pritaria Ekvadoro ir Ukrainos prisijungimui prie 1980 m. spalio 25 d. Hagos konvencijos dėl tarptautinio vaikų grobimo civilinių aspektų, vadovaujantis Tarybos sprendimu (ES) 2018/…“.

               3.
                     Austrija informuoja Tarybą ir Komisiją apie savo pareiškimo dėl pritarimo Ekvadoro ir Ukrainos prisijungimui prie 1980 m. Hagos konvencijos deponavimą ir perduoda Komisijai to pareiškimų tekstą per du mėnesius nuo jo deponavimo.

               2 straipsnis

               Šis sprendimas įsigalioja pranešimo apie jį dieną.

               3 straipsnis

               Šis sprendimas skirtas Austrijai.

               Priimta Briuselyje

                     Tarybos vardu

                     Pirmininkas

                     (1)

                        Jau priimta 14 Tarybos sprendimų, kuriais valstybės narės įgaliojamos pritarti, kad prie 1980 m. konvencijos prisijungtų Andora (2015 m. birželio 15 d. priimtas Tarybos sprendimas (ES) 2015/1023); Seišeliai (2015 m. gruodžio 10 d. priimtas Tarybos sprendimas (ES) 2015/2354); Rusija (2015 m. gruodžio 10 d. priimtas Tarybos sprendimas (ES) 2015/2355); Albanija (2015 m. gruodžio 10 d. priimtas Tarybos sprendimas (ES) 2015/2356); Singapūras (2015 m. birželio 15 d. priimtas Tarybos sprendimas (ES) 2015/1024); Marokas (2015 m. gruodžio 10 d. priimtas Tarybos sprendimas (ES) 2015/2357); Armėnija (2015 m. gruodžio 10 d. priimtas Tarybos sprendimas (ES) 2015/2358); Korėjos Respublika (2016 m. gruodžio 8 d. priimtas Tarybos sprendimas (ES) 2016/2313), Kazachstanas (2016 m. gruodžio 8 d. priimtas Tarybos sprendimas (ES) 2016/2311), Peru (2016 m. gruodžio 8 d. priimtas Tarybos sprendimas (ES) 2016/2312); Gruzija ir Pietų Afrika (2017 m. gruodžio 18 d. priimtas Tarybos sprendimas (ES) 2017/2462); Čilė, Islandija ir Bahamos (2017 m. gruodžio 18 d. priimtas Tarybos sprendimas (ES) 2017/2424); Panama, Urugvajus, Kolumbija ir Salvadoras (2017 m. gruodžio 18 d. priimtas Tarybos sprendimas (ES) 2017/2464); San Marinas (2017 m. gruodžio 18 d. priimtas Tarybos sprendimas (ES) 2017/2463).

                     (2)

                        2008 m. gegužės 21 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2008/52/EB dėl tam tikrų mediacijos civilinėse ir komercinėse bylose aspektų (OL L 136, 2008 5 24, p. 3).

                     (3)

                  https://www.hcch.net/en/publications-and-studies/details4/?pid=5568&dtid=3

                     (4)

                        OL C , , p. .

                     (5)

                        2003 m. lapkričio 27 d. Tarybos reglamentas (EB) Nr. 2201/2003 dėl jurisdikcijos ir teismo sprendimų, susijusių su santuoka ir tėvų pareigomis, pripažinimo bei vykdymo, panaikinantis Reglamentą (EB) Nr. 1347/2000 (OL L 338, 2003 12 23, p. 1).


               EUROPOS KOMISIJA
            Briuselis, 2018 07 06
            COM(2018) 526 final
            2018/0276(NLE)
            Pasiūlymas
            TARYBOS SPRENDIMAS
            kuriuo Austrija, Kipras, Kroatija, Liuksemburgas, Portugalija, Rumunija ir Jungtinė Karalystė įgaliojami dėl Europos Sąjungos interesų pritarti Dominikos Respublikos prisijungimui prie 1980 m. Hagos konvencijos dėl tarptautinio vaikų grobimo civilinių aspektų

               AIŠKINAMASIS MEMORANDUMAS

               1.PASIŪLYMO APLINKYBĖS

               •Pasiūlymo pagrindimas ir tikslai

                  1980 m. spalio 25 d. Hagos konvencijos dėl tarptautinio vaikų grobimo civilinių aspektų (toliau – 1980 m. konvencija), kurią iki šiol ratifikavo 98 šalys, įskaitant visas ES valstybes nares, tikslas – Susitariančiųjų Šalių paskirtoms centrinėms įstaigoms bendradarbiaujant atkurti ankstesnę padėtį greitai grąžinant neteisėtai išvežtus ar laikomus vaikus.

                  Vaikų grobimo prevencija yra vienas iš esminių ES vaiko teisių rėmimo politikos aspektų, todėl Europos Sąjunga tarptautiniu lygmeniu aktyviai siekia gerinti 1980 m. konvencijos taikymą ir ragina trečiąsias valstybes prie jos prisijungti.

                  2004 m. rugpjūčio 11 d. prisijungimo prie 1980 m. konvencijos dokumentą deponavo Dominikos Respublika. Konvencija Dominikos Respublikoje įsigaliojo 2004 m. lapkričio 1 d.

                  1980 m. konvencija jau galioja Dominikos Respublikos ir 20 ES valstybių narių santykiams. Dominikos Respublikos prisijungimui prie konvencijos dar nepritarė Austrija, Kipras, Kroatija, Danija, Liuksemburgas, Portugalija, Rumunija ir Jungtinė Karalystė.

                  1980 m. konvencijos 38 straipsnio 4 pastraipoje nustatyta, kad ji bus taikoma tik prisijungiančios valstybės ir tų susitariančiųjų valstybių, kurios pareikš, kad pritaria jos prisijungimui, tarpusavio santykiams.

                  Tai, kad ES turi išimtinę kompetenciją dėl pritarimo trečiosios valstybės prisijungimui prie 1980 m. konvencijos, patvirtino Europos Sąjungos Teisingumo Teismas, su kuriuo konsultuotasi Komisijos iniciatyva.

                  2014 m. spalio 14 d. Europos Sąjungos Teisingumo Teismo nuomonėje 1/13 pareikšta, kad trečiosios valstybės prisijungimo prie 1980 m. Hagos konvencijos dėl tarptautinio vaikų grobimo civilinių aspektų priėmimas priklauso išimtinei Europos Sąjungos kompetencijai.

                  Teismas pabrėžė, kad šioje srityje ES lygmeniu reikalingas vienodumas – būtina vengti vadinamosios kintamosios geometrijos tarp valstybių narių.

                  Kovos su tarptautiniu vaikų grobimu sritis priklauso išimtinei Europos Sąjungos išorės kompetencijai, todėl nuspręsti pritarti Dominikos Respublikos prisijungimui reikia ES lygmeniu – priimant Tarybos sprendimą. Todėl Austrija, Kipras, Kroatija, Liuksemburgas, Portugalija, Rumunija ir Jungtinė Karalystė turėtų padaryti pareiškimą dėl pritarimo Dominikos Respublikos prisijungimui dėl Europos Sąjungos interesų.

                  Austrijai, Kiprui, Kroatijai, Liuksemburgui, Portugalijai, Rumunijai ir Jungtinei Karalystei pritarus, 1980 m. konvencija būtų taikoma Dominikos Respublikos ir visų ES valstybių narių, išskyrus Daniją, santykiams.

               •Suderinamumas su toje pačioje politikos srityje galiojančiomis nuostatomis

                  Kalbant apie tėvų vykdomą vaikų grobimą, 1980 m. Hagos konvencija yra Tarybos reglamento Nr. 2201/2003 (reglamento „Briuselis IIa“), kuris yra ES teisminio bendradarbiavimo bylose, susijusiose su santuoka ir tėvų pareigomis, kertinis akmuo, tarptautinis atitikmuo.

                  Vienas iš pagrindinių šio reglamento tikslų – atgrasyti nuo vaikų grobimo tarp valstybių narių, nustatant procedūras, kuriomis būtų užtikrinama, kad vaikas būtų greitai grąžintas į valstybę narę, kurioje yra jo nuolatinė gyvenamoji vieta. Todėl reglamento „Briuselis IIa“ 11 straipsnis apima 1980 m. Hagos konvencijoje išdėstytą procedūrą ir ją papildo – išaiškinami kai kurie jos aspektai, visų pirma vaiko išklausymas, taip pat laikotarpis, per kurį reikia priimti sprendimą po to, kai pateiktas pareiškimas dėl grąžinimo, ir vaiko negrąžinimo priežastys. Jame taip pat įvestos nuostatos, reglamentuojančios skirtingose valstybėse narėse priimtus prieštaringus sprendimus dėl grąžinimo ir negrąžinimo.

                  Tarptautiniu lygmeniu Europos Sąjunga remia trečiųjų valstybių prisijungimą prie 1980 m. konvencijos, kad jos valstybės narės galėtų remtis bendra teisine sistema kovos su tarptautiniu vaikų grobimu srityje.

                  Nuo 2015 m. birželio mėn. iki 2017 m. gruodžio mėn. jau priimta 14 Tarybos sprendimų, kuriais pritarta 20 trečiųjų šalių (Maroko, Singapūro, Rusijos Federacijos, Albanijos, Andoros, Seišelių, Armėnijos, Korėjos Respublikos, Kazachstano, Peru, Gruzijos, Pietų Afrikos, Čilės, Islandijos, Bahamų, Panamos, Urugvajaus, Kolumbijos, Salvadoro ir San Marino)
                     1
                   prisijungimui prie 1980 m. Hagos konvencijos dėl tarptautinio vaikų grobimo.

               •Suderinamumas su kitomis Sąjungos politikos sritimis

                  Šis pasiūlymas yra akivaizdžiai susijęs su Europos Sąjungos sutarties 3 straipsnyje įtvirtintu bendru tikslu – saugoti vaiko teises. 1980 m. Hagos konvencijos sistema siekiama apsaugoti vaikus nuo žalingo tėvų vykdomo vaikų grobimo poveikio ir užtikrinti, kad vaikai galėtų išsaugoti ryšį su abiem tėvais, pavyzdžiui, užtikrinant galimybę faktiškai naudotis teise matytis su vaiku.

                  Taip pat reikia paminėti ryšį su skatinimu naudotis tarpininkavimu sprendžiant tarpvalstybinius šeimos ginčus. Direktyva dėl tam tikrų mediacijos civilinėse ir komercinėse bylose aspektų
                     2
                  , be kita ko, taikoma šeimos teisei bendroje Europos teisminėje erdvėje. 1980 m. Hagos konvencija taip pat skatinama šeimos ginčus spręsti draugiškai. Vienos iš geros praktikos gairių pagal 1980 m. Hagos konvenciją, kurias paskelbė Hagos tarptautinės privatinės teisės konferencija, skirtos naudojimuisi tarpininkavimu sprendžiant į konvencijos taikymo sritį patenkančius tarptautinius šeimos ginčus dėl vaikų. Europos Komisijos iniciatyva šios gairės išverstos į visas ES kalbas (išskyrus anglų ir prancūzų k.) bei arabų kalbą, siekiant paskatinti dialogą su konvencijos dar neratifikavusiomis valstybėmis ir padėti kartu rasti konkrečius dėl tarptautinio vaikų grobimo kylančių problemų sprendimo būdus
                     3
                  .

               2.TEISINIS PAGRINDAS, SUBSIDIARUMO IR PROPORCINGUMO PRINCIPAI

               •Teisinis pagrindas

                  Atsižvelgiant į tai, kad sprendimas susijęs su tarptautiniu susitarimu, jo teisinis pagrindas yra Sutarties dėl Europos Sąjungos veikimo 218 straipsnis kartu su 81 straipsnio 3 dalimi. Taryba, pasikonsultavusi su Europos Parlamentu, sprendžia vieningai.

                  Jungtinei Karalystei ir Airijai Reglamentas (EB) Nr. 2201/2003 yra privalomas, todėl jos dalyvauja priimant ir taikant šį sprendimą.

                  Pagal prie Europos Sąjungos sutarties ir Sutarties dėl Europos Sąjungos veikimo pridėto Protokolo Nr. 22 dėl Danijos pozicijos 1 ir 2 straipsnius Danija nedalyvauja priimant šį sprendimą ir jis nėra jai privalomas ar taikomas.

               •Proporcingumo principas

                  Šis pasiūlymas parengtas atsižvelgiant į jau priimtus Tarybos sprendimus dėl to paties dalyko ir juo neviršijama to, kas būtina pasiekti tikslui užtikrinti suderintus ES veiksmus kovos su tarptautiniu vaikų grobimu srityje, užtikrinant, kad Austrija, Kipras, Kroatija, Liuksemburgas, Portugalija, Rumunija ir Jungtinė Karalystė pritartų Dominikos Respublikos prisijungimui prie 1980 m. Hagos konvencijos per nurodytą laiką.

               3.EX POST VERTINIMO, KONSULTACIJŲ SU SUINTERESUOTOSIOMIS ŠALIMIS IR POVEIKIO VERTINIMO REZULTATAI

               •Konsultacijos su suinteresuotosiomis šalimis

                  Austrija, Kipras, Kroatija, Liuksemburgas, Portugalija, Rumunija ir Jungtinė Karalystė, su kuriomis Komisija konsultavosi dėl jų pasirengimo pritarti Dominikos Respublikos prisijungimui prie 1980 m. konvencijos, pateikė teigiamą nuomonę.

                  2018 m. balandžio 18 d. ekspertų posėdyje vykusiose diskusijose paaiškėjo, kad šiame etape valstybės narės neprieštarauja, kad Austrija, Kipras, Kroatija, Liuksemburgas, Portugalija, Rumunija ir Jungtinė Karalystė pritartų Dominikos Respublikos prisijungimui prie 1980 m. konvencijos.

               •Tiriamųjų duomenų rinkimas ir naudojimas

                  Atsižvelgdamos į tai, kad konvencija jau galioja Dominikos Respublikos ir 20 valstybių narių santykiams, Komisija ir valstybių narių ekspertai laikėsi nuomonės, kad konkrečiai vertinti padėties atitinkamoje trečiojoje šalyje nebūtina.

               •Poveikio vertinimas

                  2015–2017 m. priimtų 14 Tarybos sprendimų dėl pritarimo kelių trečiųjų valstybių prisijungimui prie 1980 m. Hagos konvencijos atveju, atsižvelgiant į šio teisėkūros procedūra priimamo akto pobūdį, konkretaus poveikio vertinimo neatlikta. Bet kokiu atveju buvo laikomasi nuomonės, kad Dominikos Respublikos padėties konkretus vertinimas būtų perteklinis, atsižvelgiant į tai, kad konvencija jau galioja santykiams su 20 ES valstybėmis narėmis ir į Austrijos, Kipro, Kroatijos, Liuksemburgo, Portugalijos, Rumunijos ir Jungtinės Karalystės norą pritarti Dominikos Respublikos prisijungimui.

               4.POVEIKIS BIUDŽETUI

                  Siūlomas sprendimas poveikio biudžetui neturi.

               5.KITI ELEMENTAI

               •Įgyvendinimo planai ir stebėsena, vertinimas ir ataskaitų teikimo tvarka

                  Kadangi pasiūlymas susijęs tik su Austrijos, Kipro, Kroatijos, Liuksemburgo, Portugalijos, Rumunijos ir Jungtinės Karalystės įgaliojimu pritarti Dominikos Respublikos prisijungimui prie 1980 m. konvencijos, jo įgyvendinimo stebėsena apima tik šiuos aspektus: kaip Austrija, Kipras, Kroatija, Liuksemburgas, Portugalija, Rumunija ir Jungtinė Karalystė laikosi pareiškimo teksto, deponavimo laikotarpio ir pranešimo apie deponavimą Komisijai reikalavimų, nustatytų Tarybos sprendime.

               2018/0276 (NLE)

               Pasiūlymas

               TARYBOS SPRENDIMAS

               kuriuo Austrija, Kipras, Kroatija, Liuksemburgas, Portugalija, Rumunija ir Jungtinė Karalystė įgaliojami dėl Europos Sąjungos interesų pritarti Dominikos Respublikos prisijungimui prie 1980 m. Hagos konvencijos dėl tarptautinio vaikų grobimo civilinių aspektų

               EUROPOS SĄJUNGOS TARYBA,

               atsižvelgdama į Sutartį dėl Europos Sąjungos veikimo, ypač į jos 81 straipsnio 3 dalį kartu su 218 straipsnio 6 dalies b punktu,

               atsižvelgdama į Europos Komisijos pasiūlymą,

               atsižvelgdama į Europos Parlamento nuomonę
                  4
               ,

               kadangi:

               (1)Europos Sąjunga yra nusistačiusi kaip vieną iš savo tikslų skatinti vaiko teisių apsaugą, kaip nurodyta Europos Sąjungos sutarties 3 straipsnyje. Priemonės, skirtos vaikams apsaugoti nuo neteisėto išvežimo ar laikymo, yra vienas iš esminių tos politikos aspektų;

               (2)Taryba priėmė Reglamentą (EB) Nr. 2201/2003
                  5
                (toliau – reglamentas „Briuselis IIa“), kuriuo siekiama apsaugoti vaikus nuo žalingų padarinių, kuriuos sukelia neteisėtas išvežimas ar laikymas, ir nustatyti tvarką, kuri užtikrintų greitą jų sugrąžinimą į valstybę, kurioje jie nuolat gyvena, taip pat užtikrinti bendravimo teisių ir globos teisių apsaugą;

               (3)Reglamentu „Briuselis IIa“ papildoma ir sustiprinama 1980 m. spalio 25 d. Hagos konvencija dėl tarptautinio vaikų grobimo civilinių aspektų (toliau – 1980 m. Hagos konvencija), kuria tarptautiniu lygmeniu nustatoma susitariančiųjų valstybių ir centrinių įstaigų įsipareigojimų ir bendradarbiavimo sistema ir siekiama užtikrinti greitą neteisėtai išvežtų ar laikomų vaikų grąžinimą;

               (4)visos Sąjungos valstybės narės yra 1980 m. Hagos konvencijos šalys;

               (5)Sąjunga ragina trečiąsias valstybes prisijungti prie 1980 m. Hagos konvencijos ir remia tinkamą 1980 m. Hagos konvencijos taikymą, inter alia, kartu su valstybėmis narėmis dalyvaudama specialiųjų komisijų, kurias reguliariai organizuoja Hagos tarptautinės privatinės teisės konferencija, veikloje;

               (6)opiais tarptautinio vaikų grobimo atvejais geriausiu sprendimu galėtų būti bendra teisinė sistema, taikoma Sąjungos valstybių narių ir trečiųjų valstybių santykiams;

               (7)1980 m. Hagos konvencijoje nustatyta, kad ji taikoma tik prisijungiančios valstybės ir tų susitariančiųjų valstybių, kurios pareiškė, kad pritaria jos prisijungimui, tarpusavio santykiams;

               (8)pagal 1980 m. Hagos konvenciją ekonominės integracijos regioninėms organizacijoms, kaip antai Sąjungai, neleidžiama tapti jos šalimi. Todėl Sąjunga negali nei prisijungti prie tos konvencijos, nei deponuoti savo pareiškimo dėl pritarimo valstybės prisijungimui;

               (9)remiantis Europos Sąjungos Teisingumo Teismo nuomone 1/13, pareiškimai dėl pritarimo prisijungimui pagal 1980 m. Hagos konvenciją priklauso išimtinei Sąjungos išorės kompetencijai;

               (10)2004 m. rugpjūčio 11 d. prisijungimo prie 1980 m. konvencijos dokumentą deponavo Dominikos Respublika. Konvencija Dominikos Respublikoje įsigaliojo 2004 m. lapkričio 1 d.;

               (11)visos valstybės narės, išskyrus Austriją, Kiprą, Kroatiją, Daniją, Liuksemburgą, Portugaliją, Rumuniją ir Jungtinę Karalystę jau pritarė Dominikos Respublikos prisijungimui prie 1980 m. Hagos konvencijos. Įvertinus padėtį Dominikos Respublikoje padaryta išvada, kad Austrija, Kipras, Kroatija, Liuksemburgas, Portugalija, Rumunija ir Jungtinė Karalystė gali dėl Sąjungos interesų pritarti Dominikos Respublikos prisijungimui pagal 1980 m. Hagos konvencijos sąlygas;

               (12)todėl Austrija, Kipras, Kroatija, Liuksemburgas, Portugalija, Rumunija ir Jungtinė Karalystė turėtų būti įgalioti deponuoti pareiškimą dėl pritarimo Dominikos Respublikos prisijungimui prie 1980 m. Hagos konvencijos dėl Sąjungos interesų laikydamosi šiame sprendime išdėstytų sąlygų. Kitos Sąjungos valstybės narės jau pritarė Dominikos Respublikos prisijungimui prie 1980 m. Hagos konvencijos, todėl naujų pareiškimų dėl pritarimo prisijungimui neturėtų deponuoti, nes pagal tarptautinę viešąją teisę esami pareiškimai galioja toliau;

               (13)Jungtinei Karalystei ir Airijai reglamentas „Briuselis IIa“ yra privalomas ir todėl jos dalyvauja priimant ir taikant šį sprendimą;

               (14)pagal prie Europos Sąjungos sutarties ir Sutarties dėl Europos Sąjungos veikimo pridėto Protokolo Nr. 22 dėl Danijos pozicijos 1 ir 2 straipsnius Danija nedalyvauja priimant šį sprendimą ir jis nėra jai privalomas ar taikomas,

               PRIĖMĖ ŠĮ SPRENDIMĄ:

               1 straipsnis

               1.
                     Austrija, Kipras, Kroatija, Liuksemburgas, Portugalija, Rumunija ir Jungtinė Karalystė įgaliojami dėl Sąjungos interesų pritarti Dominikos Respublikos prisijungimui prie 1980 m. spalio 25 d. Hagos konvencijos dėl tarptautinio vaikų grobimo civilinių aspektų (toliau – 1980 m. Hagos konvencija).

               2.
                     Austrija, Kipras, Kroatija, Liuksemburgas, Portugalija, Rumunija ir Jungtinė Karalystė ne vėliau kaip [dvylika mėnesių po šio sprendimo priėmimo] deponuoja pareiškimą dėl pritarimo Dominikos Respublikos prisijungimui prie 1980 m. Hagos konvencijos dėl Sąjungos interesų, išdėstytą taip:

               „[Visas VALSTYBĖS NARĖS pavadinimas] pareiškia, kad pritaria Dominikos Respublikos prisijungimui prie 1980 m. spalio 25 d. Hagos konvencijos dėl tarptautinio vaikų grobimo civilinių aspektų, vadovaujantis Tarybos sprendimu (ES) 2018/…“.

               3.
                     Austrija, Kipras, Kroatija, Liuksemburgas, Portugalija, Rumunija ir Jungtinė Karalystė informuoja Tarybą ir Komisiją apie savo pareiškimų dėl pritarimo Dominikos Respublikos prisijungimui deponavimą ir perduoda Komisijai tų pareiškimų tekstą per du mėnesius nuo jo deponavimo.

               2 straipsnis

               Šis sprendimas įsigalioja pranešimo apie jį dieną.

               3 straipsnis

               Šis sprendimas skirtas Austrijai, Kiprui, Kroatijai, Liuksemburgui, Portugalija, Rumunijai ir Jungtinei Karalystei.

               Priimta Briuselyje

                     Tarybos vardu

                     Pirmininkas

                     (1)

                        Jau priimta 14 Tarybos sprendimų, kuriais valstybės narės įgaliojamos pritarti, kad prie 1980 m. konvencijos prisijungtų Andora (2015 m. birželio 15 d. priimtas Tarybos sprendimas (ES) 2015/1023); Seišeliai (2015 m. gruodžio 10 d. priimtas Tarybos sprendimas (ES) 2015/2354); Rusija (2015 m. gruodžio 10 d. priimtas Tarybos sprendimas (ES) 2015/2355); Albanija (2015 m. gruodžio 10 d. priimtas Tarybos sprendimas (ES) 2015/2356); Singapūras (2015 m. birželio 15 d. priimtas Tarybos sprendimas (ES) 2015/1024); Marokas (2015 m. gruodžio 10 d. priimtas Tarybos sprendimas (ES) 2015/2357); Armėnija (2015 m. gruodžio 10 d. priimtas Tarybos sprendimas (ES) 2015/2358); Korėjos Respublika (2016 m. gruodžio 8 d. priimtas Tarybos sprendimas (ES) 2016/2313), Kazachstanas (2016 m. gruodžio 8 d. priimtas Tarybos sprendimas (ES) 2016/2311), Peru (2016 m. gruodžio 8 d. priimtas Tarybos sprendimas (ES) 2016/2312); Gruzija ir Pietų Afrika (2017 m. gruodžio 18 d. priimtas Tarybos sprendimas (ES) 2017/2462); Čilė, Islandija ir Bahamos (2017 m. gruodžio 18 d. priimtas Tarybos sprendimas (ES) 2017/2424); Panama, Urugvajus, Kolumbija ir Salvadoras (2017 m. gruodžio 18 d. priimtas Tarybos sprendimas (ES) 2017/2464); San Marinas (2017 m. gruodžio 18 d. priimtas Tarybos sprendimas (ES) 2017/2463).

                     (2)

                        2008 m. gegužės 21 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2008/52/EB dėl tam tikrų mediacijos civilinėse ir komercinėse bylose aspektų (OL L 136, 2008 5 24, p. 3).

                     (3)

                  https://www.hcch.net/en/publications-and-studies/details4/?pid=5568&dtid=3

                     (4)

                        OL C , , p. .

                     (5)

                        2003 m. lapkričio 27 d. Tarybos reglamentas (EB) Nr. 2201/2003 dėl jurisdikcijos ir teismo sprendimų, susijusių su santuoka ir tėvų pareigomis, pripažinimo bei vykdymo, panaikinantis Reglamentą (EB) Nr. 1347/2000 (OL L 338, 2003 12 23, p. 1).