				|

		52012PC0475

			Pasiūlymas TARYBOS SPRENDIMAS kuriuo iš dalies keičiami sprendimai 2009/791/EB ir 2009/1013/ES, kuriais atitinkamai Vokietijai ir Austrijai leidžiama toliau taikyti priemonę, kuria nukrypstama nuo Direktyvos 2006/112/EB dėl pridėtinės vertės mokesčio bendros sistemos 168 ir 168a straipsnių /* COM/2012/0475 final - 2012/0233 (NLE) */

			   	AIŠKINAMASIS MEMORANDUMAS
1.           PASIŪLYMO
APLINKYBĖS
Pasiūlymo pagrindas ir tikslai
Pagal 2006 m. lapkričio 28 d.
Direktyvos 2006/112/EB dėl pridėtinės vertės mokesčio
bendros sistemos 395 straipsnio 1 dalį Taryba, remdamasi
Komisijos pasiūlymu, gali vieningai leisti bet kuriai valstybei narei
imtis specialių priemonių, kuriomis nukrypstama nuo direktyvos
nuostatų, kad būtų supaprastinta PVM surinkimo procedūra
arba užkirstas kelias tam tikrų formų mokesčių
slėpimui ar vengimui.
2012 m. sausio 5 d. ir 2012 m.
balandžio 16 d. Komisijos užregistruotais raštais atitinkamai Vokietijos
Federacinė Respublika ir Austrijos Respublika paprašė leisti toliau
taikyti priemonę, kuria nukrypstama nuo Direktyvos 2006/112/EB 168 ir 168a
straipsnių ir kuria nesuteikiama teisė atskaityti PVM už prekes ir
paslaugas, kurios daugiau nei 90 % yra naudojamos ne verslo tikslams.
Pagal Direktyvos 2006/112/EB
395 straipsnio 2 dalį Komisija 2012 m. balandžio 4 d. raštu
pranešė kitoms valstybėms narėms apie Vokietijos
Federacinės Respublikos prašymą, o 2012 m. balandžio 20 d.
raštu – apie Austrijos Respublikos prašymą. 2012 m. balandžio 11 d.
raštu Komisija pranešė Vokietijos Federacinei Respublikai, o 2012 m.
balandžio 23 d. raštu – Austrijos Respublikai, kad turi visą prašymui
įvertinti būtiną informaciją.
Bendrosios aplinkybės
Direktyvos 2006/112/EB 168 straipsnyje
numatyta, kad apmokestinamasis asmuo turi teisę atskaityti PVM,
mokėtiną už savo apmokestinamiesiems sandoriams įsigytas prekes
ir paslaugas. Direktyvos 2006/112/EB 168a straipsnio 1 dalyje numatyta,
kad išlaidų, susijusių su nekilnojamuoju turtu, kuris yra
apmokestinamojo asmens veiklai skirto turto dalis ir kuris yra naudojamas ir
verslo, ir ne verslo tikslams, atveju PVM atskaitomas tik už tą turto
naudojimo dalį, kuri susijusi su apmokestinamojo asmens verslo tikslais.
Pagal Direktyvos 2006/112/EB 168a straipsnio 2 dalį valstybės
narės taip pat gali taikyti šią taisyklę išlaidoms, susijusioms
su kitomis jų nurodytomis prekėmis, kurios yra veiklai skirto turto
dalis. Tačiau Vokietijos Federacinės Respublikos ir Austrijos
Respublikos taikoma priemone nukrypstama nuo šių principų, nes ja
visiškai nesuteikiama teisė atskaityti PVM už prekes ir paslaugas, kurios
daugiau nei 90 % apmokestinamojo asmens yra naudojamos asmeniniams arba ne
verslo tikslams.
2000 m. vasario 28 d. Tarybos
sprendimu 2000/186/EB[1]
nukrypti leidžiančią priemonę Vokietijos Federacinei Respublikai
iš pradžių leista taikyti iki 2002 m. gruodžio 31 d., paskui
2003 m. gegužės 13 d. Tarybos sprendimu 2003/354/EB[2] ją
vėl leista taikyti iki 2004 m. birželio 30 d., 2004 m.
lapkričio 19 d. Tarybos sprendimu 2004/817/EB[3] – iki
2009 m. gruodžio 31 d. ir 2009 m. spalio 20 d. Tarybos sprendimu
2009/791/EB[4]
– iki 2012 m. gruodžio 31 d.
2004 m. gruodžio 13 d. Tarybos
sprendimu 2004/866/EB[5]
nukrypti leidžiančią priemonę Austrijos Respublikai iš
pradžių leista taikyti iki 2009 m. gruodžio 31 d., paskui
2009 m. gruodžio 22 d. Tarybos sprendimu 2009/1013/ES[6] ją
vėl leista taikyti iki 2012 m. gruodžio 31 d.
Dabar pateiktuose prašymuose Vokietijos
Federacinė Respublika ir Austrijos Respublika Komisijai pranešė, kad
iki šiol taiko šią specialiąją priemonę ir praktiškai
įsitikino, kad ji yra labai naudinga, kadangi yra paprasčiau surinkti
PVM ir užkertamas kelias mokesčių slėpimui ir vengimui.
Nukrypti leidžiančios priemonės
paprastai nustatomos ribotam laikui, kad būtų galima įvertinti,
ar specialioji priemonė yra tinkama ir veiksminga. Remdamasi Vokietijos
Federacinės Respublikos ir Austrijos Respublikos pateikta informacija,
Komisija daro išvadą, kad naudojimo verslo ir ne verslo tikslams
padalijimas į 90 % ir 10 % vis dar yra tinkamas pagrindas
siekiant atskirti sandorius, su kuriais susijęs naudojimas verslo tikslams
gali būti laikomas nereikšmingu. Todėl aptariama specialiąja priemone
sudaromos lengvesnės sąlygos ir mokesčių administratoriams,
ir įmonėms, kadangi nebereikia stebėti, kaip toliau naudojamos
prekės ir paslaugos, kurias įsigyjant nesuteikta teisė į
atskaitą, visų pirma kiek tai susiję su galimu naudojimo
asmeniniams tikslams apmokestinimu pagal Direktyvos 2006/112/EB 16 ar 26
straipsnį arba atskaitos tikslinimais, kurių reikalaujama pagal tos
direktyvos 184–192 straipsnius. Poveikis galutinio vartojimo etape
mokėtinų mokesčių sumai yra tik nežymus. Todėl
tikslinga pratęsti nukrypti leidžiančios priemonės taikymo
laikotarpį.
Vis dėlto bet koks pratęsimas
turėtų būti riboto laikotarpio, kad būtų galima
įvertinti, ar nepasikeitė sąlygos, kuriomis grindžiamos nukrypti
leidžiančios priemonės. Todėl nukrypti leidžiančių
priemonių taikymą siūloma pratęsti iki 2015 m.
pabaigos ir paprašyti Vokietijos Federacinės Respublikos ir Austrijos
Respublikos iki 2015 m. balandžio 1 d. kartu su pratęsimo
prašymu pateikti ataskaitą, kurioje, be kita ko, būtų
peržiūrėtas taikomas naudojimo verslo ir ne verslo tikslams
padalijimas, kuriuo remiantis nesuteikiama teisė į atskaitą,
jeigu būtų numatyta nukrypti leidžiančios priemonės
taikymą vėl pratęsti po 2015 m. Tačiau sprendimas bet
kuriuo atveju nustotų galioti, kai valstybės narės taikys arba
galės taikyti Sąjungos taisykles, nustatančias teisės
į atskaitą apribojimus, kurias Taryba patvirtino įsigaliojus
šiam sprendimui.
Pasiūlymo srityje galiojančios
nuostatos
Direktyvos 2006/112/EB 176 straipsnyje
nustatyta, kad Taryba nustato išlaidas, už kurias PVM neatskaitomas. Iki tol
valstybėms narėms leidžiama ir toliau taikyti visas atskaitos
išimtis, galiojusias 1979 m. sausio 1 d. Todėl yra kelios esamos
padėties nekeitimo nuostatos, kuriomis ribojama teisė į
atskaitą.
2004 m. Komisija pateikė pasiūlymą[7], kuriame
išdėstė taisykles, pagal kurias tam tikrų kategorijų
išlaidoms gali būti taikomas teisės į atskaitą apribojimas,
tačiau Taryba dėl to pasiūlymo kol kas dar nepasiekė
sutarimo.
Derėjimas su kitomis Sąjungos
politikos sritimis ir tikslais
Netaikoma.
2.           KONSULTACIJŲ SU
SUINTERESUOTOSIOMIS ŠALIMIS IR POVEIKIO VERTINIMO REZULTATAI
Konsultacijos su suinteresuotosiomis
šalimis
Neaktualu.
Tiriamųjų duomenų rinkimas
ir naudojimas
Nepriklausomo tyrimo neprireikė.
Poveikio vertinimas
Pasiūlymu siekiama supaprastinti
mokesčio apskaičiavimo tvarką, todėl jo poveikis gali
būti teigiamas tiek įmonėms, tiek administratoriams. Vokietijos
Federacinė Respublika ir Austrijos Respublika nurodė šį sprendimą
kaip tinkamą priemonę ir jis panašus į kitas anksčiau taikytas
ir dabar taikomas nukrypti leidžiančias nuostatas.
3.           TEISINIAI PASIŪLYMO
ASPEKTAI
Siūlomų veiksmų santrauka
Pasiūlymu siekiama leisti Vokietijos
Federacinei Respublikai ir Austrijos Respublikai toliau taikyti priemonę,
kuria nukrypstama nuo Direktyvos 2006/112/EB 168 ir 168a straipsnių, ir
kuria nesuteikiama teisė atskaityti PVM už prekes ir paslaugas, kurias
apmokestinamasis asmuo daugiau nei 90 % naudoja ne verslo tikslams.
Padalijimo normą ir būtinybę
taikyti nukrypti leidžiančią priemonę Vokietijos Federacinė
Respublika ir Austrijos Respublika turi peržiūrėti ir apie tai
pranešti teikdamos prašymą pratęsti priemonės taikymą.
Sprendimas baigs galioti sprendime nurodytą dieną arba tą
dieną, kai valstybės narės taikys arba galės taikyti
Tarybos patvirtintas Sąjungos taisykles, reglamentuojančias
teisės į atskaitą apribojimus, atsižvelgiant į tai, kuri
data yra ankstesnė.
Teisinis pagrindas
2006 m. lapkričio 28 d. Tarybos
direktyvos 2006/112/EB dėl pridėtinės vertės mokesčio
bendros sistemos 395 straipsnio 1 dalis.
Subsidiarumo principas
Pasiūlymas priklauso išimtinei
Sąjungos kompetencijai. Todėl subsidiarumo principas netaikomas.
Proporcingumo principas
Pasiūlymas atitinka proporcingumo
principą dėl toliau nurodytų priežasčių.
Šiuo sprendimu leidimas valstybei narei
suteikiamas jos pačios prašymu ir nėra privalomas.
Atsižvelgiant į ribotą nukrypti
leidžiančios priemonės taikymo sritį, specialioji priemonė
yra proporcinga siekiamam tikslui.
Pasirinkta priemonė
Siūloma priemonė – Tarybos
sprendimas.
Kitos priemonės būtų netinkamos
dėl toliau nurodytų priežasčių.
Pagal Tarybos direktyvos 2006/112/EB 395
straipsnį nukrypti nuo bendrų PVM taisyklių galima tik Komisijos
pasiūlymu vieningai leidus Tarybai. Tarybos sprendimas yra vienintelė
tinkama priemonė, kadangi jis gali būti skirtas atskirai valstybei
narei.
4.           POVEIKIS BIUDŽETUI
Šis pasiūlymas neturės neigiamos
įtakos Sąjungos nuosaviems ištekliams, gaunamiems iš PVM.
5.           NEPRIVALOMI ELEMENTAI
Į pasiūlymą įtraukta
peržiūros ir laikinojo galiojimo išlyga.
2012/0233 (NLE)
Pasiūlymas
TARYBOS SPRENDIMAS
kuriuo iš dalies keičiami sprendimai
2009/791/EB ir 2009/1013/ES, kuriais atitinkamai Vokietijai ir Austrijai
leidžiama toliau taikyti priemonę, kuria nukrypstama nuo Direktyvos
2006/112/EB dėl pridėtinės vertės mokesčio bendros
sistemos 168 ir 168a straipsnių
EUROPOS SĄJUNGOS TARYBA,
atsižvelgdama į Sutartį dėl
Europos Sąjungos veikimo,
atsižvelgdama į 2006 m.
lapkričio 28 d. Tarybos direktyvą 2006/112/EB dėl
pridėtinės vertės mokesčio bendros sistemos[8], ypač
į jos 395 straipsnio 1 dalį,
atsižvelgdama į Europos Komisijos
pasiūlymą,
kadangi:
(1)       2012 m. sausio 5 d.
Komisijos užregistruotu raštu Vokietija paprašė leisti toliau taikyti
specialią priemonę, kuri anksčiau buvo nustatyta Tarybos
sprendimu 2009/791/EB[9]
ir kuria nukrypstama nuo Direktyvos 2006/112/EB nuostatų,
reglamentuojančių teisę į atskaitą;
(2)       2012 m. balandžio
16 d. Komisijos užregistruotu raštu Austrija paprašė leisti toliau
taikyti specialią priemonę, kuri anksčiau buvo nustatyta Tarybos
sprendimu 2009/1013/ES[10]
ir kuria nukrypstama nuo Direktyvos 2006/112/EB nuostatų,
reglamentuojančių teisę į atskaitą;
(3)       pagal Direktyvos 2006/112/EB
395 straipsnio 2 dalies antrą pastraipą 2012 m. balandžio
4 d. raštu Komisija pranešė kitoms valstybėms narėms apie
Vokietijos prašymą. 2012 m. balandžio 11 d. raštu Komisija
pranešė Vokietijai, kad turi visą prašymui įvertinti
būtiną informaciją;
(4)       pagal Direktyvos 2006/112/EB
395 straipsnio 2 dalies antrą pastraipą 2012 m.
balandžio 20 d. raštu Komisija pranešė kitoms valstybėms
narėms apie Austrijos prašymą. 2012 m. balandžio 23 d.
raštu Komisija pranešė Austrijai, kad turi visą prašymui
įvertinti būtiną informaciją;
(5)       šia nukrypti leidžiančia
priemone, kurią taiko abi valstybės narės, siekiama visiškai
nesuteikti teisės į prekėms ir paslaugoms taikomo PVM
atskaitą, kai tos prekės ir paslaugos daugiau nei 90 %
apmokestinamojo asmens arba jo darbuotojų yra naudojamos asmeniniams
tikslams ar, iš esmės, ne verslo tikslams;
(6)       specialiąja priemone
nukrypstama nuo Direktyvos 2006/112/EB 168 ir 168a straipsnių, kuriuose
reglamentuojama apmokestinamųjų asmenų teisė atskaityti
PVM, mokėtiną už jų apmokestinamiesiems sandoriams patiektas
prekes ir suteiktas paslaugas. Specialiosios priemonės tikslas –
supaprastinti PVM apskaičiavimo ir surinkimo tvarką. Poveikis
galutinio vartojimo etape mokėtinų mokesčių sumai yra tik
nežymus;
(7)       atsižvelgiant į
Vokietijos ir Austrijos pateiktą informaciją, dabartinį
aptariamos specialiosios priemonės taikymą pateisinanti teisinė
ir faktinė padėtis nepakito ir tebeegzistuoja. Todėl Vokietijai
ir Austrijai turėtų būti leista toliau taikyti šią
specialiąją priemonę tolesniu laikotarpiu, bet ne ilgiau kaip
iki 2015 m. gruodžio 31 d., kad būtų galima
peržiūrėti nukrypti leidžiančios priemonės
būtinybę ir veiksmingumą bei priemonę pagrindžiančio
naudojimo verslo ir ne verslo tikslams padalijimo normą;
(8)       jeigu Vokietijos ar Austrijos
nuomone, priemonės taikymą reikėtų vėl pratęsti
po 2015 m., ne vėliau kaip 2015 m. kovo 31 d. kartu su pratęsimo
prašymu Komisijai turėtų būti pateikta priemonės taikymo
ataskaita, į kurią įtraukta taikomos padalijimo normos
peržiūra, kad Komisija turėtų pakankamai laiko išnagrinėti
prašymą, o Taryba priimti pasiūlymą, jeigu Komisija jį
pateiktų;
(9)       2004 m. spalio
29 d. Komisija priėmė pasiūlymą[11] dėl
Tarybos direktyvos, kuria iš dalies keičiama Direktyva 77/388/EEB (dabar –
Direktyva 2006/112/EB) ir kuria, be kita ko, suvienodinamos išlaidų
kategorijos, kurioms galima taikyti teisės į atskaitą išimtis.
Šiame sprendime numatyta nukrypti leidžianti priemonė turėtų
nustoti galioti tą dieną, kai valstybės narės taiko arba
gali taikyti taisykles, nustatytas tokioje dalinio keitimo direktyvoje,
kurią Taryba priėmė įsigaliojus šiam sprendimui, jeigu jos
data bus ankstesnė nei šiame sprendime numatyta galiojimo pabaigos data;
(10)     nukrypti leidžiančios
priemonės turės tik nežymų poveikį bendrai galutinio
vartojimo etapu surenkamų mokesčių sumai ir neturės
neigiamo poveikio Sąjungos nuosaviems ištekliams, gaunamiems iš pridėtinės
vertės mokesčio;
(11)     todėl sprendimai
2009/791/EB ir 2009/1013/ES turėtų būti atitinkamai iš dalies
pakeisti,
PRIĖMĖ ŠĮ
SPRENDIMĄ:
1 straipsnis
Sprendimo 2009/791/EB 1 ir 2 straipsniai
pakeičiami taip:
„1 straipsnis
Nukrypstant nuo Direktyvos 2006/112/EB
168 straipsnio ir 168a straipsnio, Vokietijai leidžiama nesuteikti
teisės į prekėms ir paslaugoms taikomo PVM atskaitą, kai
tos prekės ir paslaugos daugiau nei 90 % yra naudojamos
apmokestinamojo asmens arba jo darbuotojų asmeniniams tikslams ar, iš
esmės, ne verslo tikslams.
2 straipsnis
1.           Šis sprendimas baigia galioti
tą dieną, kai valstybės narės taiko arba gali taikyti
Sąjungos taisykles, reglamentuojančias apmokestinamojo asmens
teisės į atskaitą apribojimus, kurias Taryba priėmė įsigaliojus
šiam sprendimui, arba 2015 m. gruodžio 31 d., atsižvelgiant į
tai, kuri data yra ankstesnė.
2.           Bet koks prašymas
pratęsti šiame sprendime numatytos specialiosios priemonės
taikymą Komisijai pateikiamas ne vėliau kaip 2015 m. kovo
31 d.
Kartu su tokiu prašymu pateikiama ataskaita, į kurią įtraukta
padalijimo normos, kuri remiantis šiuo sprendimu taikoma teisei į PVM
atskaitą, peržiūra.“.
2 straipsnis
Sprendimo 2009/1013/ES 1 ir 2 straipsniai
pakeičiami taip:
„1 straipsnis
Nukrypstant nuo Direktyvos 2006/112/EB
168 straipsnio ir 168a straipsnio, Austrijai leidžiama nesuteikti
teisės į prekėms ir paslaugoms taikomo PVM atskaitą, kai
tos prekės ir paslaugos daugiau nei 90 % yra naudojamos
apmokestinamojo asmens arba jo darbuotojų asmeniniams tikslams ar, iš esmės,
ne verslo tikslams.
2 straipsnis
1.           Šis sprendimas baigia galioti
tą dieną, kai valstybės narės taiko arba gali taikyti
Sąjungos taisykles, reglamentuojančias apmokestinamojo asmens
teisės į atskaitą apribojimus, kurias Taryba priėmė įsigaliojus
šiam sprendimui, arba 2015 m. gruodžio 31 d., atsižvelgiant į
tai, kuri data yra ankstesnė.
2.           Bet koks prašymas
pratęsti šiame sprendime numatytos specialiosios priemonės
taikymą Komisijai pateikiamas ne vėliau kaip 2015 m. kovo
31 d.
Kartu su tokiu prašymu pateikiama ataskaita, į kurią įtraukta
padalijimo normos, kuri remiantis šiuo sprendimu taikoma teisei į PVM
atskaitą, peržiūra.“.
3 straipsnis
Šis sprendimas taikomas nuo 2013 m.
sausio 1 d.
4 straipsnis
Šis sprendimas
skirtas Vokietijos Federacinei Respublikai ir Austrijos Respublikai.
Priimta Briuselyje
                                                                       Tarybos
vardu
                                                                       Pirmininkas
[1]               OL L 59,
2000 3 4, p. 12.
[2]               OL L 123,
2003 5 17, p. 47.
[3]               OL L 357,
2004 12 2, p. 33.
[4]               OL L 283,
2009 10 30, p. 55.
[5]               OL L 371,
2004 12 18, p. 47.
[6]               OL L 348,
2009 12 29, p. 21.
[7]               COM(2004) 728 galutinis,
                http://eur-lex.europa.eu/LexUriServ/site/en/com/2004/com2004_0728en01.pdf.
[8]               OL
L 347, 2006 12 11, p. 1.
[9]               OL L 283,
2009 10 30, p. 55.
[10]             OL L 348,
2009 12 29, p. 21.
[11]             COM(2004) 728 galutinis,
                http://eur-lex.europa.eu/LexUriServ/site/en/com/2004/com2004_0728en01.pdf.


Svarbus teisinis pranešimas

|

52005PC0285

Pasiūlymas Tarybos sprendimas leidžiantis Nyderlandų Karalystei taikyti priemonę, nukrypstančią nuo Šeštosios Tarybos direktyvos 77/388/EEB dėl valstybių narių įstatymų, susijusių su apyvartos mokesčiais, suderinimo, 11 straipsnio  /* KOM/2005/0285 galutinis */

	[pic] | EUROPOS BENDRIJŲ KOMISIJA |Briuselis, 29.6.2005KOM(2005) 285 galutinisPasiūlymasTARYBOS SPRENDIMASleidžiantis Nyderlandų Karalystei taikyti priemonę, nukrypstančią nuo Šeštosios Tarybos direktyvos 77/388/EEB dėl valstybių narių įstatymų, susijusių su apyvartos mokesčiais, suderinimo, 11 straipsnio(pateikta Komisijos)AIŠKINAMASIS MEMORANDUMASBENDRA INFORMACIJA APIE PASIūLYMą |Pasiūlymo pagrindimas ir tikslai Vadovaudamasi 1977 m. gegužės 17 d. Šeštosios Tarybos direktyvos 77/388/EEB dėl valstybių narių įstatymų, susijusių su apyvartos mokesčiais, suderinimo – bendra pridėtinės vertės mokesčio sistema: vienodas apskaičiavimo pagrindas 27 straipsnio 1 dalimi, Taryba, Komisijos siūlymu, gali vieningai leisti bet kuriai valstybei narei imtis specialių priemonių, nukrypstančių nuo tos direktyvos, kad būtų supaprastinta mokesčių taikymo tvarka arba būtų užkirstas kelias tam tikroms mokesčių mokėjimo vengimo arba išsisukinėjimo formoms. Laiške Komisijai, kurį Komisijos generalinis sekretoriatas užregistravo 2004 m. spalio 4 d., Nyderlandų Karalystė prašė leidimo taikyti specialią priemonę, nukrypstančią nuo Šeštosios direktyvos 11 straipsnio. Pagal Šeštosios direktyvos 27 straipsnio 2 dalį, Komisija 2004 m. gruodžio 1 d. laišku informavo kitas valstybes nares apie Nyderlandų Karalystės prašymą, o 2004 m. gruodžio 2 d. laišku Komisija pranešė Nyderlandų Karalystei, kad turi visą informaciją, kuri, Komisijos nuomone, yra būtina prašymui įvertinti. |Bendra padėtis Šeštosios direktyvos 11 straipsnio A dalies 1 pastraipos a punkte numatyta, kad apmokestinamąją vertę sudaro „viskas, kas sudaro atlygį, kuris yra ar turi būti tiekėjo gautas iš pirkėjo...“. Nyderlandų Karalystė keliuose ekonomikos sektoriuose nuolat susidurdavo su vengimo mokėti mokesčius schemomis tiekiant ilgalaikį turtą ir teikiant paslaugas, susijusias su ilgalaikiu turtu. Tai gali būti sutartis ar teisių perdavimas, pagal kurias toks turtas perduodamas gavėjui. Mokesčių mokėjimo vengimo schemos yra paremtos sandoriais tarp susijusių šalių, mokančių ne rinkos vertės atlygį tais atvejais, kai gavėjas neturi arba tik iš dalies turi teisę atskaityti PVM. Pavyzdžiui, tiekėjas, apmokestinamasis asmuo, turintis teisę atskaityti visą pirkimo PVM, dažnai įsteigiamas vien tik siekiant įsigyti brangų ilgalaikį turtą, kad toliau galėtų jį tiekti (susijusiam) gavėjui sudarant nuomos ar panaudos sutartį. Už nuomą gali būti nustatyta maža kaina, kuri rodo, kad šalys yra susijusios, o po to ilgalaikis turtas dažnai yra parduodamas gavėjui už tokią kainą, kuri neatspindi tikrosios turto vertės. Gavėjas dažnai įsigyja turtą per susijungimą arba per PVM mokėtojų grupavimąsi. Panašios vengimo schemos yra naudojamos didelės vertės paslaugų atveju, kurių vertė yra amortizuojama pajamų arba bendrovės mokesčių tikslais. Dėl tokių mokesčių mokėjimo vengimo schemų buvo negauta daug pajamų. Todėl Nyderlandų Karalystė paprašė leidimo, kad tokiais atvejais PVM apmokestinamoji vertė būtų paremta atviros rinkos kaina, o ne atlygiu. Komisija pripažįsta, kad ši nukrypti leidžianti nuostata užkirs kelią piktnaudžiavimui PVM sistemoje. 2005 m. kovo 16 d. Komisija pateikė direktyvos pasiūlymą taisyti Šeštąją direktyvą dėl tam tikrų priemonių, kuriomis siekiama supaprastinti PVM taikymo tvarką ir padėti užkirsti kelią vengimui ir išsisukinėjimui mokėti mokesčius bei panaikinti tam tikrus sprendimus dėl leidžiančių nukrypti nuostatų (27 straipsnio leidžiančių nukrypti nuostatų racionalizavimas). Šiuo pasiūlymu, be kita ko, sprendžiamas susijusių asmenų prekių tiekimo ir paslaugų teikimo vertinimas. Todėl šis prašymas turi būti patenkintas kol įsigalios pirmiau minėta direktyva, racionalizuojanti 27 straipsnyje leidžiančias nukrypti nuostatas, bet ne vėliau kaip iki 2009 m. gruodžio 31 d. |Pasiūlymo srityje egzistuojančios nuostatos Panašios su Šeštosios direktyvos 11 straipsniu susijusios leidžiančios nukrypti nuostatos buvo suteiktos kitoms valstybėms narėms. |Suderinamumas su kitomis Sąjungos politikos kryptimis ir tikslais Netaikoma. |KONSULTACIJOS SU SUINTERESUOTOMIS šALIMIS IR POVEIKIO įVERTINIMAS |Konsultacijos su suinteresuotomis šalimis |Nėra svarbios |Ekspertų žinių kaupimas ir pritaikymas |Išorės ekspertų pagalba buvo nereikalinga. |Poveikio analizė Sprendimo pasiūlymu siekiama užkirsti kelią PVM mokėjimo vengimui Nyderlanduose, todėl jis gali turėti teigiamą poveikį ekonomikai. Poveikis bet kuriuo atveju bus ribotas dėl siauros leidžiančios nukrypti nuostatos taikymo apimties. |TEISINIAI PASIūLYMO ASPEKTAI |Siūlomų veiksmų santrauka Siūlymu siekiama duoti leidimą Nyderlandų Karalystei taikyti priemonę, leidžiančią nukrypti nuo Šeštosios Tarybos direktyvos 77/388/EEB 11 straipsnio dėl apmokestinamosios ilgalaikio turto ir susijusių paslaugų vertės. |Teisinis pagrindas 1977 m. gegužės 17 d. Šeštosios Tarybos direktyvos 77/388/EEB dėl valstybių narių įstatymų, susijusių su apyvartos mokesčiais suderinimo – bendra pridėtinės vertės mokesčio sistema: vienodas apskaičiavimo pagrindas 27 straipsnio 1 dalis. |Subsidiarumo principas: Pasiūlymas priklauso išimtinei Bendrijos kompetencijai. Todėl subsidiarumo principas netaikomas. |Proporcingumo principas: Pasiūlymas atitinka proporcingumo principą dėl šios(-ių) priežasties(-čių): |šis sprendimas suteikia leidimą valstybei narei jos pačios prašymu ir nėra privalomas. |Atsižvelgiant į ribotą šios leidžiančios nukrypti nuostatos taikymo sritį, speciali priemonė yra proporcinga siekiamam tikslui. |Priemonės pasirinkimas |Siūlomos priemonės: kitos. |Kitos priemonės nebūtų tinkamos dėl šios(-ių) priežasties(-čių): atsižvelgiant į Šeštosios Tarybos direktyvos 77/388/EEB dėl valstybių narių įstatymų, susijusių su apyvartos mokesčiais, suderinimo 27 straipsnį galioja tik Tarybos sprendimas. |POVEIKIS BIUDžETUI |Leidžianti nukrypti nuostata neturi neigiamo poveikio Bendrijos nuosaviems ištekliams iš PVM. |PAPILDOMA INFORMACIJA |Persvarstymas, pakeitimas, laikino galiojimo išlyga |Pasiūlyme pateikiama laikino galiojimo išlyga. |1.  PasiūlymasTARYBOS SPRENDIMASleidžiantis Nyderlandų Karalystei taikyti priemonę, nukrypstančią nuo Šeštosios Tarybos direktyvos 77/388/EEB dėl valstybių narių įstatymų, susijusių su apyvartos mokesčiais, suderinimo, 11 straipsnioEUROPOS SĄJUNGOS TARYBA,atsižvelgdama į Europos bendrijos steigimo sutartį,atsižvelgdama į 1977 m. gegužės 17 d. Šeštąją Tarybos direktyvą 77/388/EEB dėl valstybių narių įstatymų, susijusių su apyvartos mokesčiais, suderinimo – bendra pridėtinės vertės mokesčio sistema: vienodas apskaičiavimo pagrindas[1], ypač į jos 27 straipsnį,atsižvelgdama į Komisijos pasiūlymą[2],kadangi:(1) laiške, pateiktame Komisijai, kurį Komisijos generalinis sekretoriatas užregistravo 2004 m. spalio 4 d., Nyderlandų Karalystė prašė leisti imtis specialios priemonės, nukrypstančios nuo Direktyvos 77/388/EEB 11 straipsnio A dalies 1 pastraipos a punkto;(2) vadovaudamasi direktyvos 77/388/EEB 27 straipsnio 2 dalimi, Komisija 2004 m. gruodžio 1 d. laišku informavo kitas valstybes nares apie Nyderlandų Karalystės prašymą. 2004 m. gruodžio 2 d. laišku Komisija pranešė Nyderlandų Karalystei, kad turi visą informaciją, kuri, Komisijos nuomone, yra būtina prašymui įvertinti.(3) Šios leidžiančios nukrypti nuostatos tikslas – užkirsti kelią pridėtinės vertės mokesčio (PVM) mokėjimo vengimui tiekiant prekes arba teikiant paslaugas nepagrįstai mažomis kainomis tarp susijusių asmenų, kai gavėjas negali arba gali tik iš dalies atskaityti PVM. Ji skirta tam, kad nebūtų piktnaudžiaujama ilgalaikio turto tiekimu ar paslaugų, susijusių su šiuo ilgalaikiu turtu, tokių kaip nuomojimas arba panauda, arba kitokių susitarimų, kai prekės perduodamos gavėjui, teikimu. Dėl santykių tarp šalių, atlygis nustatomas neatsižvelgiant į rinkos kainą, o tai labai sumažina PVM įplaukas.(4) Ši speciali priemonė turėtų būti taikoma tik tais atvejais, kai administracija gali nustatyti, kad apmokestinamajai vertei, kokia nurodyta Direktyvos 77/388/EEB 11 straipsnio A dalies 1 pastraipos a punkte, turėjo įtakos santykiai tarp šalių. Toji išvada visais atvejais privalo būti pagrįsta akivaizdžiais faktais, o ne prielaidomis;(5) Todėl yra tinkama ir proporcinga leisti Nyderlandų Karalystei tų tiekiamų prekių ir teikiamų paslaugų apmokestinamąja verte laikyti atviros rinkos kainą.(6) Leidžiančios nukrypti nuostatos pagal Direktyvos 77/388/EEB 27 straipsnį, skirtos užkirsti kelią PVM mokėjimo vengimui dėl apmokestinamosios tiekiamų prekių ir teikiamų paslaugų vertės tarp susijusių šalių, yra įtrauktos į direktyvos, kuria būtų racionalizuojamos kai kurios leidžiančios nukrypti nuostatos, taikomos pagal tą straipsnį, pasiūlymą. Todėl yra būtina apriboti šios leidžiančios nukrypti nuostatos taikymo laikotarpį, kol įsigalios ši direktyva.(7) Leidžianti nukrypti nuostata neturi neigiamo poveikio Bendrijos nuosaviems ištekliams iš PVM.PRIĖMĖ ŠĮ SPRENDIMĄ:1 straipsnisNukrypstant nuo Direktyvos 77/388/EEB 11 straipsnio A dalies 1 pastraipos a punkto, Nyderlandų Karalystei suteikiamas leidimas laikyti atviros rinkos kainą, kaip numatyta Direktyvos 77/388/EEB 11 straipsnio A dalies 1 pastraipos d punkte, apmokestinamąja tiekiamų investicinių objektų arba teikiamų paslaugų verte, pagal kurią investicinis objektas perduodamas gavėjui ir atitinka tokias sąlygas:2.  gavėjas yra neapmokestinamasis juridinis asmuo arba apmokestinamasis asmuo, vykdantis veiklą, kuriai iš dalies arba visiškai taikoma išimtis ir kuri nesuteikia teisės atskaityti mokestį;3.  tiekėjas ir gavėjas pagal tų valstybių teisės aktus yra tiesiogiai ar netiesiogiai susiję asmenys;4.  remiantis faktais ir nagrinėto atvejo aplinkybėmis galima daryti išvadą, kad santykiai tarp šių susijusių asmenų turėjo įtakos apmokestinamajai vertei, kuri yra apibrėžta Direktyvos 77/388/EEB 11 straipsnio A dalies 1 pastraipos a punkte.Šiame straipsnyje, investicijų objektas reiškia ilgalaikį turtą, kaip pagal Direktyvos 77/388/EEB 20 straipsnio 4 dalį apibrėžė Nyderlandų Karalystė ir, kadangi šis apibrėžimas neapima, didelės vertės paslaugas, kurių vertė gali būti amortizuota.2 straipsnisPagal 1 straipsnį suteikto leidimo galiojimo terminas baigiasi direktyvos, kuria racionalizuojamos nukrypti leidžiančios nuostatos pagal Direktyvos 77/388/EEB 27 straipsnį, skirtos kovoti su pridėtinės vertės mokesčio mokėjimo vengimu, susijusiu su apmokestinamąja verte, įsigaliojimo dieną arba 2009 m. gruodžio 31 d., pasirenkant ankstesnę datą.3 straipsnisŠis sprendimas yra skirtas Nyderlandų Karalystei.Priimta Briuselyje,Tarybos varduPirmininkas [1] OL L 145, 1977 6 13, p. 1. Direktyva su paskutiniais pakeitimais, padarytais Direktyva 2004/66/EB (OL L 168, 2004 5 1, p. 35).[2] OL C […], […], p.[…].


               EUROPOS KOMISIJA
            Briuselis, 2017 10 05
            COM(2017) 574 final
            2017/0252(NLE)
            Pasiūlymas
            TARYBOS SPRENDIMAS
            dėl pozicijos, kurios Europos Sąjungos vardu turi būti laikomasi Muitinės pakomitetyje, įsteigtame Europos Sąjungos ir Europos atominės energijos bendrijos bei jų valstybių narių ir Gruzijos asociacijos susitarimu, dėl to susitarimo I protokolo „Dėl sąvokos „kilmės statusą turintys produktai“ apibrėžties ir administracinio bendradarbiavimo metodų“ pakeitimo nauju protokolu, kuriame daroma nuoroda į Visos Europos ir Viduržemio jūros regiono valstybių preferencinių kilmės taisyklių regioninę konvenciją

               AIŠKINAMASIS MEMORANDUMAS

               1.PASIŪLYMO DALYKAS

               Šis pasiūlymas susijęs su sprendimu, kuriuo nustatoma pozicija, kurios Sąjungos vardu turi būti laikomasi Muitinės pakomitetyje, įsteigtame Europos Sąjungos ir Europos atominės energijos bendrijos bei jų valstybių narių ir Gruzijos asociacijos susitarimu (toliau – Susitarimas), dėl numatomo priimti sprendimo dėl Susitarimo I protokolo „Dėl sąvokos „kilmės statusą turintys produktai“ apibrėžties ir administracinio bendradarbiavimo metodų“ pakeitimo nauju protokolu, kuriame daroma nuoroda į Visos Europos ir Viduržemio jūros regiono valstybių preferencinių kilmės taisyklių regioninę konvenciją
                  1
                (toliau – Konvencija).

               2.PASIŪLYMO APLINKYBĖS

               2.1.Asociacijos susitarimo I protokolas

               Susitarimu nustatomas lengvatinis prekybos režimas – išsami ir visapusiška laisvosios prekybos erdvė (IVLPE). Šiuo režimu sukuriamos didesnės galimybės ES ir Gruzijai patekti į rinką. Susitarimo I protokolas susijęs su sąvokos „kilmės statusą turintys produktai“ apibrėžtimi ir administracinio bendradarbiavimo metodais. Susitarimas įsigaliojo 2016 m. liepos 1 d.

               2.2.ES ir Gruzijos muitinės pakomitetis

                  I protokolo 38 straipsnyje numatyta, kad Susitarimu įsteigtas Muitinės pakomitetis gali priimti sprendimą iš dalies pakeisti Asociacijos susitarimo I protokolą.

               2.3.Numatomas ES ir Gruzijos muitinės pakomitečio aktas

                  ES ir Gruzijos muitinės pakomitetis turi priimti sprendimą dėl Susitarimo I protokolo „Dėl sąvokos „kilmės statusą turintys produktai“ apibrėžties ir administracinio bendradarbiavimo metodų“ pakeitimo nauju protokolu, kuriame daroma nuoroda į Konvenciją.

                  Numatomo akto tikslas – užtikrinti, kad Konvencija būtų taikoma veiksmingai.

               3.POZICIJA, KURIOS TURI BŪTI LAIKOMASI SĄJUNGOS VARDU

               Konvencijoje išdėstytos nuostatos dėl prekių, kuriomis prekiaujama pagal atitinkamus susitariančiųjų šalių sudarytus susitarimus, kilmė. ES Konvenciją pasirašė 2011 m. birželio 15 d. Gruzija 2015 m. rugsėjo 23 d. paprašė leisti prisijungti prie Konvencijos, ir Konvencijos jungtinis komitetas 2016 m. rugsėjo 28 d. sprendimu Nr. 1
                  2
                nutarė, kad Gruzija turėtų būti pakviesta prisijungti prie Konvencijos.

               ES ir Gruzija savo priėmimo dokumentus Konvencijos depozitarui deponavo atitinkamai 2012 m. kovo 26 d. ir 2017 m. gegužės 17 d. Todėl Konvencija pagal jos 10 straipsnio 3 dalį ES ir Gruzijos atžvilgiu įsigaliojo atitinkamai 2012 m. gegužės 1 d. ir 2017 m. liepos 1 d.

               Konvencijos 6 straipsnyje nustatyta, kad kiekviena susitariančioji šalis imasi tinkamų priemonių veiksmingam Konvencijos taikymui užtikrinti. Siūlomas ES ir Gruzijos muitinės pakomitečio sprendimas yra procedūrinis veiksmas, kurio reikia siekiant pagrindinio Konvencijos tikslo, t. y. Konvencijos susitariančiųjų šalių susitarimų kilmės taisyklių protokolus pakeisti protokolu, kuriame daroma nuoroda į Konvenciją.

               Todėl konsultacijos su suinteresuotosiomis šalimis nebūtinos.

                  Atlikti poveikio vertinimo taip pat neprireikė, nes siūlomi daliniai pakeitimai yra techninio pobūdžio ir nekeičia šiuo metu galiojančio kilmės taisyklių protokolo esmės.

               4.TEISINIS PAGRINDAS

               4.1.Procedūrinis teisinis pagrindas

               4.1.1.Principai

                  Sutarties dėl Europos Sąjungos veikimo (toliau – SESV) 218 straipsnio 9 dalyje nustatyta, kad priimami sprendimai, kuriais nustatomos „pozicijos, kurios Sąjungos vardu priimamos susitarimu įsteigtame organe, kai tam organui reikia priimti teisinę galią turinčius aktus, išskyrus aktus, papildančius arba pakeičiančius susitarimo institucinę struktūrą“.

                  Sąvoka „teisinę galią turintys aktai“ apima aktus, turinčius teisinį poveikį pagal atitinkamo organo veiklą reglamentuojančias tarptautinės teisės normas. Ji taip pat apima priemones, kurios pagal tarptautinę teisę neturi privalomojo poveikio, bet „gali labai paveikti ES teisės aktų leidėjo priimtus teisės aktus“.

               4.1.2.Teisinio pagrindo taikymas aptariamuoju atveju

                  ES ir Gruzijos muitinės pakomitetis yra Susitarimu, t. y. Europos Sąjungos ir Europos atominės energijos bendrijos bei jų valstybių narių ir Gruzijos asociacijos susitarimu, įsteigtas organas.

                  Aktas, kurį ES ir Gruzijos muitinės pakomitečio prašoma priimti, yra teisinę galią turintis aktas.

                  Numatomu aktu nei papildoma, nei keičiama Susitarime nustatyta institucinė struktūra.

                  Todėl siūlomo sprendimo procedūrinis teisinis pagrindas yra SESV 218 straipsnio 9 dalis.

               4.2.Materialinis teisinis pagrindas

               4.2.1.Principai

                  Sprendimo pagal SESV 218 straipsnio 9 dalį materialinis teisinis pagrindas iš esmės priklauso nuo numatomo akto, dėl kurio Sąjungos vardu turi būti laikomasi tam tikros pozicijos, tikslo ir turinio. Jeigu numatytu aktu siekiama dviejų tikslų arba jį sudaro du elementai ir jeigu vieną iš tų tikslų ar elementų galima laikyti pagrindiniu, o kitą tik papildomu, sprendimas pagal SESV 218 straipsnio 9 dalį turi būti grindžiamas vieninteliu materialiniu teisiniu pagrindu – tuo, kurio reikalauja pagrindinis ar dominuojantis tikslas arba elementas.

               4.2.2.Teisinio pagrindo taikymas aptariamuoju atveju

                  Pagrindinis numatomo akto tikslas ir turinys yra susiję su bendra prekybos politika.

                  Todėl siūlomo sprendimo materialinis teisinis pagrindas yra SESV 207 straipsnis.

               4.3.Išvada

                  Siūlomo sprendimo teisinis pagrindas turėtų būti SESV 207 straipsnis kartu su 218 straipsnio 9 dalimi.

               2017/0252 (NLE)

               Pasiūlymas

               TARYBOS SPRENDIMAS

               dėl pozicijos, kurios Europos Sąjungos vardu turi būti laikomasi Muitinės pakomitetyje, įsteigtame Europos Sąjungos ir Europos atominės energijos bendrijos bei jų valstybių narių ir Gruzijos asociacijos susitarimu, dėl to susitarimo I protokolo „Dėl sąvokos „kilmės statusą turintys produktai“ apibrėžties ir administracinio bendradarbiavimo metodų“ pakeitimo nauju protokolu, kuriame daroma nuoroda į Visos Europos ir Viduržemio jūros regiono valstybių preferencinių kilmės taisyklių regioninę konvenciją

               EUROPOS SĄJUNGOS TARYBA,

               atsižvelgdama į Sutartį dėl Europos Sąjungos veikimo, ypač į jos 207 straipsnį kartu su 218 straipsnio 9 dalimi,

               atsižvelgdama į Europos Komisijos pasiūlymą,

               kadangi:

               (1)Sąjunga 2014 m. birželio 16 d. Tarybos sprendimu 2014/494/ES
                  3
                sudarė Europos Sąjungos ir Europos atominės energijos bendrijos bei jų valstybių narių ir Gruzijos asociacijos susitarimą (toliau – Susitarimas), ir jis įsigaliojo 2016 m. liepos 1 d.;

               (2)remiantis Susitarimo I protokolo 38 straipsniu, Susitarimu įsteigtas Muitinės pakomitetis gali priimti I protokolo nuostatų pakeitimus;

               (3)ES ir Gruzijos muitinės pakomitetis turi priimti sprendimą dėl Susitarimo I protokolo „Dėl sąvokos „kilmės statusą turintys produktai“ apibrėžties ir administracinio bendradarbiavimo metodų“ pakeitimo nauju protokolu, kuriame daroma nuoroda į Visos Europos ir Viduržemio jūros regiono valstybių preferencinių kilmės taisyklių regioninę konvenciją
                  4
                (toliau – Konvencija);

               (4)tikslinga nustatyti poziciją, kurios Sąjungos vardu turi būti laikomasi ES ir Gruzijos muitinės pakomitetyje, kadangi sprendimas Sąjungai bus privalomas;

               (5)Konvencijoje išdėstytos nuostatos dėl prekių, kuriomis prekiaujama pagal atitinkamus susitariančiųjų šalių sudarytus susitarimus, kilmės. Konvencija Sąjungos ir Gruzijos atžvilgiu įsigaliojo atitinkamai 2012 m. gegužės 1 d. ir 2017 m. liepos 1 d.;

               (6)Konvencijos 6 straipsnyje numatyta, kad kiekviena susitariančioji šalis turi imtis tinkamų priemonių veiksmingam Konvencijos taikymui užtikrinti. Tuo tikslu Susitarimo I protokolas turėtų būti būtų pakeistas nauju protokolu, kuriame dėl kilmės taisyklių daroma nuoroda į Konvenciją;

               (7)kadangi ES ir Gruzijos muitinės pakomitečio aktu bus iš dalies pakeistas Susitarimo I protokolas, tą aktą po priėmimo tikslinga paskelbti Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje;

               (8)remiantis Europos Sąjungos sutarties 17 straipsnio 1 dalimi, ES ir Gruzijos muitinės pakomitetyje Sąjungai turi atstovauti Komisija,

               PRIĖMĖ ŠĮ SPRENDIMĄ:

               1 straipsnis

               Pozicija, kurios Europos Sąjungos vardu turi būti laikomasi Muitinės pakomitetyje, įsteigtame Europos Sąjungos ir Europos atominės energijos bendrijos bei jų valstybių narių ir Gruzijos asociacijos susitarimu, grindžiama prie šio sprendimo pridėtu Muitinės pakomitečio sprendimo projektu.

               Neesminiams Muitinės pakomitečio sprendimo projekto pakeitimams Sąjungos atstovai Muitinės pakomitetyje gali pritarti be papildomo Tarybos sprendimo.

               2 straipsnis

               Muitinės pakomitečio sprendimas po priėmimo skelbiamas Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje.

               3 straipsnis

               Šis sprendimas skirtas Komisijai.

               Priimta Briuselyje

                     Tarybos vardu

                     Pirmininkas

                     (1)
                  OL L 54, 2013 2 26, p. 4.

                     (2)
                  OL L 329, 2016 12 3, p. 118.

                     (3)
                  OL L 261, 2014 8 30, p. 1.

                     (4)
                  OL L 54, 2013 2 26, p. 4.

    ---documentbreak---

               EUROPOS KOMISIJA
            Briuselis, 2017 10 05
            COM(2017) 574 final
            PRIEDAS
            prie
            pasiūlymo dėl Tarybos sprendimo
            dėl pozicijos, kurios Europos Sąjungos vardu turi būti laikomasi Muitinės pakomitetyje, įsteigtame Europos Sąjungos ir Europos atominės energijos bendrijos bei jų valstybių narių ir Gruzijos asociacijos susitarimu, dėl to susitarimo I protokolo „Dėl sąvokos „kilmės statusą turintys produktai“ apibrėžties ir administracinio bendradarbiavimo metodų“ pakeitimo nauju protokolu, kuriame daroma nuoroda į Visos Europos ir Viduržemio jūros regiono valstybių preferencinių kilmės taisyklių regioninę konvenciją

               Projektas

                  ES IR GRUZIJOS MUITINĖS PAKOMITEČIO SPRENDIMAS Nr. ...

               [data]

               dėl Europos Sąjungos ir Europos atominės energijos bendrijos bei jų valstybių narių ir Gruzijos asociacijos susitarimo I protokolo „Dėl sąvokos „kilmės statusą turintys produktai“ apibrėžties ir administracinio bendradarbiavimo metodų“ pakeitimo

               ES ir Gruzijos muitinės pakomitetis,

               atsižvelgdamas į Europos Sąjungos ir Europos atominės energijos bendrijos bei jų valstybių narių ir Gruzijos asociacijos susitarimą
                  1
               , ypač į jo 23 straipsnio 2 dalį,

               atsižvelgdamas į Europos Sąjungos ir Europos atominės energijos bendrijos bei jų valstybių narių ir Gruzijos asociacijos susitarimo I protokolą „Dėl sąvokos „kilmės statusą turintys produktai“ apibrėžties ir administracinio bendradarbiavimo metodų“,

               kadangi:

               (1)Europos Sąjungos ir Europos atominės energijos bendrijos bei jų valstybių narių ir Gruzijos asociacijos susitarimo (toliau – Susitarimas) 23 straipsnio 2 dalyje dėl kilmės taisyklių daroma nuoroda į Susitarimo I protokolą (toliau – I protokolas);

               (2)Asociacijos susitarimas įsigaliojo 2016 m. liepos 1 d.;

               (3)I protokolo 38 straipsnyje numatyta, kad Susitarimo 74 straipsnyje nurodytas Muitinės pakomitetis gali priimti sprendimą iš dalies pakeisti I protokolo nuostatas;

               (4)Visos Europos ir Viduržemio jūros regiono valstybių preferencinių kilmės taisyklių regionine konvencija
                  2
                (toliau – Konvencija) siekiama vienu teisės aktu pakeisti kilmės taisyklių protokolus, šiuo metu galiojančius visos Europos ir Viduržemio jūros regiono šalyse;

               (5)Europos Sąjunga Konvenciją pasirašė 2011 m. birželio 15 d. Konvencijos jungtinis komitetas 2016 m. rugsėjo 28 d. sprendimu Nr. 1
                  3
                nutarė, kad Gruzija turėtų būti pakviesta prisijungti prie Konvencijos;

               (6)Sąjunga ir Gruzija savo priėmimo dokumentus Konvencijos depozitarui deponavo atitinkamai 2012 m. kovo 26 d. ir 2017 m. gegužės 17 d. Todėl Konvencija pagal jos 10 straipsnio 3 dalį Sąjungos ir Gruzijos atžvilgiu įsigaliojo atitinkamai 2012 m. gegužės 1 d. ir 2017 m. liepos 1 d.;

               (7)todėl I protokolas turėtų būti pakeistas nauju protokolu, kuriame daroma nuoroda į Konvenciją,

               PRIĖMĖ ŠĮ SPRENDIMĄ:

               1 straipsnis

               Europos Sąjungos ir Europos atominės energijos bendrijos bei jų valstybių narių ir Gruzijos asociacijos susitarimo I protokolas „Dėl sąvokos „kilmės statusą turintys produktai“ apibrėžties ir administracinio bendradarbiavimo metodų“ pakeičiamas šio sprendimo priede išdėstytu tekstu.

               2 straipsnis

               Šis sprendimas įsigalioja jo priėmimo dieną.

               Jis taikomas nuo ….

               Priimta

                  Muitinės pakomitečio vardu

                  Pirmininkas

               Priedas

               I protokolas

               Dėl sąvokos „kilmės statusą turintys produktai“ apibrėžties ir administracinio bendradarbiavimo metodų

               1 straipsnis

               Taikytinos kilmės taisyklės

               1.
                     Įgyvendinant šį Susitarimą taikomas Visos Europos ir Viduržemio jūros regiono valstybių preferencinių kilmės taisyklių regioninės konvencijos
                  4
                (toliau – Konvencija) I priedėlis ir atitinkamos II priedėlio nuostatos.

               2.
                     Visos Konvencijos I priedėlyje ir atitinkamose II priedėlio nuostatose pateiktos nuorodos į „atitinkamą susitarimą“ laikomos nuorodomis į šį Susitarimą.

               2 straipsnis

               Ginčų sprendimas

               1.
                     Jeigu dėl Konvencijos I priedėlio 32 straipsnyje numatytų tikrinimo procedūrų kyla ginčų, kurių tarpusavyje negali išspręsti tikrinimą atlikti prašanti muitinė ir už tą tikrinimą atsakinga muitinė, tie ginčai perduodami spręsti Muitinės pakomitečiui. Šio Susitarimo IV antraštinės dalies („Prekyba ir su prekyba susiję klausimai“) 14 skyriaus („Ginčų sprendimas“) nuostatos dėl ginčų sprendimo tvarkos netaikomos.

               2.
                     Visais atvejais ginčai tarp importuotojo ir importuojančios šalies muitinės sprendžiami pagal tos šalies teisės aktus.

               3 straipsnis

               Protokolo pakeitimai

               Muitinės pakomitetis gali priimti sprendimą iš dalies pakeisti šio protokolo nuostatas.

               4 straipsnis

               Pasitraukimas iš Konvencijos

               1.
                     Jeigu Europos Sąjunga arba Gruzija raštu praneša Konvencijos depozitarui apie ketinimą pasitraukti iš Konvencijos pagal jos 9 straipsnį, Europos Sąjunga ir Gruzija nedelsdamos pradeda derybas dėl kilmės taisyklių, kad būtų galima įgyvendinti šį Susitarimą.

               2.
                     Iki tol, kol įsigalios tokios naujos per derybas sutartos kilmės taisyklės, šiam Susitarimui toliau taikomos Konvencijos I priedėlyje pateiktos kilmės taisyklės ir, jei taikytina, atitinkamos II priedėlio nuostatos, galiojančios pasitraukimo momentu. Tačiau nuo pasitraukimo momento laikoma, kad Konvencijos I priedėlyje pateiktomis kilmės taisyklėmis ir, jei taikytina, atitinkamomis II priedėlio nuostatomis leidžiama tik dvišalė kumuliacija tarp Europos Sąjungos ir Gruzijos.

               5 straipsnis

               Pereinamojo laikotarpio nuostatos. Kumuliacija

               Nepaisant Konvencijos I priedėlio 16 straipsnio 5 dalies ir 21 straipsnio 3 dalies, jei kumuliacija susijusi tik su ELPA valstybėmis, Farerų Salomis, Europos Sąjunga, Turkija, kitais stabilizacijos ir asociacijos proceso dalyviais, Moldovos Respublika ir Gruzija, kilmės įrodymas gali būti EUR.1 judėjimo sertifikatas arba kilmės deklaracija.

                     (1)
                  OL L 261, 2014 8 30, p. 4.

                     (2)
                  OL L 54, 2013 2 26, p. 4.

                     (3)
                  OL L 329, 2016 12 3, p. 118.

                     (4)
                  OL L 54, 2013 2 26, p. 4.