               EUROPOS KOMISIJA
            Briuselis, 2016 10 21
            COM(2016) 669 final
            2016/0330(NLE)
            Pasiūlymas
            TARYBOS SPRENDIMAS
            dėl Europos Sąjungos ir Norvegijos Karalystės susitarimo pasikeičiant laiškais dėl prekių kilmės kumuliacijos taikymo tarp Europos Sąjungos, Šveicarijos, Norvegijos Karalystės ir Turkijos pagal Europos Sąjungos bendrąją lengvatinių muitų tarifų sistemą pasirašymo Europos Sąjungos vardu

               AIŠKINAMASIS MEMORANDUMAS

               1.PASIŪLYMO APLINKYBĖS

               •Pasiūlymo pagrindimas ir tikslai

               Pasiūlymas teikiamas vykdant 2010 m. bendrosios lengvatinių muitų tarifų sistemos prekių kilmės taisyklių reformą, nustatytą 2010 m. lapkričio 18 d. Reglamentu (ES) Nr. 1063/2010, kuriuo iš dalies pakeistas Reglamentas (EEB) Nr. 2454/93.

               Vykdant reformą į prekių kilmės kumuliacijos sistemą, kuri iki tol veikė tarp Sąjungos, Šveicarijos ir Norvegijos, tam tikromis sąlygomis įtraukta Turkija.

               Vykdant reformą taip pat nustatyta nauja registruotųjų eksportuotojų vykdomo prekių kilmės patvirtinimo sistema, kurios taikymas atidėtas iki 2017 m. sausio 1 d.

               Dėl minėtų elementų reikia iš dalies pakeisti esamą teisinę priemonę, taikomą Sąjungos, Šveicarijos ir Norvegijos tarpusavio prekių kilmės kumuliacijos sistemai. Tai – šio pasiūlymo tikslas.

               •Suderinamumas su toje pačioje politikos srityje galiojančiomis nuostatomis

                  Pasiūlymas atitinka bendrą prekybos politiką, visų pirma dėl muitinės, laisvo prekių judėjimo ir kilmės taisyklių.

               •Suderinamumas su kitomis Sąjungos politikos sritimis

                  Netaikytina.

               2.TEISINIS PAGRINDAS, SUBSIDIARUMO IR PROPORCINGUMO PRINCIPAI

               •Teisinis pagrindas

               Sutartis dėl Europos Sąjungos veikimo, ypač jos 218 straipsnio 5 dalis;
                  2000 m. gruodžio 5 d. Tarybos sprendimas 2001/101/EB.

               •Subsidiarumo principas (neišimtinės kompetencijos atveju)

                  Pasiūlymas yra susijęs su bendra prekybos politika, kuri priklauso Sąjungos išimtinei kompetencijai.

               •Proporcingumo principas

               Šis pasiūlymas atitinka proporcingumo principą, nes jo poveikis apsiriboja vien tuo, kas būtina, siekiant esamą su Šveicarijos ir Norvegijos kilmės prekėmis susijusią kumuliaciją pradėti taikyti Turkijai.

               •Priemonės pasirinkimas

               Pagal Sutarties dėl Europos Sąjungos veikimo 218 straipsnio 5 dalį Taryba, remdamasi derybininko pasiūlymu, priima sprendimą dėl įgaliojimo pasirašyti susitarimą. Šis pasiūlymas yra tokio sprendimo pasiūlymas.

               3.EX POST VERTINIMO, KONSULTACIJŲ SU SUINTERESUOTOSIOMIS ŠALIMIS IR POVEIKIO VERTINIMO REZULTATAI

               •Galiojančių teisės aktų ex post vertinimas ir tinkamumo patikros

                  Netaikytina.

               •Konsultacijos su suinteresuotosiomis šalimis

               Surengus konsultacijas su suinteresuotosiomis šalimis parengtas susitarimas, kurio visi elementai visiškai patvirtinti.

               •Tiriamųjų duomenų rinkimas ir naudojimas

                  Netaikytina.

               •Poveikio vertinimas

                  Atsižvelgiant į pridedamas veiksmų gaires ir Geresnio reglamentavimo gaires poveikio vertinimas neatliktas, nes pasiūlymas yra susijęs su prekių kilmės kumuliacijos, t. y. sistemos, kuri jau sukurta ir dabar koreguojama, kad būtų laikomasi techninių reikalavimų, kurių reikės laikytis nuo 2017 m. sausio 1 d. įgyvendinus REX sistemą, taikymu tarp Sąjungos, Šveicarijos, Norvegijos ir galbūt Turkijos.

               •Reglamentavimo tinkamumas ir supaprastinimas

                  Netaikytina.

               •Pagrindinės teisės

                  Pasiūlymas poveikio pagrindinių teisių apsaugai neturi.

               4.POVEIKIS BIUDŽETUI

                  Netaikytina.

               5.KITI ELEMENTAI

               •Įgyvendinimo planai ir stebėsena, vertinimas ir ataskaitų teikimo tvarka

                  Priemonę reguliariai vertins susitarimo šalys, kurios dėl REX sistemos įgyvendinimo palaikys nuolatinius ryšius ir reguliariai dalyvaus mokymuose bei posėdžiuose.

               •Aiškinamieji dokumentai (direktyvoms)

                  Netaikytina.

               •Išsamus konkrečių pasiūlymo nuostatų paaiškinimas

               Kad būtų atsižvelgta į bendrosios lengvatinių muitų tarifų sistemos kilmės taisyklių reformą, priimtą 2010 m. lapkričio 18 d. Reglamentu (ES) Nr. 1063/2010, ankstesnis (2000 m. gruodžio 5 d. Tarybos sprendimu) Europos bendrijos vardu patvirtintas Bendrijos ir kiekvienos ELPA valstybės, kuri remdamasi bendrąja lengvatų sistema suteikia tarifų lengvatas (Norvegija ir Šveicarija), su sąlyga, kad į Bendrijos muitinės teritoriją įvežtoms prekėms, kurių sudėties kilmės šalis yra Norvegija ar Šveicarija, taikomas toks pats režimas kaip prekėms, kurių sudėties kilmės šalis yra Bendrija, susitarimas pasikeičiant raštais turi būti pakeistas nauju susitarimu. 2012 m. kovo 8 d. Tarybai įgaliojus Komisiją, dėl šio naujo susitarimo vykdytos ir užbaigtos derybos su Norvegija ir Šveicarija.

               2016/0330 (NLE)

               Pasiūlymas

               TARYBOS SPRENDIMAS

               dėl Europos Sąjungos ir Norvegijos Karalystės susitarimo pasikeičiant laiškais dėl prekių kilmės kumuliacijos taikymo tarp Europos Sąjungos, Šveicarijos, Norvegijos Karalystės ir Turkijos pagal Europos Sąjungos bendrąją lengvatinių muitų tarifų sistemą pasirašymo Europos Sąjungos vardu

               EUROPOS SĄJUNGOS TARYBA,

               atsižvelgdama į Sutartį dėl Europos Sąjungos veikimo, ypač į jos 207 straipsnį kartu su 218 straipsnio 5 dalį,

               atsižvelgdama į Europos Komisijos pasiūlymą,

               kadangi:

               (1)pagal Komisijos deleguotojo reglamento (ES) 2015/2446
                  1
                41 straipsnio b punktą Norvegijoje, Šveicarijoje ar Turkijoje gauti produktai, kuriuose yra ne vien tik tose šalyse gautų medžiagų, jeigu tos medžiagos buvo pakankamai apdorotos arba perdirbtos, kaip apibrėžta to deleguotojo reglamento 45 straipsnyje, laikomi kilusiais iš lengvatomis besinaudojančios šalies (kumuliacijos sistema);

               (2)pagal Komisijos deleguotojo reglamento (ES) 2015/2446 54 straipsnį kumuliacijos sistema yra taikoma su sąlyga, kad, remiantis abipusiškumo principu, Norvegija taikys tą patį režimą lengvatomis besinaudojančių šalių kilmės produktams, kurių sudėtyje yra Sąjungos kilmės medžiagų;

               (3)kiek tai susiję su Norvegija, ši kumuliacijos sistema iš pradžių įdiegta sudarius Sąjungos ir Norvegijos susitarimą pasikeičiant laiškais. Pasikeitimas laiškais įvyko 2001 m. sausio 29 d., Tarybai jį patvirtinus Sprendimu 2001/101/EB
                  2
               ;

               (4)siekdama užtikrinti prekių kilmės sąvokos, atitinkančios Sąjungos bendrosios lengvatinių muitų tarifų sistemos (toliau – BLS) prekių kilmės taisyklėse nustatytą sąvoką, taikymą, Norvegija iš dalies pakeitė savo BLS prekių kilmės taisykles. Todėl būtina iš dalies pakeisti Sąjungos ir Norvegijos susitarimą pasikeičiant laiškais;

               (5)siekiant palengvinti Sąjungos, Norvegijos, Šveicarijos ir Turkijos tarpusavio prekybą, reikėtų, kad Sąjungos, Norvegijos ir Šveicarijos abipusio A formos prekių kilmės pakaitinių sertifikatų pripažinimo sistema toliau veiktų pagal iš dalies pakeistą susitarimą pasikeičiant laiškais ir būtų tam tikromis sąlygomis taikoma Turkijos;

               (6)be to, po 2010 m. reformos Sąjungos BLS prekių kilmės taisyklėse numatyta įgyvendinti naują registruotųjų eksportuotojų vykdomo prekių kilmės įrodymų nustatymo sistemą, kuri turi būti pradėta taikyti 2017 m. sausio 1 d. Šiuo atžvilgiu taip pat reikia padaryti susitarimo pasikeičiant laiškais pakeitimus;

               (7)siekiant pasirengti tos naujos sistemos ir su ja susijusių taisyklių taikymui, 2012 m. kovo 8 d. Taryba įgaliojo Komisiją derėtis dėl susitarimo pasikeičiant laiškais su Norvegija dėl A formos prekių kilmės pakaitinių sertifikatų arba pakaitinių pareiškimų apie prekių kilmę abipusio pripažinimo, kuriame nustatoma, kad į Sąjungos muitų teritoriją įvežtiems produktams, kurių sudėties kilmės šalis yra Norvegija, Šveicarija arba Turkija, turi būti taikomas toks pats režimas kaip produktams, kurių sudėties kilmės šalis yra Sąjunga. Derybos sėkmingai užbaigtos parafavus susitarimą;

               (8)todėl Susitarimas turėtų būti pasirašytas Sąjungos vardu su sąlyga, kad jis bus sudarytas vėliau,

               PRIĖMĖ ŠĮ SPRENDIMĄ:

               1 straipsnis

               Sąjungos vardu patvirtinamas Europos Sąjungos ir Norvegijos Karalystės susitarimo pasikeičiant laiškais dėl prekių kilmės kumuliacijos taikymo tarp Europos Sąjungos, Šveicarijos, Norvegijos Karalystės ir Turkijos pagal Europos Sąjungos bendrąją lengvatinių muitų tarifų sistemą (toliau – Susitarimas) pasirašymas su sąlyga, kad Susitarimas bus sudarytas.

               Susitarimo pasikeičiant laiškais, kuris turi būti pasirašytas, tekstas pridedamas prie šio sprendimo.

               2 straipsnis

               Tarybos generalinis sekretoriatas parengia įgaliojamąjį raštą, kuriuo Susitarimo derybininko nurodytiems asmenims suteikiami įgaliojimai pasirašyti Susitarimą su sąlyga, kad jis bus sudarytas.

               3 straipsnis

               Šis sprendimas įsigalioja 2017 m. sausio 1 d.

               Priimta Briuselyje

                     Tarybos vardu

                     Pirmininkas

                     (1)
                  2015 m. liepos 28 d. Komisijos deleguotasis reglamentas (ES) 2015/2446, kuriuo Europos Parlamento ir Tarybos reglamentas (ES) Nr. 952/2013 papildomas išsamiomis taisyklėmis, kuriomis patikslinamos kai kurios Sąjungos muitinės kodekso nuostatos (OL L 343, 2015 12 29, p. 1).

                     (2)
                  2000 m. gruodžio 5 d. Tarybos sprendimas 2001/101/EB dėl Bendrijos ir kiekvienos ELPA valstybės, kuri remdamasi bendrąja lengvatų sistema suteikia tarifų lengvatas (Norvegija ir Šveicarija), su sąlyga, kad į Bendrijos muitinės teritoriją įvežtoms prekėms, kurių sudėties kilmės šalis yra Norvegija ar Šveicarija, taikomas toks pats režimas kaip prekėms, kurių sudėties kilmės šalis yra Bendrija (tarpusavio susitarimas), susitarimo pasikeičiant raštais patvirtinimo (OL L 38, 2001 2 8, p. 24).

    ---documentbreak---

               EUROPOS KOMISIJA
            Briuselis, 2016 10 21
            COM(2016) 669 final
            PRIEDAS
            prie pasiūlymo dėl TARYBOS SPRENDIMO
            dėl Europos Sąjungos ir Norvegijos Karalystės susitarimo pasikeičiant laiškais dėl prekių kilmės kumuliacijos taikymo tarp Europos Sąjungos, Šveicarijos, Norvegijos Karalystės ir Turkijos pagal Europos Sąjungos bendrąją lengvatinių muitų tarifų sistemą pasirašymo Europos Sąjungos vardu

               Europos Sąjungos ir Norvegijos Karalystės susitarimas pasikeičiant laiškais dėl prekių kilmės kumuliacijos taikymo tarp Europos Sąjungos, Šveicarijos, Norvegijos Karalystės ir Turkijos pagal Europos Sąjungos bendrąją lengvatinių muitų tarifų sistemą

               A. Sąjungos laiškas

                     …, …

                     [vieta ir data]

               Gerbiamasis Pone,

               1. Europos Sąjunga (toliau – Sąjunga) ir Norvegijos Karalystė (toliau – Norvegija), kaip šio Susitarimo Šalys, pripažįsta, kad taikydamos bendrąją lengvatinių muitų tarifų sistemą (toliau – BLS) abi taiko panašias prekių kilmės taisykles, kurių bendrieji principai yra šie:

               (a)kilmės statusą turinčių produktų sąvokos apibrėžimas, pagrįstas tais pačiais kriterijais;

               (b)nuostatos dėl prekių kilmės regioninės kumuliacijos;

               (c)nuostatos dėl kumuliacijos taikymo Sąjungos, Šveicarijos, Norvegijos arba Turkijos kilmės, kaip apibrėžta jų BLS prekių kilmės taisyklėse, medžiagoms;

               (d)nuostatos dėl bendrojo leistino nuokrypio, taikomo kilmės statuso neturinčioms medžiagoms;

               (e)nuostatos dėl produktų iš lengvatomis besinaudojančios šalies nekeitimo;

               (f)nuostatos dėl pakaitinių prekių kilmės įrodymų išdavimo arba surašymo;

               (g)lengvatomis besinaudojančių šalių kompetentingoms institucijoms nustatytas reikalavimas vykdyti administracinį bendradarbiavimą dėl prekių kilmės įrodymų.

               2. Sąjunga ir Norvegija pripažįsta, kad Sąjungos, Šveicarijos, Norvegijos arba Turkijos kilmės, kaip apibrėžta jų BLS prekių kilmės taisyklėse, medžiagos įgyja šalies, besinaudojančios bet kurios Šalies BLS sistemos lengvatomis, kilmės statusą, jei toms medžiagoms toje lengvatomis besinaudojančioje šalyje taikomas apdorojimas ar perdirbimas, kurio mastas viršija operacijas, kurios laikomos nepakankamu apdorojimu ar perdirbimu, kad joms būtų suteiktas kilmės statusą turinčių produktų statusas. Ši pastraipa taikoma Šveicarijos ir Turkijos kilmės medžiagoms, jei yra įvykdytos atitinkamai 15 ir 16 dalyse nustatytos sąlygos.

               Sąjungos valstybių narių ir Norvegijos muitinės viena su kita vykdo reikiamą administracinį bendradarbiavimą, visų pirma atlikdamos ankstesnėje pastraipoje minimų medžiagų kilmės įrodymų paskesnį tikrinimą. Turi būti taikomos 1973 m. gegužės 14 d. Europos ekonominės bendrijos ir Norvegijos Karalystės susitarimo protokole Nr. 3 nustatytos nuostatos dėl administracinio bendradarbiavimo.

               Šios dalies nuostatos netaikomos Suderintos prekių aprašymo ir kodavimo sistemos, kurią priėmė organizacija, įsteigta pagal 1950 m. gruodžio 15 d. Briuselyje sudarytą Muitinių bendradarbiavimo tarybos steigimo konvenciją (toliau – Suderinta sistema), 1–24 skyrių produktams.

               3. Sąjunga ir Norvegija įsipareigoja priimti A formos prekių kilmės pakaitinius sertifikatus kaip pakaitinius prekių kilmės įrodymus (toliau – pakaitiniai sertifikatai), kuriuos išdavė kitos Šalies muitinė, ir pakaitinius pareiškimus apie prekių kilmę, kuriuos surašė tuo tikslu registruoti kitos Šalies persiuntėjai.

               Kiekviena Šalis pagal savo pačios teisės aktus gali vertinti, ar produktams, su kuriais susiję pakaitiniai prekių kilmės įrodymai, galima taikyti lengvatinį režimą.

               4. Kiekviena Šalis nustato, kad prieš išduodant arba surašant pakaitinį prekių kilmės įrodymą būtų laikomasi šių sąlygų:

               (a)pakaitiniai prekių kilmės įrodymai gali būti išduoti arba surašyti tik tuomet, jei pirminiai prekių kilmės įrodymai išduoti arba surašyti laikantis Sąjungoje arba Norvegijoje taikomų teisės aktų;

               (b)tik tuomet, jei produktai nėra išleisti į laisvą apyvartą Šalyje, prekių kilmės įrodymas arba pakaitinis prekių kilmės įrodymas gali būti pakeistas vienu ar daugiau pakaitinių prekių kilmės įrodymų, siekiant visus ar kai kuriuos produktus, susijusius su pirminiu prekių kilmės įrodymu, išsiųsti iš tos Šalies į kitą Šalį;

               (c)produktai visą laiką buvo prižiūrimi persiunčiančiosios Šalies muitinės, jie nebuvo kaip nors pakeičiami ar perdirbami ir jiems nebuvo atliekamos kokios nors operacijos, išskyrus tas, kurios yra būtinos produktų būklei išlaikyti (toliau – nekeitimo principas);

               (a)produktams kilmės statusą įgijus pagal Šalies taikomą nuostatą, leidžiančią nukrypti nuo prekių kilmės taisyklių, pakaitiniai prekių kilmės įrodymai neišduodami ir nesurašomi, jei produktai persiunčiami į kitą Šalį;

               (b)muitinė gali išduoti arba persiuntėjai gali surašyti pakaitinius prekių kilmės įrodymus, jei produktai, kurie turi būti persiųsti į kitos Šalies teritoriją, kilmės statusą įgijo per regioninę kumuliaciją;

               (c)muitinė gali išduoti arba persiuntėjai gali surašyti pakaitinius prekių kilmės įrodymus, jei produktams, kurie turi būti persiųsti į kitos Šalies teritoriją, persiunčiančioji Šalis netaiko lengvatinio režimo.

               5. 4 dalies c punkto tikslais taikomos šios nuostatos:

               Jei atrodo, kad esama priežasčių abejoti nekeitimo principo laikymusi, galutinės paskirties vietos Šalies muitinė deklaranto gali prašyti bet kokiomis priemonėmis pateikti to principo laikymosi įrodymų.

               Persiuntėjo prašymu persiunčiančiosios Šalies muitinė patvirtina, kad produktai buvimo tos Šalies teritorijoje laiką buvo prižiūrimi muitinės ir kad muitinė jų laikymo Šalies teritorijoje metu nedavė leidimo kaip nors juos pakeisti ar perdirbti ir jiems atlikti kokias nors operacijas, išskyrus tas, kurios yra būtinos produktų būklei išlaikyti.

               Jei pakaitinis įrodymas yra pakaitinis sertifikatas, galutinės paskirties vietos Šalies muitinė už tą laiką, kurį produktai buvo kitoje Šalyje, nereikalauja neapdorojimo sertifikato.

               6. Kiekviena Šalis užtikrina, kad:

               a)
                     jei pakaitiniai prekių kilmės įrodymai atitinka pirminius prekių kilmės įrodymus, išduotus arba surašytus Sąjungos arba Norvegijos BLS sistemos lengvatomis besinaudojančioje šalyje, Sąjungos valstybių narių ir Norvegijos muitinės viena su kita vykdytų administracinį bendradarbiavimą, kad būtų atliktas pakaitinių prekių kilmės įrodymų paskesnis tikrinimas. Galutinės paskirties vietos Šalies prašymu persiunčiančiosios Šalies muitinė pradeda atitinkamų pirminių prekių kilmės įrodymų paskesnio tikrinimo procedūrą ir vykdo jos tolesnius veiksmus;

               b)
                     kai pakaitiniai prekių kilmės įrodymai atitinka pirminius prekių kilmės įrodymus, išduotus arba surašytus šalyje, besinaudojančioje tik galutinės paskirties vietos Šalies BLS sistemos lengvatomis, ta Šalis bendradarbiaudama su lengvatomis besinaudojančia šalimi atliktų pirminių prekių kilmės įrodymų paskesnio tikrinimo procedūrą. Tikrinamus pirminius prekių kilmės įrodymus, atitinkančius pakaitinius prekių kilmės įrodymus, arba, kai taikoma, tikrinamų pirminių prekių kilmės įrodymų, atitinkančių pakaitinius prekių kilmės įrodymus, kopijas persiunčiančiosios Šalies muitinė pateikia galutinės paskirties vietos Šalies muitinei, kad ji galėtų atlikti paskesnio tikrinimo procedūrą.

               7. Kiekviena Šalis užtikrina, kad:

               (a)kiekvieno pakaitinio sertifikato viršutiniame dešinės pusės langelyje būtų nurodytas persiuntimo tarpinės šalies, kurioje jis išduotas, pavadinimas;

               (b)4 langelyje būtų vienas iš šių įrašų: „replacement certificate“ arba „certificat de remplacement“, taip pat pirminio A formos prekių kilmės sertifikato išdavimo data ir eilės numeris;

               (c)1 langelyje būtų nurodytas persiuntėjo vardas, pavardė arba pavadinimas;

               (d)2 langelyje galėtų būti nurodytas galutinio gavėjo vardas, pavardė arba pavadinimas;

               (e)į 3–9 langelius būtų perkelti visi persiunčiamų produktų duomenys, nurodyti pirminiame sertifikate;

               (f)10 langelyje galėtų būti pateiktos nuorodos į persiuntėjo sąskaitą faktūrą;

               (g)11 langelyje pakaitinį sertifikatą patvirtintų jį išdavusi muitinė. Muitinės atsakomybė apsiriboja pakaitinio sertifikato išdavimu. Į 12 langelį įrašomi pirminio A formos prekių kilmės sertifikato duomenys apie prekių kilmės šalį ir galutinės paskirties vietos šalį. 12 langelyje persiuntėjas pasirašo prekių kilmės sertifikatą. 12 langelyje gera valia pasirašantis persiuntėjas neatsako už pirminio A formos kilmės sertifikato įrašų teisingumą;

               (h)muitinė, kurios prašoma išduoti pakaitinį sertifikatą, pirminiame A formos prekių kilmės sertifikate pažymi persiunčiamų produktų svorius, kiekius ir rūšis ir ten pat nurodo kiekvieno atitinkamo pakaitinio sertifikato arba pakaitinių sertifikatų eilės numerius. Prašymą išduoti pakaitinį sertifikatą ir pirminį A formos prekių kilmės sertifikatą ji saugo ne mažiau kaip trejus metus;

               (i)pakaitiniai prekių kilmės sertifikatai būtų rengiami anglų arba prancūzų kalba.

               8. Kiekviena Šalis nustato, kad:

               (a)kiekviename pakaitiniame pareiškime apie prekių kilmę persiuntėjas nurodytų:

               (1)visus pirminiame prekių kilmės įrodyme pateiktus persiunčiamų produktų duomenis;

               (2)pirminio prekių kilmės įrodymo surašymo datą;

               (3)pirminiame prekių kilmės įrodyme pateiktus duomenis, įskaitant, kai taikoma, informaciją apie kumuliaciją, taikytą prekėms, susijusioms su pareiškimu apie prekių kilmę;

               (4)vardą, pavardę arba pavadinimą, adresą ir savo registruotojo eksportuotojo numerį;

               (5)gavėjo Sąjungoje arba Norvegijoje vardą, pavardę arba pavadinimą ir adresą;

               (6)pareiškimo apie prekių kilmę surašymo arba prekių kilmės sertifikato išdavimo datą ir vietą;

               (b)kiekvienas pakaitinis pareiškimas apie prekių kilmę būtų pažymėtas vienu iš šių įrašų: „Replacement statement“ arba „Attestation de remplacement“;

               (c)pakaitinius pareiškimus apie prekių kilmę surašytų persiuntėjai, registruoti elektroninėje sistemoje, pagal kurią patys eksportuotojai atlieka prekių kilmės patvirtinimą ir kuri vadinama registruotųjų eksportuotojų (REX) sistema, nepriklausomai nuo kilmės statusą turinčių pirminės siuntos produktų vertės;

               (d)jei prekių kilmės įrodymas pakeičiamas kitu, pirminiame prekių kilmės įrodyme persiuntėjas nurodytų:

               (1)pakaitinio (-ių) pareiškimo (-ų) apie prekių kilmę surašymo datą ir su pakaitiniu (-iais) pareiškimu (-ais) apie prekių kilmę susijusių prekių kiekius;

               (2)persiuntėjo vardą, pavardę arba pavadinimą ir adresą;

               (3)gavėjo (-ų) Sąjungoje arba Norvegijoje vardą, pavardę arba pavadinimą ir adresą;

               (e)pirminis pareiškimas apie prekių kilmę būtų pažymėtas žodžiu „Replaced“ arba „Remplacé“;

               (f)pareiškimas apie prekių kilmę galiotų dvylika mėnesių nuo jo surašymo dienos;

               (g)pakaitiniai pareiškimai apie prekių kilmę būtų rengiami anglų arba prancūzų kalba.

               9. Pirminius prekių kilmės įrodymus ir pakaitinių prekių kilmės įrodymų kopijas persiuntėjas saugo bent trejus metus nuo kalendorinių metų, kuriais pakaitiniai prekių kilmės įrodymai išduoti arba surašyti, pabaigos.

               10. Šalys susitaria dalytis REX sistemos išlaidas pagal bendradarbiavimo sąlygas, kurias turi nustatyti Šalių kompetentingos institucijos.

               11. Visi dėl šio Susitarimo aiškinimo arba taikymo kylantys ginčai tarp Šalių sprendžiami vien dvišalėmis Šalių tarpusavio derybomis. Jei tie ginčai gali paveikti Šveicarijos ir (arba) Turkijos interesus, su jomis konsultuojamasi.

               12. Šį Susitarimą Šalys gali bet kada pakeisti rašytiniu bendru sutarimu. Abi Šalys konsultacijas dėl galimų šio Susitarimo pakeitimų pradeda vienos iš Šalių prašymu. Jei tie ginčai gali paveikti Šveicarijos ir (arba) Turkijos interesus, su jomis konsultuojamasi. Tokie pakeitimai įsigalioja abipusiu sutarimu nustatytą datą, abiem Šalims viena kitai pranešus apie atitinkamų vidinių reikalavimų įgyvendinimą.

               13. Jei iškiltų rimtų abejonių dėl šio Susitarimo tinkamo vykdymo, abi Šalys galėtų sustabdyti jo taikymą su sąlyga, kad kitai Šaliai apie tai raštu pranešta prieš tris mėnesius.

               14. Šį Susitarimą gali nutraukti bet kuri Šalis su sąlyga, kad kitai Šaliai apie tai raštu pranešta prieš tris mėnesius.

               15. 2 dalies pirma pastraipa Šveicarijos kilmės medžiagoms taikoma tik tuomet, jei Šalys yra sudariusios panašų susitarimą su Šveicarija ir viena kitai pranešusios apie šios sąlygos įvykdymą.

               16. 2 dalies pirma pastraipa Turkijos kilmės produktams
                  1
                taikoma tik tuomet, jei Šalys yra sudariusios panašų susitarimą su Turkija ir viena kitai pranešusios apie šios sąlygos įvykdymą.

               17. Įsigaliojus Norvegijos ir Turkijos susitarimui, pagal šio Susitarimo 2 dalies pirmą pastraipą, su sąlyga, kad Turkija taikys abipusiškumo principą, kiekviena Šalis gali nustatyti, kad Šalys galėtų išduoti arba surašyti pakaitinius produktų, kurių sudėtyje yra Turkijos kilmės medžiagų, kurios pagal dvišalę kumuliaciją perdirbtos BLS lengvatomis besinaudojančiose šalyse, kilmės įrodymus.

               18. Šis Susitarimas įsigalioja abipusiu sutarimu nustatytą datą, Sąjungai ir Norvegijai viena kitai pranešus apie reikiamų vidinių priėmimo procedūrų užbaigimą. Nuo tos datos jis pakeičia 2000 m. gruodžio 14 d. pasirašytą Susitarimą pasikeičiant laiškais
                  2
               .

               Būčiau dėkingas, jei galėtumėte patvirtinti, kad Jūsų Vyriausybė sutinka su tuo, kas pirmiau išdėstyta.

               Turiu garbės pasiūlyti, kad, jei tai, kas pirmiau išdėstyta, Jūsų Vyriausybei yra priimtina, šis laiškas ir Jūsų patvirtinamasis atsakymas kartu sudarytų Europos Sąjungos ir Norvegijos Karalystės susitarimą.

               Reiškiu Jums savo didžią pagarbą.

               Europos Sąjungos vardu

               B. Norvegijos laiškas

               Gerbiamasis Pone,

               turiu garbės patvirtinti, kad gautas Jūsų laiškas, kuriame rašoma:

               1. Sąjunga ir Norvegija, kaip šio Susitarimo Šalys, pripažįsta, kad taikydamos bendrąją lengvatinių muitų tarifų sistemą (BLS) abi taiko panašias prekių kilmės taisykles, kurių bendrieji principai yra šie:

               (a)kilmės statusą turinčių produktų sąvokos apibrėžimas, pagrįstas tais pačiais kriterijais;

               (b)nuostatos dėl prekių kilmės regioninės kumuliacijos;

               (c)nuostatos dėl kumuliacijos taikymo Sąjungos, Šveicarijos, Norvegijos arba Turkijos kilmės, kaip apibrėžta jų BLS prekių kilmės taisyklėse, medžiagoms;

               (d)nuostatos dėl bendrojo leistino nuokrypio, taikomo kilmės statuso neturinčioms medžiagoms;

               (e)nuostatos dėl produktų iš lengvatomis besinaudojančios šalies nekeitimo;

               (f)nuostatos dėl pakaitinių prekių kilmės įrodymų išdavimo arba surašymo;

               (g)lengvatomis besinaudojančių šalių kompetentingoms institucijoms nustatytas reikalavimas vykdyti administracinį bendradarbiavimą dėl prekių kilmės įrodymų.

               2. Sąjunga ir Norvegija pripažįsta, kad Sąjungos, Šveicarijos, Norvegijos arba Turkijos kilmės, kaip apibrėžta jų BLS prekių kilmės taisyklėse, medžiagos įgyja šalies, besinaudojančios bet kurios Šalies BLS sistemos lengvatomis, kilmės statusą, jei toms medžiagoms toje lengvatomis besinaudojančioje šalyje taikomas apdorojimas ar perdirbimas, kurio mastas viršija operacijas, kurios laikomos nepakankamu apdorojimu ar perdirbimu, kad joms būtų suteiktas kilmės statusą turinčių produktų statusas. Ši pastraipa taikoma Šveicarijos ir Turkijos kilmės medžiagoms, jei yra įvykdytos atitinkamai 15 ir 16 dalyse nustatytos sąlygos.

               Sąjungos valstybių narių ir Norvegijos muitinės viena su kita vykdo reikiamą administracinį bendradarbiavimą, visų pirma atlikdamos ankstesnėje pastraipoje minimų medžiagų kilmės įrodymų paskesnį tikrinimą. Turi būti taikomos 1973 m. gegužės 14 d. Europos ekonominės bendrijos ir Norvegijos Karalystės susitarimo protokole Nr. 3 nustatytos nuostatos dėl administracinio bendradarbiavimo.

               Šios dalies nuostatos netaikomos Suderintos prekių aprašymo ir kodavimo sistemos, kurią priėmė organizacija, įsteigta pagal 1950 m. gruodžio 15 d. Briuselyje sudarytą Muitinių bendradarbiavimo tarybos steigimo konvenciją (toliau – Suderinta sistema), 1–24 skyrių produktams.

               3. Sąjunga ir Norvegija įsipareigoja priimti A formos prekių kilmės pakaitinius sertifikatus kaip pakaitinius prekių kilmės įrodymus (toliau – pakaitiniai sertifikatai), kuriuos išdavė kitos Šalies muitinė, ir pakaitinius pareiškimus apie prekių kilmę, kuriuos surašė tuo tikslu registruoti kitos Šalies persiuntėjai.

               Kiekviena Šalis pagal savo pačios teisės aktus gali vertinti, ar produktams, su kuriais susiję pakaitiniai prekių kilmės įrodymai, galima taikyti lengvatinį režimą.

               4. Kiekviena Šalis numato, kad prieš išduodant arba surašant pakaitinį prekių kilmės įrodymą būtų laikomasi šių sąlygų:

               (a)pakaitiniai prekių kilmės įrodymai gali būti išduoti arba surašyti tik tuomet, jei pirminiai prekių kilmės įrodymai išduoti arba surašyti laikantis Sąjungoje arba Norvegijoje taikomų teisės aktų;

               (b)tik tuomet, jei produktai nėra išleisti į laisvą apyvartą Šalyje, prekių kilmės įrodymas arba pakaitinis prekių kilmės įrodymas gali būti pakeistas vienu ar daugiau pakaitinių prekių kilmės įrodymų, siekiant visus ar kai kuriuos produktus, susijusius su pirminiu prekių kilmės įrodymu, išsiųsti iš tos Šalies į kitą Šalį;

               (c)produktai visą laiką buvo prižiūrimi persiunčiančiosios Šalies muitinės, jie nebuvo kaip nors pakeičiami ar perdirbami ir jiems nebuvo atliekamos kokios nors operacijos, išskyrus tai, kas būtina produktų būklei išlaikyti (toliau – nekeitimo principas);

               (a)produktams kilmės statusą įgijus pagal Šalies taikomą nuostatą, leidžiančią nukrypti nuo prekių kilmės taisyklių, pakaitiniai prekių kilmės įrodymai neišduodami ir nesurašomi, jei produktai persiunčiami į kitą Šalį;

               (b)muitinė gali išduoti arba persiuntėjai gali surašyti pakaitinius prekių kilmės įrodymus, jei produktai, kurie turi būti persiųsti į kitos Šalies teritoriją, kilmės statusą įgijo per regioninę kumuliaciją;

               (c)muitinė gali išduoti arba persiuntėjai gali surašyti pakaitinius prekių kilmės įrodymus, jei produktams, kurie turi būti persiųsti į kitos Šalies teritoriją, persiunčiančioji Šalis netaiko lengvatinio režimo.

               5. 4 dalies c punkto tikslais taikomos šios nuostatos:

               Jei atrodo, kad esama priežasčių abejoti nekeitimo principo laikymusi, galutinės paskirties vietos Šalies muitinė deklaranto gali prašyti bet kokiomis priemonėmis pateikti to principo laikymosi įrodymų.

               Persiuntėjo prašymu persiunčiančiosios Šalies muitinė patvirtina, kad produktai buvimo tos Šalies teritorijoje laiką buvo prižiūrimi muitinės ir kad muitinė jų laikymo Šalies teritorijoje metu nedavė leidimo kaip nors juos pakeisti ar perdirbti ir jiems atlikti kokias nors operacijas, išskyrus tas, kurios yra būtinos produktų būklei išlaikyti.

               Jei pakaitinis įrodymas yra pakaitinis sertifikatas, galutinės paskirties vietos Šalies muitinė už tą laiką, kurį produktai buvo kitoje Šalyje, nereikalauja neapdorojimo sertifikato.

               6. Kiekviena Šalis užtikrina, kad:

               a)
                     jei pakaitiniai prekių kilmės įrodymai atitinka pirminius prekių kilmės įrodymus, išduotus arba surašytus Sąjungos arba Norvegijos BLS sistemos lengvatomis besinaudojančioje šalyje, Sąjungos valstybių narių ir Norvegijos muitinės viena su kita vykdytų administracinį bendradarbiavimą, kad būtų atliktas pakaitinių prekių kilmės įrodymų paskesnis tikrinimas. Galutinės paskirties vietos Šalies prašymu persiunčiančiosios Šalies muitinė pradeda atitinkamų pirminių prekių kilmės įrodymų paskesnio tikrinimo procedūrą ir vykdo jos tolesnius veiksmus;

               b)
                     kai pakaitiniai prekių kilmės įrodymai atitinka pirminius prekių kilmės įrodymus, išduotus arba surašytus šalyje, besinaudojančioje tik galutinės paskirties vietos Šalies BLS sistemos lengvatomis, ta Šalis bendradarbiaudama su lengvatomis besinaudojančia šalimi atliktų pirminių prekių kilmės įrodymų paskesnio tikrinimo procedūrą. Tikrinamus pirminius prekių kilmės įrodymus, atitinkančius pakaitinius prekių kilmės įrodymus, arba, kai taikoma, tikrinamų pirminių prekių kilmės įrodymų, atitinkančių pakaitinius prekių kilmės įrodymus, kopijas persiunčiančiosios Šalies muitinė pateikia galutinės paskirties vietos Šalies muitinei, kad ji galėtų atlikti paskesnio tikrinimo procedūrą.

               7. Kiekviena Šalis užtikrina, kad:

               (a)kiekvieno pakaitinio sertifikato viršutiniame dešinės pusės langelyje būtų nurodytas persiuntimo tarpinės šalies, kurioje jis išduotas, pavadinimas;

               (b)4 langelyje būtų vienas iš šių įrašų: „replacement certificate“ arba „certificat de remplacement“, taip pat pirminio A formos prekių kilmės sertifikato išdavimo data ir eilės numeris;

               (c)1 langelyje būtų nurodytas persiuntėjo vardas, pavardė arba pavadinimas;

               (d)2 langelyje galėtų būti nurodytas galutinio gavėjo vardas, pavardė arba pavadinimas;

               (e)į 3–9 langelius būtų perkelti visi persiunčiamų produktų duomenys, nurodyti pirminiame sertifikate;

               (f)10 langelyje galėtų būti pateiktos nuorodos į persiuntėjo sąskaitą faktūrą;

               (g)11 langelyje pakaitinį sertifikatą patvirtintų jį išdavusi muitinė. Muitinės atsakomybė apsiriboja pakaitinio sertifikato išdavimu. Į 12 langelį įrašomi pirminio A formos prekių kilmės sertifikato duomenys apie prekių kilmės šalį ir galutinės paskirties vietos šalį. 12 langelyje persiuntėjas pasirašo prekių kilmės sertifikatą. 12 langelyje gera valia pasirašantis persiuntėjas neatsako už pirminio A formos kilmės sertifikato įrašų teisingumą;

               (h)muitinė, kurios prašoma išduoti pakaitinį sertifikatą, pirminiame A formos prekių kilmės sertifikate pažymi persiunčiamų produktų svorius, kiekius ir rūšis ir ten pat nurodo kiekvieno atitinkamo pakaitinio sertifikato arba pakaitinių sertifikatų eilės numerius. Prašymą išduoti pakaitinį sertifikatą ir pirminį A formos prekių kilmės sertifikatą ji saugo ne mažiau kaip trejus metus;

               (i)pakaitiniai prekių kilmės sertifikatai būtų rengiami anglų arba prancūzų kalba.

               8. Kiekviena Šalis numato, kad:

               (a)kiekviename pakaitiniame pareiškime apie prekių kilmę persiuntėjas nurodytų:

               (1)visus pirminiame prekių kilmės įrodyme pateiktus persiunčiamų produktų duomenis;

               (2)pirminio prekių kilmės įrodymo surašymo datą;

               (3)pirminiame prekių kilmės įrodyme pateiktus duomenis, įskaitant, kai taikoma, informaciją apie kumuliaciją, taikytą prekėms, susijusioms su pareiškimu apie prekių kilmę;

               (4)vardą, pavardę arba pavadinimą, adresą ir savo registruotojo eksportuotojo numerį;

               (5)gavėjo Sąjungoje arba Norvegijoje vardą, pavardę arba pavadinimą ir adresą;

               (6)pareiškimo apie prekių kilmę surašymo arba prekių kilmės sertifikato išdavimo datą ir vietą;

               (b)kiekvienas pakaitinis pareiškimas apie prekių kilmę būtų pažymėtas vienu iš šių įrašų: „Replacement statement“ arba „Attestation de remplacement“;

               (c)pakaitinius pareiškimus apie prekių kilmę surašytų persiuntėjai, registruoti elektroninėje sistemoje, pagal kurią patys eksportuotojai atlieka prekių kilmės patvirtinimą ir kuri vadinama registruotųjų eksportuotojų (REX) sistema, nepriklausomai nuo kilmės statusą turinčių pirminės siuntos produktų vertės;

               (d)jei prekių kilmės įrodymas pakeičiamas kitu, pirminiame prekių kilmės įrodyme persiuntėjas nurodytų:

               (1)pakaitinio (-ių) pareiškimo (-ų) apie prekių kilmę surašymo datą ir su pakaitiniu (-iais) pareiškimu (-ais) apie prekių kilmę susijusių prekių kiekius;

               (2)persiuntėjo vardą, pavardę arba pavadinimą ir adresą;

               (3)gavėjo (-ų) Sąjungoje arba Norvegijoje vardą, pavardę arba pavadinimą ir adresą;

               (e)pirminis pareiškimas apie prekių kilmę būtų pažymėtas žodžiu „Replaced“ arba „Remplacé“;

               (f)pareiškimas apie prekių kilmę galiotų dvylika mėnesių nuo jo surašymo dienos;

               (g)pakaitiniai pareiškimai apie prekių kilmę būtų rengiami anglų arba prancūzų kalba.

               9. Pirminius prekių kilmės įrodymus ir pakaitinių prekių kilmės įrodymų kopijas persiuntėjas saugo bent trejus metus nuo kalendorinių metų, kuriais pakaitiniai prekių kilmės įrodymai išduoti arba surašyti, pabaigos.

               10. Šalys susitaria dalytis REX sistemos išlaidas pagal bendradarbiavimo sąlygas, kurias turi nustatyti Šalių kompetentingos institucijos.

               11. Visi dėl šio Susitarimo aiškinimo arba taikymo kylantys ginčai tarp Šalių sprendžiami vien dvišalėmis Šalių tarpusavio derybomis. Jei tie ginčai gali paveikti Šveicarijos ir (arba) Turkijos interesus, su jomis konsultuojamasi.

               12. Šį Susitarimą Šalys gali bet kada pakeisti rašytiniu bendru sutarimu. Abi Šalys konsultacijas dėl galimų šio Susitarimo pakeitimų pradeda vienos iš Šalių prašymu. Jei tie ginčai gali paveikti Šveicarijos ir (arba) Turkijos interesus, su jomis konsultuojamasi. Tokie pakeitimai įsigalioja abipusiu sutarimu nustatytą datą, abiem Šalims viena kitai pranešus apie atitinkamų vidinių reikalavimų įgyvendinimą.

               13. Jei iškiltų rimtų abejonių dėl šio Susitarimo tinkamo vykdymo, abi Šalys galėtų sustabdyti jo taikymą su sąlyga, kad kitai Šaliai apie tai raštu pranešta prieš tris mėnesius.

               14. Šį Susitarimą gali nutraukti bet kuri Šalis su sąlyga, kad kitai Šaliai apie tai raštu pranešta prieš tris mėnesius.

               15. 2 dalies pirma pastraipa Šveicarijos kilmės medžiagoms taikoma tik tuomet, jei Šalys yra sudariusios panašų susitarimą su Šveicarija ir viena kitai pranešusios apie šios sąlygos įvykdymą.

               16. 2 punkto pirma pastraipa Turkijos kilmės produktams
                  3
                taikoma tik tuomet, jei Šalys yra sudariusios panašų susitarimą su Turkija ir viena kitai pranešusios apie šios sąlygos įvykdymą.

               17. Įsigaliojus Norvegijos ir Turkijos susitarimui, pagal šio Susitarimo 2 dalies pirmą pastraipą, su sąlyga, kad Turkija taikys abipusiškumo principą, kiekviena Šalis gali nustatyti, kad Šalys galėtų išduoti arba surašyti pakaitinius produktų, kurių sudėtyje yra Turkijos kilmės medžiagų, kurios pagal dvišalę kumuliaciją perdirbtos BLS lengvatomis besinaudojančiose šalyse, kilmės įrodymus.

               18. Šis Susitarimas įsigalioja abipusiu sutarimu nustatytą datą, Sąjungai ir Norvegijai viena kitai pranešus apie reikiamų vidinių priėmimo procedūrų užbaigimą. Nuo tos datos jis pakeičia 2000 m. gruodžio 14 d. pasirašytą Susitarimą pasikeičiant laiškais
                  4
               .

               Turiu garbės patvirtinti, kad mano Vyriausybė sutinka su tuo, kas pirmiau išdėstyta.

                     (1)
                  Sąjunga šią sąlygą įvykdė paskelbusi Komisijos pranešimą pagal Reglamento (EEB) Nr. 2454/93, kuriuo įgyvendinamos Bendrijos muitinės kodekso nuostatos, 85 straipsnį dėl tame straipsnyje nustatytos dvišalės kumuliacijos sistemos taikymo Turkijai; OL C 134, 2016 4 15, p. 1.

                     (2)
                  OL L 38, 2001 2 8, p. 24.

                     (3)
                  Sąjunga šią sąlygą įvykdė paskelbusi Komisijos pranešimą pagal Reglamento (EEB) Nr. 2454/93, kuriuo įgyvendinamos Bendrijos muitinės kodekso nuostatos, 85 straipsnį dėl tame straipsnyje nustatytos dvišalės kumuliacijos sistemos taikymo Turkijai; OL C 134, 2016 4 15, p. 1.

                     (4)
                  OL L 38, 2001 2 8, p. 24.


               EUROPOS KOMISIJA
            Briuselis, 2016 06 02
            COM(2016) 362 final
            2016/0165(NLE)
            Pasiūlymas
            TARYBOS SPRENDIMAS
            dėl pozicijos, kurios Europos Sąjungos vardu turi būti laikomasiEEE jungtiniame komitete, dėl EEE susitarimo 31 protokolo dėl bendradarbiavimo konkrečiose srityse, nesusijusiose su keturiomis laisvėmis, dalinio pakeitimo(Biudžeto eilutė Nr. 33 02 03 01 „Bendrovių teisė“)

               AIŠKINAMASIS MEMORANDUMAS

               1.PASIŪLYMO APLINKYBĖS

               •Pasiūlymo pagrindimas ir tikslai

               Siekdamas užtikrinti reikiamą vidaus rinkos teisinį saugumą ir vientisumą, EEE jungtinis komitetas turi įtraukti visus susijusius ES teisės aktus į EEE susitarimą kuo greičiau po jų priėmimo ir sudaryti sąlygas EEE narėmis esančioms ELPA valstybėms dalyvauti su EEE susijusiuose ES veiksmuose arba programose.

               EEE jungtinio komiteto sprendimo projektu (pridedamu prie siūlomo Tarybos sprendimo) siekiama iš dalies pakeisti EEE susitarimo 31 protokolą dėl bendradarbiavimo konkrečiose srityse, nesusijusiose su keturiomis laisvėmis, siekiant suteikti  EEE narėmis esančioms ELPA valstybėms (Norvegijai, Islandijai ir Lichtenšteinui) galimybę dalyvauti Sąjungos veikloje, kuri finansuojama pagal 2016 finansinių metų Europos Sąjungos bendrojo biudžeto eilutę Nr. 33 02 03 01 „Bendrovių teisė“ .

               •Suderinamumas su toje pačioje politikos srityje galiojančiomis nuostatomis

               Pridedamas Jungtinio komiteto sprendimo projektas visiškai atitinka EEE susitarimo tikslą stiprinti tvarius ir subalansuotus susitariančiųjų šalių prekybos ir ekonominius ryšius, taikant vienodas konkurencijos sąlygas ir laikantis tokių pačių taisyklių tam, kad būtų sukurta vientisa Europos ekonominė erdvė.

               •Suderinamumas su kitomis Sąjungos politikos sritimis

               Jungtinio komiteto sprendimas taip pat dera su kitų sričių Sąjungos politika, visų pirma siekiant apsaugoti ES vidaus rinkos vientisumą.

               2.TEISINIS PAGRINDAS, SUBSIDIARUMO IR PROPORCINGUMO PRINCIPAI

               •Teisinis pagrindas

               Tarybos reglamento (EB) Nr. 2894/94
                  1
                dėl EEE susitarimo įgyvendinimo tvarkos 1 straipsnio 3 dalyje nustatyta, kad Taryba, remdamasi Komisijos pasiūlymu, nustato Sąjungos vardu priimtiną poziciją dėl tokių sprendimų.

               Komisija, bendradarbiaudama su EIVT, teikia EEE jungtinio komiteto sprendimo projektą, kad Taryba jį priimtų kaip Sąjungos poziciją. Komisija tikisi galėsianti pateikti jį EEE jungtiniame komitete artimiausiu metu.

               •Subsidiarumo principas (neišimtinės kompetencijos atveju)

               Pasiūlymas atitinka subsidiarumo principą dėl toliau nurodytos priežasties.

               Šio pasiūlymo tikslo, t. y. užtikrinti vidaus rinkos vientisumą, valstybės narės negali deramai pasiekti, ir dėl veiksmų poveikio tų tikslų būtų geriau siekti Sąjungos lygiu.

               •Proporcingumo principas

                  Pagal proporcingumo principą šiuo pasiūlymu neviršijama to, kas būtina, kad būtų pasiektas jo tikslas – užtikrinti vidaus rinkos vientisumą.

               •Priemonės pasirinkimas

                  Pagal EEE susitarimo 98 straipsnį pasirinkta priemonė yra EEE jungtinio komiteto sprendimas. EEE jungtinis komitetas užtikrina veiksmingą EEE susitarimo įgyvendinimą ir veikimą. Todėl Susitarime numatytais atvejais jis priima sprendimus.

               3.POVEIKIS BIUDŽETUI

                  EEE narėmis esančios ELPA valstybės turi finansiškai prisidėti prie Sąjungos biudžeto, biudžeto eilutės Nr. 33 02 03 01 „Bendrovių teisė“. Tiksli suma bus nustatyta vadovaujantis EEE susitarimo nuostatomis, kai bus priimtas šis Tarybos sprendimo projektas.

               2016/0165 (NLE)

               Pasiūlymas

               TARYBOS SPRENDIMAS

               dėl pozicijos, kurios Europos Sąjungos vardu turi būti laikomasi
                  EEE jungtiniame komitete, dėl EEE susitarimo 31 protokolo dėl bendradarbiavimo konkrečiose srityse, nesusijusiose su keturiomis laisvėmis, dalinio pakeitimo
                  (Biudžeto eilutė Nr. 33 02 03 01 „Bendrovių teisė“)

               EUROPOS SĄJUNGOS TARYBA,

               atsižvelgdama į Sutartį dėl Europos Sąjungos veikimo, ypač į jos 114 straipsnį kartu su 218 straipsnio 9 dalimi,

               atsižvelgdama į 1994 m. lapkričio 28 d. Tarybos reglamentą (EB) Nr. 2894/94 dėl Europos ekonominės erdvės susitarimo įgyvendinimo tvarkos
                  2
               , ypač į jo 1 straipsnio 3 dalį,

               atsižvelgdama į Europos Komisijos pasiūlymą,

               kadangi:

               (1)Europos ekonominės erdvės susitarimas
                  3
                (toliau – EEE susitarimas) įsigaliojo 1994 m. sausio 1 d.;

               (2)pagal EEE susitarimo 98 straipsnį EEE jungtinis komitetas gali nuspręsti, be kita ko, iš dalies pakeisti EEE susitarimo 31 protokolą (toliau – 31 protokolas);

               (3)EEE susitarimo 31 protokole nustatytos bendradarbiavimo konkrečiose srityse, nesusijusiose su keturiomis laisvėmis, nuostatos;

               (4)tikslinga išplėsti EEE susitarimo susitariančiųjų šalių bendradarbiavimą vykdant iš Europos Sąjungos bendrojo biudžeto finansuojamą Sąjungos veiklą, susijusią su bendrovių teise;

               (5)todėl, norint nuo 2016 m. sausio 1 d. išplėsti bendradarbiavimą, reikėtų iš dalies pakeisti EEE susitarimo 31 protokolą;

               (6)Sąjungos pozicija EEE jungtiniame komitete turėtų būti grindžiama pridedamu sprendimo projektu,

               PRIĖMĖ ŠĮ SPRENDIMĄ:

               1 straipsnis

               Pozicija, kurios Sąjungos vardu turi būti laikomasi EEE jungtiniame komitete dėl siūlomo EEE susitarimo 31 protokolo dėl bendradarbiavimo konkrečiose srityse, nesusijusiose su keturiomis laisvėmis, dalinio pakeitimo, grindžiama prie šio sprendimo pridėtu EEE jungtinio komiteto sprendimo projektu.

               2 straipsnis

               Šis sprendimas įsigalioja jo priėmimo dieną.

               Priimta Briuselyje

                     Tarybos vardu

                     Pirmininkas

                     (1)
                  OL L 305, 1994 11 30, p. 6–8.

                     (2)
                  OL L 305, 1994 11 30, p. 6.

                     (3)
                  OL L 1, 1994 1 3, p. 3.

    ---documentbreak---

               EUROPOS KOMISIJA
            Briuselis, 2016 06 02
            COM(2016) 362 final
            PRIEDAS
            prie
            Pasiūlymo dėl Tarybos sprendimo
            dėl pozicijos, kurios Europos Sąjungos vardu turi būti laikomasiEEE jungtiniame komitete, dėl EEE susitarimo 31 protokolo dėl bendradarbiavimo konkrečiose srityse, nesusijusiose su keturiomis laisvėmis, dalinio pakeitimo(Biudžeto eilutė Nr. 33 02 03 01 „Bendrovių teisė“)

               PRIEDAS

                  EEE JUNGTINIO KOMITETO SPRENDIMAS Nr. …/2016

                  [data]
                  kuriuo iš dalies keičiamas EEE susitarimo 31 protokolas
                  dėl bendradarbiavimo konkrečiose srityse, nesusijusiose su keturiomis laisvėmis

               EEE JUNGTINIS KOMITETAS,

               atsižvelgdamas į Europos ekonominės erdvės susitarimą (toliau – EEE susitarimas), ypač į jo 86 ir 98 straipsnius,

               kadangi:

               (1)tikslinga išplėsti EEE susitarimo susitariančiųjų šalių bendradarbiavimą, kad būtų įtraukta iš Europos Sąjungos bendrojo biudžeto finansuojama Sąjungos veikla, susijusi su bendrovių teise;

               (2)todėl, norint nuo 2016 m. sausio 1 d. išplėsti bendradarbiavimą, reikėtų iš dalies pakeisti EEE susitarimo 31 protokolą,

               PRIĖMĖ ŠĮ SPRENDIMĄ:

               1 straipsnis

               EEE susitarimo 31 protokolo 7 straipsnis papildomas šia dalimi:

               „13.Nuo 2016 m. sausio 1 d. ELPA valstybės dalyvauja Sąjungos veikloje, kuri finansuojama pagal šią 2016 finansinių metų Europos Sąjungos bendrojo biudžeto eilutę:

               -biudžeto eilutė Nr. 33 02 03 01 „Bendrovių teisė“.“

               2 straipsnis

               Šis sprendimas įsigalioja kitą dieną po paskutinio pranešimo pagal EEE susitarimo 103 straipsnio 1 dalį perdavimo*.

                  1Jis taikomas nuo 2016 m. sausio 1 d.

               3 straipsnis

               Šis sprendimas skelbiamas Europos Sąjungos oficialiojo leidinio EEE skyriuje ir EEE priede.

               Priimta Briuselyje

                     EEE jungtinio komiteto vardu

                     Pirmininkas

                     EEE jungtinio komiteto
                     sekretoriai

                     (1)
                  [Konstitucinių reikalavimų nenurodyta.] [Konstituciniai reikalavimai nurodyti.]


title: Pasiūlymas TARYBOS SPRENDIMAS dėl valstybių narių užimtumo politikos gairių

text:
|

52011PC0813

	AIŠKINAMASIS MEMORANDUMAS1. PASIŪLYMO APLINKYBĖS2010 m. kovo 26 d. Europos Vadovų Taryba pritarė Europos Komisijos pasiūlymui paskelbti naują darbo vietų kūrimo ir ekonomikos augimo strategiją „Europa 2020“[1], grindžiamą geresniu ekonomikos politikos derinimu, kurioje daugiausia dėmesio bus skiriama svarbioms sritims, kuriose reikia imtis veiksmų, kad būtų stiprinamas Europos tvaraus augimo ir konkurencingumo potencialas. Todėl Europos Vadovų Taryba sutiko nustatyti pagrindinius ES tikslus, kurie sudaro bendrus uždavinius, kuriais grindžiama valstybių narių ir Sąjungos veikla.Sutartyje dėl ES veikimo nustatyta, kad valstybės narės savo ekonominę politiką ir užimtumo skatinimą vertina kaip bendro intereso reikalą ir juos koordinuoja Taryboje. Dviejuose skirtinguose straipsniuose nustatyta, kad Taryba priima bendras ekonominės politikos gaires (121 straipsnis) ir užimtumo gaires (148 straipsnis), patikslinant, kad pastarosios turi atitikti pirmąsias. Atsižvelgiant į šį teisinį pagrindą, užimtumo ir ekonominės politikos gairės pateikiamos kaip dvi atskiros – bet tarpusavyje susijusios – teisinės priemonės:-  Tarybos rekomendacija dėl bendrų valstybių narių ir Sąjungos ekonominės politikos gairių – strategijos „Europa 2020“ integruotų gairių I dalis;-  Tarybos sprendimas dėl valstybių narių užimtumo politikos gairių – strategijos „Europa 2020“ integruotų gairių II dalis.Šios gairės, įgyvendinamos pirmiau nurodytomis teisinėmis priemonėmis, kartu sudaro integruotas strategijos „Europa 2020“ įgyvendinimo gaires. Užimtumo gairės priimtos 2010 m. spalio 21 d. ir, kaip nustatyta priėmimo sprendime, turėtų nesikeisti iki 2014 m., kad didžiausią dėmesį būtų galima skirti jų įgyvendinimui.Visi užimtumo politikos gairėse nurodyti tikslai ir svarbiausi uždaviniai tebelieka galioti. Remiantis 148 straipsnio 2 dalimi, gairių galiojimas 2012 m. turi būti patvirtintas Tarybos sprendimu pasikonsultavus su Europos Parlamentu, Europos ekonomikos ir socialinių reikalų komitetu, Regionų komitetu bei Užimtumo komitetu.2. KONSULTACIJŲ SU SUINTERESUOTOSIOMIS ŠALIMIS IR POVEIKIO VERTINIMO REZULTATAINetaikoma.3. TEISINIAI PASIŪLYMO ASPEKTAIOL L 308, 2010 11 24, p. 46.2011/0390 (CNS)PasiūlymasTARYBOS SPRENDIMASdėl valstybių narių užimtumo politikos gairiųEUROPOS SĄJUNGOS TARYBA,atsižvelgdama į Sutartį dėl Europos Sąjungos veikimo, ypač į jos 148 straipsnio 2 dalį,atsižvelgdama į Europos Komisijos pasiūlymą,atsižvelgdama į Europos Parlamento nuomonę[2],atsižvelgdama į Užimtumo komiteto nuomonę,atsižvelgdama į Europos ekonomikos ir socialinių reikalų komiteto nuomonę[3],atsižvelgdama į Regionų komiteto nuomonę[4],kadangi:(1) Sutarties dėl Europos Sąjungos veikimo (toliau – SESV) 145 straipsnyje nurodyta, kad valstybės narės ir Sąjunga veikia siekdamos plėtoti suderintą užimtumo strategiją, ypač ugdydamos kvalifikuotą, profesiniu atžvilgiu pasirengusią ir mokančią prisitaikyti darbo jėgą bei darbo rinkas, prisitaikančias prie ekonomikos pokyčių, kad būtų pasiekti Europos Sąjungos sutarties (toliau – ES sutartis) 3 straipsnyje nustatyti tikslai;(2) laikydamasi Komisijos siūlomos strategijos „Europa 2020“, Sąjunga galės savo ekonomiką orientuoti į pažangų, tvarų ir integracinį augimą ir kartu užtikrinti didelį užimtumą, produktyvumą ir socialinę sanglaudą. Penki pagrindiniai atitinkamose gairėse išvardyti tikslai sudaro bendrus uždavinius, kuriais grindžiama valstybių narių veikla, ir kuriuose atsižvelgta į jų skirtingas pradines pozicijas ir nacionalines aplinkybes, taip pat kaip ir į Sąjungos. Europos užimtumo strategijai tenka pagrindinis vaidmuo įgyvendinant naujos strategijos užimtumo ir darbo rinkos tikslus;(3) šios naujos integruotosios gairės atitinka Europos Vadovų Tarybos išvadas. Jose valstybėms narėms pateikiami tikslūs nurodymai, kaip parengti nacionalines reformų programas ir įgyvendinti reformas, atsižvelgiant į jų tarpusavio priklausomybę ir laikantis Stabilumo ir augimo pakto. Užimtumo gairės turėtų būti pagrindas konkrečioms šalims teikiant rekomendacijas, kurias Taryba gali skirti valstybėms narėms pagal SESV 148 straipsnio 4 dalį, ir rekomendacijas, valstybėms narėms skiriamas pagal tos Sutarties 121 straipsnio 2 dalį. Be to, užimtumo gairių pagrindu turėtų būti rengiamas Bendrasis metinis pranešimas apie užimtumą, kurį Taryba ir Europos Komisija kasmet pateikia Europos Vadovų Tarybai;(4) iš Bendrojo pranešimo apie užimtumą projekte pristatytų valstybių narių nacionalinių reformų programų projektų analizės matyti, kad valstybės narės turėtų toliau dėti pastangas šiose prioritetinėse srityse, siekdamos: padidinti dalyvavimą darbo rinkoje ir sumažinti struktūrinį nedarbą, ugdyti kvalifikuotą darbo jėgą, prisitaikančią prie darbo rinkos poreikių, ir skatinti gerą darbo kokybę ir mokymąsi visą gyvenimą, tobulinti visų lygių švietimo ir mokymo sistemas ir raginti studijuoti aukštojo mokslo įstaigose, puoselėti socialinę įtrauktį ir kovoti su skurdu;(5) 2010 m. priimtos užimtumo gairės turėtų nesikeisti iki 2014 m., kad didžiausią dėmesį būtų galima skirti jų įgyvendinimui. Iki 2014 m. pabaigos gairės turėtų būti atnaujinamos labai nedaug;(6) valstybės narės turėtų išnagrinėti galimybes naudotis Europos socialiniu fondu užimtumo gairėms įgyvendinti,PRIĖMĖ ŠĮ SPRENDIMĄ:1 straipsnis2010 m. spalio 21 d. Tarybos sprendimo dėl valstybių narių užimtumo politikos gairių[5] priede išdėstytos valstybių narių užimtumo politikos gairės toliau taikomos 2012 m., o valstybės narės į jas atsižvelgia įgyvendindamos užimtumo politiką .2 straipsnisŠis sprendimas skirtas valstybėms narėms.Priimta [...]Tarybos varduPirmininkas [1] COM(2010) 2020, 2010 3 3.[2] OL C ..., … .. .., p. …[3] OL C ..., … .. .., p. …[4] OL C ..., … .. .., p. …[5] 2010 m. spalio 21 d. Tarybos sprendimas 2010/707/ES dėl valstybių narių užimtumo politikos gairių (OL L 308, 2010 11 24, p. 46).


               EUROPOS KOMISIJA
            Briuselis, 2015 12 16
            COM(2015) 656 final
            2015/0299(NLE)
            Pasiūlymas
            TARYBOS SPRENDIMAS
            dėl pozicijos, kurios Europos Sąjungos vardu turi būti laikomasi EEE jungtiniame komitete, dėl EEE susitarimo XXI priedo (Statistika)dalinio pakeitimo(sveikatos priežiūros išlaidų statistika)

               AIŠKINAMASIS MEMORANDUMAS

               1.PASIŪLYMO APLINKYBĖS

               Siekiant užtikrinti būtiną vidaus rinkos teisinį saugumą ir vientisumą, EEE jungtinis komitetas turi įtraukti visus susijusius ES teisės aktus į EEE susitarimą kuo greičiau po jų priėmimo.

               2.KONSULTACIJŲ SU SUINTERESUOTOSIOMIS ŠALIMIS IR POVEIKIO VERTINIMO REZULTATAI

               EEE jungtinio komiteto sprendimo projektu (pridedamu prie siūlomo Tarybos sprendimo) siekiama iš dalies pakeisti EEE susitarimo XXI priedą (Statistika), kad į EEE susitarimą būtų įtrauktas 2015 m. kovo 4 d. Komisijos reglamentas (ES) 2015/359, kuriuo įgyvendinamos Europos Parlamento ir Tarybos reglamento (EB) Nr. 1338/2008 nuostatos dėl sveikatos priežiūros išlaidų ir jos finansavimo statistinių duomenų
                  1
               .

               Prašomos Reglamento (ES) 2015/359 įtraukimo į EEE susitarimą adaptuojamosios nuostatos pagrindimas

               Susijusios nuostatos

               3 ir 5 straipsniai: duomenų teikimas apie dienos gydymą (HC.1.2), dienos reabilitaciją (HC.2.2), dienos ilgalaikę slaugą (sveikata) (HC.3.2) ir įmonių finansavimo programas (HF.2.3).

               Pagrindimas ir siūlomas sprendimas

               Lichtenšteinas informacijos apie dienos priežiūrą (gydymo, reabilitacijos, ilgalaikės slaugos) ir įmonių finansavimo programas neturi ir ši informacija nėra svarbi nacionaliniu lygmeniu. Pagal Europos statistikos praktikos kodekso 11 principą Europos statistika turi tenkinti naudotojų poreikius; Eurostato ir nacionalinių statistikos įstaigų darbo programos turi atitikti prioritetinius poreikius ir juos tenkinti. Taigi tai reiškia, kad naudotojų poreikių neatitinkantys statistiniai duomenys neturi būti renkami.

               HC.1.2, HC.2.2, HC.3.2. Duomenys apie dienos priežiūrą (gydymo, reabilitacijos, ilgalaikės slaugos)

               Lichtenšteino medicinos paslaugų teikėjai duomenis registruoja priskirdami tik stacionarinei ar ambulatorinei kategorijai. Atskirti ambulatorinę ir dienos priežiūrą ten nėra įprasta, todėl tokių duomenų nėra. Tačiau dienos gydymas (HC.1.2) yra įtrauktas į ambulatorinį gydymą (HC.1.3), dienos reabilitacija (HC.2.2) įtraukta į ambulatorinę reabilitaciją (HC.2.3), dienos ilgalaikė slauga (sveikata) (HC.3.2) yra įtraukta į ambulatorinę ilgalaikę slaugą (sveikata) (HC.3.3).

               Todėl siūloma tokia adaptuojamoji nuostata:

               „Lichtenšteinas atleidžiamas nuo prievolės teikti atskirus duomenis apie dienos gydymą (HC.1.2), dienos reabilitaciją (HC.2.2), dienos ilgalaikę slaugą (sveikata) (HC.3.2), kurie turi būti įtraukti į duomenis apie ambulatorinį gydymą (HC.1.3), ambulatorinę reabilitaciją (HC.2.3) ir ambulatorinę ilgalaikę slaugą (sveikata) (HC.3.3).“

               HF.2.3. Įmonių finansavimo programos

               Lichtenšteinas informacijos apie įmonių finansavimo programas neturi. Be to, įmonių sveikatos priežiūros išlaidos sudaro labai mažą visų sveikatos priežiūros išlaidų dalį, todėl šios informacijos surinkimo našta yra neproporcingai didelė. Lichtenšteinui neturėtų būti taikoma prievolė teikti HF.2.3 duomenis su sąlyga, kad klausimą reguliariai persvarstys EEE susitariančiosios šalys, remdamosi Lichtenšteino statistikos įstaigos pateikta informacija, o ši įstaiga praneš Eurostatui, jei įmonių sveikatos priežiūros išlaidos negalės būti laikomos nereikšmingomis.

               Todėl siūloma tokia adaptuojamoji nuostata:

               „Lichtenšteinas atleidžiamas nuo prievolės teikti duomenis apie įmonių finansavimo programas (HF.2.3) prievolės. Šią išimtį turi persvarstyti EEE jungtinis komitetas, jeigu iš Lichtenšteino statistikos įstaigos pateiktų duomenų matyti, kad Lichtenšteino įmonių sveikatos priežiūros išlaidos nėra nereikšmingos.“

               3.TEISINIAI PASIŪLYMO ASPEKTAI

               Tarybos reglamento (EB) Nr. 2894/94 dėl EEE susitarimo įgyvendinimo tvarkos 1 straipsnio 3 dalyje numatyta, kad Taryba, remdamasi Komisijos pasiūlymu, nustato poziciją, kurios Sąjungos vardu turi būti laikomasi dėl tokių sprendimų.

               Komisija teikia EEE jungtinio komiteto sprendimo projektą, kad Taryba jį priimtų kaip Sąjungos poziciją. Komisija tikisi galėsianti pateikti ją EEE jungtiniame komitete artimiausiu metu.

               2015/0299 (NLE)

               Pasiūlymas

               TARYBOS SPRENDIMAS

               dėl pozicijos, kurios Europos Sąjungos vardu turi būti laikomasi EEE jungtiniame komitete, dėl EEE susitarimo XXI priedo (Statistika)
                  dalinio pakeitimo
                  (sveikatos priežiūros išlaidų statistika)

               EUROPOS SĄJUNGOS TARYBA,

               atsižvelgdama į Sutartį dėl Europos Sąjungos veikimo, ypač į jos 338 straipsnio 1 dalį kartu su 218 straipsnio 9 dalimi,

               atsižvelgdama į 1994 m. lapkričio 28 d. Tarybos reglamentą (EB) Nr. 2894/94 dėl Europos ekonominės erdvės susitarimo įgyvendinimo tvarkos
                  2
               , ypač į jo 1 straipsnio 3 dalį,

               atsižvelgdama į Europos Komisijos pasiūlymą,

               kadangi:

               (1)Europos ekonominės erdvės susitarimas
                  3
                (toliau – EEE susitarimas) įsigaliojo 1994 m. sausio 1 d.;

               (2)pagal EEE susitarimo 98 straipsnį EEE jungtinis komitetas gali nuspręsti iš dalies pakeisti, be kita ko, EEE susitarimo XXI priedą (Statistika);

               (3)į EEE susitarimą turi būti įtrauktas Komisijos reglamentas (ES) 2015/359/ES
                  4
               . Kadangi informacijos apie dienos priežiūrą, įmonių finansavimo programas, ambulatorinę ir dienos priežiūrą Lichtenšteinas neturi, jis turėtų būti atleistas nuo prievolės teikti šiuos duomenis;

               (4)todėl EEE susitarimo XXI priedas (Statistika) turėtų būti atitinkamai iš dalies pakeistas;

               (5)todėl Sąjungos pozicija EEE jungtiniame komitete turėtų būti grindžiama pridedamu sprendimo projektu,

               PRIĖMĖ ŠĮ SPRENDIMĄ:

               1 straipsnis

               Pozicija, kurios Sąjungos vardu turi būti laikomasi EEE jungtiniame komitete, dėl EEE susitarimo XXI priedo (Statistika) dalinio pakeitimo grindžiama prie šio sprendimo pridėtu EEE jungtinio komiteto sprendimo projektu.

               2 straipsnis

               Šis sprendimas įsigalioja jo priėmimo dieną.

               Priimta Briuselyje

                     Tarybos vardu

                     Pirmininkas

                     (1)
                  OL L 62, 2015 3 6, p. 6.

                     (2)
                  OL L 305, 1994 11 30, p. 6.

                     (3)
                  OL L 1, 1994 1 3, p. 3.

                     (4)
                  2015 m. kovo 4 d. Komisijos reglamentas (ES) 2015/359, kuriuo įgyvendinamos Europos Parlamento ir Tarybos reglamento (EB) Nr. 1338/2008 nuostatos dėl sveikatos priežiūros išlaidų ir jos finansavimo statistinių duomenų (OL L 62, 2015 3 6, p. 6).

    ---documentbreak---

               EUROPOS KOMISIJA
            Briuselis, 2015 12 16
            COM(2015) 656 final
            PRIEDAI
            EEE JUNGTINIO KOMITETO SPRENDIMAS Nr. .../2015kuriuo iš dalies keičiamas EEE susitarimo XXI priedas (Statistika)priepasiūlymo dėl Tarybos sprendimodėl pozicijos, kurios Europos Sąjungos vardu turi būti laikomasi EEE jungtiniame komitete, dėl EEE susitarimo XXI priedo (Statistika) dalinio pakeitimo(sveikatos priežiūros išlaidų statistika)

               PRIEDAS

                  EEE JUNGTINIO KOMITETO SPRENDIMAS Nr. .../2015

                  kuriuo iš dalies keičiamas EEE susitarimo XXI priedas (Statistika)

               EEE JUNGTINIS KOMITETAS,

               atsižvelgdamas į Europos ekonominės erdvės susitarimą (toliau – EEE susitarimas), ypač į jo 98 straipsnį,

               kadangi:

               1)
                     į EEE susitarimą turi būti įtrauktas 2015 m. kovo 4 d. Komisijos reglamentas (ES) 2015/359, kuriuo įgyvendinamos Europos Parlamento ir Tarybos reglamento (EB) Nr. 1338/2008 nuostatos dėl sveikatos priežiūros išlaidų ir jos finansavimo statistinių duomenų
                  1
               ;

               2)
                     todėl EEE susitarimo XXI priedas turėtų būti atitinkamai iš dalies pakeistas,

               PRIĖMĖ ŠĮ SPRENDIMĄ:

               1 straipsnis

               EEE susitarimo XXI priede po 18z5 punkto (Komisijos įgyvendinimo reglamentas (ES) Nr. 205/2014) įterpiamas šis punktas:

               „18z6.
                     32015 R 0359: 2015 m. kovo 4 d. Komisijos reglamentas (ES) 2015/359, kuriuo įgyvendinamos Europos Parlamento ir Tarybos reglamento (EB) Nr. 1338/2008 nuostatos dėl sveikatos priežiūros išlaidų ir jos finansavimo statistinių duomenų (OL L 62, 2015 3 6, p. 6).

               Reglamento nuostatos šio Susitarimo tikslais pritaikomos taip:

               a)
                     Lichtenšteinas atleidžiamas nuo prievolės pateikti atskirus duomenis apie dienos gydymą (HC.1.2), dienos reabilitaciją (HC.2.2), dienos ilgalaikę slaugą (sveikata) (HC.3.2), kurie turi būti įtraukti į duomenis apie ambulatorinį gydymą (HC.1.3), ambulatorinę reabilitaciją (HC.2.3) ir ambulatorinę ilgalaikę slaugą (sveikata) (HC.3.3).

               b)
                     Lichtenšteinui atleidžiamas nuo prievolės teikti duomenis apie įmonių finansavimo programas (HF.2.3). Šią išimtį turi persvarstyti EEE jungtinis komitetas, jeigu iš Lichtenšteino statistikos įstaigos pateiktų duomenų matyti, kad Lichtenšteino įmonių sveikatos priežiūros išlaidos nėra nereikšmingos.“

               2 straipsnis

               Europos Sąjungos oficialiojo leidinio EEE priede skelbtinas Reglamento (ES) 2015/359 tekstas islandų ir norvegų kalbomis yra autentiškas.

               3 straipsnis

               Šis sprendimas įsigalioja […], jei pateikti visi pranešimai pagal EEE susitarimo 103 straipsnio 1 dalį*.

                  24 straipsnis

               Šis sprendimas skelbiamas Europos Sąjungos oficialiojo leidinio EEE skyriuje ir EEE priede.

               Priimta Briuselyje

                  EEE jungtinio komiteto vardu

                  Pirmininkas

                     […]

                  EEE jungtinio komiteto
                  sekretoriai

                     […]

                     (1)
                  OL L 62, 2015 3 6, p. 6.

                     (2)
                  [Konstitucinių reikalavimų nenurodyta.] [Konstituciniai reikalavimai nurodyti.]


               EUROPOS KOMISIJA
            Briuselis, 2016 06 15
            COM(2016) 389 final
            2016/0183(NLE)
            Pasiūlymas
            TARYBOS SPRENDIMAS
            dėl valstybių narių finansinių įnašų, mokėtinų Europos plėtros fondui finansuoti, įskaitant 2016 m. antrąją įnašo dalį

               AIŠKINAMASIS MEMORANDUMAS

               1.PASIŪLYMO APLINKYBĖS

               Pasiūlymo pagrindimas ir tikslai

                  Šis pasiūlymas susijęs su Tarybos sprendimo dėl valstybių narių 2016 m. mokėtinų finansinių įnašų antrosios įnašo dalies Europos plėtros fondui (EPF) finansuoti projekto.

                  11-ojo EPF ir kitų EPF lėšos, kurios vis dar naudojamos (t. y. 8-ojo, 9-ojo ir 10-ojo EPF), administruojamos remiantis šiuo taisyklių rinkiniu, kurį sudaro:

                  dabartinis Afrikos, Karibų jūros bei Ramiojo vandenyno grupės valstybių ir Europos bendrijos bei jos valstybių narių partnerystės susitarimas (toliau – AKR ir ES partnerystės susitarimas) su paskutiniais pakeitimais
                     1
                  ,

                  Taryboje posėdžiavusių  Europos Sąjungos valstybių narių vyriausybių atstovų vidaus susitarimas dėl Europos Sąjungos pagalbos finansavimo pagal 2014–2020 m. daugiametę finansinę programą vadovaujantis AKR ir ES partnerystės susitarimu ir dėl finansinės paramos skyrimo užjūrio šalims ir teritorijoms, kurioms taikoma Sutarties dėl Europos Sąjungos veikimo ketvirtoji dalis
                     2
                   (toliau – Vidaus susitarimas dėl 11-ojo EPF),

                  Tarybos reglamentas (ES) 2015/323 dėl 11-ajam Europos plėtros fondui taikomo finansinio reglamento
                     3
                   (toliau – 11-ajam EPF taikomas finansinis reglamentas).

                  Į pirmiau minėtus dokumentus įtraukti valstybių narių daugiamečiai įsipareigojimai finansiškai remti EPF iždą. 11-ajam EPF taikomame finansiniame reglamente nustatyta, kad valstybės narės turi reguliariai mokėti įnašus į EPF iždą pagal iš anksto nustatytus finansinius įsipareigojimus. Reguliarus įnašų mokėjimas nustatomas techniniais Tarybos sprendimais, kurie atspindi anksčiau priimtų finansinių įsipareigojimų įgyvendinimą.

                  Todėl kai kurios šio aiškinamojo memorandumo antraštės nėra taikomos reguliariems reikalavimams sumokėti įnašus, pvz., šiam reikalavimui.

               Suderinamumas su toje pačioje politikos srityje galiojančiomis nuostatomis

                  Žr. 1 punktą. Pasiūlymo pagrindimas ir tikslai

               Suderinamumas su kitomis Sąjungos politikos sritimis

                  Žr. 1 punktą. Pasiūlymo pagrindimas ir tikslai

               2.TEISINIS PAGRINDAS, SUBSIDIARUMO IR PROPORCINGUMO PRINCIPAI

               Teisinis pagrindas

                  Pagal Reglamento dėl 11-ajam EPF taikomo finansinio reglamento 21 straipsnio 7 dalį atskirai nurodoma Komisijos valdoma suma ir Europos investicijų banko (EIB) valdoma suma.

                  Pagal 11-ajam EPF taikomo finansinio reglamento 52 straipsnį EIB pateikė Komisijai atnaujintus jo valdomų priemonių įsipareigojimų ir mokėjimų įverčius.

                  11-ajam EPF taikomo finansinio reglamento 22 straipsnio 1 dalyje nustatyta, kad reikalavimuose sumokėti įnašus pirmiausia paeiliui panaudojamos sumos, nustatytos ankstesniems EPF. Todėl pagal šį pasiūlymą reikalavimai sumokėti įnašus susiję su 10-ajam EPF nustatytomis EIB ir Komisijos valdomomis sumomis.

                  Pagal 11-ajam EPF taikomo finansinio reglamento 21 straipsnio 3 dalį Taryba turi priimti sprendimą dėl šio pasiūlymo ne vėliau kaip per 21 kalendorinę dieną nuo tos dienos, kai Komisija pateikė pasiūlymą.

                  Pagal Tarybos sprendimo 2013/759/ES 1 straipsnį, kuriuo nustatoma pereinamojo laikotarpio priemonė
                     4
                  , įsigaliojus Vidaus susitarimui dėl 11-ojo EPF atitinkamai sumažinamos valstybių narių įnašų, nurodytų Vidaus susitarimų dėl 8-ojo, 9-ojo ir 10-ojo EPF 1 straipsnio 2 dalies a punkte, dalys. Atsižvelgiant į kiekvienos valstybės narės pasirinktą koregavimo metodą, toks sumažinimas turės poveikio 2015, 2016 ir 2017 m. valstybių narių Komisijai mokėtiniems įnašams;

                  11-ajam EPF taikomo finansinio reglamento 23 straipsnio 1 dalyje nustatyta, kad valstybei narei nesumokėjus mokėtinos įnašo dalies iki nustatyto termino, jos bus pareikalauta sumokėti nesumokėtos sumos palūkanas. Nesumokėtos sumos palūkanos mokamos tame straipsnyje nustatyta tvarka.

               Subsidiarumo principas (neišimtinės kompetencijos atveju)

                  Žr. 1 punktą. Pasiūlymo pagrindimas ir tikslai

               Proporcingumo principas

                  Žr. 1 punktą. Pasiūlymo pagrindimas ir tikslai

               Priemonės pasirinkimas

                  Žr. 1 punktą. Pasiūlymo pagrindimas ir tikslai

               3.EX-POST VERTINIMO, KONSULTACIJŲ SU SUINTERESUOTAISIAIS SUBJEKTAIS IR POVEIKIO VERTINIMO REZULTATAI

               Ex-post vertinimas ir galiojančių teisės aktų tinkamumo patikros

                  Netaikoma

               Konsultacijos su suinteresuotaisiais subjektais

                  Netaikoma

               Tiriamųjų duomenų rinkimas ir naudojimas

                  Netaikoma

               Poveikio vertinimas

                  Netaikoma

               Reglamentavimo tinkamumas ir supaprastinimas

                  Netaikoma

               Pagrindinės teisės

                  Netaikoma

               4.POVEIKIS BIUDŽETUI

                  Žr. 1 punktą. Pasiūlymo pagrindimas ir tikslai

               5.KITI ELEMENTAI

               Įgyvendinimo planai ir stebėsena, vertinimas ir ataskaitų teikimo tvarka

                  Netaikoma

               Aiškinamieji dokumentai (direktyvoms)

                  Netaikoma

               Išsamus konkrečių pasiūlymo nuostatų paaiškinimas

                  Netaikoma

               2016/0183 (NLE)

               Pasiūlymas

               TARYBOS SPRENDIMAS

               dėl valstybių narių finansinių įnašų, mokėtinų Europos plėtros fondui finansuoti, įskaitant 2016 m. antrąją įnašo dalį

               EUROPOS SĄJUNGOS TARYBA,

               atsižvelgdama į Europos Sąjungos sutartį ir į Sutartį dėl Europos Sąjungos veikimo,

               atsižvelgdama į Afrikos, Karibų ir Ramiojo vandenyno valstybių grupės narių ir Europos bendrijos bei jos valstybių narių partnerystės susitarimą su paskutiniais pakeitimais
                  5
                (toliau – AKR ir ES partnerystės susitarimas),

               atsižvelgdama į Taryboje posėdžiavusių Europos Sąjungos valstybių narių vyriausybių atstovų vidaus susitarimą dėl Europos Sąjungos pagalbos finansavimo pagal 2014–2020 m. daugiametę finansinę programą vadovaujantis AKR ir ES partnerystės susitarimu ir dėl finansinės paramos skyrimo užjūrio šalims ir teritorijoms, kurioms taikoma Sutarties dėl Europos Sąjungos veikimo ketvirtoji dalis
                  6
                (toliau – Vidaus susitarimas dėl 10-ojo EPF), ypač į jo 7 straipsnį,

               atsižvelgdama į 2015 m. kovo 2 d. Tarybos reglamentą (ES) 2015/323 dėl 11-ajam Europos plėtros fondui taikomo finansinio reglamento (toliau – 11-ajam EPF taikomas finansinis reglamentas)
                  7
               , ypač į jo 21 straipsnio 3 dalį,

               atsižvelgdama į Europos Komisijos pasiūlymą,

               kadangi:

               (1)pagal 11-ajam EPF taikomo finansinio reglamento 21–24 straipsniuose nustatytą tvarką iki 2016 m. birželio 15 d. Komisija pateikia pasiūlymą, kuriame nurodoma a) antrosios 2016 m. įnašo dalies suma ir b) patikslinta metinė 2016 m. įnašo suma, jei suma neatitinka realių poreikių;

               (2)pagal 11-ajam EPF taikomo finansinio reglamento 52 straipsnį 2016 m. balandžio 28 d. Europos investicijų bankas (toliau – EIB) pateikė Komisijai atnaujintus jo administruojamų priemonių įsipareigojimų ir mokėjimų įverčius;

               (3)11-ajam EPF taikomo finansinio reglamento 22 straipsnio 1 dalyje numatyta, kad reikalavimuose sumokėti įnašus pirmiausia paeiliui panaudojamos sumos, nustatytos ankstesniems EPF. Todėl reikėtų panaudoti 10-ojo EPF lėšas.

               (4)Komisijos siūlymu 2015 m. lapkričio 24 d. Taryba priėmė sprendimą, kuriuo nustatė, kad valstybių narių Komisijai ir Europos investicijų bankui mokėtino 2016 m. EPF įnašo viršutinė riba yra atitinkamai 3 450 000 000 EUR ir 150 000 000 EUR
                  8
               ;

               (5)2013 m. gruodžio 12 d. Taryba patvirtino pereinamojo laikotarpio priemonės sukūrimą, priimdama sprendimą dėl EPF valdymo pereinamojo laikotarpio priemonių nuo 2014 m. sausio 1 d. iki įsigalios vidaus susitarimas dėl 11-ojo Europos plėtros fondo
                  9
               .

               PRIĖMĖ ŠĮ SPRENDIMĄ:

               1 straipsnis

               Kiekvienos valstybės narės Europos Komisijai ir Europos investicijų bankui mokėtinos 2016 m. Europos plėtros fondo įnašų antrosios dalys nurodytos 1 priede pateikiamoje lentelėje.

               Tų įnašų mokėjimai gali būti koreguojami išskaičiuojant lėšas, skirtas pagal pereinamojo laikotarpio priemonę, laikantis kiekvienos valstybės narės Komisijai pateikto koregavimo plano, kuris pateiktas tvirtinant trečiąją 2015 m. įnašo dalį.

               2 straipsnis

               Šis sprendimas skirtas valstybėms narėms.

               Priimta Briuselyje

                     Tarybos vardu

                     Pirmininkas

                     (1)
                  OL L 317, 2000 12 15, p. 3.

                     (2)
                  OL L 210, 2013 8 6, p. 1.

                     (3)
                  OL L 58, 2015 3 3, p. 17–38.

                     (4)
                  OL L 335, 2013 12 14, p. 48–49.

                     (5)
                  OL L 317, 2000 12 15, p. 3.

                     (6)
                  OL L 210, 2013 8 6, p. 1.

                     (7)
                  OL L 58, 2015 3 3, p. 17–38.

                     (8)
                  Tarpinstitucinė byla 2015/0248 (NLE).

                     (9)
                  2015 m. kovo 2 d. Tarybos reglamentas (ES) 2015/322 ir 323, OL L 335, 2013 12 14.

    ---documentbreak---

               EUROPOS KOMISIJA
            Briuselis, 2016 06 15
            COM(2016) 389 final
            PRIEDAS
            prie
            pasiūlymo dėl Tarybos sprendimo
            dėl valstybių narių finansinių įnašų, mokėtinų Europos plėtros fondui finansuoti, įskaitant 2016 m. antrąją įnašo dalį

               1 PRIEDAS

                        VALSTYBĖ NARĖ

                        10-sis EPF %

                        Antroji įnašo dalis 2016 m. (EUR)

                        mokėtina

                        mokėtina

                        Iš viso

                        EIB

                        Komisijai

                        10-asis EPF

                        10-asis EPF

                        AUSTRIJA

                        2,41

                        2 410 000,00

                        24 100 000,00

                        26 510 000,00

                        BELGIJA

                        3,53

                        3 530 000,00

                        35 300 000,00

                        38 830 000,00

                        BULGARIJA

                        0,14

                        140 000,00

                        1 400 000,00

                        1 540 000,00

                        KIPRAS

                        0,09

                        90 000,00

                        900 000,00

                        990 000,00

                        ČEKIJA

                        0,51

                        510 000,00

                        5 100 000,00

                        5 610 000,00

                        DANIJA

                        2,00

                        2 000 000,00

                        20 000 000,00

                        22 000 000,00

                        ESTIJA

                        0,05

                        50 000,00

                        500 000,00

                        550 000,00

                        SUOMIJA

                        1,47

                        1 470 000,00

                        14 700 000,00

                        16 170 000,00

                        PRANCŪZIJA

                        19,55

                        19 550 000,00

                        195 500 000,00

                        215 050 000,00

                        VOKIETIJA

                        20,50

                        20 500 000,00

                        205 000 000,00

                        225 500 000,00

                        GRAIKIJA

                        1,47

                        1 470 000,00

                        14 700 000,00

                        16 170 000,00

                        VENGRIJA

                        0,55

                        550 000,00

                        5 500 000,00

                        6 050 000,00

                        AIRIJA

                        0,91

                        910 000,00

                        9 100 000,00

                        10 010 000,00

                        ITALIJA

                        12,86

                        12 860 000,00

                        128 600 000,00

                        141 460 000,00

                        LATVIJA

                        0,07

                        70 000,00

                        700 000,00

                        770 000,00

                        LIETUVA

                        0,12

                        120 000,00

                        1 200 000,00

                        1 320 000,00

                        LIUKSEMBURGAS

                        0,27

                        270 000,00

                        2 700 000,00

                        2 970 000,00

                        MALTA

                        0,03

                        30 000,00

                        300 000,00

                        330 000,00

                        NYDERLANDAI

                        4,85

                        4 850 000,00

                        48 500 000,00

                        53 350 000,00

                        LENKIJA

                        1,30

                        1 300 000,00

                        13 000 000,00

                        14 300 000,00

                        PORTUGALIJA

                        1,15

                        1 150 000,00

                        11 500 000,00

                        12 650 000,00

                        RUMUNIJA

                        0,37

                        370 000,00

                        3 700 000,00

                        4 070 000,00

                        SLOVAKIJA

                        0,21

                        210 000,00

                        2 100 000,00

                        2 310 000,00

                        SLOVĖNIJA

                        0,18

                        180 000,00

                        1 800 000,00

                        1 980 000,00

                        ISPANIJA

                        7,85

                        7 850 000,00

                        78 500 000,00

                        86 350 000,00

                        ŠVEDIJA

                        2,74

                        2 740 000,00

                        27 400 000,00

                        30 140 000,00

                        JUNGTINĖ KARALYSTĖ

                        14,82

                        14 820 000,00

                        148 200 000,00

                        163 020 000,00

                        Iš viso ES-27

                        100,00

                        100 000 000,00

                        1 000 000 000,00

                        1 100 000 000,00


title: Pasiūlymas TARYBOS SPRENDIMAS kuriuo pritaikomos Sprendime 2002/148/EB, užbaigiančiame konsultacijas su Zimbabve,  remiantis AKR ir EB partnerystės susitarimo 96 straipsniu, nurodytos priemonės ir pratęsiamas jų taikymo laikotarpis

text:
|

52011PC0030

	[pic] | EUROPOS KOMISIJA |Briuselis, 1.2.2011KOM(2011) 30 galutinis2011/0013 (NLE)PasiūlymasTARYBOS SPRENDIMASkuriuo pritaikomos Sprendime 2002/148/EB, užbaigiančiame konsultacijas su Zimbabve, remiantis AKR ir EB partnerystės susitarimo 96 straipsniu, nurodytos priemonės ir pratęsiamas jų taikymo laikotarpisAIŠKINAMASIS MEMORANDUMAS1. 2002 m. vasario 18 d. Europos Sąjungos Taryba nusprendė imtis atitinkamų priemonių prieš Zimbabvę[1] po konsultacijų pagal AKR ir EB partnerystės susitarimo 96 straipsnį[2]. Šios priemonės apėmė biudžeto paramos ir projektų finansavimo sustabdymą, taip pat 9-ojo EPF nacionalinės preliminariosios programos pasirašymo sustabdymą, tačiau aiškiai pabrėžta, kad jos neturėjo jokios įtakos įnašams į humanitarinės pagalbos operacijas ir projektus, kuriais tiesiogiai remiami gyventojai, visų pirma socialiniame sektoriuje, taip pat demokratizacijos, žmogaus teisių ir teisinės valstybės principų srityje. AKR ir EB partnerystės susitarimo 2 priedo 12 straipsnio, susijusio su einamaisiais mokėjimais ir kapitalo judėjimu, taikymas taip pat sustabdytas, kiek tai būtina norint taikyti tolesnes ribojamąsias priemones, visų pirma lėšų įšaldymą.2. Šios priemonės pradėtos taikyti dėl sunkių žmogaus teisių, žodžio laisvės, susirinkimų laisvės ir laisvės rinktis į taikius susirinkimus pažeidimų. Kita priežastis buvo Zimbabvės vyriausybės bandymai sutrukdyti surengti laisvus ir sąžiningus rinkimus, visų pirma vyriausybė nesuteikė galimybės dalyvauti tarptautiniams rinkimų stebėtojams ir žiniasklaidai.3. Pagal 2002 m. vasario 18 d. sprendimo 2 straipsnio trečios pastraipos nuostatas priemonės turėjo būti taikomos 12 mėnesių ir galėjo būti atšauktos tik įtvirtinus sąlygas, užtikrinančias pagarbą žmogaus teisėms, demokratijos ir teisinės valstybės principams.4. Aštuonis kartus, t. y. 2003 m. vasario 18 d.[3], 2004 m. vasario 19 d.[4], 2005 m. vasario 17 d.[5], 2006 m. vasario 14 d.[6], 2007 m. vasario 19 d.[7], 2008 m. vasario 18 d.[8], 2009 m. vasario 20 d.[9] ir 2010 m. vasario 15 d.[10] Taryba padarė išvadą, kad Zimbabvės vyriausybė toliau pažeidinėjo esmines AKR ir EB partnerystės susitarimo 9 straipsnio nuostatas ir kad padėtis šalyje neleido užtikrinti pagarbos žmogaus teisėms, demokratijos ir teisinės valstybės principams, ir nusprendė pratęsti priemonių Zimbabvei taikymą, visais šiais atvejais dar 12 mėn. laikotarpiui.5. Po 2008 m. kovo mėn. įvykusių rinkimų 2008 m. spalio mėn. sudarytas visuotinis politinis susitarimas (VPS), kuriuo trys pagrindinės politinės partijos – ZANU PF, MDC-T, MDC-M – pasidalijo galias. Remiantis VPS, 2009 m. vasario mėn. buvo įsteigta Nacionalinės vienybės vyriausybė (NVV), kurią sudarė visų trijų partijų vadovai.6. ES remia NVV, nes tai vienintelis politinis susitarimas, kuriuo siekiama atkurti demokratiją. Šiame susitarime numatyta įvairių reformų, skirtų spręsti ES susirūpinimą keliantiems klausimams dėl žmogaus teisių, teisinės valstybės ir demokratijos principų, t. y. numatyta parengti naują konstituciją, tikrinti žemės nuosavybės teises, užtikrinti nacionalinio susitaikymo procesą, žiniasklaidos nepriklausomybę ir t. t. Tik įgyvendinus minėtą susitarimą galima surengti patikimus rinkimus.7. 2009 m. birželio 18–19 d. Zimbabvės vyriausybės prašymu įvyko ministrų trejeto susitikimas. Į Briuselį atvykusiai Zimbabvės delegacijai vadovavo Ministras Pirmininkas Morganas Tsvangirai. Šiuo renginiu pradėtas politinis dialogas pagal 8 straipsnį, o 2009 m. rugsėjo 11–12 d. surengtas ES trejeto vizitas į Zimbabvę.8. Šalys susitarė, kad dialogo tikslas – parengti bendrą strategiją, apimančią išsamų veiksmų planą, pagal kurį NVV ketina įgyvendinti VPS, ir ES veiksmų planą santykiams su Zimbabve pagerinti, kuriame numatoma galimybė panaikinti 96 straipsniu nustatytas priemones. Atkūrus normalius santykius, būtų galima peržiūrėti Bendrosios užsienio ir saugumo politikos bendrąją poziciją[11].9. Tuo tarpu Europos Komisija parengė ad hoc trumpojo laikotarpio strategiją NVV stabilizavimui ir jos reformų programai remti.10. Nuo 2009 m. vasario mėn. NVV ėmėsi svarbių šalies ekonominio ir socialinio stabilizavimo priemonių. Tačiau politinės reformos buvo įgyvendinamos nesėkmingai, ir dėl to kilo konstitucinė krizė.11. Prezidento J. Zumos vadovaujama Pietų Afrikos vystymosi bendruomenė (PAVB) paskyrė naują Pietų Afrikos tarpininkų grupę, kuri sėkmingai vadovavo šalių diskusijoms ir padėjo veiksmingai įvertinti VPS įgyvendinimą. Vis dėlto artėjant numatytiems rinkimams įtampa tarp partijų vėl išaugo.12. Pietų Afrika ir PAVB įtraukė NVV į bendrus veiksmus, kuriais siekiama sukurti tinkamas sąlygas patikimiems rinkimams. Šis bendradarbiavimas apima ir Pietų Afrikos, PAVB ir NVV konsultacijas demokratiškų rinkimų veiksmų planui sukurti. Pietų Afrika, PAVB ir visi trys Zimbabvės politiniai vadovai mano, kad ES priemonės užkerta kelią šioms iniciatyvoms.13. Atsižvelgdama į tai, kad reali pažanga įgyvendinant VPS padaryta tik tam tikrose srityse, Komisija siūlo Tarybai iki 2012 m. vasario 20 d. pratęsti dabar galiojančias 96 straipsniu nustatytas atitinkamas priemones.14. Tačiau ES supranta, kad numatomas NVV šalių susitarimas dėl rinkimų veiksmų plano, tvirtinamas PAVB – tai puiki galimybė atgaivinti dvišalį bendradarbiavimą. Todėl Komisija siūlo Tarybai, kai bus patvirtintas rinkimų veiksmų planas, pavyzdžiui, artimiausiame PAVB aukščiausiojo lygio susitikime, peržiūrėti vystomojo bendradarbiavimo apribojimus. Tai leistų parengti šalies strategijos dokumentą (ŠSD). Prognozuojama, kad iki rinkimų ŠSD dar nebus parengtas pasirašymui.15. Jei sutarto rinkimų veiksmų plano tinkamai įgyvendinti nepavyktų, ES vėl svarstys galimybę taikyti vystomojo bendradarbiavimo apribojimų pagal 96 straipsnį.16. Komisija siūlo apie ES politikos pokyčius Zimbabvės Vyriausybei pranešti raštu, skirtu Prezidentui R. Mugabei, o kopijas perduoti kitiems dviem pagrindiniams NVV vadovams – Ministrui Pirmininkui M. Tsvangirai ir Ministro Pirmininko pavaduotojui A. Mutambarai.IšvadaAtžvelgiant į pateiktus argumentus, Tarybos prašoma priimti pridedamą Tarybos sprendimo, kuriuo pratęsiamas atitinkamų priemonių prieš Zimbabvę taikymo laikotarpis, pasiūlymo projektą.2011/0013 (NLE)PasiūlymasTARYBOS SPRENDIMASkuriuo pritaikomos Sprendime 2002/148/EB, užbaigiančiame konsultacijas su Zimbabve, remiantis AKR ir EB partnerystės susitarimo 96 straipsniu, nurodytos priemonės ir pratęsiamas jų taikymo laikotarpisEUROPOS SĄJUNGOS TARYBA,atsižvelgdama į Sutartį dėl Europos Sąjungos veikimo, ypač į jos 217 straipsnį,atsižvelgdama į Afrikos, Karibų jūros bei Ramiojo vandenyno grupės valstybių ir Europos bendrijos bei jos valstybių narių partnerystės susitarimą, pasirašytą Kotonu 2000 m. birželio 23 d.[12] ir peržiūrėtą Uagadugu (Burkina Fasas) 2010 m. birželio 23 d.[13], toliau – AKR ir EB partnerystės susitarimas, ypač į jo 96 straipsnį,atsižvelgdama į Taryboje susirinkusių valstybių narių vyriausybių atstovų Vidaus susitarimą dėl priemonių, kurių turi būti imtasi, ir tvarkos, kurios turi būti laikomasi siekiant įgyvendinti AKR ir EB partnerystės susitarimą[14], ypač į jo 3 straipsnį,atsižvelgdama į Europos Komisijos pasiūlymą,kadangi:(1) Remiantis Sprendimu 2002/148/EB[15], konsultacijos su Zimbabve pagal AKR ir EB partnerystės susitarimo 96 straipsnio 2 dalies c punktą buvo užbaigtos ir buvo imtasi sprendimo priede nustatytų atitinkamų priemonių.(2) Sprendimo 2002/148/EB 2 straipsnyje nurodytų priemonių taikymas Sprendimu 2010/97/BUSP[16] buvo pratęstas dar 12 mėnesių iki 2011 m. vasario 20 d.(3) Pripažįstama, kad Nacionalinės vienybės vyriausybės (NVV) sukūrimas – tai galimybė atkurti konstruktyvius Europos Sąjungos ir Zimbabvės santykius ir remti Zimbabvės reformų programos įgyvendinimą.(4) Vis dėlto šios pastangas vis dar nėra sėkmingos – dėl pastarojo meto politinių įvykių, dėl to, kad nesusitariama dėl rinkimų veiksmų plano, taip pat dėl to, kad NVV nesugeba įgyvendinti tam tikrų esminių AKR ir EB partnerystės susitarimo nuostatų, nors buvo įsipareigojusi tą padaryti visuotiniu politiniu susitarimu (VPS).(5) ES pripažįsta, kad būdama VPS tarpininkė Pietų Afrika daug nuveikė, kad būtų susitarta dėl veiksmų plano, kuriuo remiantis būtų galima surengti patikimus rinkimus.(6) Todėl, PAVB patvirtinus rinkimų veiksmų planą, ES peržiūrės vystomojo bendradarbiavimo apribojimus,PRIĖMĖ ŠĮ SPRENDIMĄ:1 straipsnisŠio sprendimo priede pateiktame rašte nurodytos priemonės atnaujinamos kaip atitinkamos priemonės pagal AKR ir EB partnerystės susitarimo 96 straipsnio 2 dalies c punktą.Šios priemonės taikomos iki 2012 d. vasario 20 d. Priemonės bus nuolat peržiūrimos, o PAVB patvirtinus rinkimų veiksmų planą bus persvarstomos.2 straipsnisŠio sprendimo priede pateiktas raštas skirtas Zimbabvės Prezidentui R. Mugabei, jo kopijos perduodamos Ministrui Pirmininkui M. Tsvangirai ir Ministro Pirmininko pavaduotojui A. Mutambarai.3 straipsnisŠis sprendimas įsigalioja jo priėmimo dieną.4 straipsnisŠis sprendimas skelbiamas Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje .Priimta BriuselyjeTarybos varduPirmininkasPRIEDASRAŠTAS ZIMBABVĖS PREZIDENTUIEuropos Sąjunga teikia didelę reikšmę AKR ir EB partnerystės susitarimo 9 straipsnio nuostatoms. Esminiai partnerystės susitarimo principai – pagarba žmogaus teisėms, demokratinėms institucijoms ir teisinės valstybės principams – yra mūsų santykių pagrindas.2002 m. vasario 19 d. raštu Europos Sąjunga Jus informavo apie savo sprendimą užbaigti konsultacijas, surengtas pagal AKR ir EB partnerystės susitarimo 96 straipsnį, ir imtis atitinkamų priemonių, kaip numatyta to susitarimo 96 straipsnio 2 dalies c punkte.2010 m. vasario 15 d. raštu Europos Sąjunga pranešė Jums apie savo sprendimą neatšaukti atitinkamų priemonių ir pratęsti jų taikymą iki 2011 m. vasario 20 d.Europos Sąjunga teigiamai vertina pažangą, padarytą įgyvendinant visuotinį politinį susitarimą (VPS) nuo pat Nacionalinės vienybės vyriausybės (NVV) sukūrimo 2009 m. ES dar kartą pabrėžia, kad didelę svarbą teikia pagal AKR ir EB partnerystės susitarimo 8 straipsnį palaikomam politiniam dialogui, kuris Zimbabvės Vyriausybės prašymu oficialiai pradėtas 2009 m. birželio 18–19 d. Briuselyje vykusiame ES ir Zimbabvės ministrų trejeto susitikime. Pastarajame ministrų susitikime 2010 m. liepos 2 d. ministro E. Mangoma vadovaujama įtrauki Zimbabvės delegacija pateikė atnaujintą įsipareigojimų pagal VPS planą. Europos Sąjunga atkreipė dėmesį į pažangą, padarytą įgyvendinant VPS, ir 2010 m. rugsėjo 29 d. raštu pranešė Zimbabvės vyriausybei apie 10-ojo EPF orientacinio finansinio paketo skyrimą (130 mln. EUR bus skirti panaikinus 96 straipsniu nustatytas priemones ir pasirašius šalies strategijos dokumentą).Europos Sąjunga remia NVV dedamas pastangas VPS įgyvendinti ir džiaugiasi pažanga, padaryta stabilizuojant ekonomiką ir atkuriant pagrindines socialines paslaugas. Be to, ji teigiamai vertina Pietų Afrikos iniciatyvą imtis sustiprintų diplomatijos veiksmų regione, kad būtų remiamos reformos Zimbabvėje. Tačiau Europos Sąjunga apgailestauja, kad įgyvendinant svarbiausius politinius susitarimus, ypač susijusius su tinkamų sąlygų patikimiems rinkimams sukūrimu, padaryta per mažai.Europos Sąjunga mano, kad atsižvelgiant į galimus rinkimus 2011 m., ypač svarbu, kad visos NVV šalys ir Pietų Afrikos vystymosi bendruomenė (PAVB) susitartų dėl rinkimų veiksmų plano. Šiame plane turėtų būti nustatyti visiems priimtini orientyrai ir apibrėžtas PAVB vaidmuo stebint rinkimus – planu turi būti užtikrinta, kad rinkimai atspindi rinkėjų valią. Tuo metu, kai buvo atnaujintos 96 straipsniu nustatytos atitinkamos priemonės, susitarimas dėl rinkimų veiksmų plano dar nebuvo pasiektas.Todėl Europos Sąjunga nusprendė pratęsti atitinkamų priemonių, nurodytų Tarybos sprendime 2002/148/EB ir atnaujintų Tarybos sprendimu 2010/97/BUSP, taikymą iki 2012 m. vasario 20 d. Tačiau Europos Sąjunga supranta, kad numatomas NVV šalių susitarimas dėl rinkimų veiksmų plano, kurį turėtų tvirtinti PAVB – puiki galimybė atgaivinti dvišalį bendradarbiavimą. Taigi Europos Sąjunga pasirengusi persvarstyti 96 straipsniu nustatytas priemones, kai NVV susitars dėl rinkimų veiksmų plano, o PAVB jį patvirtins. Tikimės, kad toks Europos Sąjungos politikos pokytis taps nauja paskata gerinti šalių santykius.PagarbiaiEuropos Sąjungos vardu [1] Žr. Tarybos sprendimą 2002/148/EB (OL L 50, 2002 2 21, p. 64. Be to (žr. 2002 m. vasario 18 d. Bendrųjų reikalų tarybos išvadas), Taryba priėmė tikslines BUSP priemones (Tarybos bendroji pozicija 2002/145/BUSP ir Tarybos reglamentas (EB) Nr. 310/2002 dėl konkrečių ribojamųjų priemonių Zimbabvei, OL L 50 2002 2 21, p. 1–12).[2] Konsultacijos pagal 96 straipsnį buvo pradėtos siekiant susitarti dėl priemonių, kurių turi imtis Zimbabvės vyriausybė, kad pataisytų padėtį, ypač penkiose srityse (draudimas vyriausybei toleruoti bet kokios formos politinį smurtą; ankstyvas tarptautinių partnerių kvietimas remti ir stebėti artėjančius rinkimus, tuo tikslu jiems nesudarant jokių apribojimų; žiniasklaidos laisvės apsauga; teismų nepriklausomumas ir jų priimtų sprendimų laikymasis; draudimas neteisėtai pasisavinti turtą).[3] OL L 46, 2003 2 20, p. 25.[4] OL L 50, 2004 2 20, p. 60[5] OL L 48, 2005 2 19, p. 28.[6] OL L 48, 2006 2 18, p. 26.[7] OL L 53, 2007 2 22, p. 23.[8] OL L 51, 2008 2 26, p. 19.[9] OL L 49, 2009 2 20, p. 15.[10] OL L 44, 2010 2 16, p. 20.[11] 2009 m. sausio 26 d., 2009/68/BUSP.[12] OL L 317, 2000 12 15, p. 3.[13] OL L 287, 2010 2 4, p. 3.[14] OL L 317, 2000 12 15, p. 376.[15] OL L 50, 2002 2 21, p. 64.[16] OL L 44, 2010 2 16, p. 20.