               EUROPOS KOMISIJA
            Briuselis, 2017 10 18
            COM(2017) 607 final
            2017/0266(NLE)
            Pasiūlymas
            TARYBOS SPRENDIMAS
            dėl Europos Tarybos konvencijos dėl terorizmo prevencijos papildomo protokolo (CETS Nr. 217) sudarymo Europos Sąjungos vardu

               AIŠKINAMASIS MEMORANDUMAS

               1.PASIŪLYMO DALYKAS

               Europos Tarybos konvencijos dėl terorizmo prevencijos papildomą protokolą (toliau – Papildomas protokolas) Ministrų Komitetas  priėmė 2015 m. gegužės 19 d. Europos Sąjunga Papildomą protokolą pasirašė 2015 m. spalio 22 d.
                  1
                Šis pasiūlymas susijęs su sprendimu Sąjungos vardu sudaryti Papildomą protokolą.

               Papildomu protokolu (Konvencija Nr. 217) papildoma Europos Tarybos konvencija dėl terorizmo prevencijos (Konvencija Nr. 196). Kad būtų galima sudaryti Papildomą protokolą, Europos Sąjunga privalo būti sudariusi arba tuo pačiu metu sudaryti Konvenciją Nr. 196
                  2
               . Todėl prie šio pasiūlymo pridedamas Pasiūlymas dėl sprendimo dėl Konvencijos Nr. 196 sudarymo Sąjungos vardu, su kuriuo šis pasiūlymas turi būti skaitomas.

               2.PASIŪLYMO APLINKYBĖS

               Papildomo protokolo tikslas – Konvenciją Nr. 196 papildyti įvairiomis nuostatomis, kuriomis siekiama įgyvendinti JT Saugumo Tarybos rezoliucijos 2178(2014) dėl teroro aktų keliamos grėsmės tarptautinei taikai ir saugumui baudžiamosios teisės aspektus. Šioje rezoliucijoje Saugumo Taryba paragino Jungtinių Tautų valstybes nares imtis įvairių priemonių, kuriomis siekiama užkirsti kelią užsienio teroristų kovotojų srautui į konflikto zonas ir jį mažinti.

               Papildomame protokole atsižvelgiama į šį raginimą skatinant priimti bendrą susitarimą dėl su užsienio teroristais kovotojais susijusių nusikaltimų ir atsako į juos, kuriuo vadovaujantis keičiamasi informacija ir supaprastinami tarpvalstybiniai tyrimai bei traukimas baudžiamojon atsakomybėn už parengiamojo pobūdžio veikas, kuriomis gali būti sudarytos sąlygos teroro aktui įvykdyti.

               Papildomu protokolu kriminalizuojamos šios veikos: dalyvavimas teroristiniame susivienijime ar grupuotėje (2 straipsnis), dalyvavimas teroristų mokymuose (3 straipsnis), kelionė arba bandymas keliauti terorizmo tikslais (4 straipsnis), lėšų tokioms kelionėms teikimas arba rinkimas (5 straipsnis) ir tokių kelionių organizavimas ir palengvinimas (6 straipsnis). Galiausiai 7 straipsniu siekiama suaktyvinti keitimąsi informacija įpareigojant Šalis įsteigti kontaktinius punktus, kuriuose būtų laiku teikiama turima informacija arba nagrinėjami informacijos prašymai.

               2 straipsnis yra svarbi priemonė veiksmingai vykdyti tyrimus ir persekioti asmenis, kurie savo veiksmais padeda teroristinėms grupuotėmis vykdyti teroristinius nusikaltimus.

               3 straipsnyje numatomas parengiamojo pobūdžio veikų kriminalizavimas, t. y. dalyvavimas teroristų mokymuose (taip papildoma jau numatyta mokymų rengimo nusikalstama veika, apibrėžta Konvencijos Nr. 196 7 straipsnyje). Kartu 3 straipsnio nuostata stiprinamas teisinis tikrumas ir Papildomo protokolo 4–6 straipsnių veiksmingumas, nes ja apibrėžiamas dalyvavimas teroristų mokymuose, kuris nurodytas kaip vienas iš kelionės tikslų.

               4–6 straipsniais perkeliami JTST rezoliucijos 2178 (2014) 6 rezoliucinės dalies a–c punktai. Jais praplečiama kriminalizavimo apimtis įtraukiant kitas parengiamojo pobūdžio veikas, be tų, kurios jau įtrauktos į Konvenciją CETS Nr. 196 (pvz., viešasis kurstymas, mokymai ir verbavimas terorizmo tikslais).

               7 straipsnyje nustačius nuostatas dėl aktyvesnio keitimosi informacija ir kontaktinių punktų Papildomu protokolu įvykdomas JTST rezoliucijos 2178 (2014) 3 rezoliucinėje dalyje įrašytas aktyvesnio tarptautinio bendradarbiavimo reikalavimas, kuriuo palengvinama išvykimo į trečiąsias šalis siekiant vykdyti teroristinius nusikaltimus arba dalyvauti teroristų mokymo veikloje prevencija ir tyrimas.

               Papildomas protokolas įsigaliojo 2017 m. liepos 1 d. Iki 2017 m. liepos 11 d. Papildomą protokolą buvo ratifikavusios trys ES valstybės narės, o 24 ES valstybės narės buvo jį pasirašiusios
                  3
               . Europos Sąjunga Papildomą protokolą pasirašė 2015 m. spalio 22 d.

               3.PASIŪLYMO TEIKIMO PRIEŽASTYS

               Pastaraisiais metais terorizmo grėsmė didėjo ir sparčiai kito. Užsienio teroristais kovotojais vadinami asmenys vyksta į užsienį terorizmo tikslu. Grįžtantys užsienio teroristai kovotojai kelia dar didesnę grėsmę saugumui visose valstybėse narėse. Užsienio teroristai kovotojai siejami su neseniai įvykdytais išpuoliais ir sąmokslais keliose valstybėse narėse. Be to, Europos Sąjungai ir jos valstybėms narėms vis didesnę grėsmę kelia asmenys, įkvėpti ar parengti teroristinių grupių užsienyje. Kovos su terorizmu veiksmus reikėtų stiprinti ne tik nacionaliniu, bet ir Europos bei dar platesniu lygmenimis.

               Terorizmas – pasaulinis reiškinys, kuris kelia vis didesnę grėsmę pagrindinėms teisėms, demokratijai ir teisinės valstybės principui Europos Sąjungoje ir visame pasaulyje. Teroristiniai išpuoliai paliečia visus. Terorizmo aukomis gali tapti bet kurios šalies piliečiai.

               Europos Sąjungoje ir kitur pasaulyje pastaraisiais metais įvykdyti teroristiniai išpuoliai – tai nepriimtinas principų, kuriais grindžiamos mūsų demokratinės visuomenės, pažeidimas. Tokios ilgalaikės grėsmės akivaizdoje Europos Sąjunga kaip niekada anksčiau privalo veikti vieningai ir skatinti laikytis principų, kurie yra jos egzistencijos pamatas, bei juos puoselėti.

               Dėl tarpvalstybinio terorizmo pobūdžio reikalingas glaudus tarptautinis bendradarbiavimas. Bendras susitarimas dėl su užsienio teroristais kovotojais susijusių nusikaltimų ir parengiamojo pobūdžio nusikalstamų veikų, kuriomis gali būti sudarytos sąlygos teroro aktui įvykdyti, padeda dar labiau sustiprinti baudžiamosios teisenos priemones ir bendradarbiavimą Sąjungos ir tarptautiniu lygmenimis. Tai, kad šios srities teisės normos, įskaitant taikomas ES, dažnai kyla iš tarptautinių dokumentų, kaip antai iš Papildomo protokolo, dar labiau išryškina poreikį Europos Sąjungai tarptautinėje arenoje kalbėti vienu balsu.

               Galiausiai Europos Sąjunga priėmė išsamų kovos su terorizmu teisės priemonių rinkinį, kaip apibūdinta toliau. Šiose priemonės įtvirtintos nuostatos beveik visiškai atitinka Papildomo protokolo nuostatas. Papildomu protokolu gali būti daromas poveikis toms bendroms taisyklėms arba keičiama jų taikymo sritis.

               Po Direktyvos (ES) 2017/514 dėl kovos su terorizmu priėmimo Europos Sąjunga yra pasirengusi galutinai įvykdyti įsipareigojimą tapti Papildomo protokolo Šalimi sudarydama tą dokumentą.

               4.TEISINIAI PASIŪLYMO ASPEKTAI

               4.1Sąjungos kompetencija sudaryti Papildomą protokolą

               SESV 3 straipsnio 2 dalyje nustatyta, kad Sąjunga naudojasi išimtine kompetencija „tarptautiniams susitarimams sudaryti, [...] jei jų sudarymas gali daryti poveikį bendroms taisyklėms ar pakeisti jų taikymo sritį.“ Tarptautinis susitarimas gali daryti poveikį bendroms taisyklėms arba pakeisti jų taikymo sritį, jeigu susitarimu reglamentuojamą sritį reglamentuoja Sąjungos teisės aktai arba jeigu tą sritį didžiąja dalimi reglamentuoja Sąjungos teisė
                  4
               .

               Sąjunga jau priėmė priemonių Papildomo protokolo reglamentuojamoje srityje, įskaitant materialinės baudžiamosios teisės nuostatas ir nuostatą dėl aktyvesnio keitimosi informacija. ES teisinė sistema, reglamentuojanti su terorizmu susijusias nusikalstamas veikas, nustatyta Direktyvoje (ES) 2017/541 dėl kovos su terorizmu
                  5
               , kuria valstybių narių, kurioms ši direktyva privaloma, atžvilgiu pakeičiamas Tarybos pamatinis sprendimas 2002/475/TVR dėl kovos su terorizmu. Direktyvos 5 konstatuojamojoje dalyje daroma speciali nuoroda į JTST rezoliuciją 2178 (2014) ir Papildomą protokolą. Direktyva nustatoma baudžiamosios teisės sistema, taikytina visiems Papildomame protokole apibrėžtiems nusikaltimams, ir nurodomos papildomos taisyklės dėl sankcijų, jurisdikcijos ir juridinių asmenų atsakomybės.

               Papildomo protokolo nuostatas, susijusias su keitimusi informacija, apima Tarybos sprendimas 2005/671/TVR dėl keitimosi informacija ir bendradarbiavimo teroristinių nusikaltimų srityje
                  6
               , kuris taip pat iš dalies keičiamas Direktyva (ES) 2017/541.

               Kitos svarbios Sąjungos priemonės šioje srityje yra 2006 m. gruodžio 18 d. Tarybos pamatinis sprendimas 2006/960/TVR dėl keitimosi informacija ir žvalgybos informacija tarp Europos Sąjungos valstybių narių teisėsaugos institucijų supaprastinimo
                  7
                ir 2008 m. birželio 23 d. Tarybos sprendimas 2008/615/TVR dėl tarpvalstybinio bendradarbiavimo gerinimo, visų pirma kovos su terorizmu ir tarpvalstybiniu nusikalstamumu srityje (Priumo sprendimas)
                  8
               . Šiomis priemonėmis reglamentuojamas keitimasis informacija su terorizmu susijusių baudžiamųjų veikų tyrimo tikslu ir keitimosi informacija kontaktinių punktų steigimas. Europolas
                  9
               , siekdamas tinkamai reaguoti į užsienio teroristų kovotojų reiškinį, visų pirma remia valstybių narių tarpusavio bendradarbiavimą ir valstybių narių bei trečiųjų šalių bendradarbiavimą.

               Papildomu protokolu reglamentuojamą sritį reglamentuoja Sąjungos teisės aktai ir bet kuriuo atveju tą sritį didžiąja dalimi reglamentuoja Sąjungos teisė. Todėl jo sudarymas gali „daryti poveikį bendroms taisyklėms arba pakeisti jų taikymo sritį“, kaip nustatyta SESV 3 straipsnio 2 dalyje. Atitinkamai Sąjunga turi išimtinę kompetenciją sudaryti Papildomą protokolą.

               4.2Siūlomo sprendimo teisinis pagrindas

               Teisinio pagrindo Sąjungos teisės aktui parinkimas turi būti grindžiamas objektyviais kriterijais, kuriems gali būti taikoma teisminė kontrolė; tai apima teisės akto tikslą ir turinį
                  10
               . Jei išnagrinėjus Europos Sąjungos aktą paaiškėja, kad juo siekiama dviejų tikslų arba tikslas turi dvi sudedamąsias dalis, ir jei vieną iš šių tikslų arba vieną iš šių dalių galima išskirti kaip pagrindinį (pagrindinę) ar dominuojantį (dominuojančią), o kitą tik kaip papildomą, aktas turi būti grindžiamas tik vienu teisiniu pagrindu – tuo, kurio reikalauja pagrindinis ar dominuojantis tikslas arba pagrindinė ar dominuojanti sudedamoji dalis.

               Pagrindinis Papildomo protokolo tikslas – nustatyti su terorizmu susijusias nusikalstamas veikas, kurios priskiriamos Sąjungos kompetencijai pagal SESV 83 straipsnio 1 dalį. Todėl Papildomo protokolo pasirašymo materialinis teisinis pagrindas yra SESV 83 straipsnio 1 dalis. 7 straipsniu (dėl aktyvesnio keitimosi informacija ir kontaktinių punktų) palengvinamas asmenų, keliaujančių arba ketinančių keliauti nustatymas, jų veiksmų prevencija ir tyrimas; taip palengvinamas Papildomo protokolo 4 straipsnio praktinis taikymas. Todėl jis yra papildomo pobūdžio.

               Taip pat, remiantis SESV 83 straipsnio 1 dalimi, buvo priimta Direktyva dėl kovos su terorizmu, kurios pagrindinis tikslas – nustatyti būtiniausias taisykles dėl teroristinių ir su terorizmu susijusių nusikaltimų apibrėžčių bei sankcijų. Joje taip pat įtvirtintos nuostatos, kuriomis siekiama pagerinti keitimąsi informacija ir užtikrinti paramą terorizmo aukoms bei jų apsaugą.

               SESV 218 straipsnio 6 dalyje nustatyta, kad Taryba, remdamasi derybininko pasiūlymu, priima sprendimą dėl susitarimo sudarymo. SESV 218 straipsnio 6 dalies a punkte nustatyta, kad tais atvejais, kai susitarimas apima sritis, kurioms taikoma įprasta teisėkūros procedūra, Taryba, prieš priimdama sprendimą dėl susitarimo sudarymo, turi gauti Europos Parlamento pritarimą.

               Papildomas protokolas apima sritis, kurioms taikoma įprasta teisėkūros procedūra, būtent – būtiniausių taisyklių dėl nusikalstamų veikų kovos su terorizmu srityje nustatymą (SESV 83 straipsnio 1 dalis), kuriam reikia Europos Parlamento pritarimo. Todėl siūlomo sprendimo procedūrinis teisinis pagrindas yra SESV 218 straipsnio 6 dalies a punktas.

               4.3Keitimosi informacija kontaktinis punktas

               Pagal Protokolo 7 straipsnį Šalys turi paskirti kontaktinį punktą, veikiantį visą parą be išeiginių, kad būtų keičiamasi informacija apie užsienio teroristus kovotojus. Siūloma tokiu kontaktiniu punktu paskirti Europolą, atsižvelgiant į Reglamente (ES) 2016/794 dėl ryšių su partneriais ir asmens duomenų perdavimo bei keitimosi jais nustatytas sąlygas.

               4.4Teritorinis taikymas

               Pagal Europos Sąjungos sutarties 22 protokolą, Europos Sąjungos pasirašytas ir sudarytas Papildomas protokolas yra privalomas visoms ES valstybėms narėms, išskyrus Daniją, ir jose taikomas. Pagal Europos Sąjungos sutarties 21 protokolą Europos Sąjungos pasirašytas ir sudarytas papildomas protokolas yra privalomas Jungtinei Karalystei ir joje taikomas tik jeigu ši valstybė narė praneša Tarybai, kad ji pageidauja dalyvauti priimant ir taikant šią priemonę. Airijai Pamatinis sprendimas 2002/475/TVR yra privalomas, todėl ji dalyvauja priimant šį sprendimą.

               2017/0266 (NLE)

               Pasiūlymas

               TARYBOS SPRENDIMAS

               dėl Europos Tarybos konvencijos dėl terorizmo prevencijos papildomo protokolo (CETS Nr. 217) sudarymo Europos Sąjungos vardu

               EUROPOS SĄJUNGOS TARYBA,

               atsižvelgdama į Sutartį dėl Europos Sąjungos veikimo, ypač į jos 83 straipsnio 1 dalį kartu su 218 straipsnio 6 dalies a punktu,

               atsižvelgdama į Europos Komisijos pasiūlymą,

               atsižvelgdama į Europos Parlamento pritarimą,

               kadangi:

               (1)remiantis 2015 m. rugsėjo 18 d. Tarybos sprendimu (ES) 2015/1914
                  11
               , Europos Tarybos konvencijos dėl terorizmo prevencijos (CETS Nr. 196) papildomas protokolas pasirašytas 2015 m. spalio 22 d. su sąlyga, kad bus sudarytas vėliau;

               (2)Papildomo protokolo 10 straipsnyje nustatyta, kad jį gali patvirtinti Europos Sąjunga;

               (3)Sąjunga jau yra priėmusi priemonių Papildomu protokolu reglamentuojamose srityse;

               (4)Papildomame protokole nustatytas reikalavimas Šalims paskirti kontaktinį punktą, siekiant keistis informacija apie asmenis, vykstančius į užsienį terorizmo tikslais;

               (5)Airijai Tarybos pamatinis sprendimas 2002/475/TVR
                  12
                yra privalomas, todėl ji dalyvauja priimant šį sprendimą;

               (6)[Pagal prie Europos Sąjungos sutarties ir Sutarties dėl Europos Sąjungos veikimo pridėto Protokolo (Nr. 21) dėl Jungtinės Karalystės ir Airijos pozicijos dėl laisvės, saugumo ir teisingumo erdvės 3 straipsnį Jungtinė Karalystė pranešė apie savo pageidavimą dalyvauti priimant ir taikant šį sprendimą;
                  ARBA
                  pagal Protokolo Nr. 21 dėl Jungtinės Karalystės ir Airijos pozicijos dėl laisvės, saugumo ir teisingumo erdvės, pridėto prie Europos Sąjungos sutarties ir Sutarties dėl Europos Sąjungos veikimo, 1 ir 2 straipsnius ir nedarant poveikio to protokolo 4 straipsniui, Jungtinė Karalystė nedalyvauja priimant šį sprendimą ir jis nėra jai privalomas ar taikomas;]

               (7)pagal prie Europos Sąjungos sutarties ir Sutarties dėl Europos Sąjungos veikimo pridėto Protokolo (Nr. 22) dėl Danijos pozicijos 1 ir 2 straipsnius Danija nedalyvauja priimant šį sprendimą ir jis jai nėra privalomas ar taikomas;

               (8)todėl Papildomam protokolui turėtų būti pritarta Europos Sąjungos vardu,

               PRIĖMĖ ŠĮ SPRENDIMĄ:

               1 straipsnis

               Europos Sąjungos vardu patvirtinamas Europos Tarybos konvencijos dėl terorizmo prevencijos (CETS Nr. 196) papildomas protokolas.

               Papildomo protokolo tekstas pateikiamas šio sprendimo priede.

               2 straipsnis

               Europos Sąjungos teisėsaugos bendradarbiavimo agentūra (Europolas) paskiriama kontaktiniu punktu, nurodytu Papildomo protokolo 7 straipsnyje, remiantis Europos Parlamento ir Tarybos reglamentu (ES) 2016/794
                  13
               .

               3 straipsnis

               Tarybos pirmininkas paskiria asmenį, kuris įgaliojamas Europos Sąjungos vardu deponuoti Papildomo protokolo 10 straipsnyje numatytus patvirtinimo aktus ir taip išreikšti Europos Sąjungos sutikimą laikytis Papildomo protokolo.

               4 straipsnis

               Šis sprendimas įsigalioja jį priėmus
                  14
               .

               Priimta Briuselyje

                     Tarybos vardu

                     Pirmininkas

                     (1)
                  2015 m. rugsėjo 18 d. Tarybos sprendimas (ES) 2015/1913 dėl Europos Tarybos konvencijos dėl terorizmo prevencijos (CETS Nr. 196) pasirašymo Europos Sąjungos vardu (OL L 280, 2015 10 24, p. 22) ir 2015 m. rugsėjo 18 d. Tarybos sprendimas (ES) 2015/1914 dėl Europos Tarybos konvencijos dėl terorizmo prevencijos (CETS Nr. 196) papildomo protokolo pasirašymo Europos Sąjungos vardu (OL L 280, 2015 10 24, p. 24).

                     (2)
                  Žr. Papildomo protokolo 10 straipsnį.

                     (3)
                  Europos Tarybos sutarčių biuras,
                  Konvenciją Nr. 217 pasirašiusių ir ratifikavusių šalių lentelė
                  , 2017 m. rugpjūčio 29 d. duomenys.

                     (4)
                  Byla 22/70, Komisija / Taryba [1971], Rink. p. 263, ir 2017 m. vasario 14 d. Nuomonė 3/15 (Marakešo sutartis).

                     (5)
                  Direktyva (ES) 2017/541 dėl kovos su terorizmu, pakeičianti Tarybos pamatinį sprendimą 2002/475/TVR ir iš dalies keičianti Tarybos sprendimą 2005/671/TVR (OL L 88, 2017 3 31, p. 6).

                     (6)
                  OL L 253, 2005 9 29, p. 22.

                     (7)
                  OL L 386, 2006 12 29, p. 89.

                     (8)
                  OL L 210, 2008 6 6, p. 1.

                     (9)
                  2016 m. gegužės 11 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentas (ES) 2016/794 dėl Europos Sąjungos teisėsaugos bendradarbiavimo agentūros (Europolo), kuriuo pakeičiami ir panaikinami Tarybos sprendimai 2009/371/TVR, 2009/934/TVR, 2009/935/TVR, 2009/936/TVR ir 2009/968/TVR (OL L 135, 2016 5 24, p. 53).

                     (10)
                  Byla C-377/12, Komisija / Taryba, 34 punktas.

                     (11)
                  2015 m. rugsėjo 18 d. Tarybos sprendimas (ES) 2015/1914 (OL L 280, 2015 10 24, p. 22).

                     (12)
                  2002 m. birželio 13 d. Tarybos pamatinis sprendimas 2002/475/TVR dėl kovos su terorizmu (OL L 164, 2002 6 22, p. 3).

                     (13)
                  2016 m. gegužės 11 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentas (ES) 2016/794 dėl Europos Sąjungos teisėsaugos bendradarbiavimo agentūros (Europolo), kuriuo pakeičiami ir panaikinami Tarybos sprendimai 2009/371/TVR, 2009/934/TVR, 2009/935/TVR, 2009/936/TVR ir 2009/968/TVR (OL L 135, 2016 5 24, p. 53).

                     (14)
                  Papildomo protokolo įsigaliojimo Europos Sąjungoje datą Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje paskelbs Tarybos Generalinis sekretoriatas.

    ---documentbreak---

               EUROPOS KOMISIJA
            Briuselis, 2017 10 18
            COM(2017) 607 final
            PRIEDAS
            prie
            Pasiūlymo dėl Tarybos sprendimo
            dėl Europos Tarybos konvencijos dėl terorizmo prevencijos papildomo protokolo (CETS Nr. 217) sudarymo Europos Sąjungos vardu

               PRIEDAS

               prie

               Pasiūlymo dėl Tarybos sprendimo

               dėl Europos Tarybos konvencijos dėl terorizmo prevencijos papildomo protokolo (CETS Nr. 217) sudarymo Europos Sąjungos vardu

               28-asis plenarinis posėdis

               Strasbūras (Prancūzija), 2015 m. balandžio 8–10 d.

               Europos Tarybos valstybės narės ir kitos Europos Tarybos konvencijos dėl terorizmo prevencijos (CETS Nr. 196) šalys, pasirašiusios šį Protokolą,

               manydamos, kad Europos Tarybos tikslas – siekti didesnės savo narių vienybės;

               trokšdamos dar labiau stiprinti visų formų terorizmo prevencijos ir kovos su juo tiek Europoje, tiek pasauliniu mastu pastangas ir kartu laikytis žmogaus teisių ir teisinės valstybės principų;

               atsižvelgdamos į žmogaus teises ir pagrindines laisves, įtvirtintas visų pirma Žmogaus teisių ir pagrindinių laisvių apsaugos konvencijoje (ETS Nr. 5) bei jos protokoluose ir Tarptautiniame pilietinių ir politinių teisių pakte;

               reikšdamos didelį susirūpinimą dėl grėsmės, kurią kelia į užsienį vykstantys asmenys, siekiantys kitos valstybės teritorijoje vykdyti teroristinius nusikaltimus, prisidėti prie jų vykdymo arba dalyvauti juos vykdant, arba rengti teroristų mokymus ar juose dalyvauti;

               atsižvelgdamos į 2014 m. rugsėjo 24 d. Jungtinių Tautų Saugumo Tarybos 7272-ame posėdyje priimtą 2178 (2014) rezoliuciją, ypač į jos 4–6 punktus;

               manydamos, kad reikia tam tikrais aspektais papildyti Europos Tarybos konvenciją dėl terorizmo prevencijos,

               susitarė:

               1 straipsnis. Tikslas

               Šio Protokolo tikslas – papildyti Europos Tarybos konvencijos dėl terorizmo prevencijos, pateiktos pasirašyti 2005 m. gegužės 16 d. Varšuvoje, (toliau – Konvencija) nuostatas, susijusias su šio Protokolo 2–6 straipsniuose aprašytų veikų kriminalizavimu, ir taip sustiprinti Šalių pastangas užkirsti kelią terorizmui ir jo neigiamam poveikiui, daromam galimybei naudotis visomis žmogaus teisėmis, visų pirma teise į gyvybę, ir imtis tiek nacionalinių, tiek tarptautinio bendradarbiavimo priemonių, deramai atsižvelgiant į Šalių sudarytas galiojančias daugiašales ar dvišales sutartis arba susitarimus.

               2 straipsnis. Dalyvavimas teroristiniame susivienijime ar grupuotėje

               1.Šiame Protokole „dalyvavimas teroristiniame susivienijime ar grupuotėje“ – dalyvavimas susivienijimo ar grupuotės veikloje siekiant įvykdyti vieną ar daugiau teroristinių nusikaltimų arba prisidėti prie susivienijimo ar grupuotės vykdomų tokių nusikaltimų.

               2.Kiekviena Šalis patvirtina tokias priemones, kokių gali prireikti, kad dalyvavimas teroristiniame susivienijime ar grupuotėje, apibrėžtas 1 dalyje, kai tai daroma neteisėtai ir tyčia, pagal jos nacionalinę teisę būtų laikomas nusikaltimu.

               3 straipsnis. Dalyvavimas teroristų mokymuose

               1.Šiame Protokole „dalyvavimas teroristų mokymuose“ – kito asmens nurodymų, įskaitant žinias ar praktinius įgūdžius, kaip pasigaminti ar naudoti sprogmenis, šaunamuosius ginklus ar kitokius ginklus arba kenksmingąsias ar pavojingąsias medžiagas, vykdymas, ar kitokių specifinių metodų ar būdų mokymasis, siekiant įvykdyti teroristinį nusikaltimą arba prisidėti prie jo vykdymo.

               2.Kiekviena Šalis patvirtina tokias priemones, kokių gali prireikti, kad dalyvavimas teroristų mokymuose, apibrėžtas 1 dalyje, kai tai daroma neteisėtai ir tyčia, pagal jos nacionalinę teisę būtų laikomas nusikaltimu.

               4 straipsnis. Vykimas į užsienį terorizmo tikslais

               1.Šiame Protokole „vykimas į užsienį terorizmo tikslais“ – vykimas į valstybę, kuri nėra vykstančio asmens pilietybės ar gyvenamosios vietos valstybė, siekiant įvykdyti teroristinį nusikaltimą, prie jo prisidėti arba dalyvauti jį vykdant, arba rengti teroristų mokymus ar juose dalyvauti.

               2.Kiekviena Šalis patvirtina tokias priemones, kokių gali prireikti, kad iš jos teritorijos arba jos piliečių vykimas į užsienį terorizmo tikslais, apibrėžtas 1 dalyje, kai tai daroma neteisėtai ir tyčia, pagal nacionalinę teisę būtų laikomos nusikaltimu. Tai darydamos Šalys gali nustatyti sąlygas, kurių reikalauja jų konstituciniai principai ir kurios tuos principus atitinka.

               3.Kiekviena Šalis taip pat patvirtina tokias priemones, kokių gali prireikti, kad pagal nacionalinę teisę mėginimas padaryti šiame straipsnyje nurodytus nusikaltimus būtų laikomas nusikaltimu.

               5 straipsnis. Vykimo į užsienį terorizmo tikslais finansavimas

               1.Šiame Protokole „vykimo į užsienį terorizmo tikslais finansavimas“ – bet koks tiesioginis ar netiesioginis teikimas ar rinkimas lėšų, kuriomis visiškai arba iš dalies finansuojamas bet kokio asmens vykimas į užsienį terorizmo tikslais, apibrėžtas šio Protokolo 4 straipsnio 1 dalyje, žinant, kad šios lėšos visiškai arba iš dalies skiriamos šiam tikslui.

               2.Kiekviena Šalis patvirtina tokias priemones, kokių gali prireikti, kad vykimo į užsienį terorizmo tikslais finansavimas, apibrėžtas 1 dalyje, kai tai daroma neteisėtai ir tyčia, pagal nacionalinę teisę būtų laikomas nusikaltimu.

               6 straipsnis. Vykimo į užsienį terorizmo tikslais organizavimas ar kitoks palengvinimas

               1.Šiame Protokole „vykimo į užsienį terorizmo tikslais organizavimas ar kitoks palengvinimas“ yra bet koks organizavimo ar palengvinimo veiksmas, kuriuo bet kuriam asmeniui sudaromos sąlygos vykti į užsienį terorizmo tikslais, kaip apibrėžta šio Protokolo 4 straipsnio 1 dalyje, žinant, kad tokia pagalba teikiama terorizmo tikslais.

               2.Kiekviena Šalis patvirtina tokias priemones, kokių gali prireikti, kad vykimo į užsienį terorizmo tikslais organizavimas ar kitoks palengvinimas, apibrėžtas 1 dalyje, kai tai daroma neteisėtai ir tyčia, pagal nacionalinę teisę būtų laikomas nusikaltimu.

               7 straipsnis. Keitimasis informacija

               1.Šalys, nepažeisdamos Konvencijos 3 straipsnio 2 dalies a punkto nuostatų ir laikydamosi nacionalinės teisės ir galiojančių tarptautinių įsipareigojimų, imasi tokių priemonių, kokių gali prireikti, kad būtų sudarytos tinkamos sąlygos Šalims laiku keistis visa turima svarbia informacija apie asmenis, vykstančius į užsienį terorizmo tikslais, kaip apibrėžta 4 straipsnyje. Tuo tikslu kiekviena Šalis paskiria kontaktinį punktą, veikiantį visą parą be išeiginių.

               2.Šalis pagal 1 dalį gali nuspręsti paskirti jau esamą kontaktinį punktą.

               3.Vienos Šalies kontaktinis punktas turi būti pajėgus skubos tvarka palaikyti ryšius su kitos Šalies kontaktiniu punktu.

               8 straipsnis. Sąlygos ir apsaugos priemonės

               1.Šalys užtikrina, kad šio Protokolo įgyvendinimas, įskaitant kriminalizavimo nustatymą, įgyvendinimą ir taikymą pagal 2–6 straipsnius, būtų atliekami laikantis žmogaus teisių apsaugos įsipareigojimų, visų pirma teisės į judėjimo laisvę, saviraiškos laisvę, asociacijų laisvę ir religijos laisvę, nustatytų, jei taikytina tai Šaliai, Žmogaus teisių ir pagrindinių laisvių apsaugos konvencijoje ir Tarptautiniame pilietinių ir politinių teisių pakte, taip pat kitų įsipareigojimų pagal tarptautinę teisę.

               2.Be to, kriminalizavimui nustatyti, įgyvendinti ir taikyti pagal šio Protokolo 2–6 straipsnius turėtų būti taikomas proporcingumo principas, atsižvelgiant į siekiamų tikslų teisėtumą ir svarbą demokratinėje visuomenėje, taip pat turėtų būti draudžiama visų formų savivalė arba diskriminacinis ar rasistinis požiūris.

               9 straipsnis. Protokolo ir konvencijos santykis

               Protokole vartojami žodžiai ir sąvokos aiškinami taip kaip Konvencijoje. Visos Konvencijos nuostatos, išskyrus 9 straipsnį, atitinkamai taikomos Konvencijos šalims.

               10 straipsnis. Pasirašymas ir įsigaliojimas

               1.Protokolas teikiamas pasirašyti Konvenciją pasirašiusioms šalims. Jis ratifikuojamas, priimamas arba patvirtinamas. Pasirašančioji šalis gali šį Protokolą ratifikuoti, priimti arba patvirtinti tik jeigu ji yra anksčiau ratifikavusi, priėmusi arba patvirtinusi Konvenciją arba jeigu drauge ratifikuoja, priima arba patvirtina ir Konvenciją, ir Protokolą. Ratifikavimo, priėmimo arba patvirtinimo dokumentai deponuojami Europos Tarybos generaliniam sekretoriui.

               2.Protokolas įsigalioja pirmą kito mėnesio dieną praėjus trims mėnesiams po to, kai šešios Šalys, iš jų – ne mažiau kaip 4 Europos Tarybos valstybės narės, deponuoja ratifikavimo, priėmimo arba patvirtinimo dokumentus.

               3.Kiekvienai šį Protokolą pasirašančiai Šaliai, vėliau deponuojančiai ratifikavimo, priėmimo arba patvirtinimo dokumentus, šis Protokolas įsigalioja pirmą kito mėnesio dieną praėjus trims mėnesiams nuo tos dienos, kurią deponuojamas ratifikavimo, priėmimo arba patvirtinimo dokumentas.

               11 straipsnis. Prisijungimas prie Protokolo

               1.Įsigaliojus šiam Protokolui, kiekviena prie Konvencijos prisijungusi valstybė taip pat gali prisijungti prie šio Protokolo, arba tuo pačiu metu prisijungti ir prie Konvencijos, ir prie Protokolo.

               2.Kiekvienoje pagal pirmiau nurodytą 1 dalį prisijungiančioje valstybėje Protokolas įsigalioja pirmąją kito mėnesio dieną praėjus trims mėnesiams nuo tos dienos, kurią prisijungimo dokumentai deponuojami Europos Tarybos generaliniam sekretoriui.

               12 straipsnis. Teritorinis taikymas

               1.Bet kuri valstybė arba Europos Sąjunga gali, pasirašydama arba deponuodama ratifikavimo, priėmimo, patvirtinimo arba prisijungimo dokumentus, nurodyti teritoriją ar teritorijas, kurioms bus taikomas šis Protokolas.

               2.Bet kuri Šalis bet kada vėliau Europos Tarybos generaliniam sekretoriui adresuotu pareiškimu gali išplėsti Protokolo taikymą bet kuriai kitai pareiškime nurodytai teritorijai. Tokioje teritorijoje Protokolas įsigalioja pirmą kito mėnesio dieną, praėjus trims mėnesiams nuo tos dienos, kurią Generalinis sekretorius gauna tokį pareiškimą.

               3.Pagal abi pirmesnes šio straipsnio dalis pateikti pareiškimai, kuriuose nurodoma teritorija, gali būti atšaukti pranešimu Europos Tarybos generaliniam sekretoriui. Atšaukimas įsigalioja pirmąją kito mėnesio dieną, praėjus trims mėnesiams nuo tos dienos, kurią Generalinis sekretorius gauna tokį pranešimą.

               13 straipsnis. Denonsavimas

               1.Bet kuri Šalis Europos Tarybos generaliniam sekretoriui adresuotu pranešimu bet kuriuo metu gali denonsuoti šį Protokolą.

               2.Toks denonsavimas įsigalioja pirmą kito mėnesio dieną, praėjus trims mėnesiams nuo dienos, kurią Europos Tarybos generalinis sekretorius gauna tokį pranešimą.

               3.Konvencijos denonsavimas savaime reiškia šio Protokolo denonsavimą.

               14 straipsnis. Pranešimai

               Europos Tarybos generalinis sekretorius praneša Europos Tarybos ir Europos Sąjungos valstybėms narėms, joms nepriklausančioms valstybėms, dalyvavusioms rengiant šį Protokolą, ir visoms prie šio Protokolo prisijungusioms ar pakviestoms prisijungti valstybėms apie:

               a.
                     kiekvieną pasirašymą;

               b.
                     kiekvieno ratifikavimo, priėmimo, patvirtinimo arba prisijungimo dokumento deponavimą;

               c.
                     visas šio Protokolo įsigaliojimo pagal jo 10 ir 11 straipsnius datas;

               d.
                     bet kokį kitą veiksmą, pareiškimą, pranešimą ar informaciją, susijusią su šiuo Protokolu.

               Tai patvirtindami, toliau nurodyti tinkamai įgalioti asmenys pasirašė šį Protokolą.

               Priimta [vieta] 2015 m. ... ... anglų ir prancūzų kalbomis (tekstas autentiškas abiem kalbomis) vienu egzemplioriumi, kuris deponuojamas Europos Tarybos archyvuose. Europos Tarybos generalinis sekretorius patvirtintas Protokolo kopijas nusiunčia kiekvienai Europos Tarybos valstybei narei, Europos Sąjungai, valstybėms, dalyvavusioms rengiant šį Protokolą, kurios nėra narės, ir visoms prie šio Protokolo prisijungti pakviestoms valstybėms.


				|

		52014PC0161

			Pasiūlymas TARYBOS SPRENDIMAS on the position to be adopted on behalf of the European Union at the 103rd session of the International Labour Conference concerning amendments to the Code of the Maritime Labour Convention /* COM/2014/0161 final - 2014/0088 (NLE) */

			   	AIŠKINAMASIS MEMORANDUMAS
1.           PASIŪLYMO
APLINKYBĖS
Šiuo pasiūlymu siekiama nustatyti
Sąjungos poziciją dėl 2006 m. Konvencijos dėl darbo
jūrų laivyboje kodekso pakeitimų, susijusių su laivų
savininkų atsakomybe, būtent su a) kompensacija mirties arba asmens
sužalojimo atveju ir b) likimo valiai paliktais jūrininkais.
Tarptautinės darbo organizacijos (TDO)
2006 m. Konvencijos dėl darbo jūrų laivyboje kodekso (toliau –
Darbo jūroje konvencija, Konvencija arba DJK) pakeitimai įtraukti
į pirmojo specialaus trišalio komiteto (toliau – Komitetas) posėdžio
darbotvarkę.
DJK nustatyti būtiniausi visų
jūrininkų, dirbančių su ratifikavusių šalių
vėliava plaukiojančiuose laivuose, darbo ir gyvenimo sąlygų
standartai[1].
Komitete svarstytini pakeitimai yra susiję su DJK kodeksu, kuris
susijęs su tuo, kaip DJK straipsniai ir taisyklės yra
įgyvendinami ir kuriuose nustatyti abu standartai ir gairės[2].
1.1.        Konvencijos dėl darbo
jūrų laivyboje kodekso pakeitimų svarstymas ir galimas
priėmimas pirmajame Specialaus trišalio komiteto posėdyje 2014 m.
balandžio 7–11 d.
Komitetui patikėta svarstyti DJK kodekso
pakeitimų pasiūlymus pagal DJK XV straipsnį. TDO valdyba
įsteigė Komitetą per savo 318-ąją sesiją 2013 m.
birželio mėn. 319-ojoje sesijoje 2013 m. spalio mėn. ji
nusprendė sušaukti pirmąjį Komiteto posėdį Ženevoje
2014 m. balandžio 7–11 d. ir priėmė jo darbotvarkę, į
kurią įtrauktas „2006 m. Konvencijos dėl darbo jūrų
laivyboje kodekso pakeitimų svarstymas“.
Bendros TDO / TJO[3]
laikinosios ekspertų darbo grupės atsakomybės ir kompensavimo
klausimais posėdyje nustatyti du Kodekse keistini dalykai: laivų
savininkų atsakomybė dėl kompensacijos jūrininkų
mirties, asmens sužalojimo arba jūrininkų palikimo likimo valiai
atvejais. Posėdis buvo surengtas 2009 m.[4],
priėmus rezoliuciją, priimtą Tarptautinės darbo
konferencijos 94-ojoje (jūrų laivybos) sesijoje kartu su DJK[5]. Šiuos du klausimus
kaip skubiai svarstytinus pirmajame komiteto posėdyje taip pat
nustatė 2010 m. TDO valdybos įsteigtas parengiamasis komitetas.
Du DJK kodekso pakeitimų pasiūlymų
paketus bendrai pateikė laivų savininkų grupė ir
jūrininkų grupė Komitete 2013 m. spalio mėn. pagal DJK XV
straipsnio 2 dalį[6].
Pagal supaprastintą DJK kodekso keitimo
procedūrą, nurodytą DJK XV straipsnio 3 dalyje, TDO Generalinis
direktorius perdavė pakeitimų pasiūlymą visoms TDO
valstybėms narėms ir paragino jas pateikti savo pastabas ir
pasiūlymus 2013 m. spalio mėn.[7]
Be to, 2013 m. gruodžio mėn. pakeitimų pasiūlymai buvo pateikti
Europos Sąjungai[8].
2014 m. balandžio mėn. vyksiančiame Komiteto
posėdyje bus nagrinėjami šie du pakeitimų pasiūlymų
paketai. Kad Komitetas galėtų priimti tuos pakeitimus, būtina,
kad posėdyje dalyvautų pusė DJK ratifikavusių narių ir
kad pakeitimams pritartų dviejų trečdalių Komiteto
narių, turinčių pusę vyriausybių, laivų
savininkų ir jūrininkų balsų, dauguma.
1.2.        Galimas Konvencijos dėl
darbo jūrų laivyboje kodekso pakeitimų priėmimas 103-ojoje
Tarptautinės darbo konferencijos sesijoje 2014 m. gegužės
28 d. – birželio 12 d. ir jų įsigaliojimas
Komitetui priėmus DJK kodekso pakeitimus, jie
turi būti patvirtinti Tarptautinėje darbo konferencijoje dviem
trečdaliais dalyvaujančių delegatų galiojančių
balsų ir pateikti svarstyti DJK ratifikavusioms TDO narėms. Tikimasi,
kad ši užduotis bus patikėta 2014 m. gegužės 28 d. –
birželio 12 d. vyksiančiai 103-iajai Tarptautinės darbo
konferencijos sesijai.
Pagal šią procedūrą priimti
pakeitimai paprastai  įsigalioja per dvejus metus, nebent didelė
ratifikavusių narių[9]
dalis išreiškė nepritarimą tiems pakeitimams.
1.3.        Siūlomų Konvencijos
dėl darbo jūrų laivyboje kodekso pakeitimų, kurie bus
svarstomi Tarptautinės darbo organizacijos posėdžiuose 2014 m.,
turinys
Du DJK kodekso pakeitimų pasiūlymų,
kurie bus svarstomi TDO posėdžiuose 2014 m., rinkiniai yra
susiję su DJK kodekso standartais (A dalis) ir gairėmis (B dalis) ir
yra susiję su 2.5 taisykle dėl repatriacijos (2 antraštinė dalis
„Įdarbinimo sąlygos) ir 4.2 taisykle dėl laivų
savininkų atsakomybės (4 antraštinė dalis „Sveikatos apsauga,
sveikatos priežiūra, gerovė ir socialinė apsauga“)[10].
Pasiūlymas pakeisti 2.5 taisyklę
„Repatriacija“ (žr. priedą) yra susijęs su jūrininkų
palikimu likimo valiai. Apie palikimą likimo valiai kalbama, jei laivo
savininkas nepadengia jūrininko repatriacijos išlaidų arba jei jis
paliko jūrininką be būtino išlaikymo ir paramos arba kitaip
vienašališkai nutraukė savo ryšius su jūrininku, įskaitant
sutartimi numatyto darbo užmokesčio nemokėjimą mažiausiai du
mėnesius. Siūlomuose pakeitimuose numatomi sparčios ir
veiksmingos finansinių garantijų sistemos reikalavimai, kad su
narės vėliava plaukiojančiuose laivuose įdarbintiems,
pasamdytiems atlikti arba einantiems bet kokias pareigas jūrininkams
palikimo likimo valiai atveju būtų suteikiama pagalba. Pagal tą
sistemą padengiamos (iki keturių mėnesių) dėl
nesumokėtų atlyginimų ir kitų išmokų
susidarančios išlaidos, repatriacijos išlaidos, būtinos išlaikymo
išlaidos, įskaitant maistą, drabužius, nakvynę, būtiną
medicininę priežiūrą ir kitos pagrįstos dėl
jūrininko palikimo likimo valiai susidariusios išlaidos. Pagal šį
pasiūlymą visos narės toliau reikalauja, kad laivai,
plaukiojantys su jų vėliava, pateiktų finansinės garantijos
teikėjo išduotus finansinės garantijos patvirtinamuosius dokumentus. Siūlomose
gairėse nagrinėjama nedelsiant suteikiama parama tuo atveju, jei
reikia laiko patikrinti tam tikrų jūrininko prašymo aspektų
galiojimą ir finansinės garantijos įrodymo detales.
Pasiūlymas pakeisti 4.2 taisyklę „Laivo
savininko atsakomybė“ (žr. priedą) susijęs su kompensacija
mirties arba ilgalaikio nedarbo dėl nelaimingo atsitikimo darbe, ligos
arba kilusios grėsmės atveju. Pasiūlyme numatomi būtiniausi
finansinių garantijų sistemos, pagal kurią suteikiama
kompensacija dėl sutartinių reikalavimų, kurie apibrėžiami
kaip reikalavimai, susiję su liga, sužalojimu arba mirtimi jūrininkui
atliekant savo pareigas pagal jūrininkų darbo sutartį arba
susiję su įdarbinimu pagal tą sutartį, reikalavimai. Turi
būti nustatytos veiksmingos priemonės, kad būtų galima
gauti sutartinius reikalavimus, juos nagrinėti ir priimti nešališkus
sprendimus dėl kompensavimo taikant greitas ir skaidrias procedūras.
Tais atvejais, kai galutinę kompensaciją sunku įvertinti, turi
būti nedelsiant ir nedarant spaudimo sumokama trūkstama sutartyje
numatyta suma ir tarpinė išmoka. Be to, negali būti pažeidžiamos
kitos teisės; vis dėlto išmokos išskaitomos iš žalos atlyginimo
sumos. Pagal šį pasiūlymą visos narės toliau reikalauja,
kad laivai, plaukiojantys su jų vėliava, pateiktų finansinės
garantijos patvirtinamuosius dokumentus arba kad laivo savininkas praneštų
vėliavos valstybei ir jūrininkams apie garantijos nutraukimą.
Siūlomos gairės yra susijusios su finansinės garantijos
patvirtinamaisiais dokumentais ir jose pateikiami sutartinių reikalavimų
mokėjimo gavimo patvirtinimo ir atleidimo nuo atsakomybės formų
pavyzdžiai.
1.4.        Sąjungos teisė
Konvencijos dėl darbo jūrų laivyboje kodekso pakeitimuose, kurie
bus svarstomi Tarptautinės darbo organizacijos posėdžiuose 2014 m.
Siūlomi DJK kodekso pakeitimai yra
didžiąja dalimi susiję su kompetencijos sritimis, kurios sutartimis
priskiriamos Sąjungai. Be to, dauguma pakeitimų yra susiję su
Sąjungos teisės sritimis, kuriose padaryta reglamentavimo ES lygmeniu
pažanga. Be to, 2007 m. birželio 7 d. Tarybos sprendimu 2007/431/EB
valstybės narės įgaliojamos ratifikuoti DJK Sąjungos
interesų labui.
Siūlomi DJK pakeitimai daugiausia susiję
su Direktyvoje 2009/13/EB, įgyvendinančioje Europos bendrijos
laivų savininkų asociacijų (ECSA) ir Europos transporto
darbuotojų federacijos (ETF) sudarytą susitarimą dėl
2006 m. Konvencijos dėl darbo jūrų laivyboje ir iš dalies
keičiančioje Direktyvą 1999/63/EB, nagrinėtais klausimais.
Šia direktyva į ES teisės aktus įtraukiamos tam tikros DJK nuostatos,
atitinkamose srityse būtiniausius sektoriaus Europos socialinių
partnerių sutarties reikalavimus nustatant remiantis Sutarties nuostatomis
socialinės politikos srityje[11].
Nors šis klausimas nebuvo nagrinėtas
Direktyvoje 2009/13/EB, jūrininkų „palikimas likimo valiai“ vis
dėlto nagrinėjamas A 2.5 standarte, nurodant: „Kiekviena
valstybė narė užtikrina, kad su jos vėliava
plaukiojančiuose laivuose dirbantys jūrininkai turėtų
teisę būti repatrijuoti (...), kai jūrininkai nebegali vykdyti
pareigų pagal savo darbo sutartį arba nėra garantijos, kad
ypatingomis aplinkybėmis jie galės tas pareigas vykdyti“.
Panašiai kaip dėl laivų savininkų atsakomybės, A 4.2
standarte nurodoma: „Kiekviena valstybė narė priima įstatymus ir
kitus teisės aktus, reikalaujančius, kad su jos vėliava
plaukiojančių laivų savininkai būtų atsakingi už
visų laivuose dirbančių jūrininkų sveikatos
apsaugą ir sveikatos priežiūrą pagal tokius minimaliausius
standartus: (...) laivų savininkai suteikia finansinį kompensacijos
jūrininko mirties arba ilgalaikio neįgalumo dėl profesinio
sužeidimo, ligos ar pavojaus garantą, kaip nustatyta nacionalinėje
teisėje, jūrininkų darbo sutartyse arba kolektyvinėje
sutartyje“. Abiem atvejais dėl DJK pakeitimų būtų
pradėti taikyti specialūs finansinių garantijų sistemos ir
patvirtinamųjų dokumentų  rengimo šiose srityse reikalavimai.
Taip pat reikia pabrėžti, kad galutinėse
Europos bendrijos laivų savininkų asociacijų (ECSA) ir Europos
transporto darbuotojų federacijos (ETF) sudaryto susitarimo dėl
Konvencijos dėl darbo jūrų laivyboje, įgyvendinamo
Direktyva 2009/13/EB, nuostatose teigiama, kad pakeitus kurią nors DJK
nuostatą ir vienai iš Susitarimo šalių paprašius atliekama šio
Susitarimo taikymo peržiūra.

Siūlomų DJK pakeitimų vykdymas
susijęs su transporto sritimi[12]:
Uosto valstybės kontrolės direktyva 2009/16/EB, iš dalies pakeista
2013 m. rugpjūčio 12 d. Direktyva 2013/38/ES, kad DJK būtų
įtraukta kartu su kitomis konvencijomis, kaip antai SOLAS[13], MARPOL[14] ir STCW[15] konvencijos, taip pat
2013 m. lapkričio 20 d. Vėliavos valstybės direktyva 2013/54/ES,
kuria įgyvendinamas Direktyvos 2009/13/EB priedas. Direktyva 2009/16/EB
taikoma visiems į ES teritoriją įplaukiantiems laivams,
nepriklausomai nuo jūrininkų pilietybės, o Direktyva 2013/54/ES
siekiama užtikrinti, kad valstybės narės vykdytų savo
vėliavos valstybės įsipareigojimus, atsižvelgdamos į
Direktyvą 2009/13/EB ir į jos priedą ir ji taikoma visiems
jūrininkams, dirbantiems su ES vėliava plaukiojančiuose
laivuose. Patvirtinamųjų dokumentų
pateikimas, įtrauktas į pakeitimų pasiūlymus, visų
pirma yra numatytas Direktyvoje 2009/16/EB su pakeitimais.
Siūlomi pakeitimai taip pat yra susiję
su socialinės politikos sritimi[16],
kurioje būtiniausi reikalavimai visų pirma yra nustatyti dėl
darbuotojų sveikatos ir saugos Direktyva 89/391/EEB dėl
priemonių darbuotojų saugai ir sveikatos apsaugai darbe gerinti
nustatymo.
Be to, numatyti pakeitimai yra susiję su
socialinės apsaugos, nagrinėtos Reglamente (EB) Nr. 883/2004
ir Įgyvendinimo reglamente (EB)
Nr. 987/2009, kiek tai susiję su ES piliečiais, Reglamente (ES) Nr. 1231/2010,[17]kiek tai susiję su
trečiųjų šalių piliečiais, teisėtai
gyvenančiais ES, kurių padėtis susijusi su keliomis
valstybėmis narėmis, taip pat jų šeimų nariais ir
maitintojo netekusiais asmenimis, koordinavimu. Tos taisyklės buvo
priimtos darbuotojų laisvo judėjimo ir imigravimo srityse[18].
Siūlomi pakeitimai gali būti susiję
su ES teisės aktais teisminio bendradarbiavimo civilinėse bylose
srityse, ypač su Reglamentu (ES) Nr. 1215/2012 dėl jurisdikcijos ir
teismo sprendimų civilinėse ir komercinėse bylose pripažinimo ir
vykdymo[19].
2.           KONSULTACIJŲ SU
SUINTERESUOTOSIOMIS ŠALIMIS IR POVEIKIO VERTINIMO REZULTATAI
Netaikoma.
3.           TEISINIAI PASIŪLYMO
ASPEKTAI
Tikėtina, kad 103-iojoje
Tarptautinės darbo konferencijos sesijoje minėti Konvencijos dėl
darbo jūrų laivyboje kodekso pakeitimai bus patvirtinti. Pagal DJK XV
straipsnį, tokie pakeitimai įsigalios visoms šalims, oficialiai
neišreiškusioms savo nesutikimo per laikotarpį, kuris paprastai yra dveji
metai[20],
praėjus šešiems mėnesiams po minėto laikotarpio pabaigos, nebent
jei daugiau nei 40 proc. šalių, kurios tuo pat metu atstovauja ne
mažiau nei 40 proc. šalių bendrosios talpos, pareiškė
nesutinkančios su Tarptautinėje darbo konferencijoje patvirtintais
pakeitimais.
Tai reiškia, kad numatomi Konvencijos dėl
darbo jūrų laivyboje kodekso pakeitimai yra tarptautiniu susitarimu
įsteigto organo teisinį poveikį turintis aktas.
TDO narės yra tik valstybės ir tik
jos Tarptautinėje darbo konferencijoje, į kurią Sąjunga yra
kviečiama kaip stebėtoja, gali balsuoti dėl DJK kodekso
pakeitimų patvirtinimo.
Atsižvelgiant į tai, pagal SESV sutarties
218 straipsnio 9 dalį yra būtina, kad Taryba priimtų
sprendimą, kuriuo nustatoma Sąjungos vardu priimama pozicija, tuo pat
metu leidžiant valstybėms narėms drauge veikti remiant Sąjungos
interesus.
Siūloma pritarti numatytiems DJK kodekso
pakeitimams.
Iš tiesų, šiuo etapu, remiantis Komitetui
laivų savininkų grupės ir jūrininkų grupės
bendrai pateiktu pasiūlymu, atrodo, kad nėra siūlomų
pakeitimų bendrųjų principų ir Sąjungos teisės
aktų prieštaravimo, o
siūlomi pakeitimai ir Sąjungos acquis yra suderinami.
Visų pirma, nėra siūlomų DJK kodekso
pakeitimų ir būtiniausių reikalavimų pagal Sąjungos  acquis
socialinėje srityje neatitikimo. Tai reiškia, kad Sąjungos
priemonės gali būti griežtesnės nei TDO standartai ir
atvirkščiai[21],
kaip išplaukia iš TDO konstitucijos 19 straipsnio 8 dalies, kur nustatyta, kad
TDO konvencijoms, kaip antai DJK, taikomi būtiniausi standartai. Taip pat
nėra siūlomų DJK kodekso pakeitimų ir Sąjungos acquis
neatitikimo dėl socialinės apsaugos koordinavimo arba dėl
Sąjungos acquis transporto srityje.
Remiantis turima patirtimi galima
tikėtis, kad numatytų DJK kodekso pakeitimų tekstas nebus iš
esmės pakeistas palyginti su laivų savininkų grupės ir
jūrininkų grupės suderintu projektu ir Tarptautinėje darbo
konferencijoje patvirtintu tekstu. Nepaisant to, siekiant sudaryti
valstybėms narėms sąlygas veiksmingai ir efektyviai bendrai
veikti TDO institucijose Sąjungos interesų labui, reikia sudaryti
valstybėms narėms sąlygas sutarti dėl kodekso
neesminių pakeitimų teksto palyginti su tekstu, kurį suderino
laivų savininkų grupė ir jūrininkų grupė.
2014/0088 (NLE)
Pasiūlymas
TARYBOS SPRENDIMAS
dėl pozicijos, kurios Europos
Sąjungos vardu turi būti laikomasi 103-iojoje Tarptautinės darbo
konferencijos sesijoje dėl Konvencijos dėl darbo jūrų
laivyboje kodekso pakeitimų
EUROPOS SĄJUNGOS TARYBA,
atsižvelgdama į Sutartį dėl
Europos Sąjungos veikimo, ypač į jos 153 straipsnio 9 dalį,
atsižvelgdama į Europos Komisijos
pasiūlymą,
kadangi:
(1)       Tarptautinės darbo
organizacijos (TDO) 2006 m. Konvencijoje dėl darbo jūrų
laivyboje (toliau – Konvencija) nustatyti būtiniausi visų
jūrininkų, dirbančių su ratifikavusių šalių
vėliava plaukiojančiuose laivuose, darbo ir gyvenimo sąlygų
standartai;
(2)       Konvencijos kodekso pakeitimo
pasiūlymai yra įtraukti į pirmo Specialaus trišalio komiteto,
įsteigto pagal Konvenciją (toliau – Komitetas), posėdžio,
vyksiančio 2014 m. balandžio 7–11 d., darbotvarkę ir gali
būti, kad jie bus priimti. Priimtus pakeitimus reikia pateikti patvirtinti
103-iojoje Tarptautinės darbo konferencijos sesijoje, vyksiančioje
2014 m. gegužės 28 d. – birželio 12 d.;
(3)       pakeitimų
pasiūlymai yra susiję su laivų savininkų atsakomybe
dėl kompensacijos jūrininkų mirties, asmens sužeidimo arba
jūrininkų palikimo likimo valiai atvejais. Juos kartu pateikė
laivų savininkų grupė ir jūrininkų grupė 2013 m.
spalio mėn. Komiteto posėdyje pagal Konvencijos XV straipsnio 2
dalį (toliau – pakeitimų projektas);
(4)       Konvencijos taisyklės ir
pakeitimų projektas yra didžiąja dalimi susiję su kompetencijos
sritimis, kurios sutartimis priskiriamos Sąjungai. Be to, pakeitimų
projektas turės įtakos acquis socialinės politikos[22], transporto ir
socialinės apsaugos koordinavimo[23]
srityse. Visų pirma, daugumai Konvencijos nuostatų buvo taikoma
Direktyva 2009/13/EB, įgyvendinanti Europos bendrijos laivų
savininkų asociacijų (ECSA) ir Europos transporto darbuotojų
federacijos (ETF) sudarytą susitarimą dėl 2006 m.
Konvencijos dėl darbo jūrų laivyboje ir iš dalies keičianti
Direktyvą 1999/63/EB. Konvencijos įgyvendinimas Sąjungoje toliau
užtikrinamas 2009 m. balandžio 23 d. Direktyva 2009/16/EB dėl uosto
valstybės kontrolės, iš dalies pakeista 2013 m.
rugpjūčio 12 d. Direktyva 2013/38/ES, ir 2013 m.
lapkričio 20 d. Vėliavos valstybės direktyva 2013/54/ES,
kuria vykdomas 2009 m. vasario 16 d. Direktyvos 2009/13/ES priedas;
(5)       pagal Konvencijos XV
straipsnį, Tarptautinėje darbo konferencijoje patvirtinti Kodekso
pakeitimai įsigalios visoms šalims, oficialiai neišreiškusioms savo
nesutikimo per laikotarpį, kuris paprastai yra dveji metai, praėjus
šešiems mėnesiams po minėto laikotarpio pabaigos, nebent jei daugiau
nei 40 proc. šalių, kurios tuo pat metu atstovauja ne mažiau nei
40 proc. šalių bendrosios talpos, pareiškė nesutinkančios
su tais pakeitimais. Tai reiškia, kad numatomi Konvencijos dėl darbo
jūrų laivyboje kodekso pakeitimai bus tarptautiniu susitarimu
įsteigto organo teisinį poveikį turintis aktas;
(6)       atsižvelgiant į tai,
pagal SESV sutarties 218 straipsnio 9 dalį yra būtina, kad Taryba
priimtų sprendimą, kuriuo nustatoma Sąjungos vardu priimama
pozicija, tuo pat metu leidžiant valstybėms narėms, kurios nėra
TDO narės, bendrai veikti  Sąjungos interesų labui[24];
(7)       atsižvelgiant į tai, kad
šiuo etapu pakeitimų projektui dar pritarė ne visos suinteresuotosios
šalys ir kad vis dar galimi tam tikri pakeitimai iki juos patvirtinant
Tarptautinėje darbo konferencijoje, būtina numatyti, kad
valstybės narės, bendrai veikiančios Sąjungos interesų
labui, galėtų pritarti pakeitimų su neesminiais pakeitimais
tekstui palyginti su tekstu, kurį tarpusavyje suderino laivų
savininkų ir jūrininkų grupės;

PRIĖMĖ ŠĮ
SPRENDIMĄ:
1 straipsnis
1.           Sąjungos pozicija
103-iojoje Tarptautinėje darbo konferencijoje yra pritarti numatytiems
Konvencijos kodekso pakeitimams, kuriuos Komitetui bendrai pateikė
laivų savininkų ir jūrininkų grupės (toliau – pakeitimų
projektas). Pakeitimų projekto tekstas pridedamas prie šio sprendimo.
2.           Sąjungos pozicijos, kaip
nustatyta 1 pastraipoje, laikosi valstybės narės, bendrai
veikiančios Sąjungos interesų labui, tvirtinant Konvencijos
kodekso pakeitimus 103-iojoje Tarptautinės darbo konferencijos sesijoje.
3.           Valstybės narės,
bendrai veikiančios Sąjungos interesų labui, gali be tolesnio
Tarybos sprendimo pritarti neesminiams TDO organų šios pozicijos
pakeitimams.
2 straipsnis
Šis sprendimas
skirtas valstybėms narėms.
Priimta Briuselyje
                                                                       Tarybos
vardu
                                                                       Pirmininkas
[1]               http://www.ilo.org/global/standards/maritime-labour-convention/lang--en/index.htm.
[2]               DJK sudaro trys pagrindinės dalys: straipsniuose
išdėstyti  bendrieji principai ir įsipareigojimai. Po straipsnių
seka taisyklės ir kodeksas, kuriuose nagrinėjamos Konvencijoje
nustatytos  jūrininkų darbo ir gyvenimo sąlygos,  ir
reikalavimų patikrinimas ir atitiktis. Taisykles, kurios yra surašytos
labai bendrai, papildo išsamesnis kodeksas. Kodeksą sudaro dvi dalys: A
dalyje – standartai, B dalyje – gairės. DJK ratifikavusios šalys privalo
priimti nacionalinius teisės aktus arba imtis kitų priemonių,
kad būtų užtikrintas taisyklėse nustatytų principų ir
teisių įgyvendinimas Kodekso A dalies standartuose nustatytu (arba iš
esmės lygiaverčiu) būdu. Konvenciją ratifikavusios šalys,
priimdamos sprendimus dėl savo teisės aktų ar kitų
įgyvendinimo taisyklių detalių, privalo atsižvelgti į
Kodekso B dalyje nustatytas gaires.
[3]               Tarptautinė jūrų organizacija.
[4]               ILO–IMO–WGPS/9/2009/10, galutinė ataskaita,
bendra TJO/TDO laikinoji ekspertų darbo grupė atsakomybės ir
kompensavimo klausimais reikalavimų jūrininkų mirties, asmens
sužalojimo ir palikimo likimo valiai atveju, devintoji sesija.
[5]               Rezoliucija dėl bendros TJO/TDO laikinosios
ekspertų darbo grupės atsakomybės ir kompensavimo klausimais
reikalavimų jūrininkų mirties, asmens sužalojimo ir palikimo
likimo valiai atveju, Provisional Record Nr. 3-1(Rev.), 94-oji sesija
jūrų laivyba), Ženeva, 2006 m., p. 3-1/16. Žr.: http://www.ilo.org/global/standards/maritime-labour-convention/WCMS_088130/lang--en/index.htm.
[6]               http://www.ilo.org/wcmsp5/groups/public/---ed_norm/---normes/documents/genericdocument/wcms_229695.pdf, see the Annex to the recommended Decision.
[7]               http://www.ilo.org/wcmsp5/groups/public/---ed_norm/---normes/documents/genericdocument/wcms_229694.pdf.
[8]               Kvietime dalyvauti komiteto posėdyje buvo pateikta
nuoroda į 2013 m. lapkričio mėn. atnaujintą
tinklalapį http://www.ilo.org/global/standards/maritime-labour-convention/WCMS_228789/lang--en/index.htm.
[9]               40 proc. DJK ratifikavusių narių, kurios
sudaro 40 proc. DJK ratifikavusių narių laivų bendrosios talpos.
[10]             http://www.ilo.org/wcmsp5/groups/public/---ed_norm/---normes/documents/genericdocument/wcms_229695.pdf.

[11]             SESV 153 ir 155 str.
[12]             SESV 100 str.
[13]             Tarptautinė konvencija dėl žmogaus gyvybės
apsaugos jūroje.
[14]             Tarptautinė konvencija dėl teršimo iš laivų
prevencijos.
[15]             Tarptautinė konvencija dėl jūrininkų
rengimo, atestavimo ir budėjimo normatyvų.
[16]             SESV 153 ir 155 str.
[17]             Arba Reglamentas (EB) Nr. 859/2003 Danijos ar Jungtinės Karalystės atvejais.
[18]             SESV 48 straipsnis, SESV 79 straipsnio 2b dalis.
[19]             SESV 67 straipsnio 4 dalis ir 81 straipsnio 2 dalies a, c
ir e dalys.
[20]             Arba kitas konferencijoje nustatytas laikotarpis, TDO
generaliniam direktoriui informavus Konvenciją ratifikavusias nares.
[21]             ETT nuomonė 2/91, 18 punktas.
[22]               Įskaitant Sveikatos ir saugos pagrindų
direktyvą 89/391/EEB.
[23]               Įskaitant Reglamento (EB) Nr. 883/2004
ir Įgyvendinimo reglamento (EB)
Nr. 987/2009nuostatų taikymą ES piliečiams, Reglamento (ES) Nr. 1231/2010
arba Reglamento (EB) Nr. 895/2003
nuostatų taikymą trečiųjų šalių
piliečiams, teisėtai gyvenantiems ES, kurių padėtis
susijusi su keliomis valstybėmis narėmis, taip pat jų šeimų
nariams ir maitintojo netekusiems asmenims.
[24]               1993 m. kovo 19 d. Europos Teisingumo Teismo
nuomonė 2/91, Rink. 1993-I, p. 1061, 26 punktas.
PRIEDAS
I. Pirmasis bendrų
pasiūlymų rinkinys. Kodekso pakeitimų pasiūlymai,
susiję su 2006 m. Konvencijos dėl darbo jūrų laivyboje 2.5
taisykle

Šiame pasiūlyme išdėstyti principai, kuriuos
Devintojoje sesijoje (2009 m. kovo 26 d.) priėmė bendra
TJO/TDO laikinoji ekspertų darbo grupė atsakomybės ir
kompensavimo klausimais ieškinių jūrininkų mirties, asmens
sužalojimo ir palikimo likimo valiai atveju[1].
Šio pasiūlymo išnašos skirtos tik informacijai ir nėra pakeitimų
pasiūlymo teksto dalis.

A. Pasiūlymai, susiję su A 2.5
standartu
1. Antraštėje
„A 2.5 standartas. Repatriacija“ „A 2.5“ pakeičiama „A 2.5.1“.
2. Po dabartinio A
2.5 standarto 9 dalies pridedama tokia antraštė ir tekstas:
A 2.5.2 standartas. Finansinė garantija[2]
1. Įgyvendinant 2.5 taisyklės 2
dalį, šiuo standartu nustatomas reikalavimas užtikrinti greitos ir
veiksmingos finansinių garantijų sistemos, skirtos padėti
jūrininkams juos palikus likimo valiai, veikimą.
2. Pagal šį standartą jūrininkas
laikomas paliktu likimo valiai, jei laivo savininkas, pažeisdamas šios
Konvencijos reikalavimus arba jūrininko darbo sutarties sąlygas,
a) nepadengia jūrininko repatriacijos
išlaidų; arba
b) nesuteikė jūrininkui būtino
išlaikymo ir paramos; arba
c) vienašališkai nutraukė savo ryšius su
jūrininku, įskaitant sutartimi numatyto darbo užmokesčio
nemokėjimą mažiausiai du mėnesius.
3. Kiekviena narė užtikrina, kad su jos
vėliava plaukiojančiuose laivuose veikia šio standarto reikalavimus
atitinkanti finansinių garantijų sistema. Finansinių garantijų
sistema gali būti socialinės apsaugos sistema, draudimas,
nacionalinis fondas arba panašūs susitarimai. Finansinių
garantijų sistemos formą nustato narė, pasikonsultavusi su
atitinkamomis laivų savininkų ir jūrininkų organizacijomis.

4. Pagal šį standartą finansinių
garantijų sistema visiems likimo valiai paliktiems jūrininkams, kurie
buvo įdarbinti arba pasamdyti arba atliko bet kokias pareigas laive,
plaukiojančiame su narės vėliava, užtikrinama tiesioginė
prieiga prie finansinės paramos, pakankama jos aprėptis ir suteikimas
nedelsiant.
5. Pagal šį standartą į
jūrininkams reikalingą  išlaikymą ir paramą įeina
tinkamas maistas, drabužiai, nakvynė, būtina medicininė
priežiūra ir kitos pagrįstos dėl jūrininko palikimo likimo
valiai susidariusios išlaidos.
6. Kiekviena narė reikalauja, kad su jos
vėliava plaukiojantys laivai ir kuriems taikomos 5.1.3 taisyklės 1
arba 2 dalys pateiktų finansinės garantijos teikėjo išduotus
finansinės garantijos patvirtinamuosius dokumentus[3]. Patvirtinamieji
dokumentai laikomi gerai matomoje vietoje jūrininkų gyvenamose
patalpose. Jei finansinę garantiją užtikrina daugiau nei vienas
finansinės garantijos teikėjas, laive saugomi kiekvieno
finansinės garantijos teikėjo patvirtinamieji dokumentai.
7. Patvirtinamuosiuose finansinės garantijos
dokumentuose pateikiama A2-I priedėlyje nurodyta informacija. Ji
pateikiama anglų kalba arba pridedamas vertimas į anglų
kalbą.
8. Parama pagal finansinių garantijų
sistemą suteikiama nedelsiant atitinkamam jūrininkui arba jo vardu
pateikus prašymą ir pateikus reikiamus teisės į paramą
įrodymus pagal 2 dalį.
9. Atsižvelgiant į 2.2 ir 2.5 taisykles,
pagal finansinių garantijų sistemą suteikiamos paramos užtenka
padengti:
a) nesumokėtą darbo užmokestį ir
kitas išmokas, kurias laivo savininkas turi sumokėti jūrininkui pagal
darbo sutartį, atitinkamą kolektyvinę sutartį arba
vėliavos valstybės nacionalinius teisės aktus (nesumokėtas
darbo užmokestis ir kitos nesumokėtos išmokos mokamos ne ilgiau nei
keturis mėnesius);
b) visas jūrininkui pagrįstai
susidariusias 10 dalyje nurodytoms repatriacijos išlaidas ir
c) būtino išlaikymo ir paramos išlaidas nuo
veiksmo ar neveikimo, dėl kurio jūrininkas paliktas likimo valiai,
iki jūrininko grįžimo namo.
10. Repatriacijos išlaidos apima kelionės
tinkamomis ir greitomis transporto priemonėmis, paprastai lėktuvu,
išlaidas, įskaitant jūrininkų maitinimą ir
apgyvendinimą nuo išlipimo iš laivo momento iki jų atvykimo į
namus, taip pat įskaitant būtiną sveikatos priežiūrą,
asmeninių daiktų pervežimą ir kitas dėl jūrininko
palikimo likimo valiai susidariusias pagrįstas išlaidas.
11. Jei draudikas ar kitas finansinės
garantijos teikėjas atliko mokėjimą jūrininkui pagal
šį standartą, toks teikėjas atitinkamai pagal sumokėtos
sumos dydį perėmimo, priskyrimo ar kitu būdu įgyja
jūrininko teises.
12. Šis standartas nepažeidžia draudiko arba
finansinės garantijos teikėjo teisės pareikšti
atgręžtinį reikalavimą trečiosioms šalims.
13. Šio standarto nuostatos nėra
išimtinės ir nepažeidžia kitų teisių, ieškinių arba kompensacijų,
į kuriuos likimo valiai palikti jūrininkai taip pat turi teisę.
Nacionaliniuose įstatymuose ir kituose teisės aktuose gali būti
numatyta, kad pagal šį standartą mokėtinos sumos gali būti išskaitytos
iš sumų, gautų iš kitų šaltinių, priklausančių
pagal kitas teises, ieškinius ar teisių gynimo priemones, kurios gali
būti kompensuojamos pagal šį standartą.

B. Pasiūlymas, susijęs su B.
2.5 gaire
Po B2.5 gairės pridedama tokia
antraštė ir tekstas:

B2.5.3 gairė. Finansinė garantija
1. Įgyvendinant A 2.5.2 standarto 8
dalį, jei reikia laiko patikrinti tam tikrų jūrininko prašymo
aspektų galiojimą, tai neturėtų kliudyti jūrininkui
arba jo atstovui nedelsiant gauti tokią dalį prašomos paramos, kuri
laikoma pagrįsta.

C. Naujo priedėlio pasiūlymas
Prieš A5-I priedėlį pridedamas šis
priedėlis:

A2-I PRIEDĖLIS
Finansinės garantijos įrodymas pagal
2.5 taisyklės 2 dalį
A 2.5.2 standarto 7 dalyje nurodytame sertifikate
arba[4] kituose
patvirtinamuosiuose dokumentuose pateikiama tokia informacija:
a) laivo pavadinimas;
b) laivo registracijos uostas;
c) laivo radijo šaukinys;
d) laivo TJO numeris;
e) finansinės garantijos teikėjo
(-ų) pavadinimas ir adresas;
f) asmenų arba juridinio asmens,
atsakingų už jūrininkų paraiškų gauti paramą
tvarkymą, kontaktiniai duomenys;
g) laivo savininko vardas ir pavardė;
h) finansinės garantijos galiojimo
laikotarpis ir
i) pažyma, kad finansinė garantija atitinka A
2.5.2 standarto reikalavimus.

D. Pasiūlymai, susiję su A5-I,
A5-II ir A5-III priedėliais[5]

1. A 5-I
priedėlio pabaigoje pridedamas toks punktas:

Finansinė garantija repatriacijos atveju

2. A5-II
priedėlyje, antraštėje Darbo jūrų laivyboje atitikties
deklaracija. I dalis po 14 punkto pridedamas toks punktas:

15. Finansinė garantija repatriacijos atveju
(2.5 taisyklė)

3. A5-II
priedėlyje, antraštėje  Darbo jūrų laivyboje atitikties
deklaracija. II dalis po 14 punkto pridedamas toks punktas:

15. Finansinė garantija repatriacijos atveju
(2.5 taisyklė)

4. A5-III
priedėlio pabaigoje pridedama tokia sritis:

Finansinė garantija repatriacijos atveju

II. Antrasis bendrų
pasiūlymų rinkinys. Kodekso pakeitimų pasiūlymai,
susiję su 2006 m. DJK 4.2 taisykle
Šiame pasiūlyme išdėstyti principai,
kuriuos devintojoje sesijoje (2009 m. kovo 26– d.) priėmė bendra
TJO/TDO laikinoji ekspertų darbo grupė atsakomybės ir
kompensavimo klausimais ieškinių jūrininkų mirties, asmens
sužalojimo ir palikimo likimo valiai atveju[6].
Šio pasiūlymo išnašos skirtos tik informacijai ir nėra pakeitimų
pasiūlymo teksto dalis.

A. Pasiūlymai, susiję su A 4.2
standartu
1. Antraštėje
„A 4.2 standartas. Laivų savininkų atsakomybė“ „A 4.2“
pakeičiama „A 4.2.1“.
2. Po dabartinio A
4.2 standarto 7 dalies pridedamas toks tekstas:

8. Nacionaliniuose įstatymuose ir kituose
teisės aktuose nustatoma, kad finansinių garantijų sistema,
skirta užtikrinti kompensacijų skyrimą kaip numatyta šio standarto 1
dalies b punkte sutartinių reikalavimų atveju kaip apibrėžta A
4.2.2 standarte, turi atitikti tokius būtiniausius reikalavimus:
a) sutartinė kompensacija – jei ji nustatyta
jūrininko darbo sutartyje ir nepažeidžiant c punkto – išmokama visa ir
nedelsiant;
b) negali būti daromas spaudimas sutikti su
mažesniu mokėjimu nei sutartyje nustatyta suma;
c) jei dėl jūrininko ilgalaikio
nedarbingumo pobūdžio sunku įvertinti visą kompensacijos, į
kurią jūrininkas turi teisę, dydį, jūrininkui mokamos
viena ar kelios tarpinės išmokos, kad būtų išvengta
nereikalingų sunkumų;
d) pagal 4.2 taisyklės 2 dalį
jūrininkas gauna mokėjimą nepažeidžiant kitų juridinių
teisių, tačiau tokį mokėjimą laivo savininkas gali
išskaityti iš kitų žalos atlyginimo ieškinių, kuriuos jūrininkas
pateikė laivo savininkui dėl to paties incidento;
e) sutartinį kompensacijos reikalavimą
gali pateikti tiesiogiai atitinkamas jūrininkas, jo artimiausias
giminaitis, jūrininko atstovas arba jo paskirtasis naudos gavėjas[7].
9. Visos narės savo įstatymuose ir
kituose teisės aktuose užtikrina, kad jūrininkai būtų
informuojami prieš panaikinant laivo savininko finansinę garantiją ir
taip pat jiems nedelsiant pranešama, jei ji neatnaujinama.
10. Visos narės savo įstatymuose ir
kituose teisės aktuose užtikrina, kad draudikas praneštų
vėliavos valstybei apie tai, kad laivo savininko finansinė garantija
turi būti  nutraukta, apie jos nutraukimą ir neatnaujinimą.
11. Visos narės reikalauja, kad su jų
vėliava plaukiojančiuose laivuose būtų finansinės
garantijos teikėjo išduoti finansinės garantijos patvirtinamieji  dokumentai.
Patvirtinamieji dokumentai laikomi gerai matomoje vietoje jūrininkų
gyvenamose patalpose. Jei finansinę garantiją užtikrina daugiau nei
vienas finansinės garantijos teikėjas, laive saugomi kiekvieno
finansinės garantijos teikėjo patvirtinamieji dokumentai.
12. Finansine garantija užtikrinamas visų
dokumento galiojimo laikotarpiu pateiktų sutartinių reikalavimų
mokėjimas.
13. Patvirtinamuosiuose finansinės garantijos
dokumentuose pateikiama A4-I priedėlyje nurodyta informacija. Ji
pateikiama anglų kalba arba pridedamas vertimas į anglų
kalbą.
Po A 4.2 standarto pridedama tokia
antraštė ir tekstas:

A 4.2.2. standartas. Sutartinių
reikalavimų tvarkymas[8]

1. Pagal A 4.2.1 standartą ir dabartinį
standartą terminas „sutartinis reikalavimas“  reiškia bet kokį
reikalavimą, susijusį su jūrininko liga, sužeidimu ar mirtimi,
ištinkančia jūrininkus, kai jie dirba pagal jūrininkų darbo
sutartį ar kylančių dėl jų darbo pagal tokią
sutartį.
2. Visų narių įstatymuose ir
kituose teisės aktuose užtikrinama, kad būtų veiksmingi metodai,
kuriuos taikant būtų galima greitai ir skaidriai gauti, nagrinėti
su A4.2.1 standarte nurodyta kompensacija susijusius sutartinius ieškinius ir
priimti nešališkus sprendimus.

B. Pasiūlymai, susiję su B 4.2
gaire
1. Antraštėje
„B 4.2 gairė. Laivų savininkų atsakomybė“  „B 4.2“
pakeičiama „B 4.2.1“.
2. B4.2
gairių 1 dalyje „A4.2 standartas“ pakeičiama „A4.2.1 standartas“.

3. Po
dabartinių B4.2 gairių 3 dalies pridedama tokia antraštė ir
tekstas:

B4.2.2 gairė. Sutartinių reikalavimų
tvarkymas
1. Nacionaliniuose įstatymuose ar kituose
teisės aktuose turėtų būti nustatyta, kad sutartinio
reikalavimo mokėjimo šalys gali naudoti B4-I priedėlyje nurodytą
mokėjimo gavimo patvirtinimo ir atleidimo nuo atsakomybės formos
pavyzdį.

C. Naujų priedėlių
pasiūlymai
1. Po A2-I
priedėlio pridedamas šis priedėlis:

A4-I PRIEDĖLIS
Finansinės garantijos įrodymas pagal
2.5 taisyklės 2 dalį
Finansinės garantijos patvirtinamuosiuose
dokumentuose, kuriuos reikia pateikti pagal A 4.2.1 standarto 13 dalį,
pateikiama tokia informacija:
a) laivo pavadinimas;
b) laivo registracijos uostas;
c) laivo radijo šaukinys;
d) laivo TJO numeris;
e) finansinės garantijos teikėjo
(-ų) pavadinimas ir kontaktiniai duomenys;
f) finansinės garantijos teikėjo
(-ų) verslo vieta;
g) laivo savininko vardas ir pavardė;
h) finansinės garantijos galiojimo
laikotarpis;
i) kompetentingos institucijos pažyma, kad
finansinė garantija atitinka šio standarto reikalavimus.

2. Po A 4-I
priedėlio pridedamas šis priedėlis:

B4-I PRIEDĖLIS
B4.2.2. gairėje nurodytos mokėjimo
gavimo patvirtinimo ir atleidimo nuo atsakomybės formos pavyzdys
Laivas: ………………………………………………………………………………………….
Incidentas: ……………………….…………………………………………………………………
Jūrininkas / teisėtas paveldėtojas
ir (arba) išlaikytinis:
………………………….……………….………….....................................................
Laivo savininkas:
………………………………………………………………………………………….
Aš, [jūrininkas] [jūrininko
teisėtas paveldėtojas ir (arba) išlaikytinis]* šiuo patvirtinu
[valiuta ir suma] sumos gavimą ir laivo savininko įsipareigojimo
sumokėti sutartinę kompensaciją  asmens sužalojimo ir (arba)
mirties atveju mano / jūrininko darbo sutartyje nustatytomis
sąlygomis, įvykdymą ir atleidžiu laivo savininką nuo jo
įsipareigojimų minėtomis sąlygomis.
Mokėjimo atlikimas nereiškia, kad prisiimama
atsakomybė dėl reikalavimų; sutikimas su mokėjimu
nepažeidžia mano / jūrininko teisėto paveldėtojo ir (arba)
išlaikytinio teisės pateikti ieškinį dėl su incidentu susijusio
aplaidumo, delikto ar kito teisių gynimo.
Data: ………………………………………………………………………………………….
Jūrininkas / teisėtas paveldėtojas
ir (arba) išlaikytinis: ………………………………………………………………………………………….
Parašas:
…………………..……………………….………………………………………..........
Gavimo patvirtinimas:
Laivo savininkas / laivo savininko atstovas:
Parašas:
……………………….…………………………………………………………............
Draudikas / draudiko atstovas:
Parašas:
……………………….…………………………………………………………............___________________
*Nereikalinga išbraukti.

D. Pasiūlymai, susiję su A5-I,
A5-II ir A5-III priedėliais[9]

1. A 5-I
priedėlio pabaigoje pridedamas toks punktas:

Su laivo savininko atsakomybe susijusi
finansinė garantija

2. A5-II
priedėlyje, antraštėje Darbo jūrų laivyboje atitikties
deklaracija. I dalis po 15 punkto pridedamas toks punktas:

16. Su laivo savininko atsakomybe susijusi
finansinė garantija (4.2 taisyklė)

3. A5-II
priedėlyje, antraštėje Darbo jūrų laivyboje atitikties
deklaracija. II dalis po 15 punkto pridedamas toks punktas:

16. Su laivo savininko atsakomybe susijusi
finansinė garantija (4.2 taisyklė)

4. A 5-III
priedėlio pabaigoje pridedama tokia sritis:

Su laivo savininko atsakomybe susijusi
finansinė garantija
[1]               ILO–IMO–WGPS/9/2009/10, Galutinė ataskaita, bendra
TJO/TDO  laikinoji ekspertų darbo grupė atsakomybės ir kompensavimo
klausimais ieškinių jūrininkų mirties, asmens sužalojimo ir
palikimo likimo valiai atveju, devintoji sesija. Žr.:
http://www.ilo.org/sector/activities/sectoral-meetings/WCMS_
161446/lang--en/index.htm. Šios darbo grupės svarba imantis tolesnių
veiksmų priėmus 2006 m. konvenciją dėl darbo jūrų
laivyboje taip pat buvo pripažinta Tarptautinės darbo konferencijos
94-ojoje sesijoje priimtoje rezoliucijoje, kuomet buvo priimta 2006 m.
konvencija dėl darbo jūrų laivyboje. Žr. rezoliuciją
dėl bendros TJO/TDO laikinosios ekspertų grupės atsakomybės
ir kompensavimo klausimais ieškinių jūrininkų mirties, asmens
sužalojimo ir palikimo likimo valiai atveju, Provisional Record No.
3-1(Rev.), 94-oji sesija (jūrų laivyba), Ženeva, 2006 m., p.
3-1/16. Žr.: http://www.ilo.org/global/standards/maritime-labour-convention/WCMS_088130/lang--en/index.htm.

[2]               Siūloma antraštė nustato ryšį tarp
finansinės garantijos repatriacijos atveju suteikimo pagal 2.5
taisyklės 2 dalį ir palikimo likimo valiai koncepcijos,
apibrėžtos siūlomo naujo A 2.5.2 standarto 2 dalyje (pirmiau –
TJO/TDO laikinosios ekspertų darbo grupės „Principų“ 5 dalis).
[3]               Bendra TJO/TDO laikinoji ekspertų darbo grupė
2009 m. sutarė, kad šis punktas turėtų būti įtrauktas
į sričių, kurios kontroliuojamos uosto valstybėje,
sąrašą ir tuo pačiu būtų taikomas laivams, kurie turi
būti patikrinti ir sertifikuoti. Žr. 1 išnašoje minėtą
galutinę ataskaitą, 106 dalį. Terminas „patvirtinamieji
dokumentai“ buvo naudojamas, kad būtų atsižvelgta į skirtingus
požiūrius dėl dokumentų, kuriais įrodomas finansinės
garantijos suteikimas, formato. Tokia formuluotė taip pat atitinka TDO
priimtas Vėliavos valstybės patikrinimų gaires,  2008 m.
parengtas tarptautiniame trišaliame ekspertų posėdyje.
[4]               Kaip minėta pirmiau,
bendros TJO/TDO laikinosios ekspertų darbo grupės nuomonės
dėl šios garantijos įrodymo formato išsiskyrė. Siekiant
lankstumo, siūloma formuluotė su  žodžiu „arba“.
[5]               Kaip minėta 3 išnašoje,
bendra TJO/TDO laikinoji ekspertų darbo grupė sutarė, kad šie
reikalavimai turėtų būti įtraukti į laivų
sertifikavimo sistemą.
[6]               ILO–IMO–WGPS/9/2009/10,
galutinė ataskaita,  bendra TJO/TDO laikinoji ekspertų
darbo grupė atsakomybės ir kompensavimo klausimais ieškinių
jūrininkų mirties, asmens sužalojimo ir palikimo likimo valiai atveju,
devintoji sesija. Šios darbo grupės svarba imantis tolesnių
veiksmų priėmus 2006 m. konvenciją dėl darbo jūrų
laivyboje taip pat buvo pripažinta Tarptautinės darbo konferencijos
94-ojoje sesijoje priimtoje rezoliucijoje, kuomet buvo priimta 2006 m. konvencija
dėl darbo jūrų laivyboje. Žr. rezoliuciją dėl bendros
TJO/TDO laikinosios ekspertų grupės atsakomybės ir kompensavimo
klausimais  ieškinių jūrininkų mirties, asmens sužalojimo ir
palikimo likimo valiai atveju, Provisional Record No. 3-1(Rev.), 94-oji
(jūrų laivybos) sesija, Ženeva, 2006 m., p. 3-1/16. Žr.:
http://www.ilo.org/global/standards/maritime-labour-convention/WCMS_088130/lang--en/index.htm.
[7]               Principų, kuriuos
pasiūlė bendra TJO/TDO laikinoji ekspertų darbo grupė (žr.
6 išnašoje nurodytos galutinės ataskaitos 149 –152 dalis ir II
priedėlio „Principai“ 4 dalį), formuluotė buvo pataisyta
dėl teisinio redagavimo priežasčių. Nors formuluotė buvo
susitarimo objektas (žr. 152 dalį),  jūrininkų grupės
pranešėjas paragino tą dalį rašyti laužtiniuose skliaustuose
(žr. 151 dalį). Pabrėžiama, kad dabartiniame pasiūlyme
laužtinių skliaustų nėra.
[8]               Bendros TJO/TDO laikinosios
ekspertų darbo grupės pasiūlyti principai susiję su dviem
temomis. Žr. 6 išnašoje minėtą galutinę ataskaitą, 133 –134
dalis.
[9]               TJO/TDO laikinoji
ekspertų darbo grupė 2009 m. sutarė, kad šis punktas
turėtų būti įtrauktas į sričių,  kurios
kontroliuojamos uosto valstybėje, sąrašą ir tuo pačiu
būtų taikomas laivams, kurie turi būti patikrinti ir
sertifikuoti. Žr. 1 išnašoje minėtą galutinę ataskaitą, 126
dalį. Tokia formuluotė taip pat atitinka TDO priimtas Vėliavos
valstybės patikrinimų gaires, 2008 m. parengtas tarptautiniame
trišaliame ekspertų posėdyje. Žr.
http://www.ilo.org/global/standards/maritime-labour-convention/WCMS_101788/lang--en/
index.htm.