               EUROPOS KOMISIJA
            Briuselis, 2020 02 26
            COM(2020) 70 final
            2020/0030(NLE)
            Pasiūlymas
            TARYBOS SPRENDIMAS
            dėl valstybių narių užimtumo politikos gairių

               AIŠKINAMASIS MEMORANDUMAS

               Sutartyje dėl Europos Sąjungos veikimo nustatyta, kad valstybės narės savo ekonominę politiką ir užimtumo skatinimą vertina kaip bendro intereso reikalą ir savo veiksmus koordinuoja Taryboje. 148 straipsnyje taip pat nustatyta, kad Taryba priima užimtumo gaires, o 121 straipsnyje nurodyta, kad jos turi atitikti bendras ekonominės politikos gaires.

               Bendrų ekonominės politikos gairių galiojimo laikotarpis nenustatomas, o užimtumo gairės turi būti rengiamos kasmet. Šios gairės pirmą kartą bendrai (kaip integruotas dokumentų rinkinys) priimtos 2010 m. pagal strategiją „Europa 2020“. Iki 2014 m. integruotos gairės nesikeitė. 2015 m. priimtos peržiūrėtos integruotos gairės. Siekiant paskatinti nacionalinio lygmens reformas ir nustatyti atnaujinto konvergencijos proceso visoje Europoje kryptį, 2018 m. užimtumo gairės buvo suderintos su 2017 m. lapkričio mėn. Europos Parlamento, Tarybos ir Komisijos paskelbto Europos socialinių teisių ramsčio principais ir nebuvo keičiamos iki 2019 m. Šiomis gairėmis ne tik nustatoma valstybių narių politikos koordinavimo taikymo sritis ir kryptis, bet ir suteikiamas pagrindas konkrečioms šalims skirtoms atitinkamų sričių rekomendacijoms. Užimtumo gairės drauge su bendromis ekonominės politikos gairėmis buvo pristatytos Tarybos sprendime dėl valstybių narių užimtumo politikos gairių (Integruotų gairių II dalis).

               Valstybių narių užimtumo politikos gairės buvo iš dalies pakeistos siekiant į tekstą įtraukti keturis Metinės tvaraus augimo strategijos aspektus, visų pirma aplinkos tvarumo aspektą, atspindintį tvirtesnę socialinę Europą teisingai pertvarkai užtikrinti ir apimantį JT darnaus vystymosi tikslus (DVT).

               Peržiūrėtos šios užimtumo gairės:

               5 gairė.  Darbo jėgos paklausos didinimas

               6 gairė.  Darbo jėgos pasiūlos didinimas ir galimybių įsidarbinti, įgūdžių bei kompetencijos gerinimas

               7 gairė.  Darbo rinkų veikimo ir socialinio dialogo veiksmingumo gerinimas

               8 gairė.  Lygių galimybių visiems skatinimas, socialinės įtraukties didinimas ir kova su skurdu

               2020/0030 (NLE)

               Pasiūlymas

               TARYBOS SPRENDIMAS

               dėl valstybių narių užimtumo politikos gairių

               EUROPOS SĄJUNGOS TARYBA,

               atsižvelgdama į Sutartį dėl Europos Sąjungos veikimo, ypač į jos 148 straipsnio 2 dalį,

               atsižvelgdama į Europos Komisijos pasiūlymą,

               atsižvelgdama į Europos Parlamento nuomonę
                  1
               ,

               atsižvelgdama į Europos ekonomikos ir socialinių reikalų komiteto nuomonę
                  2
               ,

               atsižvelgdama į Regionų komiteto nuomonę
                  3
               ,

               atsižvelgdama į Užimtumo komiteto nuomonę
                  4
               ,

               kadangi:

               (1)valstybės narės ir Sąjunga turi siekti parengti suderintą užimtumo strategiją, skirtą visų pirma kvalifikuotai, tinkamai parengtai, gebančiai prisitaikyti darbo jėgai bei į ekonomikos pokyčius reaguojančioms darbo rinkoms remti, kad būtų pasiekti Europos Sąjungos sutarties 3 straipsnyje nustatyti visiško užimtumo ir socialinės pažangos, subalansuoto ekonomikos augimo ir aukšto lygio aplinkos kokybės apsaugos ir gerinimo tikslai. Valstybės narės užimtumo skatinimą turi laikyti bendro intereso reikalu ir savo veiksmus šiuo atžvilgiu derinti Taryboje, atsižvelgdamos į nacionalinę praktiką, susijusią su vadovybės ir darbuotojų pareigomis;

               (2)Sąjunga turi kovoti su socialine atskirtimi ir diskriminacija bei skatinti socialinį teisingumą ir apsaugą, moterų ir vyrų lygybę, kartų solidarumą ir vaiko teisių apsaugą. Nustatydama ir įgyvendindama savo politiką ir veiksmus, Sąjunga turi atsižvelgti į reikalavimus, susijusius su didelio užimtumo siekiu, tinkamos socialinės apsaugos užtikrinimu, kova su skurdu bei socialine atskirtimi ir su kokybišku švietimu bei mokymu, kaip nustatyta Sutarties dėl Europos Sąjungos veikimo 9 straipsnyje;

               (3)vadovaudamasi Sutartimi dėl Europos Sąjungos veikimo (SESV), Sąjunga parengė ir įgyvendino ekonominės ir užimtumo politikos derinimo priemones. Šios valstybių narių užimtumo politikos gairės kartu su Tarybos rekomendacijoje (ES) 2015/1184
                  5
                nustatytomis bendromis valstybių narių ir Sąjungos ekonominės politikos gairėmis sudaro integruotas gaires. Šiomis gairėmis, atspindinčiomis valstybių narių tarpusavio priklausomybę, turi būti vadovaujamasi įgyvendinant politiką valstybėse narėse ir Sąjungoje. Tokiu būdu suderinta Europos ir nacionalinė politika bei reformos turi sudaryti tinkamą bendrą tvarų ekonominės ir užimtumo politikos priemonių derinį, kuriuo turėtų būti užtikrintas teigiamas šalutinis poveikis;

               (4)užimtumo politikos gairės atitinka Stabilumo ir augimo paktą, galiojančius Sąjungos teisės aktus ir įvairias Sąjungos iniciatyvas, įskaitant 2013 m. balandžio 22 d. Tarybos rekomendaciją dėl Jaunimo garantijų iniciatyvos nustatymo
                  6
               , 2016 m. vasario 15 d. Tarybos rekomendaciją dėl ilgalaikių bedarbių integracijos į darbo rinką
                  7
               , 2016 m. gruodžio 19 d. Tarybos rekomendaciją dėl įgūdžių tobulinimo krypčių
                  8
               , 2018 m. kovo 15 d. Tarybos rekomendaciją dėl kokybiškos ir veiksmingos pameistrystės europinės sistemos
                  9
               , 2018 m. gegužės 22 d. Tarybos rekomendaciją dėl bendrųjų mokymosi visą gyvenimą gebėjimų
                  10
               , 2019 m. gegužės 22 d. Tarybos rekomendaciją dėl kokybiškų ikimokyklinio ugdymo ir priežiūros sistemų
                  11
                ir 2019 m. lapkričio 8 d. Tarybos rekomendaciją dėl darbuotojų ir savarankiškai dirbančių asmenų socialinės apsaugos galimybių
                  12
               ;

               (5)Europos semestras skirtingas priemones sujungia į visa apimančią integruotos daugiašalės ekonominės ir užimtumo politikos koordinavimo ir priežiūros sistemą. Siekiant aplinkos tvarumo, našumo, teisingumo ir stabilumo, į Europos semestrą įtraukti Europos socialinių teisių ramsčio principai, įskaitant tvirtą bendradarbiavimą su socialiniais partneriais, pilietine visuomene ir kitais suinteresuotaisiais subjektais. Tai padeda siekti darnaus vystymosi tikslų
                  13
               . Sąjungos ir valstybių narių užimtumo ir ekonominė politika turėtų būti derinama su Europos perėjimu prie neutralaus poveikio klimatui, aplinkos atžvilgiu tvarios ir skaitmeninės ekonomikos, tuo pačiu metu didinant konkurencingumą, remiant inovacijas, skatinant socialinį teisingumą ir lygias galimybes, taip pat kovojant su nelygybe ir regioniniais skirtumais;

               (6)Klimato kaita ir su aplinka susiję iššūkiai, globalizacija, skaitmeninė transformacija ir demografiniai pokyčiai pakeis Europos ekonomiką ir visuomenę. Sąjunga ir jos valstybės narės turėtų bendradarbiauti, kad veiksmingai reaguotų į šiuos struktūrinius veiksnius ir prireikus pritaikytų esamas sistemas, pripažindamos didelę valstybių narių ekonomikos ir darbo rinkų bei susijusios politikos tarpusavio priklausomybę. Tam reikia imtis suderintų, plataus užmojo ir veiksmingų politikos veiksmų tiek Sąjungos, tiek nacionaliniu lygmenimis, vadovaujantis SESV ir Sąjungos nuostatomis dėl ekonomikos valdymo. Politikos veiksmai turėtų apimti postūmį tvarioms investicijoms, atnaujintą įsipareigojimą nuosekliai vykdyti struktūrines reformas, kuriomis didinamas našumas, skatinamas ekonomikos augimas, socialinė ir teritorinė sanglauda, didinama konvergencija, atsparumas ir fiskalinė atsakomybė. Turėtų būti derinamos pasiūlos ir paklausos valdymo priemonės, kartu atsižvelgiant į jų poveikį aplinkai, užimtumui ir visuomenei;

               (7)Europos Parlamentas, Taryba ir Komisija pasirašė Tarpinstitucinę deklaraciją dėl Europos socialinių teisių ramsčio
                  14
               . Šiame dokumente nustatyta dvidešimt principų ir teisių, kuriais siekiama remti gerai veikiančias ir sąžiningas darbo rinkas bei socialinės gerovės sistemas ir kurie skirstomi į tris kategorijas: lygių galimybių ir galimybės įsidarbinti, sąžiningų darbo sąlygų, socialinės apsaugos ir įtraukties. Principai ir teisės suteikia mūsų strategijai kryptį ir užtikrina, kad perėjimas prie neutralaus poveikio klimatui ir aplinkos tvarumo, skaitmeninė transformacija ir demografiniai pokyčiai būtų socialiai sąžiningi ir teisingi. Ramstis yra orientacinė sistema, padedanti stebėti valstybių narių užimtumo ir socialinės srities rezultatus, skatinti nacionalinio, regioninio ir vietos lygmens reformas ir derinti šiandieninės modernios ekonomikos socialinį ir rinkos aspektus, be kita ko, skatinant socialinę ekonomiką.

               (8)Vykdant darbo rinkos reformas, įskaitant nacionalinius darbo užmokesčio nustatymo mechanizmus, turėtų būti atsižvelgiama į nacionalinę socialinio dialogo praktiką ir suteikiama galimybė plačiai apsvarstyti socialinius ir ekonominius klausimus, įskaitant tvarumo, konkurencingumo, inovacijų, darbo vietų kūrimo, mokymosi visą gyvenimą ir mokymo politikos, darbo sąlygų, švietimo ir įgūdžių, visuomenės sveikatos ir įtraukties bei realiųjų pajamų gerinimą.

               (9)Valstybės narės ir Sąjunga turėtų užtikrinti, kad pokyčiai būtų sąžiningi ir socialiai teisingi, stiprinantys siekį kurti įtraukią ir atsparią visuomenę, kurioje žmonės būtų apsaugoti ir galėtų numatyti bei valdyti pokyčius ir kurioje jie galėtų būti aktyvūs bendruomenės ir ekonomikos dalyviai. Turėtų būti kovojama su visų formų diskriminacija. Turėtų būti užtikrinta prieiga ir galimybės visiems ir turėtų būti mažinamas skurdas bei socialinė atskirtis (be kita ko, vaikų), visų pirma užtikrinant veiksmingą darbo rinkų ir socialinės apsaugos sistemų veikimą ir šalinant švietimo, mokymo ir dalyvavimo darbo rinkoje kliūtis, be kita ko, investuojant į ikimokyklinį ugdymą ir priežiūrą. Atsižvelgiant į visuomenės senėjimą, itin svarbu laiku suteikti lygias teises į įperkamas sveikatos priežiūros paslaugas, įskaitant prevenciją ir sveikatingumo skatinimą. Turėtų būti toliau išnaudojamas neįgaliųjų potencialas prisidėti prie ekonomikos augimo ir socialinio vystymosi. Sąjungos darbo vietose įsitvirtinant naujiems ekonomikos ir verslo modeliams, darbo santykiai taip pat kinta. Valstybės narės turėtų užtikrinti, kad dėl naujų darbo formų atsiradę darbo santykiai palaikytų ir stiprintų Europos socialinį modelį;

               (10)integruotos gairės turėtų būti konkrečioms šalims skirtų rekomendacijų, kurias Taryba gali pateikti valstybėms narėms, pagrindas. Kad paskatintų užimtumą, socialines investicijas, socialinę įtrauktį, prieigą, darbuotojų kvalifikacijos kėlimą ir perkvalifikavimą, mokymąsi visą gyvenimą ir kokybišką švietimą ir mokymą visiems, įskaitant skaitmeninį raštingumą ir įgūdžius, valstybės narės turėtų visapusiškai pasinaudoti „Europos socialiniu fondu+“ ir kitais Sąjungos fondais, įskaitant Teisingos pertvarkos fondą ir „InvestEU“. Nors integruotos gairės yra skirtos valstybėms narėms ir Sąjungai, jos turėtų būti įgyvendinamos palaikant partnerystę su visomis nacionalinėmis, regioninėmis ir vietos valdžios institucijomis, glaudžiai įtraukiant parlamentus, socialinius partnerius ir pilietinės visuomenės atstovus;

               (11)Užimtumo komitetas ir Socialinės apsaugos komitetas, vadovaudamiesi atitinkamais Sutartyje nustatytais savo įgaliojimais, turėtų stebėti, kaip, atsižvelgiant į užimtumo politikos gaires, įgyvendinama atitinkama politika. Šie komitetai ir kiti Tarybos parengiamieji organai, susiję su ekonominės ir socialinės politikos koordinavimu, turėtų glaudžiai tarpusavyje bendradarbiauti. Europos Parlamentas, Taryba ir Komisija turėtų tęsti dialogą politikos klausimais, visų pirma dėl valstybių narių užimtumo politikos gairių;

               (12)buvo pasikonsultuota su Socialinės apsaugos komitetu,

               PRIĖMĖ ŠĮ SPRENDIMĄ:

               1 straipsnis

               Priimamos priede pateiktos valstybių narių užimtumo politikos gairės. Šios gairės yra integruotų gairių dalis.

               2 straipsnis

               Valstybės narės atsižvelgia į priede pateiktas gaires savo užimtumo politikoje ir reformų programose, apie kurias pranešama pagal SESV 148 straipsnio 3 dalį.

               3 straipsnis

               Šis sprendimas skirtas valstybėms narėms.

               Priimta Briuselyje

                     Tarybos vardu

                     Pirmininkas

                     (1)

                        OL C, , p. .

                     (2)

                        OL C, , p. .

                     (3)

                        OL C, , p. .

                     (4)

                        OL C, , p. .

                     (5)

                        2015 m. liepos 14 d. Tarybos rekomendacija (ES) 2015/1184 dėl valstybių narių ir Europos Sąjungos ekonominės politikos bendrų gairių (OL L 192, 2015 7 18, p. 27).

                     (6)

                        OL C 120, 2013 4 26, p. 1.

                     (7)

                        OL C 67, 2016 2 20, p. 1.

                     (8)

                        OL C 484, 2016 12 24, p. 1.

                     (9)

                        OL C 153, 2018 5 2, p. 1.

                     (10)

                        OL C 189, 2018 6 4, p. 1–13.

                     (11)

                        OL C 189, 2019 6 5, p. 4–14.

                     (12)

                        OL C 387, 2019 11 15, p. 1–8.

                     (13)

                        JT rezoliucija A/RES/70/1

                     (14)

                        OL C 428, 2017 12 13, p. 10.

    ---documentbreak---

               EUROPOS KOMISIJA
            Briuselis, 2020 02 26
            COM(2020) 70 final
            PRIEDAS
            prie
            pasiūlymo dėlTARYBOS SPRENDIMO
            dėl valstybių narių užimtumo politikos gairių

               PRIEDAS

               5 gairė. Darbo jėgos paklausos didinimas

               Valstybės narės turėtų aktyviai skatinti tvarią socialinę rinkos ekonomiką ir puoselėti bei remti investicijas į kokybiškų darbo vietų kūrimą. Šiuo tikslu jos turėtų šalinti samdos kliūtis įmonėms, skatinti atsakingą verslumą ir tikrą savarankišką darbą ir visų pirma remti labai mažų, mažųjų ir vidutinių įmonių kūrimą ir augimą, be kita ko, suteikiant joms galimybių gauti finansavimą. Valstybės narės turėtų aktyviai skatinti socialinės ekonomikos plėtotę, socialines inovacijas, socialines įmones ir novatoriškas darbo formas, kurti kokybiškų darbo vietų galimybes ir kurti socialinę naudą vietos lygmeniu.

               Darbo jėgai tenkanti mokesčių našta turėtų būti perkelta kitiems šaltiniams, kad būtų geriau remiamas užimtumas ir įtraukus ekonomikos augimas, tuo pačiu metu atsižvelgiant į klimato ir aplinkos tikslus ir į mokesčių sistemos perskirstomąjį poveikį, kartu apsaugant pajamas, reikalingas adekvačiai socialinei apsaugai ir augimo skatinimo išlaidoms padengti.

               Valstybės narės, turinčios nacionalinius mechanizmus, pagal kuriuos minimalusis darbo užmokestis nustatomas teisės aktais, turėtų skaidriai ir nuspėjamai užtikrinti veiksmingą socialinių partnerių dalyvavimą, kad darbo užmokestis adekvačiai reaguotų į našumo pokyčius ir būtų pakankamas deramam gyvenimo lygiui užtikrinti, itin daug dėmesio skiriant mažas ir vidutines pajamas gaunančioms grupėms ir aukštynkryptei konvergencijai. Taikant šiuos mechanizmus turėtų būti atsižvelgiama į regionų ir sektorių ekonominės veiklos rezultatus. Siekdamos nustatyti darbo užmokestį, valstybės narės turėtų skatinti socialinį dialogą ir kolektyvines derybas. Valstybės narės ir socialiniai partneriai, atsižvelgdami į nacionalinę praktiką, turėtų kolektyvinėmis sutartimis arba adekvačiu nustatytuoju minimaliuoju darbo užmokesčiu užtikrinti, kad visi darbuotojai turėtų teisę į adekvatų ir deramą darbo užmokestį, atsižvelgiant į jo poveikį konkurencingumui, darbo vietų kūrimui ir dirbančiųjų skurdui.

               6 gairė. Darbo jėgos pasiūlos didinimas ir galimybių įsidarbinti, įgūdžių bei kompetencijos gerinimas

               Valstybės narės, atsižvelgdamos į pokyčius technologijų ir aplinkos srityse, taip pat į demografinius pokyčius, turėtų skatinti tvarumą, našumą, įsidarbinamumą ir žmogiškąjį kapitalą, teikdamos reikalingas žinias, įgūdžius ir kompetenciją visą gyvenimą, atsižvelgiant į dabartinius ir būsimus darbo rinkos poreikius. Valstybės narės taip pat turėtų pritaikyti savo švietimo ir mokymo sistemas ir į jas investuoti, kad užtikrintų kokybišką ir įtraukų švietimą, įskaitant profesinį mokymą. Valstybės narės turėtų bendradarbiauti su socialiniais partneriais, švietimo ir mokymo paslaugų teikėjais, įmonėmis ir kitais suinteresuotaisiais subjektais, spręsdamos struktūrines švietimo ir mokymo sistemų problemas ir didindamos jų kokybę ir aktualumą darbo rinkai, be kita ko, siekdamos sudaryti sąlygas pertvarkai aplinkos srityje. Itin daug dėmesio turėtų būti skirta mokytojo profesijos iššūkiams. Švietimo ir mokymo sistemos turėtų suteikti visiems besimokantiems asmenims bendrųjų gebėjimų, įskaitant bazinius ir skaitmeninius įgūdžius, taip pat universaliųjų gebėjimų, kad būtų paklotas pagrindas gebėjimui prisitaikyti vėliau gyvenime. Valstybės narės turėtų siekti užtikrinti, kad keičiant profesinę veiklą teisės į mokymą būtų perkeliamos, be kita ko, prireikus naudojant individualias mokymosi „sąskaitas“. Jos turėtų sudaryti sąlygas visiems numatyti darbo rinkos poreikius ir geriau prie jų prisitaikyti, visų pirma nuolat persikvalifikuojant ir keliant kvalifikaciją, siekiant remti sąžiningus ir teisingus pokyčius, stiprinti socialinius rezultatus, šalinti darbo jėgos trūkumą ir didinti bendrą ekonomikos atsparumą sukrėtimams.

               Valstybės narės turėtų teikti lygias galimybes visiems, šalindamos nelygybę švietimo ir mokymo sistemose, be kita ko, suteikdamos galimybę gauti kokybiško ikimokyklinio ugdymo paslaugas. Jos turėtų kelti bendrą išsilavinimo lygį, mažinti mokyklos nebaigiančių jaunuolių skaičių, didinti galimybes studijuoti aukštosiose mokyklose ir įgyti aukštąjį išsilavinimą, taip pat didinti suaugusiųjų, ypač palankių sąlygų neturinčių ir žemos kvalifikacijos suaugusiųjų, dalyvavimą tęstinio mokymosi programose. Atsižvelgdamos į naujus skaitmeninės, ekologiškos ir senėjančios visuomenės keliamus reikalavimus, valstybės narės turėtų savo profesinio mokymo sistemose stiprinti mokymąsi darbo vietoje (be kita ko, užtikrindamos kokybišką ir veiksmingą pameistrystę) ir didinti gamtos mokslų, technologijų, inžinerijos ir matematikos absolventų skaičių tiek profesinio mokymo, tiek aukštojo mokslo lygmeniu. Be to, valstybės narės turėtų didinti aukštojo mokslo ir mokslinių tyrimų aktualumą darbo rinkoje, gerinti įgūdžių stebėseną ir prognozavimą, didinti įgūdžių matomumą ir kvalifikacijų palyginamumą, įskaitant užsienyje įgytus įgūdžius ir kvalifikaciją, ir didinti galimybes pripažinti ir patvirtinti už formaliojo švietimo ir mokymo sistemos ribų įgytus įgūdžius ir kompetenciją. Jos turėtų modernizuoti ir plėsti lankstaus tęstinio profesinio mokymo pasiūlą ir įgyvendinimą. Valstybės narės taip pat turėtų remti žemos kvalifikacijos suaugusiuosius, kad išlaikytų arba padidintų jų ilgalaikį įsidarbinamumą teikdamos geresnę prieigą prie kokybiškų mokymosi galimybių ir skatindamos jomis naudotis, šiuo tikslu įgyvendindamos įgūdžių tobulinimo kryptis, įskaitant įgūdžių vertinimą, derindamos švietimo ir mokymo pasiūlą prie darbo rinkos reikmių, užtikrindamos įgytų įgūdžių patvirtinimą bei pripažinimą.

               Valstybės narės bedarbiams ir ekonomiškai neaktyviems žmonėms turėtų laiku teikti veiksmingą, koordinuotą ir prie jų reikmių pritaikytą pagalbą, pavyzdžiui, paramą darbo paieškos, mokymo, perkvalifikavimo ir galimybių gauti kitas aktualias paslaugas srityse. Siekiant ženkliai sumažinti ilgalaikį bei struktūrinį nedarbą ir užkirsti jam kelią, turėtų būti taikomos visapusiškos strategijos, apimančios kuo skubesnį išsamų asmens padėties įvertinimą. Jaunimo nedarbo ir nedirbančio bei nesimokančio jaunimo problemą reikėtų toliau spręsti užkertant kelią mokyklos nebaigimui ir struktūriškai tobulinant perėjimą iš švietimo sistemos į darbo rinką, be kita ko, visapusiškai įgyvendinant Jaunimo garantijų iniciatyvą
                  1
               .

               Valstybės narės turėtų siekti šalinti kliūtis ir atgrasančius veiksnius, trukdančius dalyvauti darbo rinkoje, ir teikti daugiau paskatų joje dalyvauti, visų pirma menkas pajamas gaunantiems, antriesiems šeimoje uždirbantiems asmenims ir labiausiai nuo darbo rinkos nutolusiems asmenims. Valstybės narės turėtų remti neįgaliesiems pritaikytą darbo aplinką, be kita ko, teikdamos tikslinę finansinę paramą ir paslaugas, padedančias jiems dalyvauti darbo rinkoje ir visuomenės gyvenime.

               Valstybės narės turėtų užtikrinti lyčių lygybę ir aktyvesnį moterų dalyvavimą darbo rinkoje, be kita ko, užtikrindamos lygias galimybes bei galimybes siekti karjeros ir šalindamos lyderystės visais sprendimų priėmimo lygmenimis kliūtis. Reikėtų spręsti vyrų ir moterų darbo užmokesčio skirtumo problemą. Turėtų būti užtikrintas vienodas užmokestis už vienodą arba vienodos vertės darbą ir darbo užmokesčio skaidrumas. Turėtų būti skatinama derinti tiek moterų, tiek vyrų darbo, šeimos ir privatų gyvenimą, visų pirma, suteikiant galimybę naudotis įperkamomis kokybiškomis ilgalaikės priežiūros ir ikimokyklinio ugdymo ir priežiūros paslaugomis. Valstybės narės turėtų užtikrinti, kad tėvams ir kitiems priežiūros pareigų turintiems asmenims būtų suteikta galimybė pasinaudoti tinkamomis šeimos nario priežiūros atostogomis ir lanksčiomis darbo sąlygomis, kad jie galėtų geriau derinti darbo, šeimos ir privatų gyvenimą, ir skatinti, kad moterys ir vyrai subalansuotai naudotųsi šiomis teisėmis.

               7 gairė. Darbo rinkų veikimo ir socialinio dialogo veiksmingumo gerinimas

               Kad galėtų pasinaudoti dinamiška ir našia darbo jėga, naujais darbo ir verslo modeliais, valstybės narės turėtų bendradarbiauti su socialiniais partneriais sąžiningų, skaidrių ir nuspėjamų darbo sąlygų klausimais, derindamos teises ir pareigas. Jos turėtų mažinti darbo rinkų segmentaciją ir užkirsti jai kelią, kovoti su nedeklaruojamu darbu ir skatinti perėjimą prie neterminuoto darbo. Darbo vietų apsaugos taisyklės, darbo teisė ir institucijos turėtų užtikrinti tiek tinkamą įdarbinimo aplinką, tiek reikiamą lankstumą, kad darbdaviai galėtų greitai prisitaikyti prie kintančių ekonominių aplinkybių, tačiau kartu turėtų būti išlaikyta tinkama darbuotojų apsauga ir sveika, saugi bei gerai pritaikyta darbo aplinka, apsaugotos darbuotojų teisės ir užtikrinta socialinė apsauga. Turėtų būti užkirstas kelias tokiems darbo santykiams, dėl kurių sudaromos mažų garantijų darbo sąlygos, įskaitant per platformas dirbančius asmenis, kovojant su piktnaudžiavimu netipinėmis sutartimis. Neteisingo atleidimo iš darbo atveju turėtų būti užtikrinta galimybė pasinaudoti veiksmingu ir nešališku ginčų sprendimu ir teise į teisių gynimą, įskaitant teisę į tinkamą kompensaciją.

               Vykdant politiką turėtų būti siekiama gerinti ir remti dalyvavimą darbo rinkoje, darbo jėgos pasiūlos ir paklausos derinimą bei darbuotojų judėjimą darbo rinkoje. Valstybės narės turėtų veiksmingai skatinti ir teikti galimybių tiems, kurie yra pajėgūs dalyvauti darbo rinkoje. Valstybės narės turėtų didinti aktyvios darbo rinkos politikos veiksmingumą, plėsdamos tikslinę auditoriją, informavimo veiklą, aprėptį ir geriau susiedamos ją su bedarbių pajamų rėmimu darbo paieškos laikotarpiu ir atsižvelgiant į jų teises ir pareigas. Valstybės narės turėtų siekti, kad valstybinės užimtumo tarnybos dirbtų veiksmingiau ir rezultatyviau, užtikrindamos, kad būtų laiku teikiama darbo ieškantiems asmenims pritaikyta pagalba, remdamos darbo rinkos paklausą ir įgyvendindamos veiklos rezultatais grindžiamo valdymo principus.

               Valstybės narės turėtų užtikrinti, kad bedarbiams adekvačios trukmės laikotarpį būtų mokamos adekvačios bedarbio pašalpos, atitinkančios jų įmokas ir nacionalines atitikties reikalavimams taisykles. Tokios pašalpos neturėtų atgrasyti kuo greičiau vėl įsidarbinti, o jas papildyti turėtų aktyvi darbo rinkos politika.

               Reikėtų tinkamai remti besimokančių asmenų ir darbuotojų judumą siekiant padidinti jų galimybes įsidarbinti, ugdytis įgūdžius ir išnaudoti visą Europos darbo rinkos potencialą, drauge užtikrinant sąžiningas sąlygas visiems tarpvalstybinę veiklą vykdantiems asmenims ir intensyvinant su judžiais darbuotojais susijusį nacionalinių administracijų bendradarbiavimą. Turėtų būti pašalintos judumo kliūtys švietimo ir mokymo, profesinių ir asmeninių pensijų srityse ir kvalifikacijų pripažinimo srityje, o pats kvalifikacijų pripažinimas turėtų būti paprastesnis. Valstybės narės turėtų imtis veiksmų, kuriais būtų užtikrinta, kad administracinėmis procedūromis nebūtų sudaroma nereikalingų kliūčių iš kitų valstybių narių atvykstantiems dirbti darbuotojams, įskaitant tarpvalstybinius darbuotojus. Valstybės narės taip pat turėtų užkirsti kelią piktnaudžiavimui galiojančiomis taisyklėmis ir šalinti pagrindines protų nutekėjimo iš tam tikrų regionų priežastis, be kita ko, imdamosi tinkamų regioninės plėtros priemonių.

               Remdamosi esama nacionaline praktika ir siekdamos veiksmingesnio socialinio dialogo ir geresnių socialinių ir ekonominių rezultatų, valstybės narės turėtų užtikrinti, kad socialiniai partneriai būtų laiku ir prasmingai įtraukti į užimtumo, socialinių ir, prireikus, ekonominių reformų bei politikos rengimą ir įgyvendinimą, be kita ko, remdamos socialinių partnerių pajėgumų didinimą. Valstybės narės turėtų skatinti socialinį dialogą ir kolektyvines derybas. Socialiniai partneriai turėtų būti skatinami derėtis jiems svarbiais klausimais ir sudaryti kolektyvines sutartis, visapusiškai atsižvelgiant į jų autonomiškumą ir kolektyvinių veiksmų teisę.

               Prireikus, remdamosi esama nacionaline praktika valstybės narės turėtų atsižvelgti į atitinkamų pilietinės visuomenės organizacijų patirtį sprendžiant užimtumo ir socialinius klausimus.

               8 gairė. Lygių galimybių visiems skatinimas, socialinės įtraukties didinimas ir kova su skurdu

               Valstybės narės, įgyvendindamos veiksmingas priemones, kuriomis būtų kovojama su visų formų diskriminacija ir skatinamos nepakankamai atstovaujamų grupių lygios galimybės darbo rinkoje, turėtų skatinti įtraukias ir visiems atviras darbo rinkas ir skirti pakankamai dėmesio regioniniam ir teritoriniam aspektui. Jos turėtų užtikrinti vienodą požiūrį tokiose srityse kaip užimtumas, socialinė apsauga, sveikata ir ilgalaikė priežiūra, švietimas ir prieiga prie prekių bei paslaugų, nepriklausomai nuo lyties, rasinės ar etninės kilmės, religijos ar tikėjimo, negalios, amžiaus arba seksualinės orientacijos.

               Valstybės narės turėtų modernizuoti socialinės apsaugos sistemas, kad jos teiktų adekvačią, veiksmingą, efektyvią ir tvarią socialinę apsaugą visais asmens gyvenimo etapais, skatindamos socialinę įtrauktį, aukštynkryptį socialinį judumą ir dalyvavimą darbo rinkoje ir kovodamos su nelygybe, be kita ko, pasitelkdamos mokesčių ir išmokų sistemas. Universalius metodus papildžius selektyviais padidės socialinės apsaugos sistemų veiksmingumas. Modernizavus socialinės apsaugos sistemas turėtų būtų užtikrintas geresnis prieinamumas, kokybė, adekvatumas ir tvarumas.

               Valstybės narės turėtų plėtoti ir integruoti tris aktyvios įtraukties aspektus: tinkamą pajamų rėmimą, įtraukias darbo rinkas ir galimybes naudotis kokybiškomis įgalinančiomis paslaugomis, atitinkančiomis individualius poreikius. Socialinės apsaugos sistemomis turėtų būti užtikrintos visų asmenų, kurių ištekliai nepakankami, adekvačios minimalios pajamos ir puoselėjama socialinė įtrauktis, skatinant žmones aktyviai dalyvauti darbo rinkoje ir visuomenės gyvenime, be kita ko, teikiant tikslines socialines paslaugas.

               Siekiant užtikrinti lygias galimybes, itin svarbu teikti galimybių naudotis įperkamomis, prieinamomis ir kokybiškomis paslaugomis, pavyzdžiui, ikimokyklinio ugdymo ir priežiūros, popamokinės priežiūros, švietimo, mokymo, aprūpinimo būstu, sveikatos priežiūros ir ilgalaikės priežiūros paslaugomis. Itin daug dėmesio turėtų būti skiriama kovai su skurdu ir socialine atskirtimi, įskaitant dirbančiųjų ir vaikų skurdą. Valstybės narės turėtų užtikrinti, kad visi, taip pat ir vaikai, galėtų gauti pagrindines paslaugas. Valstybės narės turėtų užtikrinti, kad remtini arba pažeidžiami asmenys turėtų galimybę gauti tinkamą socialinį būstą ar pagalbą aprūpinimo būstu srityje. Šioje srityje turėtų būti atsižvelgiama į specifines neįgaliųjų reikmes, įskaitant susijusias su prieinamumu. Turėtų būti sprendžiama benamystės problema.

               Valstybės narės turėtų užtikrinti galimybę laiku gauti įperkamas ir kokybiškas prevencines ir gydomąsias sveikatos priežiūros ir ilgalaikės priežiūros paslaugas, kartu užtikrindamos tvarumą ilguoju laikotarpiu.

               Atsižvelgdamos į ilgėjančią vidutinę gyvenimo trukmę ir demografinius pokyčius, valstybės narės turėtų užtikrinti darbuotojų ir savarankiškai dirbančių asmenų pensijų sistemų adekvatumą ir tvarumą, teikti lygias galimybes moterims ir vyrams įgyti teises į pensiją, be kita ko, naudojant papildomas pensijų sistemas, kad būtų užtikrintos adekvačios pajamos. Pensijų reformos turėtų būti remiamos taikant priemones, kuriomis būtų ilginamas profesinis gyvenimas, pavyzdžiui, didinant faktinį pensinį amžių, ir turėtų būti įtrauktos į vyresnių žmonių aktyvumo strategijas. Valstybės narės turėtų užmegzti konstruktyvų dialogą su socialiniais partneriais ir kitais suinteresuotaisiais subjektais ir sudaryti sąlygas laipsniškai pradėti vykdyti reformas.

                     (1)
                  ()
                        OL C 120, 2013 4 26, p. 1.


               EUROPOS KOMISIJA
            Briuselis, 2020 02 27
            COM(2020) 73 final
            2020/0032(NLE)
            Pasiūlymas
            TARYBOS SPRENDIMAS
            dėl pozicijos, kurios Europos Sąjungos vardu turi būti laikomasi Tarptautinėje javų taryboje, dėl Serbijos Respublikos prisijungimo prie 1995 m. Prekybos javais konvencijos

               AIŠKINAMASIS MEMORANDUMAS

               1.Pasiūlymo dalykas

               Šis pasiūlymas yra susijęs su sprendimu, kuriuo nustatoma pozicija, kurios Sąjungos vardu turi būti laikomasi Tarptautinėje javų taryboje dėl Serbijos Respublikos prisijungimo prie 1995 m. Prekybos javais konvencijos.

               2.Pasiūlymo aplinkybės

               2.1.1995 m. Prekybos javais konvencija

               1995 m. Prekybos javais konvencija (toliau – Konvencija) siekiama glaudesnio tarptautinio bendradarbiavimo visais prekybos javais aspektais, skatinti tarptautinės prekybos javais plėtrą ir užtikrinti, kad ši prekyba vyktų kuo laisviau. Be to, Konvencija, atsižvelgiant į visų narių interesus, ketinama kiek įmanoma daugiau prisidėti prie tarptautinių javų rinkų stabilumo, didinti pasaulio apsirūpinimo maistu saugumą ir suburti forumą, kuriame nariai galėtų keistis informacija ir diskutuoti prekybos javais klausimais.

               Konvencija įsigaliojo 1995 m. liepos 1 d.

               Sąjunga yra Konvencijos šalis
                  1
               .

               2.2.Tarptautinė javų taryba

               Tarptautinė javų taryba (toliau – TJT) – tarpvyriausybinė organizacija, kuri siekia įgyvendinti Konvencijos 1 straipsnyje nustatytus tikslus. Visų pirma, TJT siekia:

               (a)glaudesnio tarptautinio bendradarbiavimo visais prekybos javais aspektais;

               (b)skatinti tarptautinės prekybos javais sektoriaus plėtrą, atvirumą ir sąžiningumą;

               (c)prisidėti prie tarptautinės javų rinkos stabilumo, didinti pasaulio apsirūpinimo maistu saugumą ir prisidėti prie šalių, kurių ekonomika priklauso nuo komercinio javų pardavimo, plėtros.

               Šių tikslų siekiama gerinant rinkos skaidrumą informacijos mainų, rinkos ir politikos vystymosi analizės ir konsultavimo priemonėmis.

               Dabar TJT sudaro 28 nariai, tarp kurių daug didžiausių pasaulyje javų gamintojų ir importuotojų. Be Europos Sąjungos, Tarybos nariai dar yra Argentina, Australija, Egiptas, Indija, Japonija, JAV, Kanada, Rusija ir Ukraina. Kinija ir Brazilija nėra narės.

               28 TJT nariai iš viso turi 2 000 balsų.

               Biudžeto procedūrose (žr. Konvencijos 11 straipsnį), pavyzdžiui, nustatant narių metinius finansinius įnašus, Sąjungai 2019–2020 m. skirti 372 balsai
                  2
               .

               Priimant sprendimus, t. y. balsuojant (žr. Konvencijos 12 straipsnį), 1 000 balsų paskirstoma 10-iai eksportuojančių narių (įskaitant Sąjungą, kuri turi 245 balsus) ir 1 000 balsų – 18-ai importuojančių narių. Reikia pabrėžti, kad TJT balsuojama labai retais atvejais; veikla iš esmės vykdoma bendru susitarimu.

               Tarptautinės javų tarybos posėdžiuose Sąjungai atstovauja Komisija. Valstybės narės gali dalyvauti TJT posėdžiuose, visų pirma Tarybos sesijose.

               2.3.Numatomas Tarptautinės javų tarybos aktas

               2020 m. sausio 23 d. Serbijos Respublika
                  3
                oficialiai paprašė prisijungti prie Konvencijos. 2020 m. sausio 27 d. TJT sekretoriatas pranešė savo nariams apie Serbijos Respublikos paraišką.

               Remiantis Konvencijos 27 straipsnio 2 dalimi, prie Konvencijos gali prisijungti visų valstybių vyriausybės tokiomis sąlygomis, kokias laiko tinkamomis Konvencijos Taryba. Remiantis Prekybos javais konvencijos darbo tvarkos taisyklių (toliau – Darbo tvarkos taisyklės) 33 taisyklės d punktu, Administracinis komitetas įvertina prisijungimo paraiškas ir Tarybai pateikia rekomendacijas dėl jų pagal 27 straipsnio 2 dalį.

               Prie Konvencijos prisijungiančios šalies balsai Konvencijos 11 straipsnio tikslais (t. y. dėl narių metinių finansinių įnašų) nustatomi atsižvelgiant į tai, kokią bendros visų TJT šalių narių prekybos javais dalį sudaro prisijungiančios šalies bendra prekyba javais, remiantis Darbo tvarkos taisyklių 33 taisyklės b punktu.

               Pagal Konvencijos 12 straipsnio 1 dalį, Taryba, atsižvelgdama į narių prekybos grūdais modelius ir į jų pačių nuomonę, turi nustatyti, kurie nariai Konvencijos tikslais bus eksportuojantys nariai, ir kurie – importuojantys. Taryba, remdamasi to paties straipsnio 2 ir 3 dalimis, taip pat nustatys jų balsavimo teises

               Kadangi kitas TJT posėdis įvyks tik 2020 m. birželio 8 d., TJT sekretoriatas pasiūlė, kad Taryba patvirtintų Serbijos Respublikos prisijungimą balsuojant paštu, kad šalis galėtų prisijungti anksčiau. Iš dabartinių TJT narių negavus prieštaravimų iki 2020 m. kovo 31 d., Serbijos Respublikos prisijungimas įsigalios 2020 m. balandžio 1 d.

               Nors Konvencijoje nenustatytos specialios taisyklės dėl balsavimo paštu procedūros (arba procedūros raštu), Konvencijos 14 straipsnyje dėl Tarybos sprendimų nereikalaujama, kad tokie sprendimai būtų priimami Tarybos sesijoje.

               3.Pozicija, kurios turi būti laikomasi Sąjungos vardu

                  Tarybos sprendimu 96/88/EB
                     4
                   Sąjungos sudaryta 1995 m. Prekybos javais konvencija galiojo iki 1998 m. birželio 30 d., o vėliau jos galiojimas buvo reguliariai pratęsiamas. Kiekvieną kartą Konvencijos galiojimas, remiantis jos 33 straipsniu, pratęsiamas ne ilgesniu kaip dvejų metų laikotarpiu. Paskutinį kartą jos galiojimas 2019 m. birželio mėn. TJT sprendimu pratęstas iki 2021 m. birželio 30 d.
                     5

                  Sąjunga visada aktyviai dalyvavo TJT ir rėmė šios organizacijos plėtrą.

                  Serbijos Respublika yra viena iš svarbiausių žemės ūkio produktų, visų pirma, kukurūzų, kurie yra vieni iš pagrindinių TJT pasėlių, gamintoja.

                  2009 m. gruodžio 19 d. Serbijos Respublika pateikė savo paraišką dėl narystės ES, o 2012 m. kovo 1 d. Europos Vadovų Taryba suteikė Serbijai šalies kandidatės statusą.

                  Šio pasiūlymo tikslas – siekti, kad Taryba leistų Komisijai patvirtinti Serbijos Respublikos prisijungimą prie Konvencijos.

               4.Teisinis pagrindas

               4.1.Procedūrinis teisinis pagrindas

               4.1.1.Principai

               Sutarties dėl Europos Sąjungos veikimo (SESV) 218 straipsnio 9 dalyje numatyti sprendimai, kuriais „nustatomos pozicijos, kurios Sąjungos vardu priimamos susitarimu įsteigtame organe, kai tam organui reikia priimti teisinę galią turinčius aktus, išskyrus aktus, papildančius arba pakeičiančius susitarimo institucinę struktūrą“.

               Sąvoka „teisinę galią turintys aktai“ apima aktus, turinčius teisinę galią pagal aptariamą organą reglamentuojančias tarptautinės teisės normas. Ji taip pat apima priemones, kurios nėra privalomos pagal tarptautinę teisę, tačiau „gali stipriai paveikti Sąjungos teisės akto leidėjo priimamų teisės aktų [...] turinį“
                  6
               .

               4.1.2.Taikymas aptariamuoju atveju

               Numatomu TJT aktu išplečiamas TJT narių skaičius. Numatomas aktas turi teisinę galią visų pirma todėl, kad jis darys poveikį TJT sprendimų priėmimo pusiausvyrai: kaip nurodyta Konvencijos 14 straipsnyje, kad jos sprendimai būtų priimti, reikalingas daugumos eksportuojančių ir importuojančių narių pritarimas; sprendimai jos nariams yra privalomi.

               Numatomu aktu Susitarimo institucinė struktūra nepapildoma ir nekeičiama.

               Todėl siūlomo sprendimo procedūrinis teisinis pagrindas yra SESV 218 straipsnio 9 dalis.

               4.2.Materialinis teisinis pagrindas

               4.2.1.Principai

               Sprendimo pagal SESV 218 straipsnio 9 dalį materialinis teisinis pagrindas pirmiausia priklauso nuo numatomo akto, dėl kurio Sąjungos vardu nustatoma pozicija, tikslo ir turinio. Jeigu numatomu aktu siekiama dviejų tikslų arba jį sudaro dvi dalys ir jeigu vieną iš tų tikslų ar dalių galima laikyti pagrindiniu tikslu arba pagrindine dalimi, o kita dalis ar kiti tikslai yra tik papildomi, sprendimas pagal SESV 218 straipsnio 9 dalį turi būti grindžiamas tik vienu materialiniu teisiniu pagrindu – tuo, kurio reikalauja pagrindinis ar svarbesnis tikslas arba dalis.

               4.2.2.Taikymas aptariamuoju atveju

               Numatomo akto pagrindinis tikslas ir turinys susiję su prekyba žemės ūkio produktais.

               Todėl siūlomo sprendimo materialinis teisinis pagrindas yra SESV 207 straipsnis.

               4.3.Išvada

               Siūlomo sprendimo teisinis pagrindas turėtų būti SESV 207 straipsnio pirma pastraipa kartu su 218 straipsnio 9 dalimi.

               2020/0032 (NLE)

               Pasiūlymas

               TARYBOS SPRENDIMAS

               dėl pozicijos, kurios Europos Sąjungos vardu turi būti laikomasi Tarptautinėje javų taryboje, dėl Serbijos Respublikos prisijungimo prie 1995 m. Prekybos javais konvencijos

               EUROPOS SĄJUNGOS TARYBA,

               atsižvelgdama į Sutartį dėl Europos Sąjungos veikimo, ypač į jos 207 straipsnio pirmą pastraipą kartu su 218 straipsnio 9 dalimi,

               atsižvelgdama į Europos Komisijos pasiūlymą,

               kadangi:

               (1)Tarybos sprendimu 96/88/EB
                  7
                Sąjunga priėmė 1995 m. Prekybos javais konvenciją (toliau – Konvencija), kuri įsigaliojo 1995 m. liepos 1 d. Konvencija buvo sudaryta trejiems metams ir nuo to laiko buvo reguliariai pratęsiama papildomais dvejų metų laikotarpiais. Paskutinį kartą konvencija buvo pratęsta 2019 m. birželio mėn. Tarptautinės javų konvencijos 49-ojoje sesijoje
                  8
                ir galioja iki 2021 m. birželio 30 d.;

               (2)remiantis Konvencijos 27 straipsnio 2 dalimi, prie Konvencijos gali prisijungti visų valstybių vyriausybės tokiomis sąlygomis, kokias laiko tinkamomis Tarptautinė javų taryba;

               (3)2020 m. sausio 23 d. Serbijos Respublika oficialiai paprašė prisijungti prie Konvencijos;

               (4)2012 m. kovo 1 d. Europos Vadovų Taryba suteikė Serbijai šalies kandidatės statusą;

               (5)Serbijos Respublika yra viena iš svarbiausių žemės ūkio produktų, visų pirma, kukurūzų, kurie yra vieni iš pagrindinių TJT pasėlių, gamintoja;

               (6)tikslinga nustatyti poziciją, kurios Sąjungos vardu turi būti laikomasi Tarptautinėje grūdų taryboje, nes Serbijos prisijungimas yra Sąjungos interesas,

               PRIĖMĖ ŠĮ SPRENDIMĄ:

               1 straipsnis

               Pozicija, kurios Europos Sąjungos vardu turi būti laikomasi Tarptautinėje javų taryboje, – patvirtinti Serbijos Respublikos prisijungimą prie 1995 m. Prekybos javais konvencijos.

               2 straipsnis

               Šis sprendimas skirtas Komisijai.

               Priimta Briuselyje

                     Tarybos vardu

                     Pirmininkas

                     (1)

                        OL L 21, 1996 1 27, p. 47.

                     (2)

                        Tarptautinės javų tarybos veikla grindžiama finansiniais metais, trunkančiais nuo liepos 1 d. iki birželio 30 d.

                     (3)

                        Serbijos Respublikos žemės ūkio, miškų ir vandentvarkos ministro laišku.

                     (4)

                        OL L 21, 1996 1 27, p. 47.

                     (5)

                        2019 m. gegužės 17 d. Tarybos sprendimas (ES) 2019/813 (OL L 133, 2019 5 21, p. 19).

                     (6)

                        2014 m. spalio 7 d. Teisingumo Teismo sprendimo Vokietija prieš Tarybą, C-399/12, ECLI:EU:C:2014:2258, 61–64 punktai.

                     (7)

                        1995 m. gruodžio 19 d. Tarybos sprendimas 96/88/ΕB dėl Europos bendrijos Prekybos javais konvencijos ir Pagalbos maistu konvencijos, sudarančių 1995 m. Tarptautinį susitarimą dėl javų, patvirtinimo (OL L 21, 1996 1 27, p. 47).

                     (8)

                        2019 m. gegužės 17 d. Tarybos sprendimas (ES) 2019/813, kuriuo nustatoma pozicija, kurios Europos Sąjungos vardu turi būti laikomasi Tarptautinėje javų taryboje, dėl 1995 m. Prekybos javais konvencijos galiojimo pratęsimo ( OL L 133, 2019 5 21, p. 19).


               EUROPOS KOMISIJA
            Briuselis, 2020 04 30
            COM(2020) 200 final
            Pasiūlymas
            EUROPOS PARLAMENTO IR TARYBOS SPRENDIMAS
            dėl Europos Sąjungos solidarumo fondo lėšų mobilizavimo siekiant suteikti pagalbą Portugalijai, Ispanijai, Italijai ir Austrijai

               AIŠKINAMASIS MEMORANDUMAS

               1.PASIŪLYMO APLINKYBĖS

               •Pasiūlymo pagrindimas ir tikslai

               Šis sprendimas yra priimamas dėl Europos Sąjungos solidarumo fondo lėšų mobilizavimo pagal Tarybos reglamentą (EB) Nr. 2012/2002 (toliau – reglamentas) siekiant skirti 278 993 814 EUR vertės pagalbą Portugalijai, Ispanijai, Italijai ir Austrijai dėl 2019 m. šiose šalyse įvykusių nelaimių. Sprendimas dėl lėšų mobilizavimo pateikiamas kartu su Taisomojo biudžeto Nr. 4/2020
                  1
                projektu (TBP), kuriame siūloma į 2020 m. bendrąjį biudžetą įtraukti reikiamų įsipareigojimų ir mokėjimų asignavimų.

               2.1.Portugalija. Uraganas „Lorenzo“ Azoruose 2019 m. spalio mėn.

               Stebėjimų duomenimis, uraganas „Lorenzo“ buvo toliausiai Atlanto vandenyno rytuose siautęs ir arčiausiai Europos praūžęs atogrąžų ciklonas. Rugsėjo mėn. pabaigoje tropinė banga virto 5 kategorijos uraganu. Judėdamas šiaurės rytų kryptimi 2019 m. spalio 2 d. uraganas „Lorenzo“ praslinko per Azorų salas ir padarė didelę žalą viešajai ir privačiajai infrastruktūrai ir sutrikdė kasdienę žmonių, įmonių ir institucijų veiklą.

               (1)Portugalija pateikė paraišką ESSF finansinei paramai gauti 2019 m. lapkričio 8 d., nepasibaigus 12 savaičių terminui po pirmosios žalos užfiksavimo 2019 m. spalio 2 d. Su vienu NUTS 2 lygio regionu (Azorų autonominiu regionu) susijusi paraiška pateikta remiantis regioninės nelaimės kriterijumi, nustatytu reglamento 2 straipsnio 3 dalyje.

               (2)Tai – gaivalinė nelaimė, todėl ji patenka į Europos Sąjungos solidarumo fondo taikymo sritį.

               (3)Nelaimės padarytą bendrą tiesioginę žalą Portugalijos institucijos įvertino 328,5 mln. EUR. Paraiška pateikta remiantis regioninių nelaimių kriterijais, išdėstytais reglamento 2 straipsnio 3 dalyje, kurioje terminas „regioninė nelaimė“ apibrėžtas kaip bet kuri gaivalinė nelaimė, dėl kurios reikalavimus atitinkančios valstybės NUTS 2 lygmens regione padaryta tiesioginė žala viršija 1,5 % to regiono BVP. Atokiausiems regionams, įskaitant Azorų salas, riba yra 1 % regiono BVP. Tiesioginė žala, apie kurią pranešta, sudaro 8,4 % regiono BVP (3 927 mln. EUR, remiantis 2016 m. duomenimis), taigi viršija 1 % ribą. Todėl Portugalijos pateikta paraiška atitinka reikalavimus ES solidarumo fondo paramai gauti.

               (4)Bendra tiesioginė žala yra Fondo finansinio įnašo sumos apskaičiavimo pagrindas. Kaip apibrėžta reglamento 3 straipsnyje, finansinis įnašas gali būti naudojamas tik svarbiausioms gelbėjimo ir atstatymo operacijoms finansuoti.

               (5)Savo paraiškoje Portugalija paprašė išmokėti avansą, kaip nustatyta reglamento 4a straipsnyje. 2019 m. gruodžio 11 d. Komisija priėmė Įgyvendinimo sprendimą C(2019) 9067 skirti 821 270 EUR avansą (t. y. 10 % nuo numatomo Fondo finansinio įnašo) ir po to Portugalijai visą jį išmokėjo.

               (6)Savo paraiškoje Portugalijos institucijos išsamiai apibūdina nelaimės pobūdį ir poveikį. Nuo rugsėjo 26 d. Azorų regiono civilinės saugos ir priešgaisrinės apsaugos tarnyba rengėsi atslenkančiam uraganui. Tada didžiausia žala buvo padaryta vietovėse, kuriose labiausiai justi vėjo ir bangų poveikis, visų pirma uostuose. Be to, buvo nutrūkusi vandentiekio, energetikos ir ryšių tinklų veikla. Padaryta žala keliams, oro uostams, mokykloms ir ligoninėms, taip pat kitiems viešiesiems objektams. Dėl to nuostolių patyrė privatūs asmenys, įmonės, žuvininkystė, žemės ūkis ir turizmas. Smarkiai nukentėjus pakrančių apsaugos infrastruktūrai išaugo grėsmė gyventojams.

               (7)Portugalija apskaičiavo, kad gelbėjimo ir atstatymo operacijų, kurios atitinka reglamento 3 straipsnio 2 dalies reikalavimus, išlaidos sudaro 279,3 mln. EUR. Šios išlaidos suskirstytos pagal operacijų tipą. Beveik visos reikalavimus atitinkančios išlaidos (beveik 270 mln. EUR) yra transporto infrastruktūros, visų pirma uostų, atkūrimo išlaidos.

               (8)Portugalijos valdžios institucijos pranešė, kad šiuo metu nėra duomenų apie tai, ar reikalavimus atitinkančias išlaidas dengia draudimas.

               (9)Nukentėjęs regionas pagal Europos struktūrinių ir investicijų fondų (2014–2020 m.) nuostatas priskiriamas mažiau išsivysčiusių regionų kategorijai. Portugalijos valdžios institucijos pranešė Komisijai neketinančios perskirstyti ESI fondų programų finansavimo ir skirti lėšų atkūrimo priemonėms.

               (10)Šiuo metu nėra vykdoma jokia pažeidimo, susijusio su Sąjungos teisės aktų dėl nelaimių rizikos prevencijos ir valdymo įgyvendinimu, nagrinėjimo procedūra. Portugalijos paraiškoje trumpai aprašyta, kad pakrančių valdymo tikslais ir apibrėžiant pakrančių apsaugos intervencijas Azorų salose vadovautasi Europos Parlamento ir Tarybos rekomendacija 2002/413/EB, kurioje pateikti Europos integruoto pakrančių zonų valdymo strategijos bendrieji principai ir galimybės. Šiuo metu įgyvendinama Direktyva 2007/60/EB dėl potvynių rizikos ir pakrančių nykimo vertinimo ir valdymo.

               2.2.Ispanija. Potvyniai Valensijos, Mursijos, Kastilijos-La Mančos ir Andalūzijos regionuose 2019 m. rugsėjo mėn.

               Nuo 2019 m. rugsėjo 9 d. Iberijos pusiasalio pietrytinė dalis nukentėjo nuo reto meteorologinio reiškinio, apibūdinamo kaip „izoliuotas žemas slėgis dideliame aukštyje“ (Depresión Aislada en Niveles Altos, DANA). Nuo šio reiškinio, kuriam būdingos potvynius sukeliančios ekstremalios liūtys, rugsėjo 12–16 d. labai nukentėjo didelės Valensijos, Mursijos, Kastilijos-La Mančos ir Andalūzijos regionų teritorijos.

               (1)Ispanija pateikė paraišką ESSF finansinei paramai gauti 2019 m. lapkričio 28 d., nepasibaigus 12 savaičių terminui po pirmosios žalos užfiksavimo 2019 m. rugsėjo 9 d. Su keturiais Ispanijos NUTS 2 lygio regionais (Valensijos sritimi, Mursijos regionu, Kastilija-La Manča ir Andalūzija) susijusi paraiška buvo pateikta remiantis regioninės nelaimės kriterijumi, nustatytu reglamento 2 straipsnio 3 dalyje. Komisijos prašymu 2019 m. gruodžio 18 d. ir 2020 m. sausio 29 d. buvo pateikta paraišką papildanti informacija.

               (2)Tai – gaivalinė nelaimė, todėl ji patenka į Europos Sąjungos solidarumo fondo taikymo sritį.

               (3)Nelaimės padarytą bendrą tiesioginę žalą Ispanijos valdžios institucijos įvertino 2 269,7 mln. EUR. Paraiška pateikta remiantis regioninių nelaimių kriterijais, išdėstytais reglamento 2 straipsnio 3 dalyje, kurioje terminas „regioninė nelaimė“ apibrėžtas kaip bet kuri gaivalinė nelaimė, dėl kurios reikalavimus atitinkančios valstybės NUTS 2 lygmens regione padaryta tiesioginė žala viršija 1,5 % to regiono BVP. Kadangi nelaimė ištiko kelis regionus, atsižvelgiama į BVP vidurkį, apskaičiuotą pagal žalos dalį kiekviename regione. Todėl žalos, apie kurią pranešė Ispanija, suma sudaro 2,65 % svertinio regioninio BVP.

               (4)Bendra tiesioginė žala yra Fondo finansinio įnašo sumos apskaičiavimo pagrindas. Kaip apibrėžta reglamento 3 straipsnyje, finansinis įnašas gali būti naudojamas tik svarbiausioms gelbėjimo ir atstatymo operacijoms finansuoti.

               (5)Savo paraiškoje Ispanija paprašė sumokėti avansą, kaip nustatyta reglamento 4a straipsnyje. 2020 m. vasario 13 d. Komisija priėmė Įgyvendinimo sprendimą C(2020) 905 skirti 5 674 336 EUR avansą (t. y. 10 % nuo numatomo Fondo finansinio įnašo) ir po to Ispanijai jį visą išmokėjo.

               (6)Savo paraiškoje Ispanijos institucijos išsamiai apibūdino nelaimės pobūdį ir poveikį. Ekstremalus kritulių kiekis buvo didžiausias per pastaruosius 140 stebėjimo metų, jo sukelti dideli potvyniai nusinešė 8 žmonių gyvybes. Tūkstančiai žmonių turėjo būti evakuoti iš namų ir apgyvendinti laikinuose būstuose. Nukentėjusių vietovių gyventojų gyvenimo sąlygos dėl DANA labai pablogėjo, privačiajam ir viešajam turtui padaryta didelė fizinė žala. Buvo apgadinta kelių, geležinkelių ir oro uostų infrastruktūra, teko nutraukti susisiekimą. Erozija padarė žalos vandentiekio tinklams, apsauginei infrastruktūrai ir aplinkai. Taip pat nuniokoti paplūdimiai ir sugadinta pakrančių infrastruktūra.

               (7)Ispanija apskaičiavo, kad gelbėjimo ir atstatymo operacijų, kurios atitinka reglamento 3 straipsnio 2 dalies reikalavimus, išlaidos sudaro 650,6 mln. EUR. Šios išlaidos suskirstytos pagal operacijų tipą. Didžiausia reikalavimus atitinkančių išlaidų dalis (daugiau kaip 385 mln. EUR) yra valymo operacijų išlaidos. Antra pagal dydį išlaidų dalis (247 mln. EUR) tenka infrastruktūros taisymui.

               (8)Ispanijos prašymu „Copernicus“ pateikė palydovines nuotraukas reagavimo priemonėms pagrįsti.

               (9)Ispanijos valdžios institucijos patvirtino, kad reikalavimus atitinkančių išlaidų draudimas nedengia.

               (10)Valensijos savivaldybė yra labiau išsivystęs regionas pagal Europos struktūrinius ir investicijų fondus (2014–2020 m.), o kiti trys regionai yra vadinamieji pereinamojo laikotarpio regionai. Ispanijos valdžios institucijos pranešė Komisijai neketinančios perskirstyti ESI fondų programų finansavimo ir skirti lėšų atkūrimo priemonėms.

               (11)Kalbant apie Sąjungos teisės aktų dėl nelaimių rizikos prevencijos ir valdymo įgyvendinimą, Ispanija informavo, kad ji perkėlė ES Potvynių direktyvą į Ispanijos teisę ir ką tik užbaigė pirmąjį etapą – atliko rizikos vertinimą ir sudarė rizikos kartogramas. Rezultatai buvo peržiūrėti per antrąjį etapą. Šios peržiūros rezultatus patvirtino Nacionalinė civilinės saugos taryba. Naujieji planai turi būti parengti 2022 m. gruodžio mėn. Be to, siekiant apsisaugoti nuo potvynių rizikos parengti tiek valstybės, tiek autonominių sričių civilinės saugos planai.

               2.3.Italija. Ekstremalios oro sąlygos 2019 m. rudenį

               2019 m. spalio mėn. pabaigoje ir lapkričio mėn. didžioji dalis Italijos teritorijos nuo šiaurės iki pietų nukentėjo nuo tarpusavyje susijusių didelius nuostolius nešančių ekstremalių meteorologinių reiškinių: susidarė nuošliaužos, kilo potvyniai, kurių ryškiausias – Venecijoje.

               1)
                     Italija pateikė paraišką dėl finansinio įnašo iš Europos Sąjungos solidarumo fondo 2020 m. sausio 10 d., nepasibaigus 12 savaičių terminui po pirmosios žalos, kuri buvo užfiksuota 2019 m. spalio 20 d.

               2)
                     Tai – gaivalinė nelaimė, kuri patenka į Europos Sąjungos solidarumo fondo taikymo sritį.

               3)
                     Paraiška pateikta remiantis didelės gaivalinės nelaimės kriterijumi, nustatytu reglamento 2 straipsnio 2 dalyje. Dėl nelaimės patirtą bendrą tiesioginę žalą Italijos institucijos įvertino 5 619,878 mln. EUR (atnaujinta suma). Ši suma sudaro daugiau kaip 157 % ribos, taikomos Italijai ESSF lėšų mobilizavimo atveju (žala viršija 3 mlrd. EUR 2011 m. kainomis). Todėl Italijos paraiška atitinka reikalavimus ES solidarumo fondo paramai gauti.

               4)
                     Italija neprašė avanso.

               5)
                     Paraiškoje Italijos institucijos išsamiai aprašo ekstremalių oro sąlygų padarytos žalos pobūdį ir mastą. Nelaimės poveikis skirtingoms Italijos teritorijoms buvo įvairaus intensyvumo, žalos gyventojams, ekonomikai ir aplinkai mastas priklausė nuo vietovės. Iš viso nukentėjo 17 regionų, iš jų labiausiai Veneto, Pjemonto, Ligūrijos, Sicilijos ir Emilijos-Romanijos regionai. Beveik trečdalį (1,8 mlrd. EUR) visų nuostolių patyrė vien Venetas, ypač dėl didelių potvynių Venecijos mieste. Abrucų, Bazilikatos, Kalabrijos, Kampanijos, Friulio-Venecijos-Džulijos, Lacijaus, Apulijos, Toskanos ir Bolcano autonominės provincijos gyventojai nukentėjo mažiau. Mažiausiai nukentėjo Markė, Aostos Slėnis ir Trento autonominė provincija.

               Nelaimė visų pirma labai sutrikdė valstybės, regionų, provincijų ir savivaldybių kelių tinklo funkcionavimą, nes dėl nuošliaužų ir nuvirtusių medžių buvo atkirsta daug izoliuotų kalnų ir pakrančių savivaldybių. Daugumoje regionų sutriko upių tinklo funkcionavimas, nuslinko šlaitai, atsirado nuošliaužų ir patvino vandenys. Sutriko mokyklų ir kitų viešųjų įstaigų veikla. Vėjo gūsiai (iki 200 km/h) sukėlė daug nuostolių miškuose (apie 8,5 mln. kubinių metrų medienos) ir labai paveikė su mediena susijusią ekonomiką ir turizmą. Ypač nukentėjo Veneto regionas – žalą patyrė apie 130 „Natura 2000“ saugomų teritorijų, užimančių daugiau kaip 414 000 hektarų žemės. Beveik visuose regionuose pranešta apie užtvindytus viešuosius ir privačiuosius pastatus. Didelių nuostolių patyrė žemės ūkis, tiesiogiai nukentėjo žemės ūkio struktūros (šiltnamiai, žemės ūkio technika). Nustojo veikti kanalizacijos sistemų valymo įrenginiai. Nutrūko elektros energijos tiekimas ir dujų tinklų veikla.

               Venete potvynis padarė milžinišką žalą viešajam ir privačiajam turtui, komercinei ir ekonominei pramoninei veiklai ir tretiniam sektoriui (paslaugų teikimo veiklai). Per potvynį vandeniui pasiekus aukščiausią ribą (daugiau kaip 187 cm virš jūros lygio) užtvindyta daugiau kaip 85 % Venecijos miesto. Potvynio bangos padarė didelę žalą Venecijos istorinio centro meniniam ir kultūriniam paveldui ir daugybei pastatų pagrindinėse lagūnos salose, be kita ko, nukentėjo meno objektai ir padaryta didelė žala iš popieriaus pagamintam turtui, pavyzdžiui, knygoms, rankraščiams ir archyvams. Užtvindytoms maždaug 75 istorinėms bažnyčioms padaryta struktūrinė žala, nukentėjo baldai ir daug archyvų paveldo objektų. Be to, nukentėjo Venecijos vandens transporto sistema: padaryta žala daugeliui iškrovimo ir išlaipinimo konstrukcijų, keltų ir greitaeigių laivų. Taip pat sugadinta elektros ir elektroninė įranga.

               Per nelaimę nukentėjo daugiau kaip 800 Pjemonto savivaldybių. Ligūrijoje kilo potvyniai, vyko nusėdimo procesai ir susidarė nuošliaužos, o tai ypač pakenkė kelių sistemai. Sicilijoje dėl to labai nukentėjo paslaugų teikimas ir patirta ekonominių nuostolių, susijusių su žemės ūkio ir gamybos veiklos nutraukimu. Emilijoje-Romanijoje upių tinklo potvyniai sukėlė krantų eroziją, potvynius, užtvindė griovius ir kanalus, o tai padarė žalos gyvenamiesiems rajonams, gamybai, upių krantų apsaugai ir hidrauliniams įrenginiams. Audros taip pat padarė didelę žalą pakrančių apsaugos objektams, beveik visiškai sunaikino pakrantę saugojusią dirbtinę kopą. Kalvotose ir kalnuotose vietovėse vyko žemės erozija ir susidarė nuošliaužos, o nuo jų labai nukentėjo kelių tinklas.

               6)
                     Komisijos atlikta analizė rodo, kad paraiškoje nurodytu laikotarpiu susidariusios oro sąlygos meteorologiniu ir hidrologiniu požiūriu gali būti laikomos vienu įvykiu. Be to, Italijos valdžios institucijų nurodytos žalos geografinis mastas ir dydis atrodo įtikinami.

               7)
                     Italija apskaičiavo, kad gelbėjimo ir atstatymo operacijų, kurios atitinka reglamento 3 straipsnio 2 dalies reikalavimus, išlaidos sudaro daugiau 1 110,1 mln. EUR. Šios išlaidos suskirstytos pagal operacijų tipą. Didžiausia reikalavimus atitinkančių išlaidų dalis (daugiau kaip 479 mln. EUR) yra prevencinės infrastruktūros atkūrimo ir kultūros paveldo apsaugos išlaidos. Antra pagal dydį išlaidų dalis (465 mln. EUR) tenka būtiniausios infrastruktūros atkūrimui.

               8)
                     Italijos institucijos patvirtino, kad reikalavimus atitinkančių išlaidų draudimas nedengia.

               9)
                     Penki iš 17 nukentėjusių regionų pagal Europos struktūrinių ir investicijų (ESI) fondų (2014–2020 m.) nuostatas laikomi mažiau išsivysčiusiais regionais (Bazilikata, Kalabrija, Kampanija, Pulija ir Sicilija), Abrucai laikomi pereinamojo laikotarpio regionu, o kiti – labiau išsivysčiusiais regionais. Italijos institucijos nepranešė Komisijai apie ketinimą perskirti ESI fondų programų lėšas atkūrimo priemonėms.

               10)
                     Italija neprašė taikyti Sąjungos civilinės saugos mechanizmo, tačiau per Bendrą ekstremalių situacijų ryšių ir informacijos sistemą (CECIS) buvo nusiųstas informacinis pranešimas Reagavimo į nelaimes koordinavimo centrui (RNKC).

               11)
                     Šiuo metu nėra vykdoma jokia pažeidimo, susijusio su Sąjungos teisės aktų dėl nelaimių rizikos prevencijos ir valdymo įgyvendinimu, nagrinėjimo procedūra.

               2.4.Austrija. Ekstremalios oro sąlygos 2019 m. lapkričio mėn.

               2019 m. lapkričio 11–23 d. Austrijos pietvakarinėje dalyje įvyko dideli potvyniai, ypač Karintijoje ir Rytų Tirolyje. Potvynius sukėlė tos pačios meteorologinės sąlygos, kurios lėmė ir didelio masto nelaimę Italijoje. Dėl ekstremalių oro sąlygų padaryta didelė žala pagrindinei viešajai infrastruktūrai, privatiems namams, įmonėms ir miškams. Meteorologiniai reiškiniai labai panėšėjo į tuos, kurie buvo prieš metus, tiesa, padarė mažiau žalos.

               1)Austrija pateikė paraišką dėl įnašo iš Europos Sąjungos solidarumo fondo 2020 m. sausio 29 d., nepasibaigus 12 savaičių terminui po pirmosios žalos, kuri buvo užfiksuota 2019 m. lapkričio 11 d. 2020 m. kovo 9 d. Austrija savo iniciatyva pateikė atnaujintą informaciją ir nurodė šiek tiek didesnę apskaičiuotą žalos nukentėjusiuose regionuose sumą.

               2)Tai – gaivalinė nelaimė, kuri patenka į Europos Sąjungos solidarumo fondo taikymo sritį.

               3)Nelaimės padarytą bendrą tiesioginę žalą Austrijos institucijos įvertino 93,2 mln. EUR. Ši suma yra gerokai mažesnė už 2020 m. Austrijai taikytą didelės nelaimės ribą (2 307,9 mln. EUR, t. y. 0,6 % Austrijos bendrųjų nacionalinių pajamų). Ji taip pat mažesnė už regioninės nelaimės ribą, t. y. 1,5 % regiono bendrojo vidaus produkto, įvertinto atsižvelgiant į žalos dalį nukentėjusiuose regionuose. Todėl, remiantis reglamentu, ši nelaimė nėra nei didelė gaivalinė nelaimė, nei regioninė gaivalinė nelaimė. Tačiau nelaimę sukėlė tos pačios meteorologinės sąlygos, kurios sukėlė didelę nelaimę Italijoje, taigi Austrijos institucijos paraišką pateikė pagal reglamento 2 straipsnio 4 dalies nuostatą dėl kaimyninės reikalavimus atitinkančios valstybės, pagal kurią reikalavimus atitinkanti valstybė, kurią ištiko ta pati didelė nelaimė kaip ir kaimyninę reikalavimus atitinkančią valstybę, taip pat gali gauti ESSF paramą Ši sąlyga įvykdyta.

               4)Austrijos institucijos neprašė išmokėti avanso.

               5)Austrijos institucijos pateikė išsamų nelaimės padarinių aprašymą. Didžiausia žala padaryta dviejuose su Italija besiribojančiuose Alpių regionuose – pačiuose Austrijos pietuose esančioje Karintijos žemėje ir gretimoje rytų Tirolio provincijoje. Zalcburgo žemė ir Štirijos žemė patyrė nedidelę žalą. Dėl smarkių liūčių patvino daug vandentakių, todėl ypač nukentėjo transporto infrastruktūra ir teko uždaryti kelius. Labai apgadinti kai kurie tiltai. Problemas padidino ir žalos miškininkystei pridarė neįprastai gausus snygis ir griūtys. Nutrūko susisiekimas geležinkeliais ir elektros tiekimas, buvo užtvindyti būstai ir viešieji pastatai, laikinai nebuvo galima pasiekti kai kurių gyvenviečių.

               6)Austrija apskaičiavo, kad gelbėjimo ir atstatymo operacijų, kurios atitinka reglamento 3 straipsnio 2 dalies reikalavimus, išlaidos sudaro 61,3 mln. EUR. Šios išlaidos suskirstytos pagal operacijų tipą. Didžiausia reikalavimus atitinkančių išlaidų dalis (daugiau kaip 40 mln. EUR) tenka transporto tinklui padarytos žalos šalinimo reikmėms. Kovos su dirvožemio erozija priemonės sudaro apie 13 mln. EUR.

               7)Austrijos institucijos patvirtino, kad reikalavimus atitinkančių išlaidų draudimas nedengia.

               8)Nukentėję regionai pagal 2014–2020 m. Europos struktūrinių ir investicinių (ESI) fondų nuostatas laikomi labiau išsivysčiusiais regionais. Paraiškoje Austrijos institucijos nurodė ketinančios Europos žemės ūkio fondo kaimo plėtrai finansuojamos Austrijos kaimo vietovių plėtros programos lėšas panaudoti apsauginių miškų atsodinimui.

               9)Austrija neprašė taikyti Sąjungos civilinės saugos mechanizmo.

               10)Šiuo metu nėra vykdoma jokia pažeidimo, susijusio su Sąjungos teisės aktų dėl nelaimių rizikos prevencijos ir valdymo įgyvendinimu, nagrinėjimo procedūra.

               2.5.Išvada

               Atsižvelgiant į išvardytąsias priežastis, Portugalijos, Ispanijos, Italijos ir Austrijos pateiktose paraiškose nurodytos nelaimės atitinka reglamente nustatytas Europos Sąjungos solidarumo fondo lėšų mobilizavimo sąlygas.

               3.Finansavimas iš Europos Sąjungos solidarumo fondo 2020 m. asignavimų

               2013 m. gruodžio 2 d. Tarybos reglamente (ES, EURATOMAS) Nr. 1311/2013, kuriuo nustatoma 2014–2020 m. daugiametė finansinė programa
                  2
                (toliau – DFP reglamentas), ypač jo 10 straipsnyje, numatyta galimybė mobilizuoti Europos Sąjungos solidarumo fondo lėšas neviršijant viršutinės metinės 500 000 000 EUR (2011 m. kainomis) ribos. Europos Sąjungos solidarumo fondo lėšų mobilizavimo sąlygos nustatytos 2013 m. gruodžio 2 d. Europos Parlamento, Tarybos ir Komisijos tarpinstitucinio susitarimo dėl biudžetinės drausmės, bendradarbiavimo biudžeto klausimais ir patikimo finansų valdymo
                  3
                11 punkte.

               Pagrindinė Europos Sąjungos solidarumo fondo įsteigimo priežastis – solidarumas, todėl Komisija laikosi požiūrio, kad pagalba turėtų būti progresinė. Tai reiškia, kad, remiantis ankstesne praktika, Europos Sąjungos solidarumo fondo lėšų mobilizavimo ribą, taikomą didelės nelaimės atveju (t. y. 0,6 % BNP, arba 3 mlrd. EUR 2011 m. kainomis, atsižvelgiant į mažesniąją iš šių sumų), viršijančiai žalos daliai padengti reikėtų skirti didesnę pagalbą nei žalos daliai, kuri tos ribos nesiekia. Anksčiau nustatant asignavimus dėl didelių nelaimių buvo taikomas toks koeficientas: 2,5 % visų tiesioginių nuostolių, jei jie nesiekia ribos, ir 6 % nuostolių daliai, viršijančiai tą ribą. Regioninėms nelaimėms ir nelaimėms, dėl kurių paraiškos priimtos pagal kaimyninės šalies nuostatą, taikomas 2,5 % koeficientas.

               Įnašas negali viršyti apskaičiuotos bendros reikalavimus atitinkančių operacijų išlaidų sumos. Pagalbos apskaičiavimo metodika nustatyta 2002–2003 m. Europos Sąjungos solidarumo fondo metinėje ataskaitoje ir patvirtinta Tarybos bei Europos Parlamento.

               Remiantis Portugalijos, Ispanijos, Italijos ir Austrijos pateiktomis paraiškomis ir atsižvelgiant į apskaičiuotą bendrą tiesioginę žalą, Europos Sąjungos solidarumo fondo finansinis įnašas skaičiuojamas taip:

                        Valstybės narės

                        Nelaimės kvalifikavimas

                        Bendra tiesioginė žala

                        (mln. EUR)

                        Taikoma regioninės nelaimės riba
                        [1,5 % BVP/
                           1 % BVP atokiausių regionų atveju]
                        (mln. EUR)

                        Didelės nelaimės riba

                        (mln. EUR)

                        2,5 % tiesioginės žalos, nesiekiančios ribos

                        (EUR)

                        6 % tiesioginės žalos, viršijančios ribą

                        (EUR)

                        Bendra siūlomos pagalbos suma

                        (EUR)

                        Išmokėti avansai

                        (EUR)

                        PORTUGALIJA

                        Regioninė

                        (2 str. 3 dalis)

                        328 508

                        39 271

                        -

                        8 212 697

                        -

                        8 212 697

                        821 270

                        ISPANIJA

                        Regioninė

                        (2 str. 3 dalis)

                        2 269,734

                        1 287,076

                        -

                        56 743 358

                        -

                        56 743 358

                        5 674 336

                        ITALIJA

                        Didelė

                        (2 str. 2 dalis)

                        5 619,878

                        -

                        3 585,278

                        89 631 943

                        122 076 039

                        211 707 982

                        -

                        AUSTRIJA

                        Kaimyninės valstybės

                        (2 str. 4 dalis)

                        93 191

                        -

                        -

                        2 329 777

                        -

                        2 329 777

                        -

                        IŠ VISO

                        278 993 814

               Remiantis DFP reglamento 10 straipsnio 1 dalimi, visa Europos Sąjungos solidarumo fondo lėšų suma, kurią galima mobilizuoti, 2020 m. pradžioje buvo 1 150 524 045 EUR – tai 597 546 284 EUR 2020 m. asignavimų suma ir 552 977 761 EUR neišleista 2019 m. asignavimų suma, kuri perkelta į 2020 m.

               Suma, kuri gali būti mobilizuota šiuo 2020 m. etapu, yra 1 001 137 474 EUR. Ji atitinka visą 2020 m. pradžios Europos Sąjungos solidarumo fondo sumą, kurią galima mobilizuoti (1 150 524 045 EUR), atėmus 149 386 571 EUR sumą, paliktą vykdant prievolę iki 2020 m. spalio 1 d. atidėti 25 % 2020 m. metinių asignavimų sumos, kaip nustatyta DFP reglamento 10 straipsnio 1 dalyje.

                        Europos Sąjungos solidarumo fondo finansavimo apibendrinamoji lentelė

                        Suma

                        EUR

                        Į 2020 m. perkelti 2019 m. asignavimai

                        552 977 761

                        2020 m. asignavimai

                        597 546 284

                        -----------------

                        Visa 2020 m. pradžioje turima suma

                        1 150 524 045

                        Atėmus 25 % 2020 m. pasiliktų asignavimų

                        −149 386 571

                        -----------------

                        Didžiausia šiuo metu turima suma (2019 ir 2020 m. asignavimai)

                        1 001 137 474

                        Bendra pagalbos suma, kurią siūloma mobilizuoti Portugalijai, Ispanijai, Italijai ir Austrijai

                        −278 993 814

                        -----------------

                        Likę asignavimai, kuriuos galima panaudoti iki 2020 m. spalio 1 d.

                        722 143 660

               Pasiūlymas

               EUROPOS PARLAMENTO IR TARYBOS SPRENDIMAS

               dėl Europos Sąjungos solidarumo fondo lėšų mobilizavimo siekiant suteikti pagalbą Portugalijai, Ispanijai, Italijai ir Austrijai

               EUROPOS PARLAMENTAS IR EUROPOS SĄJUNGOS TARYBA,

               atsižvelgdami į Sutartį dėl Europos Sąjungos veikimo,

               atsižvelgdami į 2002 m. lapkričio 11 d. Tarybos reglamentą (EB) Nr. 2012/2002, įsteigiantį Europos Sąjungos solidarumo fondą,
                  4
                ypač į jo 4 straipsnio 3 dalį,

               atsižvelgdami į 2013 m. gruodžio 2 d. Europos Parlamento, Tarybos ir Komisijos tarpinstitucinį susitarimą dėl biudžetinės drausmės, bendradarbiavimo biudžeto klausimais ir patikimo finansų valdymo
                  5
               , ypač į jo 11 punktą,

               atsižvelgdami į Europos Komisijos pasiūlymą,

               kadangi:

               (1)Europos Sąjungos solidarumo fondo (toliau – Fondas) tikslas – suteikti Sąjungai galimybę greitai, veiksmingai ir lanksčiai reaguoti nelaimės atvejais, kad būtų parodytas solidarumas su gaivalinių nelaimių ištiktų regionų gyventojais;

               (2)didžiausia Fondo metinė suma neturi viršyti 500 000 000 EUR (2011 m. kainomis), kaip nustatyta Tarybos reglamento (ES, Euratomas) Nr. 1311/2013
                  6
                10 straipsnyje;

               (3)2019 m. lapkričio 8 d. Portugalija pateikė paraišką mobilizuoti Fondo lėšas dėl ekstremalių oro sąlygų Azoruose;

               (4)2019 m. lapkričio 28 d. Ispanija pateikė paraišką mobilizuoti Fondo lėšas dėl smarkių liūčių, dėl kurių Valensijos, Mursijos, Kastilijos-La Mančos ir Andalūzijos regionuose kilo potvyniai;

               (5)2020 m. sausio 10 d. Italija pateikė paraišką mobilizuoti Fondo lėšas dėl ekstremalių oro sąlygų 17 regionų 2019 m. rudenį;

               (6)2020 m. sausio 29 d. Austrija pateikė paraišką mobilizuoti Fondo lėšas dėl ekstremalių oro sąlygų 2019 m. lapkričio mėn.;

               (7)Portugalijos, Ispanijos, Italijos ir Austrijos paraiškos tenkina finansinės paramos teikimo iš Fondo lėšų sąlygas, nustatytas Reglamento (EB) Nr. 2012/2002 4 straipsnyje;

               (8)todėl, siekiant suteikti finansinę paramą Portugalijai, Ispanijai, Italijai ir Austrijai, Fondo lėšos turėtų būti mobilizuotos;

               (9)siekiant kuo greičiau mobilizuoti Fondo lėšas, šis sprendimas turėtų būti taikomas nuo jo priėmimo dienos,

               PRIĖMĖ ŠĮ SPRENDIMĄ:

               1 straipsnis

               2020 finansinių metų Sąjungos bendrajame biudžete iš Europos Sąjungos solidarumo fondo skiriami tokie įsipareigojimų ir mokėjimų asignavimai:

               a) Portugalijai skiriama 8 212 697 EUR suma;

               b) Ispanijai skiriama 56 743 358 EUR suma;

               c) Italijai skiriama 211 707 982 EUR suma;

               d) Austrijai skiriama 2 329 777 EUR suma.

               2 straipsnis

               Šis sprendimas įsigalioja jo paskelbimo Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje dieną.

               Jis taikomas nuo … [priėmimo data]
                  7***.

               Priimta Briuselyje

                  Europos Parlamento vardu
                        Tarybos vardu

                  Pirmininkas
                        Pirmininkas

                     (1)

                        COM(2020) 190, 2020 4 30.

                     (2)

                        OL L 347, 2013 12 20, p. 884.

                     (3)

                        OL C 373, 2013 12 20, p. 1.

                     (4)

                        OL L 311, 2002 11 14, p. 3.

                     (5)

                        OL C 373, 2013 12 20, p. 1.

                     (6)

                        2013 m. gruodžio 2 d. Tarybos reglamentas (ES, Euratomas) Nr. 1311/2013, kuriuo nustatoma 2014–2020 m. daugiametė finansinė programa (OL L 347, 2013 12 20, p. 884).

                     (7)
                  ** Datą įrašo Parlamentas prieš paskelbiant OL.