				|

		52015PC0155

			Pasiūlymas EUROPOS PARLAMENTO IR TARYBOS REGLAMENTAS kuriuo įgyvendinama Europos Sąjungos, Europos atominės energijos bendrijos bei jų valstybių narių ir Gruzijos asociacijos susitarime nustatyta kovos su priemonių vengimu tvarka, kuria numatomas laikinas muitų tarifų lengvatų taikymo sustabdymas /* COM/2015/0155 final - 2015/0080 (COD) */

			   	AIŠKINAMASIS MEMORANDUMAS
1.           PASIŪLYMO
APLINKYBĖS
Pasiūlymo pagrindas ir tikslai
Šis pasiūlymas skirtas į Europos
Sąjungos teisę įtraukti ES ir Gruzijos asociacijos susitarime
numatytą kovos su priemonių vengimu tvarką.
Bendrosios aplinkybės
Asociacijos susitarime su Gruzija numatyta
vadinamoji kovos su priemonių vengimu tvarka, kuria nustatoma
galimybė, tam tikrų žemės ūkio prekių importui iš
Gruzijos viršijus nustatytą ribą ir nesant tinkamo jų tikslios
kilmės pagrindimo, iš naujo taikyti DPS muito mokesčio normą.
Kad į ES vidaus teisės aktus
būtų įtraukta kovos su priemonių vengimu tvarkos taikymui
reikalinga priemonė, reikalingas Europos Parlamento ir Tarybos
įgyvendinimo reglamentas.
2.           KONSULTACIJŲ SU
SUINTERESUOTOSIOMIS ŠALIMIS IR POVEIKIO VERTINIMO REZULTATAI
Šis įgyvendinimo reglamento
pasiūlymas parengtas tiesiogiai remiantis Susitarimo, dėl kurio
susiderėta su Gruzija, tekstu. Todėl atskiros konsultacijos su
suinteresuotosiomis šalimis ir poveikio vertinimas nėra būtini.
3.           TEISINIAI PASIŪLYMO ASPEKTAI
Siūlomų veiksmų santrauka
Pridedamas Europos Parlamento ir Tarybos
reglamento pasiūlymas yra teisinė su Gruzija jau sudaryto susitarimo
kovos su priemonių vengimu tvarkos įgyvendinimo priemonė.
Teisinis pagrindas
Sutarties dėl Europos Sąjungos veikimo
207 straipsnio 2 dalis.
2015/0080 (COD)
Pasiūlymas
EUROPOS PARLAMENTO IR TARYBOS REGLAMENTAS
kuriuo įgyvendinama Europos
Sąjungos, Europos atominės energijos bendrijos bei jų
valstybių narių ir Gruzijos asociacijos susitarime nustatyta kovos su
priemonių vengimu tvarka, kuria numatomas laikinas muitų tarifų
lengvatų taikymo sustabdymas
EUROPOS PARLAMENTAS IR EUROPOS
SĄJUNGOS TARYBA,
atsižvelgdami į Sutartį dėl
Europos Sąjungos veikimo, ypač į jos 207 straipsnio 2 dalį,

atsižvelgdami į Europos Komisijos
pasiūlymą,
teisėkūros procedūra priimamo
akto projektą perdavus nacionaliniams parlamentams,
laikydamiesi įprastos
teisėkūros procedūros[1],

kadangi:
(1)       2010 m. gegužės
10 d. Taryba įgaliojo Komisiją pradėti derybas su Gruzija
dėl naujo Sąjungos ir Gruzijos susitarimo sudarymo;
(2)       šios derybos baigtos ir 2014
m. birželio 27 d. pasirašytas Europos Sąjungos, Europos atominės
energijos bendrijos bei jų valstybių narių ir Gruzijos
asociacijos susitarimas[2]
(toliau – Susitarimas), kuris laikinai taikomas nuo 2014 m. rugsėjo 1 d.;

(3)       būtina nustatyti
procedūras, skirtas garantuoti veiksmingą kovos su priemonių
vengimu tvarkos, kuria numatomas laikinas Susitarime numatytų muitų
tarifų lengvatų taikymo sustabdymas, taikymą;
(4)       būtina numatyti
galimybę sustabdyti muitų tarifų lengvatų taikymą ne
ilgesniam kaip šešių mėnesių laikotarpiui, tam tikrų
žemės ūkio produktų ir perdirbtų žemės ūkio
produktų importui pasiekus apibrėžtą metinį importo
lygį;
(5)       skaidrumo sumetimais Komisija
Europos Parlamentui ir Tarybai turėtų pateikti metinę Susitarimo
įgyvendinimo ir kovos su priemonių vengimu tvarkos taikymo
ataskaitą;
(6)       kovos su priemonių
vengimu tvarkai, kuria numatomas laikinas Susitarime numatytų muitų
tarifų lengvatų taikymo sustabdymas, įgyvendinti būtinos
vienodos sąlygos. Siekiant užtikrinti vienodas šio reglamento
įgyvendinimo sąlygas, Komisijai turėtų būti suteikti
įgyvendinimo įgaliojimai. Tais įgaliojimais turėtų
būti naudojamasi laikantis Europos Parlamento ir Tarybos reglamento (ES)
Nr. 182/2011[3];

(7)       įgyvendinimo aktai
turėtų būti priimti pagal patariamąją
procedūrą, kadangi pasiekus atitinkamą Susitarimo II-C priede
išvardytų produktų kategorijų ribą šie aktai turi būti
įgyvendinti greitai, o jų taikymo laikotarpis labai ribotas;
(8)       siekiant užkirsti kelią
neigiamam importo padidėjimo poveikiui Sąjungos rinkai, Komisija
turėtų priimti nedelsiant taikytinus įgyvendinimo aktus, kai
tinkamai pagrįstais atvejais, susijusiais su laikinu muitų
tarifų lengvatų taikymo sustabdymu pagal Susitarime nustatytą
kovos su priemonių vengimu tvarką, yra priežasčių, dėl
kurių privaloma skubėti,
PRIĖMĖ ŠĮ
REGLAMENTĄ:
1 straipsnis
Dalykas ir taikymo sritis
1.           Šiuo reglamentu nustatomos
Europos Sąjungos ir Europos atominės energijos bendrijos bei jų
valstybių narių ir Gruzijos asociacijos susitarime nustatytos kovos
su priemonių vengimu tvarkos, kuria numatomas laikinas muitų
tarifų lengvatų taikymo sustabdymas, įgyvendinimo nuostatos.
2.           Šis reglamentas taikomas
Gruzijos kilmės produktams.
2 straipsnis
Tam tikriems žemės ūkio
produktams ir perdirbtiems žemės ūkio produktams taikoma kovos su
priemonių vengimu tvarka
1.           Susitarimo II-C priede
išvardytiems produktams, kuriems taikoma Susitarimo 27 straipsnyje nustatyta
kovos su priemonių vengimu tvarka, nustatoma vidutinė metinė
importo apimtis. Jei yra tinkamai pagrįstų privalomos skubos
priežasčių, susijusių su vienos ar daugiau produktų
kategorijų importo apimtimi, siekiančia Susitarimo II C priede nurodytą
apimtį bet kuriais metais, pradedant sausio 1 d., ir jei iš Gruzijos
nebus gautas tinkamas pagrindimas, Komisija pagal šio reglamento 4 straipsnio 2
dalyje nurodytą procedūrą priima nedelsiant taikytiną
įgyvendinimo aktą. Komisija gali nutarti laikinai sustabdyti nagrinėjamajam
(-iesiems) produktui (-ams) taikomos muitų tarifų lengvatos
taikymą arba nutarti, kad toks sustabdymas netikslingas.
2.           Laikinas muitų
tarifų lengvatos taikymo sustabdymas taikomas ne ilgiau kaip šešis
mėnesius nuo sprendimo laikinai sustabdyti muitų tarifų
lengvatos taikymą paskelbimo dienos. Kol šis šešių mėnesių
laikotarpis nepasibaigė ir jei yra tinkamai pagrįstų privalomos
skubos priežasčių, susijusių su laikinu muitų tarifų
lengvatų sustabdymu, Komisija pagal šio reglamento 4 straipsnio 2 dalyje
nurodytą procedūrą gali priimti nedelsiant taikytiną
įgyvendinimo aktą, kad atšauktų laikiną muitų
tarifų lengvatos taikymo sustabdymą, jeigu įsitikina, kad
atitinkamos kategorijos produktų, importuojamų viršijant kiekį,
nurodytą Susitarimo II-C priede, kiekį sąlygojo Gruzijos atitinkamo
(-ų) produkto (-ų) gamybos lygio ir eksporto pajėgumų
pokytis.
3 straipsnis
Ataskaita
1.           Komisija Europos Parlamentui
ir Tarybai pateikia metinę Susitarimo IV antraštinės dalies ir šio
reglamento taikymo, įgyvendinimo ir juose nustatytų įsipareigojimų
laikymosi ataskaitą.
2.           Ataskaitoje taip pat
pateikiama prekybos su Gruzija statistikos ir raidos santrauka.
3.           Europos Parlamentas per
vieną mėnesį nuo Komisijos ataskaitos pateikimo dienos gali
pakviesti Komisiją į savo atsakingo komiteto ad hoc posėdį
išdėstyti ir paaiškinti visus su šio reglamento įgyvendinimu
susijusius klausimus.
4.           Komisija viešai paskelbia
ataskaitą ne vėliau kaip per tris mėnesius nuo jos pateikimo
Europos Parlamentui ir Tarybai dienos.
4 straipsnis
Komiteto procedūra
1.           Komisijai padeda Bendro
žemės ūkio rinkų organizavimo komitetas, įsteigtas pagal
Reglamento (ES) Nr. 1308/2013 229 straipsnio 1 dalį, o klausimais,
susijusiais su perdirbtais žemės ūkio produktais, Komisijai padeda
Horizontaliųjų klausimų dėl prekybos perdirbtais žemės
ūkio produktais, neišvardytais Reglamento (ES) Nr. 510/2014[4] I priede, komitetas.
 Šie komitetai – tai komitetai, kaip apibrėžta Reglamente (ES)
Nr. 182/2011.
2.           Kai daroma nuoroda į
šią dalį, taikomas Reglamento (ES) Nr. 182/2011 8 straipsnis kartu su
jo 4 straipsniu.
5 straipsnis
Įsigaliojimas
Šis reglamentas įsigalioja kitą
dieną po jo paskelbimo Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje.

Iš Gruzijos importuojamiems produktams jis
taikomas nuo Susitarimo taikymo dienos.
Šis
reglamentas privalomas visas ir tiesiogiai taikomas visose valstybėse
narėse.
Priimta Briuselyje
Europos Parlamento vardu                           Tarybos
vardu
Pirmininkas                                                    Pirmininkas

[1]
[2]               2014 m. birželio 16 d. Tarybos sprendimas
2014/494/ES dėl Europos Sąjungos ir Europos atominės energijos
bendrijos bei jų valstybių narių ir Gruzijos asociacijos
susitarimo pasirašymo Europos Sąjungos vardu ir laikino taikymo (OL
L 261, 2014 8 30, p. 4).
[3]               2011 m. vasario 16 d. Europos Parlamento ir Tarybos
reglamentas (ES) Nr. 182/2011, kuriuo nustatomos valstybių narių
vykdomos Komisijos naudojimosi įgyvendinimo įgaliojimais
kontrolės mechanizmų taisyklės ir bendrieji principai (OL
L
55, 2011 2 28, p. 13).
[4]               2014 m. balandžio 16 d. Europos Parlamento ir
Tarybos reglamentas (ES) Nr. 510/2014, kuriuo nustatoma prekybos tvarka,
taikoma tam tikroms prekėms, gaunamoms perdirbant žemės ūkio
produktus, ir panaikinami Tarybos reglamentai (EB) Nr. 1216/2009 ir (EB)
Nr. 614/2009 (OL L 150, 2014 5 20, p. 1).


|

52010PC0375

Pasiūlymas EUROPOS PARLAMENTO IR TARYBOS REGLAMENTAS kuriuo iš dalies keičiamos Direktyvos 2001/18/EB nuostatos dėl valstybių narių galimybės savo teritorijoje riboti ar drausti GMO auginimą  /* KOM/2010/0375 galutinis - COD 2010/0208 */

	[pic] | EUROPOS KOMISIJA |Briuselis, 2010.7.13KOM(2010) 375 galutinis2010/0208 (COD)PasiūlymasEUROPOS PARLAMENTO IR TARYBOS REGLAMENTASkuriuo iš dalies keičiamos Direktyvos 2001/18/EB nuostatos dėl valstybių narių galimybės savo teritorijoje riboti ar drausti GMO auginimą{KOM(2010) 380 galutinis}AIŠKINAMASIS MEMORANDUMAS1. Pasiūlymo aplinkybėsEuropos Sąjunga (ES) nustatė išsamią teisinę sistemą, pagal kurią išduodami produktų, kurie sudaryti iš genetiškai modifikuotų organizmų (GMO) arba kurie yra iš jų kilę, leidimai. Leidimų išdavimo tvarka susijusi su GMO naudojimu maisto produktuose ir pašaruose, pramoniniu perdirbimu bei auginimu ir su iš jų gautais produktais, skirtais naudoti maistui ir pašarams.Europos Sąjungos leidimų išdavimo sistema skirta užkirsti kelią neigiamam GMO poveikiui žmonių ir gyvūnų sveikatai bei aplinkai ir sukurti šių produktų vidaus rinką. Dviejuose teisės aktuose – Direktyvoje 2001/18/EB dėl GMO išleidimo į aplinką[1] ir Reglamente (EB) Nr. 1829/2003 dėl genetiškai modifikuoto maisto ir pašarų[2] – pateiktos nuostatos dėl GMO leidimų išdavimo prieš juos pateikiant rinkai. Abiejuose teisės aktuose nustatyti moksliškai pagrįsti galimo pavojaus žmonių ir gyvūnų sveikatai ir aplinkai vertinimo standartai ir ženklinimo reikalavimai. Be to, Reglamente (EB) Nr. 1830/2003[3] nustatytos GMO atsekamumo ir ženklinimo ir iš GMO pagaminto maisto ir pašarų atsekamumo taisyklės.2008 m. Tarybos išvadose galiojanti teisinė GMO reglamentuojanti sistema laikoma išsamia ir jose pabrėžiama, kad būtina geriau įgyvendinti priimtas nuostatas, ypač susijusias su auginimu. Taip pat nurodoma, kad būtina toliau nedelsiant nagrinėti prašymus. 2009 m. kovo mėn. Taryba atmetė Komisijos pasiūlymus, kuriuose prašoma Austrijos ir Vengrijos panaikinti savo nacionalines apsaugos priemones, nes remiantis Europos maisto saugos tarnyba (EMST), jos nebuvo pakankamai moksliškai pagrįstos, kaip reikalaujama pagal ES teisės aktus. Vėliau 13 valstybių narių grupė[4] paragino Komisiją parengti pasiūlymus dėl laisvės valstybėms narėms suteikimo spręsti dėl GMO auginimo[5].2009 m. rugsėjo mėn. Komisijos pirmininko J. M. Barroso parengtose naujos Komisijos politinėse gairėse subsidiarumo principas GMO srityje paminėtas kaip pavyzdys iš srities, kurioje ne visada galima išlaikyti tinkamą pusiausvyrą tarp ES sistemos ir būtinybės atsižvelgti į 27 ES valstybių narių skirtumus. Pagal šias gaires turėtų būti įmanoma suderinti moksliniais duomenimis grindžiamą Europos Sąjungos GMO leidimų išdavimo sistemą su valstybių narių laisve spręsti, ar jos pageidauja auginti genetiškai modifikuotas kultūras savo teritorijoje.Siūlomu reglamentu siekiama įgyvendinti šias gaires – sukurti GMO reglamentuojančių ES teisės aktų sistemos teisinį pagrindą, kad valstybėms narėms būtų leista riboti ar drausti GMO, kuriuos leista naudoti ES lygmeniu, auginimą visoje jų teritorijoje arba atskirose jos dalyse. Šis draudimas ar apribojimas turi būti grindžiamas argumentais, neįtrauktais į pavojaus aplinkai ir sveikatai vertinimą remiantis ES leidimų išdavimo sistema.2. Priimtiniausia pasirinktis ir jos poveikio vertinimas2.1. ES teisinės sistemos keitimo priežastys palyginti su kitomis pasirinktimisA. Dabartine teisine sistema ne visiškai atsižvelgiama į būtinybę suteikti valstybėms narėms daugiau laisvės spręsti dėl GMO auginimo, nes ja nesuteikiama valstybėms pakankamai lankstumo sprendžiant dėl GMO auginimo išdavus jų leidimus ES lygmeniu.Rekomendacijos dėl sambūvio[6] pakeitimas rekomendacija dėl nacionalinių priemonių, skirtų išvengti netyčinio GMO atsiradimo tradicinėse ir ekologiškose kultūrose, rengimo gairių yra vienas iš pirmų žingsnių pripažįstant valstybių narių poreikį turėti daugiau galimybių atsižvelgti į ūkininkavimo ypatumus savo teritorijoje. Tačiau į naujos rekomendacijos aprėptį, atitinkančią Direktyvos 2001/18/EB 26a straipsnį[7], gali būti įtrauktos tik priemonės, skirtos išvengti netyčinio GMO atsiradimo kitose kultūrose ir suteikiančios valstybėms narėms mažiau erdvės sprendimams priimti negu jos būtų priėmus išsamų teisinį pakeitimą.Keletas kitų su ES GMO leidimų išdavimo sistema susijusių elementų galėtų sudaryti galimybę auginimo valstybėse narėse ypatumams apsvarstyti. Tai būtų i) regioninių aspektų svarstymas atliekant pavojaus vertinimą ir taikant leidimų išdavimo sąlygas arba ii) kitų teisėtų veiksnių remiantis reglamentu svarstymas. Tačiau šios pasirinktys turėtų įtakos tik leidimų patvirtinimo ES lygmeniu būdui. Be to, sistema, pagal kurią galėtų būti taikomi šie elementai, atrodo per daug varžanti. Todėl jie neatitiktų svarbiausio sumanymo – leisti valstybėms narėms priimti sprendimą dėl GMO auginimo atsižvelgiant į savo ypatumus.Šiuo metu valstybės narės neturi galimybių įvertinti leistų naudoti GMO auginimo, dėl to keletą kartų kai kurios valstybės narės balsavo nesivadovaudamos moksliškai pagrįstais argumentais. Kai kurios iš jų pasinaudojo taikomomis apsaugos sąlygomis arba specialia Sutartyje nustatyta pranešimų teikimo tvarka vidaus rinkos srityje, taip siekdamos uždrausti auginti GMO nacionaliniu lygmeniu.B. Todėl galiojančią ES teisinę sistemą reikėtų iš dalies pakeisti, siekiant palengvinti sprendimų priėmimą ir atsižvelgti į visus susijusius veiksnius. Taip pat tikimasi sumažinti atvejų, kai valstybės narės naudojasi apsaugos priemonėmis, skaičių – remiantis teisės aktais toks naudojimasis privalo būti grindžiamas tik naujais arba papildomais moksliniais duomenimis apie GMO saugumą aplinkos ir sveikatos atžvilgiu. Taip sumažėtų Komisijai ir EMST tenkanti institucinio darbo našta. Be to, valstybės narės, siekdamos uždrausti arba riboti GMO auginimą savo teritorijose dėl kitos dingsties nei sveikatos ir aplinkos apsauga, netaikytų Sutarties dėl Europos Sąjungos veikimo 114 straipsnio 5 dalyje nustatytos procedūros. Be to, tikimasi, kad siūlomas pakeitimas suteiks teisinio tikrumo valstybėms narėms, pageidaujančioms riboti arba drausti GMO auginimą. Galiausiai jis suteiks daugiau aiškumo dėl GMO auginimo ES suinteresuotiems subjektams (pvz., GMO ūkininkams, ekologiškai ūkininkaujantiems ūkininkams, tradiciniams ūkininkams, sėklų augintojams, eksportuotojams ir importuotojams, gyvulių augintojams, pašarų perdirbimo įmonėms, vartotojams ir biotechnologijų bendrovėms) ir greičiausiai bus lengviau numatyti sprendimų priėmimo procesą.2.2. Ekonominis, socialinis pasiūlymo poveikis ir jo poveikis aplinkaiEuropos Sąjungoje iki šiol nebuvo auginama daug GMO. Todėl iš anksto sunku tiksliai kiekybiškai įvertinti galimą ekonominį, socialinį poveikį ir poveikį aplinkai, jei valstybėms narėms būtų leista drausti ar riboti auginimą.2.2.1. Ekonominis poveikisPasiūlymas neturi poveikio ES GMO leidimų išdavimo tvarkai, o Komisija ir toliau nagrinės prašymus dėl auginimo pagal galiojančias taisykles. Todėl pasiūlymas neturės tiesioginio poveikio pareiškėjams. Tai susiję su 17 neišnagrinėtų prašymų dėl (daugiausia kukurūzų) leidimo ar pakartotinio leidimo išdavimo[8].A. Dabartinių tendencijų tąsa. Genetiškai modifikuotų kultūrų ir sėklų gamyba Europos SąjungojeRemiantis dabartine nedidele auginimo Europos Sąjungoje patirtimi, tikimasi, kad Europos Sąjungoje genetiškai modifikuotų sėklų gamyba vyks, o GMO bus auginami daugiausia tose valstybėse narėse, kurių teritorijoje tokia auginimo praktika jau taikyta. Bendra galima GMO auginimo paplitimo Europos Sąjungoje sparta, remiantis įvairiais scenarijais, sumodeliuotais pagal galiojančią teisinę sistemą, kol kas nėra aiški[9]. Auginimo paplitimas tarp ūkininkų priklausys nuo to, kaip pavyks suderinti, iš vienos pusės, tikėtiną didesnį produktyvumą ar rinkos galimybes ir, iš kitos pusės, galimus suvaržymus, pvz., didesnes genetiškai modifikuotų sėklų kainas, didesnes genetiškai nemodifikuotų produktų kainas, galimą priešišką rinkų reakciją[10] ir nacionalinių sambūvio bei atsakomybės priemonių sąnaudas. Regionuose, kuriuose be tradicinių sėklų gamybos, užsiimama ir didelio masto genetiškai modifikuotų sėklų ar genetiškai modifikuotų kultūrų gamyba, bus sunkiau atlikti atskyrimą.B. Prekyba genetiškai modifikuotomis sėklomisŠis pasiūlymas susijęs su valstybių narių laisve drausti ar riboti tik genetiškai modifikuotų kultūrų auginimą, bet ne laisvą leistų naudoti genetiškai modifikuotų sėklų prekybą visoje Europos Sąjungoje ar tokių sėklų importą iš trečiųjų šalių leidus jas naudoti ES lygmeniu.C. Poveikis kitų rūšių gamybai ir tolesnės gamybos grandies ūkio subjektams ir vartotojamsDėl kitų rūšių gamybos, galimybė pašalinti GMO iš konkrečių teritorijų ir kelių skirtingų gamybos grandinių sujungimas gali būti naudingas ekologiškų arba tradicinių produktų ūkio subjektams ir vartotojams, be to, gali sumažėti atskyrimo išlaidos. Sunku įvertinti poveikį galutinei vartotojų kainai. Tačiau tikimasi, kad padidės vartotojų ir ūkio subjektų galimybė rinktis iš trijų skirtingų rūšių – ekologiškų, tradicinių ir genetiškai modifikuotų – produktų.D. Poveikis administracinėms išlaidomsTikimasi, kad dėl šios pasirinkties sumažės nacionalinių apsaugos priemonių skaičius, dėl to sumažės valstybėms narėms, EMST ir Komisijai tenkanti administracinė našta, būtų mažiau ir su šiomis priemonėmis susijusių procedūrų. Iš kitos pusės, gali padidėti valstybių narių administracinės išlaidos joms siekiant riboti ar drausti GMO auginimą. Atsižvelgiant į dabartinę padėtį, tose valstybėse, kuriose būtų auginamos šios kultūros, reikės išteklių patikrinimams, kontrolei ir stebėsenai, ypač vietos lygmeniu, atlikti siekiant užtikrinti, kad būtų tinkamai įgyvendinti po pateikimo rinkai taikomi reikalavimai.2.2.2. Socialinis poveikisKadangi nesitikima, jog pagal dabartinį pasiūlymą pasikeis bendras auginimo plotas, manoma, kad pasiūlymas neturės ryškaus poveikio užimtumui.Atsižvelgiant į labiau nacionalinį ir regioninį GMO auginimo pobūdį, taip pat tikimasi, kad visuomenės dalyvavimas priimant sprendimus nacionaliniu ir regiono lygmeniu padidės, o valstybės narės skirs daugiau išteklių ir laiko, kad visuomenė galėtų aktyviau dalyvauti priimant sprendimus. Tikimasi, kad bus svarstomi socialiniai, ekonominiai ir etiniai aspektai, suteiksiantys pagrindą atitinkamiems sprendimas nacionaliniu, regiono ir vietos lygmeniu priimti.2.2.3. Poveikis aplinkaiEMST toliau ES lygmeniu atskirai vertins galimą kiekvieno GMO pavojų sveikatai ir aplinkai. EMST, atsižvelgusi į nacionalinių kompetentingų institucijų mokslines pastabas, ypač susijusias su regioniniais aspektais, parengs atitinkamas nuomones.Atsižvelgiant į dabartinę padėtį, tose teritorijose, kuriose bus auginami GMO, gali prireikti rizikos valdymo ir galimo poveikio aplinkai stebėsenos remiantis atitinkamais rizikos vertinimais. Šioje veikloje gali tekti aktyviai dalyvauti nacionalinėms ir (arba) regioninėms valdžios institucijoms ir kitiems tinklams (pvz., ūkininkų ar mokslininkų), kad būtu pasiekta kuo geresnių rezultatų.2.3. IšvadaKomisijos mano, kad būtina iš dalies keisti teisės aktus, kad būtų išlaikyta tinkama pusiausvyra tarp pavojaus sveikatai ir aplinkai moksliniu vertinimu grindžiamos ES leidimų išdavimo sistemos tolesnio veikimo ir būtinybės suteikti valstybėms narėms laisvę spręsti konkrečius nacionalinius ar vietos lygmens klausimus, susijusius su GMO auginimu. Manoma, kad pasirinkus šį kelią, kai išlaikoma GMO Europos Sąjungos leidimų išdavimo sistemą ir toliau vyksta laisva genetiškai modifikuotų maisto produktų, pašarų ir sėklų apyvarta ir importas, bus patenkinti kai kurių valstybių narių poreikiai, ir jam pritars visuomenė. Taip pat nustatyta, kad galima ekonominė ir socialinė šio pasiūlymo nauda greičiausiai bus didesnė nei galimi trūkumai.Valstybės narės pačios gali tinkamiau atlikti poveikio vertinimą pagrįsti savo sprendimams dėl GMO auginimo jų teritorijose nacionaliniu, regioniniu ar vietos lygmeniu .3. Teisiniai pasiūlymo aspektai3.1. Pasiūlymo turinysPasiūlymu iš dalies keičiama Direktyva 2001/18/EB – įterpiamas naujas straipsnis, pagal kurį valstybėms narėms leidžiama riboti arba drausti leistų naudoti GMO auginimą visoje savo teritorijoje ar jos dalyje remdamosi argumentais, kurie neįtraukti į pavojaus aplinkai vertinimą pagal ES leidimų išdavimo sistemą ir kurie nesusiję su netyčinio GMO atsiradimo kituose produktuose vengimu.Šis pakeitimas bus taikomas GMO, kuriuos leidžiama auginti pagal Direktyvą 2001/18/EB arba Reglamentą (EB) Nr. 1829/2003, kuris taip pat reglamentuoja auginimo prašymus, jeigu jie susiję su GMO, kurie skirti naudoti kaip žaliava tolesnei maisto produktų ir pašarų gamybai. Jis bus vienodai taikomas rinkai pateiktoms visų rūšių sėkloms ir augalų dauginamajai medžiagai remiantis atitinkamais ES teisės aktais[11].Valstybėms narėms suteiksima laisvė bus susijusi tik su GMO auginimu, bet ne su leistų naudoti genetiškai modifikuotų sėklų pateikimu rinkai ir importu, kurie turi nevaržomai toliau vykti pagal vidaus rinkos taisykles ir atitinkamus tarptautinius Sąjungos įsipareigojimus. Pasiūlyme pateikiamos dvi sąlygų grupės, kuriomis vadovaudamosi valstybės narės galės imtis priemonių.1. Kadangi GMO saugos atsižvelgiant į žmonių ir gyvūnų sveikatą ir aplinką vertinimas atliekamas ES lygmeniu, pagal galiojančią teisinę sistemą valstybės narės turi galimybę pasinaudoti Direktyvoje 2001/18/EB (23 straipsnis) nustatyta apsaugos sąlyga ir taikyti specialias procedūras arba pasinaudoti Reglamente (EB) Nr. 1829/2003 (34 straipsnis) nustatytomis priemonėmis kilus pavojui, jeigu jos pateikia svarių argumentų, kad leistas naudoti produktas gali kelti didelį pavojų sveikatai ir aplinkai. Todėl pasiūlyme nustatyta, kad valstybės narės negali sveikatos ir aplinkos apsaugos dingstimi pateisinti nacionalinio GMO auginimo draudimo, nesilaikydamos šių specialių procedūrų. Šia sąlyga siekiama išlaikyti ES teisės aktais reglamentuojamą moksliniais duomenimis grindžiamą leidimų išdavimo sistemą.2. Taip valstybės narės gali pasinaudoti argumentais (neįtrauktais į rizikos aplinkai vertinimą pagal ES leidimų išdavimo sistemą) siekdamos riboti ar drausti GMO naudojimą auginimą savo teritorijose. Valstybių narių taikomos priemonės turi atitikti Europos Sąjungos sutartį ir Sutartį dėl Europos Sąjungos veikimo, ypač nacionalinių ir nenacionalinių produktų nediskriminavimo principą ir nuostatas dėl valstybių narių prekybos kiekybinių apribojimų (Sutarties dėl ES veikimo 34 ir 36 straipsniai). Galiausiai jie turi atitikti tarptautinius ES įsipareigojimus, ypač susijusius su Pasaulio prekybos organizacija (PPO).3.2. Pasirinkta priemonėPasiūlymas yra reglamentas, nors juo ir iš dalies keičiama direktyva.Tokio pasirinkimo priežastis – pasiūlymo taikymas yra bendro pobūdžio, jis yra privalomas visas ir tiesiogiai taikomas visose valstybėse narėse. Be to, jame iš esmės nėra nuostatų, kurias reikėtų perkelti į nacionalinę teisę, nes juo tik nustatomas teisinis pagrindas valstybėms narėms imtis priemonių.3.3. Subsidiarumo ir proporcingumo principas3.3.1. Pasiūlymo atitiktis subsidiarumo principuiRemiantis ES sutarties 5 straipsnio 3 dalimi, pagal subsidiarumo principą tose srityse, kurios nepriklauso Sąjungos išimtinei kompetencijai, ji ima veikti tik tada ir tik tokiu mastu, kai valstybės narės numatomo veiksmo tikslų negali deramai pasiekti centriniu, regioniniu ir vietiniu lygiu, o Sąjungos lygiu dėl numatomo veiksmo masto arba poveikio juos pasiekti būtų geriau.Pagal Sutarties dėl ES veikimo 2 straipsnio 2 dalį, kai Sutartys konkrečioje srityje suteikia Sąjungai kompetenciją, kurią ji dalijasi su valstybėmis narėmis, Sąjunga ir valstybės narės gali toje srityje priimti teisiškai privalomus aktus. Vadovaujantis paskutiniu šios nuostatos sakiniu, valstybės narės vėl naudojasi savo kompetencija tiek, kiek Sąjunga nusprendė nesinaudoti savo kompetencija.Dabartinėje ES teisinėje sistemoje GMO auginimas visiškai suderintas. Taigi valstybėms narėms leidžiama priimti pagrįstas priemones, ribojančias ar draudžiančias auginti GMO tik pagal toje teisinėje sistemoje nustatytus reikalavimus (iš esmės tai nuostatos dėl apsaugos sąlygos ir priemonių kilus pavojui, kai nustatoma, kad sveikatai ar aplinkai iškilęs didelis pavojus, ir Direktyvos 2001/18/EB 26a straipsnis, skirti išvengti netyčinio GMO atsiradimo kituose produktuose).Tačiau patirtis parodė, kad GMO auginimo klausimą valstybėms narėms geriau pavyksta spręsti centriniu arba regioniniu ir vietos lygmeniu. Jis glaudžiai susijęs su žemės naudojimu ir vietinių žemės ūkio struktūrų reikalavimais, atskiromis gamybos grandinėmis ir vartotojų poreikiais. Priešingai nei GMO saugos vertinimas, atliekamas pagal ES mastu bendrus principus, arba nei klausimai, susiję su GMO importui ir prekyba, kurie toliau turi būti reguliuojami ES lygmeniu, pripažinta, kad GMO auginimo klausimas yra labai svarbus vietos ir (arba) regiono lygmeniu. Todėl sprendimų priėmimas nacionaliniu, regioniniu ar vietos lygmeniu laikomas tinkamiausiu būdu su GMO auginimu susijusiems klausimams spręsti.Todėl, laikantis subsidiarumo principo ir taikant ES sutarties 5 straipsnio 3 dalies paskutinį sakinį, valstybėms narėms turėtų būti suteikta teisė priimti taisykles dėl GMO auginimo savo teritorijose po to, kai GMO buvo teisėtai pateikti ES rinkai, jeigu nustatytos priemonės neturi poveikio jų pateikimui rinkai bei importui ir jeigu jos atitinka Sutartis ir tarptautinius ES įsipareigojimus, ypač susijusius su Pasaulio prekybos organizacija (PPO).3.3.2. Pasiūlymo atitiktis proporcingumo principuiRemiantis ES sutarties 5 straipsnio 4 dalimi, pagal proporcingumo principą Sąjungos veiksmų turinys ir forma neviršija to, kas būtina siekiant Sutarčių tikslų.Pasiūlyme numatomas Sąjungos veiksmų turinys – tik leisti valstybėms narėms priimti pagrįstas priemones dėl GMO auginimo. Laikantis pasiūlymo aprėpties ribų (visų pirma valstybių narių taikomos nacionalinės priemonės neturi būti grindžiamos argumentais, įtrauktais į rizikos aplinkai vertinimą pagal ES leidimų išdavimo sistemą, ir jos turi atitikti Sutartis bei susijusius tarptautinius įsipareigojimus), jis neturėtų trukdyti ES siekti Sutarčių tikslų. Valstybių narių priimtos priemonės gali būti susijusios tik su GMO auginimu, bet ne su genetiškai modifikuotų sėklų ir augalų dauginamosios medžiagos bei produktų, kuriuose jų yra, taip pat jų derliaus produktų laisva apyvarta ir importu.Be to, tikimasi, kad, palyginti su dabartine padėtimi, suinteresuotieji subjektai (pvz., biotechnologijų bendrovės ar ūkininkai) ir vartotojai nepatirs papildomų išlaidų. Kai kurioms valstybėms narėms gali tekti numatyti didesnius administracinius išteklius dėl galimo didesnio patikrinimų ir kontrolės poreikio. Tačiau šios išlaidos neturėtų būti pernelyg didelės ar nepagrįstos. Sprendžiant iš minėto tolesnio ekonominio, socialinio poveikio ir poveikio aplinkai, ūkio subjektai, vartotojai ar bet kurie kiti subjektai neturėtų patirti pernelyg didelės naštos, išlaidų ar nepatogumų palyginti su dabartine padėtimi.4. Poveikis biudžetuiŠis Europos Parlamento ir Tarybos reglamento pasiūlymas neturi finansinio poveikio Sąjungos biudžetui.Pasiūlymo poveikis mažosioms ir vidutinėms įmonėms nuo šiuo metu galiojančių teisės aktų poveikio nesiskirs.2010/0208 (COD)PasiūlymasEUROPOS PARLAMENTO IR TARYBOS REGLAMENTASkuriuo iš dalies keičiamos Direktyvos 2001/18/EB nuostatos dėl valstybių narių galimybės savo teritorijoje riboti ar drausti GMO auginimą(Tekstas svarbus EEE)EUROPOS PARLAMENTAS IR EUROPOS SĄJUNGOS TARYBA,atsižvelgdami į Sutartį dėl Europos Sąjungos veikimo, ypač į jos 114 [...] straipsnį,atsižvelgdami į Europos Komisijos pasiūlymą,atsižvelgdami į Europos ekonomikos ir socialinių reikalų komiteto nuomonę[12],atsižvelgdami į Regionų komiteto nuomonę[13],perdavę pasiūlymą nacionaliniams parlamentams,taikydami įprastą teisėkūros procedūrą[14],kadangi:(1) 2001 m. kovo 12 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2001/18/EB dėl genetiškai modifikuotų organizmų apgalvoto išleidimo į aplinką ir panaikinančia Tarybos direktyvą 90/220/EEB[15] ir 2003 m. rugsėjo 22 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentu (EB) Nr. 1829/2003 dėl genetiškai modifikuoto maisto ir pašarų[16] nustatyta išsami teisinė genetiškai modifikuotų organizmų (GMO) leidimų išdavimo sistema, kuri visapusiškai taikoma sėklų ar kitos augalų dauginamosios medžiagos pavidalo GMO, skirtiems naudoti auginimo tikslais visoje ES (toliau – auginimui skirti GMO).(2) Remiantis šiais teisės aktais, prieš išduodant auginimui skirtų GMO leidimą juos pateikti Sąjungos rinkai, atliekamas atskiras pavojaus vertinimas. Šios leidimų išdavimo tvarkos tikslas – užtikrinti aukštą žmonių gyvybės ir sveikatos, gyvūnų sveikatos ir gerovės, aplinkos ir vartotojų interesų apsaugos lygį ir veiksmingą vidaus rinkos veikimą.(3) Be leidimo pateikti rinkai išdavimo genetiškai modifikuotų rūšių augalai taip pat turi atitikti ES teisės aktuose nustatytus reikalavimus dėl sėklų ir augalų dauginamosios medžiagos prekybos, nustatytus visų pirma 1966 m. birželio 14 d. Tarybos direktyvoje 66/401/EEB dėl prekybos pašarinių augalų sėkla[17], 1966 m. birželio 14 d. Tarybos direktyvoje 66/402/EEB dėl prekybos javų sėkla, 2002 m. birželio 13 d. Tarybos direktyvoje 2002/53/EB dėl bendrojo žemės ūkio augalų veislių katalogo[18], 2002 m. birželio 13 d. Tarybos direktyvoje 2002/54/EB dėl prekybos runkelių sėkla[19], 2002 m. birželio 13 d. Tarybos direktyvoje 2002/55/EB dėl prekybos daržovių sėkla[20], 2002 m. birželio 13 d. Tarybos direktyvoje 2002/56/EB dėl prekybos sėklinėmis bulvėmis[21], 2002 m. birželio 13 d. Tarybos direktyvoje 2002/57/EB dėl prekybos aliejinių ir pluoštinių augalų sėkla[22], 1968 m. balandžio 9 d. Tarybos direktyvoje 68/193/EEB dėl prekybos vynmedžių dauginimo medžiaga[23], 1998 m. liepos 20 d. Tarybos direktyvoje 98/56/EB dėl prekybos dekoratyvinių augalų dauginamąja medžiaga[24], 1999 m. gruodžio 22 d. Tarybos direktyvoje 99/105/EB dėl prekybos miško dauginamąja medžiaga[25] ir 2008 m. rugsėjo 29 d. Tarybos direktyvoje 2008/90/EB dėl prekybos vaisinių augalų dauginamąja medžiaga ir sodininkystei skirtais vaisiniais augalais[26]. Iš išvardytų teisės aktų direktyvose 2002/53/EB ir 2002/55/EB pateiktos nuostatos, leidžiančios valstybėms narėms tam tikromis aiškiai apibrėžtomis sąlygomis naudoti konkrečios rūšies augalus visoje savo teritorijoje ar jos dalyje arba nustatyti atitinkamas konkrečios rūšies augalų auginimo sąlygas.(4) Kai pagal ES teisinę sistemą išduodamas leidimas auginimo tikslais naudoti GMO ir rinkai pateiksimi konkrečios veislės augalai atitinka ES teisės aktų, reglamentuojančių sėklų ir augalų dauginamosios medžiagos pateikimą rinkai, reikalavimus, valstybėms narėms neleidžiama drausti, riboti ar varžyti jų laisvą apyvartą savo teritorijoje, išskyrus atvejus, kai susiklosto ES teisės aktais apibrėžtos sąlygos.(5) Patirtis parodė, kad GMO auginimo klausimą valstybėms narėms geriau pavyksta spręsti centriniu arba regioniniu ir vietos lygmeniu. Priešingai nei klausimas dėl GMO pateikimo rinkai ir importo, kurie toliau turėtų būti reguliuojami ES lygmeniu, kad būtų išsaugota vidaus rinka, buvo pripažinta, kad GMO auginimo klausimas yra labai svarbus vietos ir (arba) regiono lygmeniu. Todėl, remiantis Sutarties dėl ES veikimo 2 straipsnio 2 dalimi, valstybėms narėms turėtų būti suteikta galimybė nustatyti taisykles būtent dėl GMO auginimo jų teritorijoje po to, kai buvo teisėtai išduotas leidimas GMO pateikti ES rinkai.(6) Tokiomis aplinkybėmis ir vadovaujantis subsidiarumo principu tikslinga valstybėms narėms suteikti daugiau laisvės spręsti, ar jos nori savo teritorijoje auginti GMO kultūras, nekeičiant Sąjungos GMO leidimų išdavimo sistemos ir nepriklausomai nuo priemonių, kurių valstybės narės turi teisę imtis pagal Direktyvos 2001/18/EB 26a straipsnį, kad išvengtų netyčinio GMO atsiradimo kituose produktuose.(7) Todėl valstybėms narėms turėtų būti leidžiama nustatyti priemones, ribojančias arba draudžiančias auginti visus ar konkrečius GMO visoje jų teritorijoje arba jos dalyse, ir atitinkamai savo nuožiūra iš dalies keisti šias priemones visais susijusių GMO leidimo išdavimo, pakartotinio išdavimo arba pašalinimo iš rinkos etapais. Ši nuostata turėtų būti taikoma ir genetiškai modifikuotų rūšių sėkloms ir augalų dauginamajai medžiagai, pateiktoms rinkai pagal atitinkamus teisės aktus, reglamentuojančius sėklų ir augalų dauginamosios medžiagos pateikimą rinkai, visų pirma pagal direktyvas 2002/53/EB ir 2002/55/EB. Priemonės turėtų būti susijusios tik su GMO auginimu, bet ne su genetiškai modifikuotų sėklų ir augalų dauginamosios medžiagos bei produktų, kuriuose jų yra, taip pat jų derliaus produktų laisva apyvarta ir importu. Be to, jos neturėtų daryti poveikio genetiškai nemodifikuotų rūšių sėklų ir augalų dauginamosios medžiagos, kurioje aptikta atsitiktinių ar techniškai neišvengiamų ES leidžiamų naudoti GMO pėdsakų, auginimui.(8) Pagal GMO leidimų išdavimo teisinę sistemą valstybė narė negali keisti žmonių ir (arba) gyvūnų sveikatos ir aplinkos apsaugos lygio Europos Sąjungoje, ir jos keisti nereikia. Tačiau valstybės narės gali nustatyti priemones, ribojančias ar draudžiančias auginti visus ar konkrečius GMO visoje savo teritorijoje ar jos dalyje, remdamosi su visuomenės interesais susijusiais argumentais, išskyrus tais, kurie nurodyti suderintose ES taisyklėse, kuriose jau nustatytos procedūros, skirtos atsižvelgti į galimą pavojų sveikatai ir aplinkai dėl GMO auginimo. Todėl šios priemonės turėtų taip pat atitikti Sutartis, visų pirma nacionalinių ir nenacionalinių produktų nediskriminavimo principą ir Sutarties dėl ES veikimo 34 bei 36 straipsnius, ir atitinkamus tarptautinius Sąjungos įsipareigojimus, ypač susijusius su Pasaulio prekybos organizacija.(9) Remiantis subsidiarumo principu, šio reglamento tikslas nėra suderinti auginimo sąlygas valstybėse narėse, bet suteikti valstybėms narėms laisvės pasinaudoti su moksliniu pavojaus sveikatai ir aplinkai tyrimu nesusijusiais argumentais ir uždrausti auginti GMO savo teritorijoje. Be to, pagal 1998 m. birželio 22 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvą 98/34/EB, nustatančią informacijos apie techninius standartus ir reglamentus teikimo tvarką[27], sistemingai pranešant apie valstybių narių priemones nebūtų paisoma vieno iš tos direktyvos tikslų – leisti Komisijai svarstyti galimybę ES lygmeniu priimti privalomus teisės aktus. Kadangi priemonės, kurias valstybės narės gali priimti pagal šį reglamentą, negali būti susijusios su GMO pateikimu rinkai jos nekeistų GMO, kuriuos leista naudoti remiantis galiojančiais teisės aktais, pateikimo rinkai sąlygų, Direktyvoje 98/34/EB nustatyta pranešimo tvarka neatrodo esanti tinkamiausias informacijos teikimo Komisijai būdas. Todėl taikant nukrypti leidžiančią nuostatą, Direktyva 98/34/EB neturėtų būti taikoma. Tinkamesnis būdas Komisiją informuoti apie nacionalines priemones prieš jas priimant galėtų būti paprastesnė pranešimo apie jas sistema. Todėl apie planuojamas priimti priemones ir jų taikymo priežastis valstybės narės turėtų informaciniais tikslais pranešti Komisijai ir kitoms valstybėms narėms likus mėnesiui iki šių priemonių nustatymo.(10) Reglamento (EB) Nr. 1829/2003 7 straipsnio 8 dalyje ir 19 straipsnio 8 dalyje nustatyta, kad Direktyvos 2001/18/EB A ir D dalių nuorodos į GMO, kurių leidimai išduoti remiantis tos direktyvos C dalimi, yra vienodai taikomos tiems GMO, kurių leidimai išduoti pagal tą reglamentą. Todėl remiantis šiuo reglamentu valstybių narių nustatytos priemonės turėtų būti taikomos ir GMO, kurių leidimai išduoti pagal Reglamentą (EB) Nr. 1829/2003.(11) Todėl Direktyva 2001/18/EB turėtų būti atitinkamai iš dalies pakeista,PRIĖMĖ ŠĮ REGLAMENTĄ:1 straipsnis Direktyvos 2001/18/EB pakeitimasNuo šio reglamento įsigaliojimo dienos Direktyva 2001/18/EB papildoma šiuo straipsniu:„26b straipsnis AuginimasValstybės narės gali priimti priemones, ribojančias ar draudžiančias visoje teritorijoje ar jos dalyje auginti visus ar konkrečius GMO, kurių leidimas išduotas pagal šios direktyvos C dalį arba Reglamentą (EB) Nr. 1829/2003 ir kurie sudaryti iš genetiškai modifikuotų rūšių augalų, pateiktų rinkai pagal atitinkamus ES teisės aktus, reglamentuojančius sėklų ir augalų dauginamosios medžiagos pateikimą rinkai, jeigu:a) tos priemonės grindžiamos argumentais, nesusijusiais su neigiamo poveikio sveikatai ir aplinkai, galinčio atsirasti dėl apgalvoto GMO išleidimo į aplinką ar pateikimo rinkai, vertinimuirb) jos atitinka Sutartis.Nukrypstant nuo Direktyvos 98/34/EB, valstybės narės, pagal šį straipsnį ketinančios nustatyti pagrįstas priemones valstybės narės prieš mėnesį iki šių priemonių priėmimo informaciniais tikslais apie jas praneša kitoms valstybėms narėms ir Komisijai.“2 straipsnis ĮsigaliojimasŠis reglamentas įsigalioja [...] kitą dieną po jo paskelbimo Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje .Šis reglamentas privalomas visas ir tiesiogiai taikomas valstybėse narėse pagal Sutartis.Priimta BriuselyjeEuropos Parlamento vardu Tarybos varduPirmininkas Pirmininkas [1] OL L 106, 2001 4 17, p. 1.[2] OL L 268, 2003 10 18, p. 1.[3] OL L 268, 2003 10 18, p. 24.[4] AT, BG, IE, EL, CY, LV, LT, HU, LU, MT, NL, PL ir SI.[5] Atitinkami pasitarimai surengti per 2009 m. kovo 2 d., kovo 23 d. ir birželio 25 d. Tarybos posėdžius.[6] 2003 m. liepos 23 d. Komisijos rekomendacija dėl nacionalinių strategijų ir gerosios patirties kūrimo gairių siekiant užtikrinti genetiškai modifikuotų pasėlių sambūvį su tradiciniais ir ekologiškais pasėliais.[7] Pagal Direktyvos 2001/18/EB 26a straipsnio 1 dalį, „valstybės narės gali imtis atitinkamų priemonių, kad išvengtų netyčinio GMO atsiradimo kituose produktuose“.[8] 14 prašymų dėl kukurūzų, vienas dėl sojos pupelių, vienas dėl cukrinių runkelių ir vienas dėl bulvių.[9] „The economics of adventitious presence thresholds in the EU seed market“, Kalaitzandonakes, Magnier, darbinis dokumentas, 2007 m. birželio mėn.[10] Remiantis 2006 m. Komisijos įgyvendinimo ataskaita dėl Reglamento (EB) Nr. 1829/2003, skiriasi ES paženklintiems genetiškai modifikuotiems maisto produktams ir pašarams tenkančios rinkos dalys. Rinkai tiekiama daug daugiau paženklintų genetiškai modifikuotų pašarinių produktų nei genetiškai modifikuotų maisto produktų. Tai daugiausia lemia su teisine sistema nesusiję veiksniai – vartotojų poreikiai, įvairių prekių santykinis prieinamumas bei kaina pasaulio rinkoje ir maisto produktų gamintojų bei mažmenininkų politika.[11] Direktyvos 2002/53/EB ir 2002/55/EB.[12] OL C , , p. .[13] OL C , , p. .[14] OL C , , p. .[15] OL L 106, 2001 4 17, p. 1.[16] OL L 268, 2003 10 18, p. 1.[17] OL L 125, 1966 7 11, p. 2298.[18] OL L 268, 2003 10 18, p. 1.[19] OL L 193, 2002 7 20, p. 12.[20] OL L 193, 2002 7 20, p. 33.[21] OL L 193, 2002 7 20, p. 60.[22] OL L 193, 2002 7 20, p. 74.[23] OL L 93, 1968 4 17, p. 15.[24] OL L 226, 1998 8 13, p. 16.[25] OL L 11, 2000 1 15, p. 17.[26] OL L 267, 2008 1 8, p. 8.[27] OL L 204, 1998 7 21, p. 37.


				|

		52014PC0614

			Pasiūlymas EUROPOS PARLAMENTO IR TARYBOS REGLAMENTAS kuriuo nustatomas daugiametis Baltijos jūros menkių, silkių ir šprotų išteklių valdymo ir tų išteklių žvejybos planas ir iš dalies keičiamas Tarybos reglamentas (EB) Nr. 2187/2005 bei panaikinamas Tarybos reglamentas (EB) Nr. 1098/2007 /* COM/2014/0614 final - 2014/0285 (COD) */

			   	AIŠKINAMASIS MEMORANDUMAS
1.           PASIŪLYMO
APLINKYBĖS
·
Pasiūlymo pagrindas ir tikslai
Menkių, silkių ir šprotų
žvejyba sudaro didelę žvejybos Baltijos jūroje dalį.
Tarptautinės jūrų tyrinėjimo tarybos (toliau – ICES[1]) mokslinėse
rekomendacijose pažymima, kad šiuo metu kai kurie iš šių išteklių
eksploatuojami neužtikrinant didžiausio galimo tausios žvejybos laimikio.
Baltijos jūros menkių išteklių valdymo planas sudarytas dar
2007 m.[2],
tačiau dėl silkių ir šprotų išteklių tokio plano kol
kas nėra parengta. Tai trukdo tausiai valdyti šių išteklių
žvejybą ir neužtikrinamas žvejybos galimybių stabilumas tokią
žvejybą vykdantiems žvejams.
Menkės, silkės ir šprotai yra ne tik
pagrindiniai žvejojami ištekliai, bet ir svarbi Baltijos jūros ekosistemos
dalis; be to, juos sieja itin stiprūs biologiniai ryšiai. Šprotai ir
silkės yra menkių maistas, tad menkių išteklių dydis turi
įtakos silkių ir šprotų išteklių dydžiui ir
atvirkščiai. Iš kai kurių mokslinių tyrimų matyti, kad
Baltijos jūroje gyvenančių tos pačios rūšies išteklių
ir skirtingų rūšių išteklių biologinės sąveikos
gali reikšti, kad ir didesnis nei šiuo metu rekomenduojamas žvejybos
intensyvumas gali būti tausus. Tačiau Žuvininkystės mokslo,
technikos ir ekonomikos komitetas (ŽMTEK)[3]
rekomendavo[4]
atlikti daugiau mokslinių tyrimų siekiant išsiaiškinti didesnio
žvejybos intensyvumo keliamą riziką.
Baltijos jūros žuvų išteklių,
ypač menkių ir šprotų, produktyvumui didelės įtakos
gali turėti Baltijos jūros aplinkos sąlygos. Rytinėje
Baltijos jūros dalyje menkės neršia tik gilesniuose vandenyse, kur
vanduo pakankamai druskingas ir ikrai gali būti apvaisinti bei po to
plūduriuoti. Kadangi iš Šiaurės jūros įteka tik nedidelis
vandenyno vandens kiekis, šiuose giliuose druskinguose vandenyse nuo devintojo
dešimtmečio vidurio mažėja deguonies, ir reproduktyvios buvo tik
pietinės menkių nerštavietės. Jeigu iš Šiaurės jūros
į rytinę Baltijos jūros dalį pritekėtų didelis
druskingo vandens kiekis, menkių populiacijos pasipildymas būtų
daug intensyvesnis nei pastaraisiais metais. Šprotų populiacijos
pasipildymas susijęs su temperatūra – šiltesnėmis sąlygomis
ištekliai pasipildo didesniu žuvų jauniklių skaičiumi. Tai
reiškia, kad, pvz., po dviejų labai šaltų vienas po kito einančių
žiemos sezonų poveikis šprotų ištekliams gali būti itin didelis.
Atsižvelgiant į didelį
biologinės sąveikos ir aplinkos sąlygų poveikį
menkių, silkių ir šprotų ištekliams Baltijos jūroje,
pageidautina, kad šių išteklių eksploatavimo mastas ir modeliai būtų
pritaikomi atsižvelgiant į patikslintus mokslinius duomenis apie
tokią sąveiką ir aplinkos sąlygų pokyčius. Be to,
toks metodas atitiktų ekosisteminio žvejybos valdymo principą.
Siekiant tokio pritaikomojo valdymo pirmiausia būtina visus susijusius
išteklius įtraukti į vieną bendrą valdymo planą.
Tokiame plane reikėtų nustatyti kiekvienos rūšies išteklių
tikslinio sužvejojamų žuvų mirtingumo dėl žvejybos
intervalą ir pagal jį nustatyti tų išteklių metinius BLSK.
Valdymo planas būtų atitinkamai pritaikomas atnaujinus kiekvienos
rūšies išteklių mirtingumo dėl žvejybos ir ištekliaus
orientacinio dydžio duomenis, jei, remiantis mokslinėmis rekomendacijomis,
tai būtų tikslinga.
Pasiūlymo tikslas – nustatyti Baltijos
jūros menkių, silkių ir šprotų išteklių valdymo
planą. Šiuo planu bus užtikrintas tausus šių išteklių naudojimas
ir žvejybos galimybių stabilumas, kartu užtikrinant, kad valdymas
būtų pagrįstas naujausia moksline informacija apie tos
pačios rūšies išteklių sąveiką ir skirtingų
rūšių išteklių sąveiką, taip pat kitais ekosistemos ir
aplinkos veiksniais. Konkretus iniciatyvos tikslas – užtikrinti, kad
menkių, silkių ir šprotų ištekliai Baltijos jūroje
būtų naudojami tausiai – laikantis didžiausio galimo tausios žvejybos
laimikio ir ekosistemomis grindžiamo žvejybos valdymo principų. Todėl
šie ištekliai turėtų būti naudojami tik tokiu mastu, kad
galėtų būti užtikrintas didžiausias galimas tausios žvejybos
laimikis.
Žvejojant menkes ir pelagines žuvis kartu
sužvejojama plekšniažuvių – jūrinių plekšnių,
paprastųjų upinių plekšnių, paprastųjų otų
ir švelniųjų rombų. Menkių ir pelaginių žuvų
žvejyba neturėtų kelti grėsmės plekšniažuvių
ištekliams Baltijos jūroje.
Planas bus taikomas visiems Baltijos
jūroje žvejojantiems Sąjungos žvejybos laivams nepriklausomai nuo
jų ilgio, nes tai atitinka BŽP taisykles ir dera su laivų daromu
poveikiu atitinkamų rūšių ištekliams.
·
Bendrosios aplinkybės
1.           Rytinės ir
vakarinės Baltijos jūros dalių menkės laikomos dviem
atskirais ištekliais. Baltijos jūroje yra daug įvairių
silkių išteklių, tačiau pagrindinis jų išteklius yra
rytiniame jūros baseine. Mažesni ištekliai aptinkami Botnijos jūroje,
Botnijos įlankoje, Rygos įlankoje ir vakarinėje Baltijos
jūros dalyje. Pastarojo ištekliaus žuvys neršia vakarinėje Baltijos
jūros dalyje, o vėliau, kad pramistų, migruoja į Skagerako sąsiaurį
ir rytinę Šiaurės jūros dalį. Šiose vietose šios rūšys
susimaišo su Šiaurės jūros silkių rūšimi ir yra
sužvejojamos vykdant mišrią žvejybą. Baltijos jūroje aptinkamas
vienas šprotų išteklius.
2.           Minėtiems dviems
menkių ištekliams Baltijos jūroje šiuo metu taikomas valdymo planas2,
ir šių išteklių žvejybos valdymo priemonės apima metinio BLSK
nustatymą, žvejybos pastangų apribojimus ir technines priemones,
įskaitant tinklo akių mažiausių dydžių nustatymą,
laimikio sudėties taisykles, mažiausią iškraunamų žuvų
dydį ir žvejybos draudimo zonas ir (arba) laikotarpius. Šiuo metu
silkių ir šprotų žvejybos valdymo plane, be kitų, numatytas
metinio BLSK nustatymas ir techninės priemonės, įskaitant tinklo
akių mažiausių dydžių nustatymą ir laimikio sudėties taisykles.
3.           ICES nuomone, duomenų
apie mažą silkių išteklių Botnijos įlankoje trūksta,
todėl šiuo metu neįmanoma iki galo įvertinti šio ištekliaus
būklės, kuria remiantis teikiama žvejybos rekomendacija. Dėl
šios priežasties plane nepateikta šio ištekliaus žvejybos taisyklė.
Atsižvelgiant į mažą to ištekliaus dydį ir to ištekliaus
žvejybą, nėra tikslinga nustatyti atskirą to ištekliaus BLSK.
Vietoj to numatyta, kad sužvejotas šio ištekliaus kiekis priskiriamas bendro Botnijos
jūros ir Botnijos įlankos žvejybos rajono silkių išteklių
BLSK.
4.           2013 m. gruodžio
11 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentu (ES) Nr. 1380/2013
dėl bendros žuvininkystės politikos nuo 2014 m. sausio 1 d.
nustatytos BŽP taisyklės, įskaitant nuostatas dėl
daugiamečių planų ir įpareigojimą iškrauti
laimikį tų išteklių, kuriems taikomas BLSK. 9 ir 10
straipsniuose nustatyti daugiamečių planų principai, tikslai ir
turinys. Pagal 15 straipsnį įpareigojimas iškrauti laimikį,
sužvejotą Baltijos jūroje, bus taikomas pelaginių žuvų,
lašišų ir rūšių, pagal kurias nustatoma žvejybos rūšis,
žuvų žvejybai nuo 2015 m., o visų kitų rūšių,
kurių BLSK yra nustatytas, žuvų žvejybai – nuo 2017 m. sausio
1 d.
5.           Didžiausią galimą
tausios žvejybos laimikį atitinkantys kiekybiniai tikslai išreiškiami kaip
ICES rekomenduojamų verčių intervalas. Šie intervalai leidžia
atitinkamus išteklius valdyti remiantis didžiausiu galimu tausios žvejybos
laimikiu, o pasikeitus mokslinėms rekomendacijoms – atlikti koregavimus,
kartu išlaikant aukštą nuspėjamumo lygį. Šiuos kiekybinius
tikslus papildo apsaugos priemonės, susietos su išsaugojimo lygio
atskaitos tašku. Aptariamų išteklių atveju šie atskaitos taškai
išreiškiami kaip neršiančių žuvų išteklių biomasė,
gaunama ICES atlikus naujausią lyginamąją analizę. Jei rekomendacijų
dėl neršiančių žuvų išteklių biomasės dydžio
nėra, išsaugojimo lygio atskaitos tašku turėtų būti
mokslinėse rekomendacijose pateikiamas teiginys, kad ištekliui kyla
grėsmė.
6.           Remiantis Reglamento (ES)
Nr. 1380/2013 15 straipsniu, į planą įtrauktas
įpareigojimas iškrauti visą Baltijos jūroje sužvejotų
menkių, silkių, šprotų ir, žvejojant menkes, silkes ir šprotus,
sužvejotų jūrinių plekšnių laimikį, taip siekiant
įgyvendinti sužvejotų žuvų išmetimo į jūrą
draudimą, išskyrus tomis aplinkybėmis, kai yra įrodymų, kad
didelė į jūrą sugrąžintų žuvų dalis
išgyvena. Pagal Reglamento (ES) Nr. 1380/2013 16 straipsnio 7 dalį
valstybės narės privalo BLSK paskirstyti su jų vėliava plaukiojantiems
laivams atsižvelgdamos į tikėtiną laimikio sudėtį ir
į įpareigojimą iškrauti visą laimikį. Tuo tikslu
valstybės narės gali priimti nacionalines priemones, kaip antai
palikti tam tikrą nacionalinio BLSK rezervą arba mainytis kvotomis su
kitomis valstybėmis narėmis.
7.           Laikantis ŽMTEK
mokslinių rekomendacijų4, plane nepateiktos žvejybos
pastangų metinės normos.
8.           Remiantis Reglamento (ES)
Nr. 1380/2013 18 straipsniu, tais atvejais, kai Komisijai suteikiami
įgaliojimai priimti įgyvendinimo arba deleguotuosius aktus
daugiamečių planų tikslams pasiekti, tiesioginių valdymo
interesų turinčios valstybės narės gali pateikti bendras
rekomendacijas dėl, be kita ko, tam tikrų priemonių, kurias
reikėtų priimti. Tuo tikslu į planą įtrauktos
nuostatos dėl regioninio bendradarbiavimo siekiant priimti technines
priemones, taip pat nuostatos dėl įpareigojimo iškrauti laimikį
ir konkrečios išsaugojimo priemonės dėl žvejojant atitinkamus
išteklius sužvejojamos priegaudos.
9.           Remiantis bendru BŽP užmoju
saugoti žuvų išteklius ir ypač atsižvelgiant į Reglamento (EB)
Nr. 1380/2013, kuriame reikalaujama parengti daugiamečius planus, 9
ir 10 straipsnius, pagrindiniai plano elementai yra šie:
–
tikslai ir kiekybiniai tikslai (pasiekti, kad
žuvų mirtingumas dėl žvejybos atitiktų didžiausio galimo tausios
žvejybos laimikio principą);
–
išsaugojimo lygio atskaitos taškai, išreikšti
neršiančių žuvų biomasės dydžiu, ir konkrečios
išsaugojimo priemonės;
–
nuostatos, susijusios su įpareigojimu iškrauti
laimikį;
–
techninių priemonių sistema;
–
periodiškas plano vertinimas remiantis
mokslinėmis rekomendacijomis.
·
Pasiūlymo srityje galiojančios
Sąjungos nuostatos
2013 m. gruodžio 11 d. Europos Parlamento ir
Tarybos reglamentu (ES) Nr. 1380/2013 dėl bendros žuvininkystės
politikos, kuriuo iš dalies keičiami Tarybos reglamentai (EB)
Nr. 1954/2003 ir (EB) Nr. 1224/2009 bei panaikinami Tarybos
reglamentai (EB) Nr. 2371/2002 ir (EB) Nr. 639/2004 bei Tarybos
sprendimas 204/585/EB[5]
nustatyta bendra BŽP sistema ir nurodytos situacijos, kada Taryba turi priimti
daugiamečius planus.
2007 m. rugsėjo 18 d. Tarybos reglamentu
(EB) Nr. 1098/2007, nustatančiu Baltijos jūros menkių
išteklių ir jų žvejybos būdų daugiametį planą bei
iš dalies keičiančiu Reglamentą (EEB) Nr. 2847/93 ir
panaikinančiu Reglamentą (EB) Nr. 779/97, nustatomos tausaus Baltijos
jūros menkių išteklių naudojimo sąlygos.
2005 m. gruodžio 21 d. Tarybos
reglamentu (EB) Nr. 2187/2005 dėl žuvų išteklių apsaugos
techninėmis priemonėmis Baltijos jūroje, Beltų ir Zundo
sąsiauriuose, iš dalies keičiančiu Reglamentą (EB) Nr.
1434/98 ir panaikinančiu Reglamentą (EB) Nr. 88/98 numatomos
techninės išsaugojimo priemonės Baltijos jūroje, t. y.
laimikio sudėties taisyklės, tinklo akių mažiausio dydžio
nustatymas, mažiausio iškraunamų žuvų dydžio nustatymas ir
lašišų žvejybos draudimo zonų ir (arba) laikotarpių nustatymas.
Be to, juo nustatomas draudimas Baltijos jūroje naudoti
dreifuojančius tinklus.
Kasmet Taryba reglamentu, kuriuo nustatomos
tam tikrų žuvų išteklių ir žuvų išteklių grupių
žvejybos Baltijos jūroje galimybės ir susijusios sąlygos,
nustato atitinkamų išteklių (menkių, silkių ir šprotų)
ir jūrinių plekšnių BLSK (pvz., 2013 m. lapkričio 19 d.
Tarybos reglamentu (ES) Nr. 1180/2013, kuriuo nustatomos 2014 m. tam
tikrų žuvų išteklių ir žuvų išteklių grupių
žvejybos Baltijos jūroje galimybės).
Tarybos reglamentu (EB) Nr. 1224/2009,
nustatančiu Bendrijos kontrolės sistemą, kuria užtikrinamas
bendrosios žuvininkystės politikos taisyklių laikymasis, iš dalies
keičiančiu reglamentus (EB) Nr. 847/96, (EB) Nr. 2371/2002, (EB) Nr.
811/2004, (EB) Nr. 768/2005, (EB) Nr. 2115/2005, (EB) Nr. 2166/2005, (EB) Nr.
388/2006, (EB) Nr. 509/2007, (EB) Nr. 676/2007, (EB) Nr. 1098/2007, (EB) Nr.
1300/2008, (EB) Nr. 1342/2008 ir panaikinančiu reglamentus (EEB) Nr.
2847/93, (EB) Nr. 1627/94 ir (EB) Nr. 1966/2006 nustatomi bendrieji žvejybos
kontrolės reikalavimai ir specialieji daugiamečių planų
kontrolės reikalavimai.
·
Derėjimas su kitomis Sąjungos
politikos sritimis ir tikslais
Pasiūlymas ir jo tikslai atitinka Europos
Sąjungos politiką, visų pirma aplinkos, socialinę, rinkos
ir prekybos politiką.
2.           KONSULTACIJŲ SU
SUINTERESUOTOSIOMIS ŠALIMIS IR POVEIKIO VERTINIMO REZULTATAI
·
Konsultacijos su suinteresuotosiomis šalimis
Konsultacijų metodai, pagrindiniai
tiksliniai sektoriai ir bendras respondentų apibūdinimas
Kadangi pagrindinis susidomėjimas
Baltijos menkių, silkių, šprotų ir plekšniažuvių ištekliais
yra komercinės žvejybos tikslu, daugiausia konsultuotasi su Baltijos
jūros patariamąja taryba (BJPT) ir Baltijos jūros regiono
valstybių narių žuvininkystės administracijomis. BJPT sudaro
žvejybos sektoriaus ir kitų interesų grupių, kuriems daro
poveikį bendra žuvininkystės politika, atstovai. Žvejybos sektoriui
priklauso žvejybos asociacijos, gamintojų organizacijos, perdirbėjai,
rinkos organizacijos. Kitos interesų grupės apima aplinkos srities
nevyriausybines organizacijas (NVO), vartotojus, moterų tinklus, poilsine
ir sportine žūkle užsiimančius žvejus bei žvejus, kuriems žvejyba yra
pragyvenimo šaltinis.
Šios iniciatyvos konsultacijų ir
kūrimo procesas vyko pagal nustatytą Žuvininkystės ir
jūrų reikalų GD daugiamečių valdymo planų
kūrimo ir vertinimo procedūrą. Procedūrą sudaro du
etapai. Pirmas etapas – retrospektyvinis vertinimas peržvelgiant esamo valdymo
plano taikymą per praėjusį laikotarpį. Po šio vertinimo,
jei reikia, atliekamas perspektyvinis vertinimas, svarstant galimus pakaitinius
valdymo planus ir jų tikėtiną poveikį. Kiekvienu etapu
organizuojami Žuvininkystės mokslo, technikos ir ekonomikos komiteto
(ŽMTEK) ekspertų grupių posėdžiai. Šie posėdžiai reikalingi
siekiant aptarti Žuvininkystės ir jūrų reikalų GD nurodytas
technines užduotis. Visuose šiuose posėdžiuose gali dalyvauti
patariamųjų tarybų (PT) ir valstybių narių atstovai,
kurie gali reikšti savo nuomonę ir kelti jų nuomone aktualius
klausimus. Šiuo konkrečiu atveju, ŽMTEK užbaigus savo vertinimą, buvo
toliau konsultuojamasi su BJPT ir valstybėmis narėmis dėl
konkrečių plano dalių.
Susijusios mokslo ir (arba)
tiriamųjų duomenų sritys
Kaip nurodyta pirmiau, ŽMTEK ekspertai
teikė rekomendacijas per visą vertinimo procesą.
Rekomendacijų pateikė ne tik žuvininkystės, bet ir kitų
sričių, įskaitant ekonomiką ir socialinius mokslus,
specialistai. Be to, mokslinių rekomendacijų pateikė ir ICES.
Atsakymų santrauka ir kaip į juos
buvo atsižvelgta
Atlikus pelaginių žuvų išteklių
valdymo plano perspektyvinį vertinimą[6],
taip pat dabartinio Baltijos jūros menkių išteklių valdymo plano
retrospektyvinį[7]
ir perspektyvinį[8]
vertinimą, 2011 m. birželio mėn. nuspręsta pereiti prie
įvairių rūšių išteklių valdymo plano, apimančio
Baltijos jūros menkių, silkių ir šprotų išteklius. Tai buvo
nuspręsta regioninio forumo „BALTFISH“ posėdyje pasikonsultavus su
valstybėmis narėmis ir suinteresuotosiomis šalimis. Po to oficialus
sprendimas priimtas 2011 m. spalio mėn.[9] vykusiame
Žuvininkystės tarybos posėdyje. Tokį sprendimą
lėmė vykdant BŽP reformą numatomas reikalavimas, kad valdymo
planai būtų taikomi kelių rūšių ištekliams, jei
įmanoma.
Nusprendus rengti įvairioms rūšims
taikomą Baltijos jūros išteklių valdymo planą prireikė
pradėti naują ŽMTEK posėdžių raundą. Siekdamas
turėti perspektyvinio vertinimo pagrindą, Jūros reikalų ir
žuvininkystės GD suorganizavo keletą ekspertų
posėdžių, iš kurių daugelis buvo jungtiniai ŽMTEK ir ICES
posėdžiai. Visuose šiuose posėdžiuose galėjo dalyvauti
suinteresuotosios šalys, ir visuose juose dalyvavo BJPT nariai. Posėdžiai
vyko tokia tvarka:
2011 m. lapkričio 28 d. –
gruodžio 2 d. Edinburge (JK) įvyko bendro pobūdžio ŽMTEK
ekspertų daugiamečių valdymo planų darbo grupės
susitikimas[10];

2012 m. kovo
6–8 d. Šarlotenlunde (Danija)[11]
įvyko ICES praktinis seminaras „Integrated/Multispecies Advice for Baltic
Fisheries“;
2012 m. kovo 26–30 d. Rostoke
(Vokietija) įvyko ŽMTEK ekspertų daugiamečių valdymo
planų darbo grupės susitikimas[12].

Po šių pirmiau išvardytų
susitikimų ŽMTEK pranešė, kad dabartiniais pavienėms rūšims
nustatytais tikslais, kuriais siekiama užtikrinti didžiausią galimą
tausios žvejybos laimikį, pagrįstas valdymo planas atitiktų
didelio ilgalaikio laimikio užtikrinimo keliant minimalią riziką
ištekliui kriterijų. Trumpai tariant, toks planas atitiktų didžiausio
galimo tausios žvejybos laimikio principus. Komitetas taip pat pažymėjo,
kad į planą įtraukus daugiau rūšių tam tikrų
išteklių atveju būtų galima leisti didesnį tikslinių
žuvų rūšių mirtingumą dėl žvejybos, tačiau norint
įvertinti tokio metodo riziką reikėtų atlikti
papildomą mokslinį darbą. Atsižvelgiant į tokias
rekomendacijas parengtas diskusijų dokumentas, kuriame išdėstyto šios
dvi galimybės ir jų numatomas poveikis. Visa tai 2012 m.
birželio viduryje aptarta su valstybėmis narėmis „BALTFISH“
posėdyje ir su BJPT nariais.
2013 m. priėmus reglamentą
dėl bendros žuvininkystės politikos reformos ir 2014 m.
balandžio mėn. paskelbus Europos Parlamento ir Tarybos sukurtos
Tarpinstitucinės specialios paskirties grupės daugiamečių
planų klausimais galutinę ataskaitą[13], su
suinteresuotosiomis šalimis buvo toliau konsultuojamasi BJPT, o su
valstybių narių administracijomis „BALTFISH“ forume. Konsultacijos
vyko 2014 m. kovo – birželio mėnesiais.
Ekspertų rekomendacijų
paskelbimas visuomenei
Visų susijusių ŽMTEK ekspertų
posėdžių ataskaitos pateiktos ŽMTEK interneto svetainėje https://stecf.jrc.ec.europa.eu/.
Be to, per visą konsultacijų
procesą suinteresuotosios šalys aktyviai dalyvavo kiekviename tolesnio
iniciatyvos plėtojimo etape.
·
Poveikio vertinimas
·
Prieš sudarant daugiametį planą atliktas
išsamus poveikio vertinimas. Vertinant išnagrinėti trys variantai
biologiniu, aplinkos ir ekonominiu bei socialiniu aspektu. Tinkamiausio
varianto pagrindu parengtas dabartinis daugiametis planas. Tvarios
atitinkamų išteklių žvejybos, neviršijančios didžiausio galimo
tausios žvejybos laimikio, užtikrinimas iki 2015 m. bus naudingas ir
biologiniu, ir aplinkos atžvilgiu. Tikėtinas sužvejojamo kiekio
sumažėjimas turėtų reikšti ir tai, kad iš laivų
variklių bus išmesta mažiau CO2.
·
Kalbant apie ekonominį ir socialinį
poveikį, silkių ir šprotų ištekliams taikomas valdymo planas
būtų sistemingas pagrindas nustatyti metinį BLSK, kuris
pelaginės žvejybos sektoriui leistų patikimai prognozuoti
sužvejojamą kiekį, o tai savo ruožtu padėtų planuoti
šį verslą ir stabiliai tiekti žuvis. Planas taip pat turėtų
pridėtinės vertės, nes paprastai valdymo planas yra būtinas
sertifikatui, pavyzdžiui, iš Jūrų valdymo tarybos (angl. MSC), gauti.
Vykdant tokią sertifikuotą žvejybą sužvejotų žuvų
rinkos kaina galėtų būti didesnė.
·
Sumažinus žvejybos galimybes, gali šiek tiek
sumažėti žvejų ir perdirbimo įmonių pelnas, be to,
trumpuoju laikotarpiu tai gali neigiamai paveikti vartotojus, tačiau
išteklių atkūrimas užtikrins ilgalaikę naudą tiek pelno,
tiek tvarios žuvininkystės prasme. Be to, laikinai sumažinus kvotas
paprastai padidėja tų išteklių kainos.
·
Panaikinus žvejybos pastangų sistemą ir
žvejybos viename rajone reikalavimą, bus supaprastinta teisinė sistema
ir sumažinta administracinė našta valstybėms narėms ir žvejybos
sektoriui.
3.           TEISINIAI PASIŪLYMO
ASPEKTAI
·
Teisinis pagrindas
Sutarties dėl Europos Sąjungos
veikimo 43 straipsnio 2 dalis..
·
Subsidiarumo principas
Pasiūlymo nuostatos yra susijusios su
biologinių jūrų išteklių apsauga, o jos priemonės
priklauso išimtinei Sąjungos kompetencijai. Todėl subsidiarumo
principas netaikomas.
·
Proporcingumo principas
Siūlomos priemonės atitinka proporcingumo
principą, jeigu jos yra tinkamos, reikalingos ir nėra kitų
mažiau ribojančių priemonių, kuriomis būtų galima
pasiekti reikiamų politikos tikslų.
·
Pasirinkta priemonė
Siūloma priemonė – Europos
Parlamento ir Tarybos reglamentas.
4.           POVEIKIS BIUDŽETUI
Poveikio biudžetui nėra.
2014/0285 (COD)
Pasiūlymas
EUROPOS PARLAMENTO IR TARYBOS REGLAMENTAS
kuriuo nustatomas daugiametis Baltijos
jūros menkių, silkių ir šprotų išteklių valdymo ir
tų išteklių žvejybos planas ir iš dalies keičiamas Tarybos
reglamentas (EB) Nr. 2187/2005 bei panaikinamas Tarybos reglamentas (EB)
Nr. 1098/2007
EUROPOS PARLAMENTAS IR EUROPOS
SĄJUNGOS TARYBA,
atsižvelgdami į Sutartį dėl
Europos Sąjungos veikimo, ypač į jos 43 straipsnio 2 dalį,
atsižvelgdami į Europos Komisijos
pasiūlymą,
atsižvelgdami į Europos ekonomikos ir
socialinių reikalų komiteto nuomonę[14],
atsižvelgdami į Regionų komiteto
nuomonę[15],
perdavę pasiūlymą
nacionaliniams parlamentams,
laikydamiesi įprastos
teisėkūros procedūros,
kadangi:
(1)       1982 m gruodžio
10 d. Jungtinių Tautų jūrų teisės konvencijoje[16], kurios viena iš
susitariančiųjų šalių yra Sąjunga, numatytas
išteklių išsaugojimo įpareigojimas, įskaitant
įpareigojimą išlaikyti arba atkurti tokį žvejojamų
žuvų rūšių populiacijų lygį, kuris padėtų
užtikrinti didžiausią galimą tausios žvejybos laimikį;
(2)       2002 m. Johanesburge
įvykusiame pasauliniame susitikime darnaus vystymosi klausimais
Sąjunga ir jos valstybės narės įsipareigojo kovoti su
nuolatiniu daugelio žuvų rūšių išteklių mažėjimu.
Todėl būtina pakoreguoti Baltijos jūros menkių, silkių
ir šprotų išteklių naudojimo mastą, siekiant užtikrinti, kad
šių išteklių naudojimas leistų jiems atsikurti ir išlikti
gausesniems nei būtina didžiausiam galimam tausios žvejybos laimikiui
užtikrinti;
(3)       bendra žuvininkystės
politika turi padėti saugoti jūrų aplinką, tvariai valdyti
visų komerciniais tikslais naudojamų žuvų išteklius ir visų
pirma iki 2020 m. pasiekti gerą aplinkos būklę, kaip
nustatyta Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 2008/56/EB[17] 1 straipsnio 1 dalyje;
(4)       Europos Parlamento ir Tarybos
reglamentu (ES) Nr. 1380/2013 nustatytos bendros žuvininkystės
politikos (BŽP) taisyklės, atitinkančios Sąjungos tarptautinius
įsipareigojimus. BŽP siekiama, be kita ko, užtikrinti žvejybos ir akvakultūros
ilgalaikį tvarumą, valdyti žvejybą taikant atsargumo
principą ir įgyvendinti ekosisteminį žuvininkystės valdymo
metodą;
(5)       Tarptautinės
jūrų tyrinėjimo tarybos (ICES) ir Žuvininkystės mokslo,
technikos ir ekonomikos komiteto (ŽMTEK) naujausioje mokslinėje
rekomendacijoje nurodoma, kad menkių, šprotų ir kai kurie silkių
ištekliai naudojami intensyviau nei turėtų būti siekiant
užtikrinti didžiausią galimą tausios žvejybos laimikį;
(6)       nuo 2007 m. taikomas
menkių išteklių valdymo planas[18],
tačiau silkių ir šprotų ištekliams panašūs planai kol kas
netaikomi. Kadangi tarp menkių ir pelaginių žuvų išteklių
yra stipri biologinė sąveika, menkių išteklių dydis gali
turėti įtakos silkių ir šprotų išteklių dydžiui ir
atvirkščiai. Be to, valstybės narės ir suinteresuotieji subjektai
pasisakė už pagrindinių Baltijos jūros išteklių valdymo
planų kūrimą ir įgyvendinimą;
(7)       šiuo reglamentu nustatytas
daugiametis planas, remiantis Reglamento (ES) Nr. 1380/2013 9 ir 10
straipsniais, turėtų būtų pagrįstas mokslinėmis,
techninėmis ir ekonominėmis rekomendacijomis ir jame turėtų
būti nurodyti tikslai, kiekybiniai tikslai ir tikslūs jų
įgyvendinimo tvarkaraščiai, išteklių išsaugojimo lygio atskaitos
taškai ir apsaugos priemonės;
(8)       atsižvelgiant į
menkių, silkių ir šprotų rūšių dinamiką ir kartu
turint omenyje šių rūšių žvejybos priegaudą, kurią
sudaro Baltijos jūroje gyvenančios jūrinės plekšnės,
švelnieji rombai, paprastosios upinės plekšnės ir paprastieji otai,
derėtų sukurti įvairioms rūšims taikomą žvejybos
planą. Šio plano tikslas turėtų būti pasiekti ir išlaikyti
atitinkamų išteklių didžiausią galimą tausios žvejybos
laimikį;
(9)       menkių ir pelaginių
žuvų išteklių naudojimas neturėtų kelti grėsmės
tų rūšių žuvų, kurios sužvejojamos kaip priegauda,
būtent Baltijos jūroje gyvenančių jūrinių
plekšnių, švelniųjų rombų, paprastųjų upinių
plekšnių ir paprastųjų otų, išteklių tvarumui.
Todėl, vadovaujantis atsargumo metodu, planu taip pat turėtų
būti siekiama užtikrinti, kad šių rūšių žuvų, kurios
sužvejojamos kaip priegauda, ištekliai būtų didesni negu
biomasės dydis;
(10)     be to, kadangi Reglamento (ES)
Nr. 1308/2013 15 straipsnyje nustatytas įpareigojimas iškrauti
laimikį, įskaitant visas rūšis, kurioms taikomas BLSK, planu
taip pat turėtų būti siekiama prisidėti prie
įpareigojimo iškrauti į krantą visą menkių,
silkių, šprotų ir jūrinių plekšnių laimikį
įgyvendinimo;
(11)     Reglamento (ES)
Nr. 1380/2013 16 straipsnio 4 dalyje reikalaujama, kad žvejybos
galimybės būtų nustatomos atsižvelgiant į
daugiamečiuose planuose nustatytus kiekybinius tikslus;
(12)     todėl tie kiekybiniai
tikslai turėtų būti nustatyti ir išreikšti kaip žuvų mirtingumo
dėl žvejybos koeficientas, pagrįstas mokslinėmis
rekomendacijomis[19];

(13)     būtina nustatyti
išteklių išsaugojimo lygio atskaitos taškus, kad būtų užtikrinta
papildoma apsauga, kai išteklių kiekis sumažėja iki tam tikro
kritinio, didelę riziką keliančio lygio. Tokie išteklių
išsaugojimo lygio atskaitos taškai turėtų būti nustatyti pagal
mažiausios neršiančių ištekliaus žuvų biomasės,
atitinkančios visą reprodukcinį pajėgumą, lygį.
Turėtų būti numatytos ištaisomosios priemonės tam atvejui,
jei išteklius taptų mažesnis negu mažiausia neršiančių žuvų
biomasė;
(14)     jei nėra mokslinių
rekomendacijų dėl mažiausios tų išteklių, kurie sužvejojami
kaip priegauda, neršiančių žuvų biomasės lygio,
turėtų būti priimamos konkrečios išsaugojimo priemonės,
jei mokslinėse rekomendacijose teigiama, kad ištekliui yra iškilusi
grėsmė;
(15)     per eksperimentinius žvejybos
reisus patvirtinta, kad tinklinėmis gaudyklėmis, dugninėmis
gaudyklėmis ir krabų bei omarų gaudyklėmis sužvejotoms
žuvims yra didelė tikimybė išgyventi, nes šie žvejybos įrankiai
jų nesužaloja. Todėl, be Reglamento (ES) Nr. 1380/2013 15
straipsnio 4 dalies a–c punktuose nurodytų atvejų, derėtų
įpareigojimo iškrauti laimikį netaikyti, jei menkės, silkės,
jūrinės plekšnės ir šprotai yra sužvejoti minėtais žvejybos
įrankiais;
(16)     siekiant, kad būtų
laikomasi Reglamento (ES) Nr. 1380/2013 15 straipsnio 1 dalyje nustatyto
įpareigojimo iškrauti laimikį, plane turėtų būti
numatytos kitos valdymo priemonės, kaip numatyta to reglamento 15 straipsnio
4 dalies a–c punktuose. Tokios priemonės turėtų būti
nustatomos deleguotaisiais aktais;
(17)     plane taip pat
turėtų būti numatyta, kad deleguotaisiais aktais būtų
priimtos tam tikros papildomos techninės priemonės, taip padedant
siekti plano tikslų, visų pirma susijusių su jauniklių ir
neršiančių žuvų apsauga. Iki bus
peržiūrėtas Tarybos reglamentas (EB) Nr. 2187/2005[20], taip pat reikėtų numatyti, kad tokios
priemonės gali, jei tai būtina plano tikslams pasiekti, nukrypti nuo
tam tikrų neesminių to reglamento nuostatų;
(18)     siekiant laiku ir proporcingai
prisitaikyti prie technikos ir mokslo pažangos, taip pat užtikrinti
lankstumą ir sudaryti sąlygas plėtoti kai kurias priemones,
Komisijai pagal Sutarties dėl Europos Sąjungos veikimo 290 straipsnį
turėtų būti suteikti įgaliojimai priimti aktus, kad ji
galėtų papildyti šį reglamentą dėl jūrinėms
plekšnėms, paprastosioms upinėms plekšnėms, paprastiesiems otams
ir švelniesiems rombams skirtų ištaisomųjų priemonių,
įpareigojimo iškrauti laimikį ir techninių priemonių.
Ypač svarbu, kad atlikdama parengiamąjį darbą Komisija
tinkamai konsultuotųsi, taip pat ir su ekspertais. Atlikdama su
deleguotaisiais aktais susijusį parengiamąjį darbą ir
rengdama jų tekstus Komisija turėtų užtikrinti, kad atitinkami
dokumentai būtų vienu metu, laiku ir tinkamai perduodami Europos
Parlamentui ir Tarybai;
(19)     remiantis Reglamento (ES) Nr. 1380/2013
18 straipsniu, tais atvejais, kai Komisijai suteikiami įgaliojimai priimti
deleguotuosius aktus dėl tam tikrų plane išdėstytų
išsaugojimo priemonių, tiesioginių valdymo interesų
turinčios valstybės narės turėtų turėti
galimybę pateikti bendras rekomendacijas dėl tokių
priemonių, siekiant, kad tokios priemonės būtų tinkamai
parengtos atsižvelgiant į Baltijos jūros ir joje vykdomos
žuvininkystės ypatumus. Turėtų būti nustatyti tokių
rekomendacijų pateikimo terminai, kaip reikalaujama to reglamento 18
straipsnio 1 dalyje;
(20)     siekiant užtikrinti
atitiktį šiame reglamente nustatytoms priemonėms, turėtų
būti priimtos tam tikros papildomos kontrolės priemonės, be jau
numatytųjų Tarybos reglamente (EB) Nr. 1224/2009[21];
(21)     pripažįstant, kad
Baltijos jūra yra gana mažas žvejybos rajonas, kuriame dažniausiai mažais
laivais vykdomi trumpi žvejybos reisai, Reglamento (EB) Nr. 1224/2009 17
straipsnyje nustatytas reikalavimas teikti išankstinį pranešimą
turėtų būti taikomas visiems laivams, kurių bendras ilgis –
8 metrai ar daugiau, ir išankstinis pranešimas turėtų būti
pateikiamas bent vieną valandą prieš numatomą atvykimą
į uostą. Tačiau, atsižvelgiant į žvejybos reisų,
kurių metu sužvejojama mažai žuvies, poveikį žuvų ištekliams ir
į išankstinių pranešimų apie tuos reisus administracinę
naštą, derėtų nustatyti, kad išankstinis pranešimas turi
būti teikiamas tada, kai laive yra bent 300 kg menkių arba dvi tonos
pelaginių žuvų;
(22)     turėtų būti
nustatytas menkių, silkių ir šprotų ribinis kiekis, kurį
žvejybos laivas turi iškrauti paskirtame uoste arba arti kranto esančioje
vietoje, kaip nurodyta Reglamento (EB) Nr. 1224/2009 43 straipsnyje. Be
to, paskirdamos šiuos uostus arba arti kranto esančias vietas,
valstybės narės turėtų taip taikyti to reglamento 43
straipsnio 5 dalyje numatytus kriterijus, kad galėtų užtikrinti
veiksmingą išteklių, kuriems taikomas šis reglamentas, kontrolę;
(23)     remiantis Reglamento (ES)
Nr. 1380/2013 10 straipsnio 3 dalimi, reikėtų priimti nuostatas,
pagal kurias Komisija periodiškai įvertintų šio reglamento taikymo
tinkamumą ir veiksmingumą. Vertinant turėtų būti
vadovaujamasi ir remiamasi ICES atliktu atitinkamų išteklių
lyginamuoju vertinimu;
(24)     remiantis Reglamento (ES)
Nr. 1380/2013 9 straipsnio 4 dalimi, prieš sudarant planą buvo
tinkamai įvertintas jo tikėtinas ekonominis ir socialinis poveikis[22];
(25)     laiko atžvilgiu tikimasi, kad
aptariamų išteklių didžiausias galimas tausios žvejybos laimikis bus
pasiektas iki 2015 m. Jį pasiekus, jis turėtų būti
išlaikytas;
(26)     neturint žvejybos
pastangų sistemos, būtina išbraukti konkrečias Rygos
įlankai taikomas taisykles dėl specialaus žvejybos leidimo ir
laivų arba variklių pakeitimo. Taigi Tarybos reglamentas (EB)
Nr. 2187/2005 turėtų būti iš dalies pakeistas;
(27)     Tarybos reglamentas (EB)
Nr. 1098/2007[23]
turėtų būti panaikintas,
PRIĖMĖ ŠĮ
REGLAMENTĄ:
I SKYRIUS
DALYKAS, TAIKYMO SRITIS IR APIBRĖŽTYS
1 straipsnis
Dalykas
ir taikymo sritis
1. Šiuo reglamentu nustatomas šių
Baltijos jūros Sąjungos vandenyse esančių žuvų
išteklių (toliau – atitinkami ištekliai) valdymo ir tų išteklių
žvejybos daugiametis planas (toliau – planas):
a) menkių (Gadus morhua) ICES
22–24 pakvadračiuose (vakarinės Baltijos jūros dalies
menkių),
b) menkių (Gadus morhua) ICES
25–32 pakvadračiuose (rytinės Baltijos jūros dalies
menkių),
c) silkių (Clupea harengus) ICES
25, 26, 27, 28.2, 29 ir 32 pakvadračiuose (centrinės Baltijos
jūros dalies silkių),
d) silkių (Clupea harengus) ICES
28.1 pakvadratyje (Rygos įlankos silkių),
e) silkių (Clupea harengus) ICES
30 pakvadratyje (Botnijos jūros silkių),
f) silkių (Clupea harengus) ICES
31 pakvadratyje (Botnijos įlankos silkių),
g) silkių (Clupea harengus) ICES
IIIa kvadrate ir 22–24 pakvadračiuose (vakarinės Baltijos jūros
dalies silkių),
h) šprotų (Sprattus sprattus) ICES
22–32 pakvadračiuose.
2. Planas taip pat taikomas jūrinėms
plekšnėms, paprastosioms upinėms plekšnėms, paprastiesiems otams
ir švelniesiems rombams, sužvejotiems ICES 22–32 pakvardačiuose žvejojant
atitinkamus išteklius.
2 straipsnis
Sąvokų
apibrėžtys
Be terminių, kurių apibrėžtys
nustatytos Europos Parlamento ir Tarybos reglamento (ES) Nr. 1380/2013 4
straipsnyje, Tarybos reglamento (EB) Nr. 1224/2009 4 straipsnyje ir
Tarybos reglamento (EB) Nr. 2187/2005 2 straipsnyje, šiame reglamente
vartojami tokie terminai:
a) pelaginių žuvų ištekliai – šio
reglamento 1 straipsnio c–h punktuose nurodyti ištekliai ir bet kokie jų
deriniai;
b) tinklinė gaudyklė – prie
kuolų pritvirtinti arba kartais plūduriuojantys dideli inkariniai
tinklai, kurių dalis prie vandens paviršiaus yra atvira, kuriuose
įrengti žuvų gaudymo ir sulaikymo įtaisai ir kurie paprastai yra
padalyti į atskiras kameras, kurių dugnas uždengtas tinkliniu audiniu;
c) dugninės gaudyklės ir krabų
bei omarų gaudyklės – vėžiagyviams arba žuvims gaudyti skirti iš
įvairių medžiagų pagaminti maži narvų ar krepšių
pavidalo spąstai su viena ar daugiau angų ar įėjimų,
statomi ant jūros dugno pavieniui arba eilėmis ir virvėmis
jungiami prie paviršiuje esančių plūdurų, kurie parodo
jų padėtį;
d) susijusios valstybės narės –
Danija, Estija, Latvija, Lenkija, Lietuva, Suomija, Švedija, Vokietija.
II SKYRIUS
TIKSLAI IR KIEKYBINIAI TIKSLAI
3 straipsnis
Tikslai
1. Planu siekiama padėti įgyvendinti
Reglamento (ES) Nr. 1380/2013 2 straipsnyje išvardytus bendros
žuvininkystės politikos tikslus, visų pirma:
(a)
pasiekti ir išlaikyti atitinkamų išteklių
didžiausią galimą tausios žvejybos laimikį;
(b)
laikantis atsargumo principo užtikrinti jūrinių
plekšnių, švelniųjų rombų, paprastųjų upinių
plekšnių ir paprastųjų otų išteklių išsaugojimą.
2. Planu siekiama padėti atitinkamų
išteklių ir jūrinių plekšnių atveju įgyvendinti
Reglamento (ES) Nr. 1380/2013 15 straipsnio 1 dalyje nustatytą
įpareigojimą iškrauti laimikį.
4 straipsnis
Kiekybiniai
tikslai
1. Atitinkamų išteklių tikslinis
žuvų mirtingumas dėl žvejybos turi būti pasiektas iki
2015 m. ir nuo to laiko jis turi būti išlaikomas šiuose intervaluose:
 Ištekliai || Tikslinio žuvų mirtingumo dėl žvejybos intervalas
 Vakarinės Baltijos jūros dalies menkės || 0,23‒0,29
 Rytinės Baltijos jūros dalies menkės || 0,41‒0,51
 Centrinės Baltijos jūros dalies silkės || 0,23‒0,29
 Rygos įlankos silkės || 0,32‒0,39
 Botnijos jūros silkės || 0,13-0,17
 Botnijos įlankos silkės || nenustatyta
 Vakarinės Baltijos jūros dalies silkės || 0,25‒0,31
 Baltijos šprotai || 0,26‒0,32
2. Remiantis Reglamento (ES) Nr. 1380/2013 16 straipsnio 4 dalimi,
žvejybos galimybės turi atitikti 1 dalyje išdėstytus kiekybinius
tikslus.
III SKYRIUS
IŠSAUGOJIMO LYGIO ATSKAITOS TAŠKAI
5 straipsnis
Mažiausia
neršiančių žuvų biomasė
1. Išsaugojimo lygio atskaitos taškai,
išreikšti mažiausiu neršiančių žuvų biomasės dydžiu,
atitinkančiu visą reprodukcinį pajėgumą, yra tokie:
               Ištekliai ||               Mažiausias neršiančių žuvų biomasės dydis (tonomis)
               Vakarinės Baltijos jūros dalies menkės ||               36 400
               Rytinės Baltijos jūros dalies menkės ||               88 200
               Centrinės Baltijos jūros dalies silkės ||               600 000
               Rygos įlankos silkės ||               nenustatyta
               Botnijos jūros silkės ||               nenustatyta
               Botnijos įlankos silkės ||               nenustatyta
               Vakarinės Baltijos jūros dalies silkės ||               110 000
               Baltijos šprotai ||               570 000
2. Jei kuriais nors metais kurių nors
atitinkamų išteklių neršiančių žuvų biomasė yra
mažesnė negu 1 dalyje nurodytas tiems ištekliams taikomas mažiausias
neršiančių žuvų biomasės dydis, priimamos atitinkamos
ištaisomosios priemonės siekiant užtikrinti, kad atitinkamo ištekliaus
būklė greitai grįžtų prie atsargumo principu grindžiamo
lygio. Visų pirma, nukrypstant nuo šio reglamento 4 straipsnio 2 dalies ir
remiantis Reglamento (ES) Nr. 1380/2013 16 straipsnio 4 dalimi, žvejybos
galimybės nustatomos mažesnės negu kad būtina norint laikytis 4
straipsnio 1 dalyje nustatytų tikslinių žuvų mirtingumo dėl
žvejybos intervalų.  Minėtosios ištaisomosios priemonės
prireikus gali apimti Komisijos teikiamus teisės aktų pasiūlymus
ir nedelsiant taikytinas priemones, Komisijos priimtas pagal Reglamento (ES)
Nr. 1380/2013 12 straipsnį.
IV SKYRIUS
Konkrečios jūrinių
plekšnių, paprastųjų upinių plekšnių,
paprastųjų otų ir švelniųjų rombų išsaugojimo
priemonės
6 straipsnis
Priemonės,
kurių imamasi iškilus grėsmei jūrinėms plekšnėms,
paprastosioms upinėms plekšnėms, paprastiesiems otams ir švelniesiems
rombams
1. Jei mokslinėse rekomendacijose
teigiama, kad yra iškilusi grėsmė kurių nors Baltijos jūros
jūrinių plekšnių, paprastųjų upinių
plekšnių, paprastųjų otų ar švelniųjų rombų
išteklių išsaugojimui, Komisijai suteikiami įgaliojimai priimti
deleguotuosius aktus pagal 15 straipsnį dėl konkrečių
išsaugojimo priemonių, taikomų ištekliui, kuriam yra iškilusi
grėsmė, ir dėl bet kurio iš šių dalykų:
(c)
a)       žvejybos pajėgumo ir žvejybos
pastangų pritaikymo;
(d)
b)       techninių priemonių,
įskaitant:
(1)
 žvejybos įrankių charakteristikas,
būtent tinklo akių dydį, siūlo storį, įrankio
dydį;
(2)
žvejybos įrankio naudojimą, būtent
įrankio panardinimo trukmę ir naudojimo gylį;
(3)
žvejybos konkrečiose zonose draudimą arba
apribojimą;
(4)
žvejybos konkrečiais laikotarpiais
draudimą arba apribojimą;
(5)
mažiausią išteklių išsaugojimą
užtikrinantį orientacinį dydį.
2. 1 dalyje nurodytos priemonės turi
būti pagrįstos mokslinėmis rekomendacijomis ir jomis siekiama 3
straipsnio 1 dalies b punkte nurodytų tikslų.
3. Susijusios valstybės narės gali
pagal Reglamento (ES) Nr. 1380/2013 18 straipsnio 1 dalį pateikti
bendras rekomendacijas dėl konkrečių išsaugojimo priemonių,
paminėtų 1 dalyje.
V SKYRIUS
ĮPAREIGOJIMAS IŠKRAUTI LAIMIKĮ
7 straipsnis
Žvejybai
tinklinėmis gaudyklėmis, dugninėmis gaudyklėmis ir
krabų bei omarų gaudyklėmis taikoma nukrypti leidžianti nuostata
Nukrypstant nuo Reglamento (ES)
Nr. 1380/2013 15 straipsnio 1 dalies, įpareigojimas iškrauti
atitinkamų išteklių ir plekšnių laimikį netaikomas, jei
žuvys buvo sužvejotos tinklinėmis gaudyklėmis, dugninėmis gaudyklėmis
ir krabų bei omarų gaudyklėmis.
8 straipsnis
Įpareigojimo iškrauti laimikį įgyvendinimas
1.         Komisijai suteikiami
įgaliojimai pagal 15 straipsnį priimti deleguotuosius teisės
aktus dėl šių priemonių:
a) sąrašo rūšių, kurių
žuvų žvejyba draudžiama ir todėl netaikomas įpareigojimas
iškrauti laimikį, kaip numatyta Reglamento (ES) Nr. 1380/2013 15
straipsnio 4 dalies a punkte;
b) nuostatų,
leidžiančių Reglamento (ES) Nr. 1380/2013 15 straipsnio 4 dalies
b punkte nustatyto įpareigojimo iškrauti laimikį netaikyti toms
rūšims, kurių aukštas išgyvenimo koeficientas patvirtintas
moksliškai, atsižvelgiant į žvejybos įrankio pobūdį,
žvejybos praktiką ir ekosistemą; taip pat
c) de minimis
nukrypti leidžiančių nuostatų, nurodytų Reglamento (ES) Nr.
1380/2013 15 straipsnio 4 dalies c punkte.
2. 1 dalyje nurodytos priemonės turi
būti pagrįstos mokslinėmis rekomendacijomis ir jomis siekiama 3
straipsnio 2 dalyje nurodytų tikslų, jei taikytina. De minimis
nukrypti leidžiančios nuostatos turi atitikti Reglamento (ES) Nr.
1380/2013 15 straipsnio 5 dalies c punktą.
3. Susijusios valstybės narės gali
pagal Reglamento (ES) Nr. 1380/2013 18 straipsnio 1 dalį pateikti
bendras rekomendacijas dėl 1 dalyje nurodytų priemonių.
VI SKYRIUS
TECHNINĖS PRIEMONĖS
9 straipsnis
Techninių priemonių sistema
1. Komisijai
suteikiami įgaliojimai pagal 15 straipsnį priimti deleguotuosius
aktus dėl šių techninių priemonių:
a) žvejybos
įrankių charakteristikų apibūdinimo ir jų naudojimo
taisyklių;
b) žvejybos
įrankių modifikavimo arba papildomų su šiais įrankiais
naudojamų įtaisų apibūdinimo;
c) tam tikruose žvejybos
rajonuose arba tam tikrais laikotarpiais taikomų tam tikrų žvejybos
įrankių naudojimo ir žvejybos veiklos apribojimų ar
draudimų;
d) bet kurių
išteklių, kuriems taikomas šis reglamentas, išsaugojimą
užtikrinančių orientacinių dydžių.
2. 1
dalyje nurodytomis priemonėmis siekiama 3 straipsnio tikslų, ypač susijusių su jauniklių ir
neršiančių žuvų apsauga.
3. 1 dalyje
nurodytuose deleguotuosiuose aktuose gali būti nukrypstama nuo toliau
išvardytų Reglamento (EB) Nr. 2187/2005 nuostatų, jei tai
būtina 2 dalyje nurodytiems tikslams pasiekti:
a) žvejojamų žuvų rūšių ir
tinklo akių dydžių, nustatytų Reglamento (EB) Nr. 2187/2005
II ir III prieduose, kaip nurodyta to reglamento 3 ir 4 straipsniuose;
b) to paties reglamento 5 straipsnio 2, 3 ir 4
dalyse ir 6 straipsnyje nustatytos aktyviųjų įrankių
konstrukcijos, ypatybių ir naudojimo taisyklių;
c) to paties reglamento 8 straipsnyje nustatytos
pasyviųjų įrankių konstrukcijos, ypatybių ir naudojimo
taisyklių;
d) to paties reglamento 16 straipsnyje
nustatytų rajonų, kuriuose draudžiama žvejoti, koordinačių
ir draudimo laikotarpių;
e) to paties reglamento 18a straipsnio 1 dalyje
nustatytų tam tikrų išteklių žvejybos apribojimų taikymo
rūšių, geografinių rajonų ir laikotarpių atžvilgiu,
taip pat 18a straipsnio 2 dalyje nustatytos nukrypti leidžiančios
nuostatos techninių specifikacijų;
f) to paties reglamento 22
straipsnyje nustatyto draudimo naudoti tralus Rygos įlankoje.
4. Susijusios valstybės narės gali pagal Reglamento (ES) Nr. 1380/2013
18 straipsnio 1 dalį pateikti bendras rekomendacijas dėl 1 dalyje
nurodytų priemonių.
VII SKYRIUS
REGIONAVIMAS
10 straipsnis
Regioninis
bendradarbiavimas
1. Šio skyriaus priemonėms taikomos
Reglamento (ES) Nr. 1380/2013 18 straipsnio 1–6 dalys.
2. Susijusios valstybės narės gali
iki toliau nurodytų terminų pateikti bendras rekomendacijas pagal
Reglamento (ES) Nr. 1380/2013 18 straipsnio 1 dalį:
a)         dėl tam tikrais kalendoriniais metais taikytinų 6
straipsnio 1 dalyje išdėstytų priemonių – iki prieš tai
ėjusių metų rugsėjo 1 d.;
b)         dėl 8 straipsnio 1 dalyje ir 9
straipsnio 1 dalyje išdėstytų priemonių – pirmą kartą
per šešis mėnesius nuo šio reglamento įsigaliojimo, o po to per šešis
mėnesius nuo plano įvertinimo pateikimo pagal 14 straipsnį.
VIII SKYRIUS
KONTROLĖ IR REIKALAVIMŲ VYKDYMO UŽTIKRINIMAS
11 straipsnis
Ryšys
su Tarybos reglamentu (EB) Nr. 1224/2009
Šiame skyriuje numatytos kontrolės
priemonės taikomos papildomai kartu su jau nurodytomis Reglamente (EB)
Nr. 1224/2009, nebent šiame skyriuje nustatyta kitaip.
12 straipsnis
Išankstiniai
pranešimai
1. Nukrypstant nuo Reglamento (EB)
Nr. 1224/2009 17 straipsnio 1 dalies, tame straipsnyje nustatytas
išankstinio pranešimo įpareigojimas taikomas Sąjungos žvejybos
laivų, kurių bendrasis ilgis yra aštuoni metrai ar daugiau ir
kuriuose yra bent 300 kg menkių arba dvi tonos pelaginių žuvų
išteklių, kapitonams.
2. Nukrypstant nuo Reglamento (EB)
Nr. 1224/2009 17 straipsnio 1 dalies, tame straipsnyje nustatytas
išankstinio pranešimo pateikimo terminas yra bent viena valanda prieš
numatytą atvykimą į uostą.
13 straipsnis
Paskirtieji uostai
Rūšių, kurioms taikomas daugiametis
planas, žuvų gyvajam svoriui taikytinas ribinis kiekis, kurį
viršijęs žvejybos laivas privalo sužvejotus kiekius iškrauti paskirtajame
uoste ar arti kranto esančioje vietoje, kaip nustatyta Reglamento (EB)
Nr. 1224/2009 43 straipsnyje, yra:
a) 750 kilogramų menkių,
b) 5 tonos pelaginių žuvų
išteklių.
IX SKYRIUS
TOLESNI VEIKSMAI
14 straipsnis
Plano
vertinimas
Komisija užtikrina, kad po plano
įsigaliojimo praėjus šešeriems metams ir po to kas šešerius metus
būtų įvertintas šio plano poveikis ištekliams, kuriems taikomas
šis reglamentas, ir tų išteklių žvejybai, visų pirma siekiant
atsižvelgti į mokslinių rekomendacijų pasikeitimus. Šių
vertinimų rezultatus Komisija pateikia Europos Parlamentui ir Tarybai.
X SKYRIUS
PROCEDŪRINĖS NUOSTATOS
15 straipsnis
Įgaliojimų
delegavimas
1. Įgaliojimai priimti deleguotuosius
aktus Komisijai suteikiami šiame straipsnyje nustatytomis sąlygomis.
2. 6, 8 ir 9 straipsniuose nurodyti
įgaliojimai Komisijai suteikiami neribotam laikotarpiui nuo šio reglamento
įsigaliojimo datos.
3. Europos Parlamentas arba Taryba gali bet
kada atšaukti 6, 8 ir 9 straipsniuose nurodytus deleguotuosius
įgaliojimus. Sprendimu dėl įgaliojimų atšaukimo nutraukiami
tame sprendime nurodyti įgaliojimai priimti deleguotuosius aktus.
Sprendimas įsigalioja kitą dieną po jo paskelbimo Europos
Sąjungos oficialiajame leidinyje arba vėlesnę jame
nurodytą dieną. Jis nedaro poveikio jau galiojančių
deleguotųjų aktų galiojimui.
4. Apie priimtą deleguotąjį
aktą Komisija nedelsdama vienu metu praneša Europos Parlamentui ir
Tarybai.
5. Pagal 6, 8 ir 9 straipsnius priimtas deleguotasis aktas
įsigalioja tik tuo atveju, jeigu per du mėnesius nuo pranešimo
Europos Parlamentui ir Tarybai apie šį aktą dienos nei Europos
Parlamentas, nei Taryba nepareiškia prieštaravimų arba jeigu dar
nepasibaigus šiam laikotarpiui ir Europos Parlamentas, ir Taryba praneša
Komisijai, kad prieštaravimų nereikš. Europos Parlamento arba
Tarybos iniciatyva šis laikotarpis gali būti pratęstas dviem
mėnesiais.

XI SKYRIUS
PAKEITIMAI
16 straipsnis
Tarybos
reglamento (EB) Nr. 2187/2005 pakeitimai
Reglamento (EB) Nr. 2187/2005 20 ir 21 straipsniai išbraukiami.
XII SKYRIUS
PANAIKINIMAS
17 straipsnis
Tarybos
reglamento (EB) Nr. 1098/2007 panaikinimas
Reglamentas (EB) Nr. 1098/2007
panaikinamas. Nuorodos į panaikintą
reglamentą laikomos nuorodomis į šį reglamentą.

XIII SKYRIUS
Baigiamosios nuostatos
18 straipsnis
Šis reglamentas įsigalioja
dvidešimtą dieną po jo paskelbimo Europos Sąjungos
oficialiajame leidinyje.
Jis taikomas nuo 2015 m. sausio 1 d.
Šis reglamentas yra privalomas visas
ir tiesiogiai taikomas visose valstybėse narėse.
Priimta Briuselyje
Europos Parlamento vardu                           Tarybos
vardu
Pirmininkas                                                    Pirmininkas
[1]               http://www.ices.dk/aboutus/aboutus.asp
[2]               2007 m. rugsėjo 18 d. Tarybos reglamentas
(EB) Nr. 1098/2007, nustatantis Baltijos jūros menkių
išteklių ir jų žvejybos būdų daugiametį planą bei
iš dalies keičiantis Reglamentą (EEB) Nr. 2847/93 ir
panaikinantis Reglamentą (EB) Nr. 779/97 (OL L 248,
2007 9 22).
[3]               2005 m.
rugpjūčio 26 d. Komisijos sprendimas, įsteigiantis
Žuvininkystės mokslo, technikos ir ekonomikos komitetą (2005/629/EB).
[4]               ŽMTEK ekspertų grupės posėdžio ataskaita
„Multispecies management plans for the Baltic“ (STECF-12-06).
[5]               OL L 354, 2013 12 28, p. 22.
[6]               MRAG, 2009 m. rugsėjo mėn. „Economic and
social impacts of the proposed scenarios for a multi-annual management plan for
Baltic pelagic fisheries“, FISH/2006/09 — Lot 4.
[7]               Valdymo tikslų ir strategijų pogrupio
ataskaita (STECF SGMOS 10-06), e dalis „Evaluation of multi-annual plan for
Baltic cod“.
[8]               ŽMTEK ekspertų grupės posėdžio ataskaita
„Impact Assessment of Baltic cod multi-annual plans“ (STECF 11-05).
[9]               Europos
Sąjungos Tarybos dokumentas 16684/11 ADD 1,
http://register.consilium.europa.eu/pdf/en/11/st16/st16684-ad01.en11.pdf.
[10]             ŽMTEK ekspertų grupės posėdžio ataskaita
„Scoping for Impact Assessments for Multi-Annual plans for Baltic
Multiplikacinis and cod in the  Kattegat, North Sea, West of Scotland and Irish
Sea“ (STECF-12-05).
[11]             Praktinio seminaro „Integrated/Multispecies Advice for
Baltic Fisheries (WKMULTBAL)“, 2012 m. kovo 6–8 d., Šarlotenlundas,
Danija, ataskaita. ICES CM 2012/ACOM:43.
[12]             ŽMTEK ekspertų grupės posėdžio ataskaita
„Multispecies management plans for the Baltic“ (STECF-12-06).
[13]             http://www.europarl.europa.eu/meetdocs/2009_2014/documents/pech/dv/taskfor/taskforce.pdf

[14]             OL C, , p. .
[15]             OL C, , p. .
[16]             OL L 179, 1998 6 23, p. 3.
[17]             2013 m. gruodžio 11 d. Europos Parlamento ir Tarybos
reglamentas (ES) Nr. 1380/2013 dėl bendros žuvininkystės politikos,
kuriuo iš dalies keičiami Tarybos reglamentai (EB) Nr. 1954/2003 ir
(EB) Nr. 1224/2009 bei panaikinami Tarybos reglamentai (EB)
Nr. 2371/2002 ir (EB) Nr. 639/2004 bei Tarybos sprendimas 2004/585/EB
(OL L 354, 2013 12 28, p. 22).
[18]             2007 m. rugsėjo 18 d. Tarybos reglamentas
(EB) Nr. 1098/2007, nustatantis Baltijos jūros menkių
išteklių ir jų žvejybos būdų daugiametį planą bei
iš dalies keičiantis Reglamentą (EEB) Nr. 2847/93 ir
panaikinantis Reglamentą (EB) Nr. 779/97 (OL L 248,
2007 9 22, p. 1).
[19]             ICES techninės tarnybos, 2014 m. rugsėjo mėn. http://www.ices.dk/sites/pub/Publication%20Reports/Advice/2014/Special%20Requests/EU_Fmsy_range_for_Baltic_cod_and_pelagic_stocks.pdf.
[20]             2005 m. gruodžio 21 d. Tarybos reglamentas (EB) Nr.
2187/2005 dėl žuvų išteklių apsaugos techninėmis
priemonėmis Baltijos jūroje, Beltų ir Zundo sąsiauriuose,
iš dalies keičiantis Reglamentą (EB) Nr. 1434/98 ir panaikinantis
Reglamentą (EB) Nr. 88/98 (OL L 349, 2005 12 31, p. 1).
[21]             2009 m. lapkričio 20 d. Tarybos reglamentas
(EB) Nr. 1224/2009, nustatantis Bendrijos kontrolės sistemą,
kuria užtikrinamas bendrosios žuvininkystės politikos taisyklių
laikymasis (OL L 343, 2009 12 22, p. 1).
[22]             Poveikio vertinimas paskelbtas... (įrašyti).
[23]             2007 m. rugsėjo 18 d. Tarybos reglamentas (EB) Nr.
1098/2007, nustatantis Baltijos jūros menkių išteklių ir jų
žvejybos būdų daugiametį planą bei iš dalies
keičiantis Reglamentą (EEB) Nr. 2847/93 ir panaikinantis
Reglamentą (EB) Nr. 779/97 (OL L 248, 2007 9 22, p. 1).