				|

		52014PC0139

			Pasiūlymas TARYBOS SPRENDIMAS dėl Europos Sąjungos ir Seišelių Respublikos susitarimo dėl žvejybos laivų, plaukiojančių su Seišelių vėliava, veiklos galimybių ir jūrų biologinių išteklių naudojimo Europos Sąjungos jurisdikcijai priklausančiuose Majoto vandenyse, sudarymo Europos Sąjungos vardu /* COM/2014/0139 final - 2014/0079 (NLE) */

			   	AIŠKINAMASIS MEMORANDUMAS
1.           PASIŪLYMO
APLINKYBĖS
Per derybas dėl naujojo ES ir Seišelių
partnerystės žuvininkystės sektoriuje susitarimo protokolo 2013 m.
gegužės mėn. Seišeliai pažymėjo būtinybę derėtis
dėl laivų, plaukiojančių su Seišelių vėliavomis,
veiklos galimybių Majoto vandenyse, kurie nuo 2014 m. sausio 1 d. priklauso
ES jurisdikcijai. Tai leistų su Seišelių vėliava plaukiojantiems
laivams toliau vykdyti veiklą Majoto vandenyse nuo 2014 m. sausio 1 d.
Su Seišelių
vėliava plaukiojantys laivai šiuo metu Majoto vandenyse gali žvejoti pagal
Majoto prefekto ir su Seišelių vėliavomis plaukiojančių
laivų savininkų susitarimą. Iki šiol Majoto vandenyse
veiklą pagal privatų susitarimą, kuriame numatyta, kad
licencijos mokesčius laivai moka tiesiogiai Majotui, vykdė
vidutiniškai 8 gaubiamaisiais tinklais žvejojantys Seišelių laivai.
2.           KONSULTACIJŲ SU
SUINTERESUOTOSIOMIS ŠALIMIS IR POVEIKIO VERTINIMO REZULTATAI
Šis susitarimas yra
strategiškai svarbus Seišelių laivynui atsižvelgiant į tunų
išteklių migraciją. Be to, juo bus dar labiau akcentuojami ir
stiprinami mūsų ryšiai su Seišeliais. Susitarimas papildo ir atspindi
galiojantį susitarimą, kuriuo ES laivams leidžiama naudoti išteklius
Seišelių vandenyse, taip sustiprinant politinį signalą
Seišeliams kaip svarbiausiam mūsų partneriui šiame regione.
Tuo remdamasi Komisija siūlo, kad Taryba, Parlamentui pritariant,
priimtų sprendimą dėl Susitarimo sudarymo.
3.           TEISINIAI PASIŪLYMO
ASPEKTAI
Europos Vadovų Taryba
2012 m. liepos 11 d. priėmė sprendimą, kuriuo iš dalies
keičiamas dabartinis Majoto statusas (OL L 204, 2012 7 31), kad 2014
m. sausio 1 d. vietoj užjūrio šalies ar teritorijos jis galėtų
tapti atokiausiu regionu. Todėl dabartinė Majoto IEZ 2014 m. sausio 1
d. taps ES vandenimis.
Dėl Komisijos
įgaliojimų vesti šias derybas buvo susitarta spalio 14 d., o neužilgo
po to buvo surengtos derybos su Seišeliais; jos baigėsi 2013 m.
lapkričio 15 d.
4.           POVEIKIS BIUDŽETUI
Kadangi tai yra susiję su leidimu su
Seišelių vėliava plaukiojantiems laivams vykdyti veiklą ES
jurisdikcijai priklausančiuose vandenyse, ES biudžeto išlaidoms
finansinių pasekmių nėra.
5.           NEPRIVALOMI ELEMENTAI
Šiame susitarime numatyta galimybė
ribotam skaičiui laivų šešerius metus vykdyti veiklą Majoto
vandenyse, kurie nuo 2014 m. sausio 1 d. priklausys ES jurisdikcijai. Tai
atspindi dabartines pagal Majoto susitarimą su laivų savininkais
suteiktas galimybes. Naudojant šias galimybes būtų laikomasi IOTC
mokslinių rekomendacijų dėl pajėgumų ir išteklių
išsaugojimo.
Norėdami vykdyti veiklą,
Seišelių laivų savininkai turės sumokėti žvejybos leidimo
mokesčius. Nustatant mokesčius už šiuos leidimus bus atsižvelgta
į bendrus tarifus, dėl kurių buvo neseniai susitarta su
Seišeliais naujame ES ir Seišelių ŽPS protokole. Mokesčiai už
licencijas būtų vienintelė finansinė kompensacija,
numatytina pagal šį naująjį susitarimą; ji bus mokama
tiesiogiai Majotui, kad būtų galima vystyti jo valdymo ir
kontrolės pajėgumus, taip pat plėtoti žuvininkystės
valdymą ir pajėgumų didinimą. Seišelių Vyriausybei
finansinio poveikio nėra.
2014/0079 (NLE)
Pasiūlymas
TARYBOS SPRENDIMAS
dėl Europos Sąjungos ir
Seišelių Respublikos susitarimo dėl žvejybos laivų,
plaukiojančių su Seišelių vėliava, veiklos galimybių
ir jūrų biologinių išteklių naudojimo Europos Sąjungos
jurisdikcijai priklausančiuose Majoto vandenyse, sudarymo Europos
Sąjungos vardu
EUROPOS SĄJUNGOS TARYBA,
atsižvelgdama į Sutartį dėl
Europos Sąjungos veikimo, ypač į jos 43 straipsnio 2 dalį
kartu su 218 straipsnio 6 dalies a punktu ir 7 dalimi,
atsižvelgdama į Europos Komisijos
pasiūlymą,
atsižvelgdama į Europos Parlamento
pritarimą[1],

kadangi:
(1)       2012 m. liepos
11 d. Europos Vadovų Taryba priėmė sprendimą
(2012/419/ES)[2],
kuriuo nuo 2014 m. sausio 1 d. iš dalies keičiamas Majoto
statusas Europos Sąjungos atžvilgiu;
(2)       Taryba įgaliojo
Komisiją Europos Sąjungos vardu derėtis dėl Susitarimo su
Seišelių Respublika dėl žvejybos laivų, plaukiojančių
su Seišelių vėliava, veiklos galimybių ir jūrų
biologinių išteklių naudojimo Europos Sąjungos vandenyse,
t. y. išskirtinėje ekonominėje zonoje prie Majoto krantų;
(3)       po šių derybų, 2013
m. lapkričio 15 d., buvo parafuotas naujas protokolas;
(4)       Sąjunga suinteresuota
įgyvendinti Susitarimą su Seišelių Respublika, kuriuo nustatomos
Seišelių žvejybos galimybės ir apibrėžiamos atsakingos žvejybos
ir tvarios žuvininkystės Europos Sąjungos jurisdikcijai
priklausančiuose Majoto vandenyse skatinimo sąlygos. Todėl Susitarimą
reikėtų patvirtinti Sąjungos vardu;
(5)       Susitarimo 8 straipsniu
įsteigtas Jungtinis komitetas, atsakingas už Susitarimo taikymo
priežiūrą. Be to, laikydamasis šio susitarimo, Jungtinis komitetas
gali patvirtinti tam tikrus Susitarimo pakeitimus. Siekiant palengvinti
tokių pakeitimų patvirtinimą, tikslinga Europos Komisiją
įgalioti, laikantis konkrečių sąlygų, juos patvirtinti
taikant supaprastintą procedūrą;
(6)       kad Majoto valdžios
institucijos galėtų įgyvendinti bendros žuvininkystės
politikos taisykles nuo dienos, kurią Majotas tampa atokiausiu regionu,
būtina nustatyti atitinkamą administracinę sistemą,
kontrolę, fizinę infrastruktūrą ir numatyti atitinkamų
pajėgumų didinimą. Tai taip pat padės nenukrypti nuo
reikalavimo laikytis Sąjungos tarptautinių įsipareigojimų
teikti ataskaitas. Todėl Majoto žuvininkystės institucijoms turėtų
būti teikiamos būtinos finansinės priemonės, tam naudojant
laivų savininkų tiesiogiai Majotui mokamų mokesčių
lėšas;
(7)       Seišelių žvejybos
laivynas Majoto vandenyse kelerius metus vykdė veiklą pagal Majoto ir
laivų savininkų susitarimą, pagal kurį laivų
savininkai mokėjo Majotui licencijos mokestį už žvejybą jo
vandenyse. Taip atsirado stiprus Seišelių laivyno ir Prancūzijos
atokiausio regiono Majoto vietos bendruomenės ryšys. Todėl, siekiant
išlaikyti šį žvejybos operacijų ir su jomis susijusios naudos Majotui
tęstinumą, reikėtų, kad visi su leidimais ir sužvejotų
žuvų kiekiu pagal šį susitarimą susiję mokesčiai būtų
tiesiogiai naudingi Majoto vietos bendruomenei;
(8)       Susitarimas turėtų
būti patvirtintas Europos Sąjungos vardu,
PRIĖMĖ ŠĮ
SPRENDIMĄ:
1 straipsnis
Europos Sąjungos
vardu patvirtinamas Susitarimas, kuriuo nustatomos Europos Sąjungos ir
Seišelių Respublikos susitarime numatytos žvejybos galimybės ir
finansinis įnašas[3].
2 straipsnis
1.           Prancūzijai suteikiami
įgaliojimai rinkti atokiausiam regionui Majotui skirtus mokesčius,
susijusius su leidimais ir sužvejotu kiekiu, taip pat kitus mokesčius,
kuriuos turi mokėti Seišelių laivų operatoriai, atsižvelgiant
į leidimą Seišelių laivams vykdyti žvejybos veiklą ES
vandenyse prie Majoto pagal Susitarimo priedo III skyriaus 1 skirsnio 8 ir 9
punktų ir 2 skirsnio nuostatas. Šias lėšas Prancūzija naudoja
atitinkamai administracinei sistemai ir fizinei infrastruktūrai kurti, kontrolei
nustatyti ir atitinkamiems pajėgumams didinti, kad Majoto administracija
atitiktų BŽP reikalavimus.
2.           Prancūzija Komisijai
pateikia išsamius banko sąskaitos duomenis.
3.           Kiekvienų šio susitarimo
įgyvendinimo metų pabaigoje Prancūzija Komisijai pateikia
išsamią mokėjimų, kuriuos atliko leidimą žvejoti gavę
laivai, ir tų mokėjimų panaudojimo ataskaitą.
3 straipsnis
Tarybos pirmininkas
Sąjungos vardu pateikia Susitarimo 19 straipsnyje numatytą
pranešimą.
4 straipsnis
Remiantis priedo
nuostatomis ir sąlygomis Europos Komisija įgaliojama Sąjungos
vardu Susitarimo pakeitimus patvirtinti Jungtiniame komitete.
5 straipsnis
Šis sprendimas
įsigalioja kitą dieną po jo paskelbimo Europos Sąjungos
oficialiajame leidinyje[4].

Šis sprendimas skirtas valstybėms
narėms.
Priimta Briuselyje
                                                                       Tarybos
vardu
                                                                       Pirmininkas
[1]               OL C , , p. .
[2]               OL L 204, 2012 7 31.
[3]               Susitarimas paskelbtas OL ... kartu su sprendimu
dėl pasirašymo.
[4]               Susitarimo įsigaliojimo datą Tarybos
generalinis sekretoriatas paskelbs Europos Sąjungos oficialiajame
leidinyje.
PRIEDAS

Įgaliojimų taikymo sritis ir Sąjungos pozicijos, kurios turi
būti laikomasi Jungtiniame komitete, nustatymo procedūra

1.
Komisija įgaliojama vesti derybas su
Seišelių Respublika ir atitinkamais atvejais laikantis šio priedo 3 punkto
susitarti dėl Susitarimo pakeitimų, susijusių su šiais
klausimais:
(a)
žvejybos galimybių persvarstymo pagal Susitarimo
9 straipsnį;
(b)
techninių VMS taisyklių pagal Susitarimo
priedo 6 priedėlio 10 punktą bei panašių techninių
nuostatų pagal Susitarimo 8 straipsnio 1 dalį persvarstymo.
2.
Pagal Susitarimą įsteigtame Jungtiniame
komitete Sąjunga:
(a)
veikia vadovaudamasi Sąjungos tikslais,
kurių siekiama vykdant bendrą žuvininkystės politiką,
(b)
laikosi 2012 m. kovo 19 d. Tarybos išvadų
dėl Komisijos komunikato dėl bendros žuvininkystės politikos
išorės aspekto,
(c)
propaguoja pozicijas, kurios suderinamos su
atitinkamomis regioninių žuvininkystės valdymo organizacijų
patvirtintomis taisyklėmis.
3.
Kai numatyta sprendimą dėl 1 dalyje
nurodytų Susitarimo pakeitimų priimti Jungtinio komiteto posėdžio
metu, imamasi būtinų priemonių, kad pozicijoje, kuri bus
pareikšta Sąjungos vardu, būtų atsižvelgta į Komisijai
pateiktą naujausią statistinę, biologinę ir kitą
susijusią informaciją.
Šiuo tikslu, remdamosi
šia informacija, Komisijos tarnybos, likus pakankamai laiko iki atitinkamo Jungtinio
komiteto posėdžio, perduoda Tarybai arba jos parengiamiesiems organams
apsvarstyti ir patvirtinti parengiamąjį dokumentą, kuriame
išdėstyta išsami informacija apie numatomą Sąjungos
poziciją.
Jei kituose posėdžiuose, įskaitant
vietoje rengiamus posėdžius, neįmanoma pasiekti susitarimo, kad
Sąjungos pozicijoje būtų atsižvelgta į naujausią
informaciją, klausimas perduodamas Tarybai arba jos parengiamiesiems
organams.
Komisijos prašoma tinkamu laiku imtis visų
priemonių, kurios būtinos siekiant tęsti tolesnę
veiklą, susijusią su Jungtinio komiteto sprendimu, be kita ko,
atitinkamais atvejais paskelbti atitinkamą sprendimą Europos
Sąjungos oficialiajame leidinyje ir pateikti pasiūlymų,
kurie būtini tokiam sprendimui įgyvendinti.


|

52011PC0661

/* KOM/2011/0661 galutinis - 2011/0289 (NLE) */  Pasiūlymas TARYBOS SPRENDIMAS dėl valstybių narių finansinių įnašų Europos plėtros fondui finansuoti (3-oji įnašo dalis 2011 m.)

	AIŠKINAMASIS MEMORANDUMAS1. PASIŪLYMO APLINKYBĖSPagal 10-ojo EPF finansinio reglamento 57 straipsnio 3 dalį šiame pasiūlyme nurodoma trečiosios įnašo dalies 2011 m. suma (n+1 metams pagal tame straipsnyje nustatytas nuolatines procedūras). Taryba turi priimti sprendimą dėl šio pasiūlymo ne vėliau kaip per 21 kalendorinę dieną nuo tos dienos, kai Komisija pateikė pasiūlymą, o valstybės narės turi sumokėti trečiąją įnašo dalį ne vėliau kaip per 21 kalendorinę dieną nuo tos dienos, kai joms buvo pranešta apie Tarybos sprendimą.2. TEISINIAI PASIŪLYMO ASPEKTAIPagal 10-ojo EPF finansinio reglamento 57 straipsnio 7 dalį nurodoma Komisijos valdomo finansavimo suma ir EIB valdomo finansavimo suma.Pagal 10-ojo EPF finansinio reglamento 145 straipsnį EIB atsiuntė Komisijai atnaujintas savo valdomų priemonių įsipareigojimų ir mokėjimų sąmatas.10-ojo EPF finansinio reglamento 58 straipsnio 2 dalyje numatyta, kad reikalavimuose sumokėti įnašus pirmiausia paeiliui panaudojamos sumos, nustatytos ankstesniems EPF. Todėl pagal šį pasiūlymą reikalavimai sumokėti įnašus susiję su 10-ajam EPF nustatytomis Komisijos sumomis ir 9-ajam EPF nustatytomis EIB sumomis.10-ojo EPF finansinio reglamento 60 straipsnyje numatyta, kad valstybei narei nesumokėjus mokėtinos įnašų dalies iki nustatyto termino, jos bus pareikalauta sumokėti nesumokėtos sumos palūkanas; atitinkama valstybė narė nuo nesumokėtos sumos privalo mokėti palūkanas tame pačiame straipsnyje nustatyta tvarka.2011/0289 (NLE)PasiūlymasTARYBOS SPRENDIMASdėl valstybių narių finansinių įnašų Europos plėtros fondui finansuoti (3-oji įnašo dalis 2011 m.)EUROPOS SĄJUNGOS TARYBA,atsižvelgdama į Sutartį dėl Europos Sąjungos veikimo, ypač į jos 217 straipsnį,atsižvelgdama į Afrikos, Karibų jūros bei Ramiojo vandenyno grupės valstybių ir Europos bendrijos bei jos valstybių narių partnerystės susitarimą, pasirašytą 2000 m. birželio 23 d[1]. Kotonu, su paskutiniais pakeitimais, padarytais 2010 m. birželio 22 d.[2] Uagadugu (Burkina Fasas), ypač į jo 10 straipsnio 1 dalį,atsižvelgdama į Taryboje posėdžiavusių valstybių narių vyriausybių atstovų vidaus susitarimą dėl Bendrijos pagalbos finansavimo pagal 2008–2013 m. daugiametę finansavimo programą vadovaujantis AKR ir EB partnerystės susitarimu ir dėl finansinės pagalbos skyrimo užjūrio šalims ir teritorijoms, kurioms taikoma EB sutarties ketvirta dalis (toliau – Vidaus susitarimas)[3], ypač į jo 7 straipsnį,atsižvelgdama į 2008 m. vasario 18 d. Tarybos reglamentą (EB) Nr. 215/2008 dėl 10-ajam Europos plėtros fondui taikomo finansinio reglamento (toliau – 10-ojo EPF finansinis reglamentas)[4] su paskutiniais pakeitimais, padarytais 2011 m. balandžio 11 d.[5], ypač į jo 57 straipsnio 5 dalį,atsižvelgdama į Komisijos pasiūlymą,kadangi:(1) pagal 10-ojo EPF finansinio reglamento 57 straipsnio 5 dalyje nustatytą tvarką iki 2011 m. spalio 10 d. Komisija pateikia pasiūlymą, kuriame nurodoma a) trečiosios 2011 m. įnašo dalies suma ir b) patikslinta metinė 2011 m. įnašo suma, atitinkanti realius poreikius, jeigu pagal Vidaus susitarimo 7 straipsnio 3 dalį metinė suma neatitinka realių poreikių. Taryba turėtų priimti sprendimą ne vėliau kaip per 21 kalendorinę dieną nuo tos dienos, kurią Komisija pateikė pasiūlymą, o valstybės narės turi sumokėti trečiąją įnašo dalį ne vėliau kaip per 21 kalendorinę dieną nuo tos dienos, kurią joms buvo pranešta apie Tarybos sprendimą;(2) Komisijos siūlymu 2010 m. lapkričio 5 d.[6] Taryba priėmė sprendimą, kuriuo nustatė, kad valstybių narių įnašų į EPF 2011 m. metinės sumos Komisijos dalis yra 3 690 000 000 EUR, o EIB dalis – 210 000 000 EUR. Remdamasi vėlesniu Komisijos pasiūlymu, 2011 m. birželio 20 d. Taryba priėmė sprendimą[7] pakeisti Komisijos 2011 m. dalies dydį ir nustatė, kad ji yra 3 100 000 000 EUR;(3) vadovaujantis 10-ojo EPF vidaus susitarimo 7 straipsnio 3 dalimi, jeigu sprendimu patvirtinti įnašai neatitinka realių EPF poreikių, Komisija turėtų Tarybai pateikti pasiūlymą iš dalies pakeisti įnašo sumas, neviršijant jau priimtos viršutinės ribos. Todėl EIB paskirta valstybių narių įnašų į EPF 2011 m. metinė suma turėtų būti 200 000 000 EUR;(4) pagal 10-ojo EPF finansinio reglamento 145 straipsnio pirmą pastraipą Europos investicijų bankas atsiuntė Komisijai atnaujintas savo valdomų priemonių įsipareigojimų ir mokėjimų sąmatas;(5) 10-ojo EPF finansinio reglamento 58 straipsnio 2 dalyje numatyta, kad reikalavimuose sumokėti įnašus pirmiausia paeiliui panaudojamos sumos, nustatytos ankstesniems EPF. Todėl reikalavimas sumokėti 9-ojo EPF įnašus EIB taip pat turėtų būti pagrįstas 10-ojo EPF finansinio reglamento 58 straipsnio 2 dalimi,PRIĖMĖ ŠĮ SPRENDIMĄ:1 straipsnisNustatyta valstybių narių įnašų į EPF 2011 m. metinė suma, kurią valdys Europos investicijų bankas investicinei priemonei finansuoti, – 200 000 000 EUR.2 straipsnisValstybių narių Komisijai ir Europos investicijų bankui mokėtinos atskirų 2011 m. EPF įnašų trečiosios dalys nurodomos priede pateikiamoje lentelėje.3 straipsnisŠis sprendimas taikomas nuo jo priėmimo dienos.4 straipsnisŠis sprendimas skirtas valstybėms narėms.Priimta BriuselyjeTarybos varduPirmininkasPRIEDAS2011 m. trečiosios dalies įnašai (EUR)VALSTYBĖ NARĖ | 10-ASIS EPF | 3-oji įnašo dalis |% | Komisija 10-asis EPF |BELGIJA | 3,53 | 6 707 000 |DANIJA | 2,00 | 3 800 000 |VOKIETIJA | 20,50 | 38 950 000 |GRAIKIJA | 1,47 | 2 793 000 |ISPANIJA | 7,85 | 14 915 000 |PRANCŪZIJA | 19,55 | 37 145 000 |AIRIJA | 0,91 | 1 729 000 |ITALIJA | 12,86 | 24 434 000 |LIUKSEMBURGAS | 0,27 | 513 000 |NYDERLANDAI | 4,85 | 9 215 000 |AUSTRIJA | 2,41 | 4 579 000 |PORTUGALIJA | 1,15 | 2 185 000 |SUOMIJA | 1,47 | 2 793 000 |ŠVEDIJA | 2,74 | 5 206 000 |JUNGTINĖ KARALYSTĖ | 14,82 | 28 158 000 |ES-15 tarpinė suma | 96,38 | 183 122 000 |BULGARIJA | 0,14 | 266 000 |ČEKIJA | 0,51 | 969 000 |ESTIJA | 0,05 | 95 000 |KIPRAS | 0,09 | 171 000 |LATVIJA | 0,07 | 133 000 |LIETUVA | 0,12 | 228 000 |VENGRIJA | 0,55 | 1 045 000 |MALTA | 0,03 | 57 000 |LENKIJA | 1,30 | 2 470 000 |RUMUNIJA | 0,37 | 703 000 |SLOVĖNIJA | 0,18 | 342 000 |SLOVAKIJA | 0,21 | 399 000 |ES-12 tarpinė suma | 3,62 | 6 878 000 |IŠ VISO ES-27 | 100,00 | 190 000 000 |[1] OL L 317, 2000 12 15, p. 355.[2] OL L 287, 2010 11 4, p. 3.[3] OL L 247, 2006 9 9, p. 32.[4] OL L 78, 2008 3 19, p. 1.[5] OL L 102, 2011 4 16, p. 1.[6] 15831/10.[7] 11689/11.


               EUROPOS KOMISIJA
            Briuselis, 2017 02 02
            COM(2017) 51 final
            2017/0016(NLE)
            Pasiūlymas
            TARYBOS SPRENDIMAS
            dėl Kigalyje priimto susitarimo iš dalies pakeisti Monrealio protokolą dėl ozono sluoksnį ardančių medžiagų sudarymo

               AIŠKINAMASIS MEMORANDUMAS

               1.PASIŪLYMO APLINKYBĖS

               •Pasiūlymo pagrindimas ir tikslai

                  Šiuo pasiūlymu siūloma pagal Sutarties dėl Europos Sąjungos veikimo (SESV) 218 straipsnio 6 dalį priimti Tarybos sprendimą dėl Monrealio protokolo dėl ozono sluoksnį ardančių medžiagų Kigalio pakeitimo sudarymo Europos Sąjungos vardu. Europos Sąjunga patvirtino Vienos konvenciją dėl ozono sluoksnio apsaugos, Monrealio protokolą ir keturis ankstesnius šio protokolo pakeitimus
                     1
                  .

                  2016 m. spalio 10–15 d. Kigalyje (Ruanda) įvykusiame 28-ajame Monrealio protokolo šalių susitikime priimtas pakeitimo tekstas, kuriuo Monrealio protokolo kontrolės priemonės papildomos laipsniško hidrofluorangliavandenilių (HFC) naudojimo ir gamybos mažinimo priemone siekiant sumažinti šių medžiagų poveikį klimato kaitai. Šios medžiagos ozono sluoksnio neardo, tačiau jos yra šiltnamio efektą sukeliančios dujos, kuriomis dažniausiai buvo keičiamos ozono sluoksnį ardančios medžiagos, kurių laipsniškai atsisakoma pagal Monrealio protokolą.

                  Kigalio pakeitimas įsigalios 2019 m. sausio 1 d., jei bent dvidešimt šalių deponuos savo ratifikavimo dokumentus. Tačiau siekiant pabrėžti Europos Sąjungos įsipareigojimą dėl šio pakeitimo ir padrąsinti besivystančias šalis anksti imtis veiksmų, taip pat atsižvelgiant į kitų didžiųjų šalių ketinimą jį ratifikuoti kuo anksčiau, reikėtų numatyti ankstyvą jo patvirtinimą.

               •Suderinamumas su toje pačioje politikos srityje galiojančiomis nuostatomis

               2014 m. priėmusi Reglamentą (ES) Nr. 517/2014 dėl fluorintų šiltnamio efektą sukeliančių dujų Europos Sąjunga savo viduje jau anksčiau numatė laipsniškai atsisakyti HFC, kaip dabar sutarta pagal Monrealio protokolą. ES šį laipsnišką atsisakymą pradėjo įgyvendinti 2015 m. sustabdydama jo kiekio didinimą, o 2016 m. žengtas pirmas mažinimo žingsnis. Taikant vykdymo užtikrinimo mechanizmus užtikrinama, kad Europos Sąjunga vykdytų savo įsipareigojimų pagal Monrealio protokolą iki 2030 m., kuriais turi būti įgyvendintas paskutinis dabartiniame reglamente numatytas mažinimo etapas. Mažinimo tvarkaraštis po 2030 m. turi būti nustatytas remiantis peržiūros, kuri pagal Reglamento (ES) Nr. 517/2014 21 straipsnio 2 dalį turi būti pradėta 2022 m., rezultatais.

               •Suderinamumas su kitomis Sąjungos politikos sritimis

                  ES 2030 m. klimato ir energetikos politikos strategijoje nustatytas visiems ekonomikos sektoriams taikomas plataus užmojo tikslas iki 2030 m. ES bent 40 proc. sumažinti išmetamą šiltnamio efektą sukeliančių dujų (ŠESD) kiekį, taip pat atsinaujinančiosios energijos ir energijos vartojimo efektyvumo tikslai. 2030 m. klimato ir energetikos politikos strategijos įgyvendinimas yra prioritetinis Paryžiaus susitarimo įgyvendinimo veiksmas. Kadangi pripažįstama, kad bet kokia technologija, kuria, siekiant Kigalio pakeitimo tikslų, bus keičiamos HFC technologijos, turi būti bent tokio paties energijos vartojimo efektyvumo lygio kaip ir keičiama technologija, numatytas laipsniškas HFC atsisakymas dera su energetikos politika. Be to, tikimasi, kad dėl būtinybės pakeisti aušalus perprojektuojamose šaldymo ir oro kondicionavimo sistemose bus atlikta kitų didelių energijos vartojimo efektyvumo patobulinimų ir taip bus prisidėta prie uždavinių įgyvendinimo.

               2.TEISINIS PAGRINDAS, SUBSIDIARUMO IR PROPORCINGUMO PRINCIPAI

                  Pasiūlymas teikiamas pagal SESV 192 straipsnio 1 dalį kartu su 218 straipsnio 6 dalimi. SESV 218 straipsnyje nustatyta derybų dėl Europos Sąjungos susitarimų su trečiosiomis šalimis arba tarptautinėmis organizacijomis ir šių susitarimų sudarymo tvarka. Visų pirma jo 6 dalyje numatyta, kad Taryba, remdamasi Komisijos, kaip derybininkės, pasiūlymu, priima sprendimą, kuriuo įgaliojama sudaryti susitarimą Europos Sąjungos vardu.

                  Pagal SESV 191 straipsnį ir 192 straipsnio 1 dalį Europos Sąjunga padeda siekti, be kita ko, šių tikslų: išlaikyti, saugoti ir gerinti aplinkos kokybę; remti tarptautinio lygio priemones, skirtas regioninėms ar pasaulinėms aplinkos problemoms spręsti, visų pirma kovai su klimato kaita.

                  Numatytas laipsniškas HFC kiekio mažinimas įgyvendinamas Reglamentu (ES) Nr. 517/2014, kurį vėliau reikės peržiūrėti siekiant užtikrinti atitiktį Kigalio pakeitimui po 2030 m. Tą galima padaryti tik per Sąjungos teisę. Iki 2030 m. – paskutinių metų, iki kurių numatytas mažinimas pagal reglamentą, – laipsniško mažinimo tvarkaraštis pagal reglamentą yra griežtesnis nei būsimos kontrolės priemonės pagal Monrealio protokolą. Visapusis poveikio vertinimas atliktas. Šiame etape jokių reglamento pakeitimų, kurie galėtų turėti poveikio įmonėms, nenumatyta.

               2017/0016 (NLE)

               Pasiūlymas

               TARYBOS SPRENDIMAS

               dėl Kigalyje priimto susitarimo iš dalies pakeisti Monrealio protokolą dėl ozono sluoksnį ardančių medžiagų sudarymo

               EUROPOS SĄJUNGOS TARYBA,

               atsižvelgdama į Sutartį dėl Europos Sąjungos veikimo, ypač į jos 192 straipsnio 1 dalį kartu su 218 straipsnio 6 dalies a punktu,

               atsižvelgdama į Europos Komisijos pasiūlymą,

               atsižvelgdama į Europos Parlamento pritarimą,

               kadangi:

               (1)2016 m. spalio 10–15 d. Kigalyje (Ruanda) įvykusiame 28-ajame Monrealio protokolo dėl ozono sluoksnį ardančių medžiagų
                  2
                (toliau – Monrealio protokolas) šalių susitikime priimtas to protokolo pakeitimo tekstas (toliau – Kigalio pakeitimas), kuriuo Monrealio protokolo kontrolės priemonės papildomos laipsniško hidrofluorangliavandenilių naudojimo ir gamybos mažinimo priemone;

               (2)laipsniškai mažinti hidrofluorangliavandenilių naudojimą ir gamybą būtina tam, kad būtų sumažintas šių medžiagų poveikis klimato kaitai ir būtų užkirstas kelias neribotam jų įvedimui, ypač besivystančiose šalyse;

               (3)Kigalio pakeitimas – būtinas indėlis į Paryžiaus susitarimo įgyvendinimą, konkrečiai – į jo tikslą užtikrinti, kad pasaulio temperatūra padidėtų gerokai mažiau nei 2 °C, palyginti su ikipramoninio laikotarpio temperatūra, ir dėti pastangas dar daugiau sumažinti temperatūros kilimą – iki 1,5 °C, palyginti su ikipramoninio laikotarpio lygiu;

               (4)Kigalio pakeitimas turėtų būti patvirtintas Sąjungos vardu,

               PRIĖMĖ ŠĮ SPRENDIMĄ:

               1 straipsnis

               Sąjungos vardu patvirtinamas Monrealio protokolo dėl ozono sluoksnį ardančių medžiagų pakeitimas, priimtas Kigalyje 2016 m. spalio 15 d.

               Pakeitimo tekstas pateikiamas šio sprendimo priede.

               2 straipsnis

               Tarybos pirmininkas paskiria asmenį (-is), įgaliotą (-us) Jungtinių Tautų generaliniam sekretoriui Sąjungos vardu deponuoti, kaip numatyta Vienos konvencijos dėl ozono sluoksnio apsaugos
                  3
                13 straipsnio 1 dalyje ir 20 straipsnyje, patvirtinimo dokumentą ir taip išreikšti Sąjungos sutikimą laikytis susitarimo.

               3 straipsnis

               Šis sprendimas įsigalioja kitą dieną po jo priėmimo dienos.

               Priimta Briuselyje

                     Tarybos vardu

                     Pirmininkas

                     (1)
                  91/690/EEB: 1991 m. gruodžio 12 d. Tarybos sprendimas dėl Monrealio protokolo dėl ozono sluoksnį ardančių medžiagų pataisos, Protokolo Šalių priimtos 1990 m. birželio mėn. Londone, sudarymo, OL L 377, 1991 12 31, p. 28;94/68/EB: 1993 m. gruodžio 2 d. Tarybos sprendimas dėl Monrealio protokolo dėl ozono sluoksnį ardančių medžiagų pataisos sudarymo, OL L 33, 1994 2 7, p. 1;2000/646/EB: 2000 m. spalio 17 d. Tarybos sprendimas dėl Monrealio protokolo dėl ozono sluoksnį ardančių medžiagų pakeitimo sudarymo, OL L 272, 2000 10 25, p. 26;2002/215/EB: 2002 m. kovo 4 d. Tarybos Sprendimas dėl Monrealio protokolo dėl ozono sluoksnį ardančių medžiagų ketvirtojo pakeitimo sudarymo, OL L 72, 2002 3 14, p. 18.

                     (2)
                  OL L 297, 1988 10 31, p. 21.

                     (3)
                  OL L 297, 1988 10 31, p. 8.

    ---documentbreak---

               EUROPOS KOMISIJA
            Briuselis, 2017 02 02
            COM(2017) 51 final
            PRIEDAS
            prie
            Tarybos sprendimo
            dėl Kigalyje priimto susitarimo iš dalies pakeisti Monrealio protokolą dėl ozono sluoksnį ardančių medžiagų sudarymo

               Sprendimas XXVIII/1. Tolesnis Monrealio protokolo pakeitimas

               K1610214K1610214141116141116Vienos konvencijos dėl ozono sluoksnio apsaugos 9 straipsnio 4 dalyje nustatyta tvarka priimti Monrealio protokolo pakeitimą, išdėstytą Šalių dvidešimt aštuntojo susitikimo ataskaitos I priede

               Monrealio protokolo dėl ozono sluoksnį ardančių medžiagų pakeitimas

               I straipsnis. Pakeitimas

               1 straipsnio 4 dalis

               Protokolo 1 straipsnio 4 dalyje žodžiai

               „C priede arba E priede“ pakeičiami žodžiais

               „C priede, E priede arba F priede“;

               2 straipsnio 5 dalis

               Protokolo 2 straipsnio 5 dalyje žodžiai

               „ir 2H straipsniuose“ pakeičiami žodžiais

               „, 2H ir 2J straipsniuose“;

               2 straipsnio 8 dalies a punktas, 9 dalies a punktas ir 11 dalis

               Protokolo 2 straipsnio 8 dalies a punkte ir 11 dalyje žodžiai

               „2A–2I straipsnių“ pakeičiami žodžiais

               „2A–2J straipsnių“;

               Protokolo 2 straipsnio 8 dalies a punkto pabaigoje įrašomi šie žodžiai:

               „Visi tokie susitarimai gali būti išplėsti, kad apimtų įpareigojimus, susijusius su 2J straipsnyje nustatytais suvartojimo arba gamybos lygiais, su sąlyga, kad bendras apskaičiuotasis tų Šalių suvartojimo arba gamybos lygis neviršija 2J straipsnyje nustatytų lygių.“;

               Protokolo 2 straipsnio 9 dalies a punkto i papunktyje po žodžių

               „nurodyti kaip“

               išbraukiamas žodis

               „ir“;

               Protokolo 2 straipsnio 9 dalies a punkto ii papunktis pernumeruojamas kaip a punkto iii papunktis;

               Protokolo 2 straipsnio 9 dalies a punkte po i papunkčio kaip ii papunktis įrašomi šie žodžiai:

               „tikslinti A priedo, C priedo ir F priedo I grupėje nurodytas visuotinio atšilimo potencialo vertes ir, jei taip, kokie tai turėtų būti patikslinimai; ir“;

               2J straipsnis

               Po Protokolo 2I straipsnio įrašomas šis straipsnis:

               „2J straipsnis Hidrofluorangliavandeniliai

               1.Kiekviena Šalis užtikrina, kad per dvylika mėnesių nuo 2019 m. sausio 1 d. ir kiekvieną kitą dvylikos mėnesių laikotarpį jos apskaičiuotasis F priede nurodytų kontroliuojamų medžiagų sunaudojimo lygis, išreikštas CO2 ekvivalentu, neviršytų toliau a–e punktuose atitinkamiems kelerių metų laikotarpiams nustatytos procentinės dalies nuo jos apskaičiuotųjų F priede nurodytų kontroliuojamų medžiagų sunaudojimo lygių 2011, 2012 ir 2013 metų metinio vidurkio, prie kurio pridedama penkiolika procentų nuo
                   jos apskaičiuotojo C priedo I grupėje nurodytų kontroliuojamų medžiagų sunaudojimo lygio, kaip nurodyta 2F straipsnio 1 dalyje, išreikšto CO2 ekvivalentu:

               (a)2019–2023 m.: 90 proc.

               (b)2024–2028 m.: 60 proc.

               (c)2029–2033 m.: 30 proc.

               (d)2034–2035 m.: 20 proc.

               (e)2036 m. ir vėliau: 15 proc.

               2.Nepaisant šio straipsnio 1 dalies, Šalys gali nuspręsti, kad Šalis turi užtikrinti, kad per dvylika mėnesių nuo 2020 m. sausio 1 d. ir kiekvieną kitą dvylikos mėnesių laikotarpį jos apskaičiuotasis F priede nurodytų kontroliuojamų medžiagų sunaudojimo lygis, išreikštas CO2 ekvivalentu, neviršytų toliau a–e punktuose atitinkamiems kelerių metų laikotarpiams nustatytos procentinės dalies nuo jos apskaičiuotųjų F priede nurodytų kontroliuojamų medžiagų sunaudojimo lygių 2011, 2012 ir 2013 metų metinio vidurkio, prie kurio pridedama dvidešimt penki procentai nuo jos apskaičiuotojo C priedo I grupėje nurodytų kontroliuojamų medžiagų sunaudojimo lygio, kaip nurodyta 2F straipsnio 1 dalyje, išreikšto CO2 ekvivalentu:

               (a)2020–2024 m.: 95 proc.

               (b)2025–2028 m.: 65 proc.

               (c)2029–2033 m.: 30 proc.

               (d)2034–2035 m.: 20 proc.

               (e)2036 m. ir vėliau: 15 proc.

               3.Kiekviena Šalis, gaminanti F priede nurodytas kontroliuojamas medžiagas, užtikrina, kad per dvylika mėnesių nuo 2019 m. sausio 1 d. ir kiekvieną kitą dvylikos mėnesių laikotarpį jos apskaičiuotasis F priede nurodytų kontroliuojamų medžiagų gamybos lygis, išreikštas CO2 ekvivalentu, neviršytų toliau a–e punktuose atitinkamiems kelerių metų laikotarpiams nustatytos procentinės dalies nuo jos apskaičiuotųjų F priede nurodytų kontroliuojamų medžiagų gamybos lygių 2011, 2012 ir 2013 metų metinio vidurkio, prie kurio pridedama penkiolika procentų nuo C priedo I grupėje nurodytų kontroliuojamų medžiagų jos apskaičiuotojo gamybos lygio, kaip nurodyta 2F straipsnio 2 dalyje, išreikšto CO2 ekvivalentu:

               (a)2019–2023 m.: 90 proc.

               (b)2024–2028 m.: 60 proc.

               (c)2029–2033 m.: 30 proc.

               (d)2034–2035 m.: 20 proc.

               (e)2036 m. ir vėliau: 15 proc.

               4.Nepaisant šio straipsnio 3 dalies, Šalys gali nuspręsti, kad Šalis, gaminanti F priede nurodytas kontroliuojamas medžiagas, turi užtikrinti, kad per dvylika mėnesių nuo 2020 m. sausio 1 d. ir kiekvieną kitą dvylikos mėnesių laikotarpį jos apskaičiuotasis F priede nurodytų kontroliuojamų medžiagų gamybos lygis, išreikštas CO2 ekvivalentu, neviršytų toliau a–e punktuose atitinkamiems kelerių metų laikotarpiams nustatytos procentinės dalies nuo jos apskaičiuotųjų F priede nurodytų kontroliuojamų medžiagų gamybos lygių 2011, 2012 ir 2013 metų metinio vidurkio, prie kurio pridedama dvidešimt penki procentai nuo jos apskaičiuotojo C priedo I grupėje nurodytų kontroliuojamųjų medžiagų gamybos lygio, kaip nurodyta 2F straipsnio 2 dalyje, išreikšto CO2 ekvivalentu:

               (a)2020–2024 m.: 95 proc.

               (b)2025–2028 m.: 65 proc.

               (c)2029–2033 m.: 30 proc.

               (d)2034–2035 m.: 20 proc.

               (e)2036 m. ir vėliau: 15 proc.

               5.Šio straipsnio 1–4 dalys netaikomos tais atvejais, kai Šalys nusprendžia leisti nustatyti tokį gamybos ar sunaudojimo lygį, kokio reikia patenkinti reikmėms, kurioms Šalys sutaria taikyti išimtį.

               6.Kiekviena Šalis, gaminanti C priedo I grupėje arba F priede nurodytas medžiagas, užtikrina, kad per dvylika mėnesių nuo 2020 m. sausio 1 d. ir kiekvieną kitą dvylikos mėnesių laikotarpį iš kiekvieno jos gamybos įrenginio, kuriame gaminamos C priedo I grupėje arba F priede nurodytos medžiagos, išmetamos F priedo II grupėje nurodytos medžiagos būtų sunaikintos tiek, kiek įmanoma naudojant technologiją, kurią Šalys patvirtina per tą patį dvylikos mėnesių laikotarpį.

               7.Kiekviena Šalis užtikrina, kad bet koks iš įrenginių, kuriuose gaminamos C priedo I grupėje arba F priede nurodytos medžiagos, išmetamų F priedo II grupėje nurodytų medžiagų sunaikinimas būtų atliekamas tik taikant Šalių patvirtintą technologiją.“;

               3 straipsnis

               Protokolo 3 straipsnio preambulė pakeičiama taip:

               „1. Siekiant įgyvendinti 2, 2A–2J ir 5 straipsnius, kiekviena Šalis visoms A priede, B priede, C priede, E priede arba F priede nurodytoms medžiagų grupėms nustato tokius apskaičiuotuosius lygius:“;

               Protokolo 3 straipsnio a dalies i punkte kabliataškis pakeičiamas taip:

               „nebent 2 dalyje nustatyta kitaip;“;

               Protokolo 3 straipsnio pabaigoje įrašomas toks tekstas:

               „ ir

               d) iš kiekvieno įrenginio, kuriame gaminamos C priedo I grupėje arba F priede nurodytos medžiagos, išmetamų F priedo II grupėje nurodytų medžiagų kiekį, į jį įskaičiuodama, be kita ko, kiekį, išmestą dėl įrangos nuotėkio, iš proceso ventiliacijos ir iš naikinimo prietaisų, tačiau neįskaičiuodama kiekio, kuris surinktas naudoti, sunaikinti arba saugoti.

               2. Kiekviena Šalis 2J straipsnio, 2 straipsnio 5 bis dalies ir 3 straipsnio 1 dalies d punkto taikymo tikslu apskaičiuodama F priede ir C priedo I grupėje nurodytų medžiagų gamybos, sunaudojimo, importo, eksporto ir išmetamą kiekį, kuris turi būti išreikštas CO2 ekvivalentu, naudoja tų medžiagų visuotinio atšilimo potencialo vertes, nurodytas A priedo, C priedo ir F priedo I grupėje.“;

               4 straipsnio 1 sept dalis

               Po Protokolo 4 straipsnio 1 sex dalies įrašoma tokia dalis:

               „1 sept. Nuo šios dalies įsigaliojimo dienos kiekviena Šalis uždraudžia importuoti F priede nurodytas kontroliuojamas medžiagas iš bet kurios valstybės, kuri nėra šio Protokolo Šalis.“;

               4 straipsnio 2 sept dalis

               Po Protokolo 4 straipsnio 2 sex dalies įrašoma tokia dalis:

               „2 sept. Nuo šios dalies įsigaliojimo dienos kiekviena Šalis uždraudžia eksportuoti F priede nurodytas kontroliuojamas medžiagas į bet kurią valstybę, kuri nėra šio Protokolo Šalis.“;

               4 straipsnio 5, 6 ir 7 dalys

               Protokolo 4 straipsnio 5, 6 ir 7 dalyse žodžiai

               „A, B, C ir E prieduose“ pakeičiami žodžiais

               „A, B, C, E ir F prieduose“;

               4 straipsnio 8 dalis

               Protokolo 4 straipsnio 8 dalyje žodžiai

               „2A–2I straipsnius“ pakeičiami žodžiais

               „2A–2J straipsnius“;

               4B straipsnis

               Po Protokolo 4B straipsnio 2 dalies įterpiama ši dalis:

               „2 bis. Iki 2019 m. sausio 1 d. arba per tris mėnesius nuo šios dalies įsigaliojimo dienos toje valstybėje, atsižvelgiant į tai, kuri iš šių datų yra vėlesnė, kiekviena Šalis sukuria ir įgyvendina F priede nurodytų naujų, naudotų, utilizuotų ir regeneruotų kontroliuojamų medžiagų importo ir eksporto licencijavimo sistemą. Bet kuri Šalis, kuri laikosi 5 straipsnio 1 dalies ir kuri nusprendžia, kad ji negali sukurti ir įgyvendinti tokios sistemos iki 2019 m. sausio 1 d., gali šiuos veiksmus atidėti iki 2021 m. sausio 1 d.“;

               5 straipsnis

               Protokolo 5 straipsnio 4 dalyje straipsnio numeris

               „2I“

               pakeičiamas straipsnio numeriu

               „2J“;

               Protokolo 5 straipsnio 5 ir 6 dalyse žodžiai

               „2I straipsnius“

               pakeičiami žodžiais

               „, 2I ir 2J straipsnius“;

               Protokolo 5 straipsnio 5 dalis:

               [lietuvių kalbai netaikoma];

               Po Protokolo 5 straipsnio 8 ter dalies įrašoma tokia dalis:

               „8 qua

               (a)Kiekviena Šalis, kuri laikosi šio straipsnio 1 dalies, atsižvelgiant į visus 2J straipsnyje numatytus kontrolės priemonių patikslinimus pagal 2 straipsnio 9 dalį, turi teisę atidėti savo atitikties 2J straipsnio 1 dalies a–e punktuose ir 2J straipsnio 3 dalies a–e punktuose nustatytoms kontrolės priemonėms datą ir jas pakeisti taip:

               i) 2024–2028 m.: 100 proc.

               ii) 2029–2034 m.: 90 proc.

               iii) 2035–2039 m.: 70 proc.

               iv) 2040–2044 m.: 50 proc.

               v) 2045 m. ir vėliau: 20 proc.

               (b)Nepaisant a punkto pirmiau, Šalys gali nuspręsti, kad Šalis, kuri laikosi šio straipsnio 1 dalies, atsižvelgiant į visus 2J straipsnyje numatytus kontrolės priemonių patikslinimus pagal 2 straipsnio 9 dalį, turi teisę atidėti savo atitikties 2J straipsnio 1 dalies a–e punktuose ir 2J straipsnio 3 dalies a–e punktuose nustatytoms kontrolės priemonėms datą ir jas pakeisti taip:

               i) 2028–2031 m.: 100 proc.

               ii) 2032–2036 m.: 90 proc.

               iii) 2037–2041 m.: 80 proc.

               iv) 2042–2046 m.: 70 proc.

               v) 2047 m. ir vėliau: 15 proc.

               (c)Kiekviena Šalis, kuri laikosi šio straipsnio 1 dalies, kad galėtų apskaičiuoti savo sunaudojimo bazinį lygį pagal 2J straipsnį, gali naudoti savo apskaičiuotųjų F priede nurodytų kontroliuojamų medžiagų 2020, 2021 ir 2022 metų sunaudojimo lygių vidurkį, prie kurio pridedama šešiasdešimt penki procentai nuo jos C priedo I grupėje nurodytų kontroliuojamų medžiagų sunaudojimo bazinio lygio, kaip nustatyta šio straipsnio 8 ter dalyje.

               (d)Nepaisant c punkto pirmiau, Šalys gali nuspręsti, kad Šalis, kuri laikosi šio straipsnio 1 dalies, kad galėtų apskaičiuoti savo sunaudojimo bazinį lygį pagal 2J straipsnį, gali naudoti savo apskaičiuotųjų F priede nurodytų kontroliuojamų medžiagų 2024, 2025 ir 2026 metų sunaudojimo lygių vidurkį, prie kurio pridedama šešiasdešimt penki procentai nuo jos C priedo I grupėje nurodytų kontroliuojamų medžiagų sunaudojimo bazinio lygio, kaip nustatyta šio straipsnio 8 ter dalyje.

               (e)Kiekviena Šalis, kuri laikosi šio straipsnio 1 dalies ir gamina F priede nurodytas kontroliuojamas medžiagas, kad galėtų apskaičiuoti savo gamybos bazinį lygį pagal 2J straipsnį, gali naudoti savo apskaičiuotųjų F priede nurodytų kontroliuojamų medžiagų 2020, 2021 ir 2022 metų gamybos lygių vidurkį, prie kurio pridedama šešiasdešimt penki procentai nuo jos C priedo I grupėje nurodytų kontroliuojamų medžiagų sunaudojimo bazinio lygio, kaip nustatyta šio straipsnio 8 ter dalyje.

               (f)Nepaisant e punkto pirmiau, Šalys gali nuspręsti, kad Šalis, kuri laikosi šio straipsnio 1 dalies ir gamina F priede nurodytas kontroliuojamas medžiagas, kad galėtų apskaičiuoti savo gamybos bazinį lygį pagal 2J straipsnį, gali naudoti savo apskaičiuotųjų F priede nurodytų kontroliuojamų medžiagų 2024, 2025 ir 2026 metų sunaudojimo lygių vidurkį, prie kurio pridedama šešiasdešimt penki procentai nuo jos C priedo I grupėje nurodytų kontroliuojamų medžiagų sunaudojimo bazinio lygio, kaip nustatyta šio straipsnio 8 ter dalyje.

               (g)Šios dalies a–f punktai taikomi gamybos ir sunaudojimo apskaičiuotiesiems lygiams, išskyrus atvejus, kai, remiantis Šalių nustatytais kriterijais, taikoma išimtis dėl didelės aplinkos temperatūros.“;

               6 straipsnis

               Protokolo 6 straipsnio žodžiai

               „2A–2I straipsnius“ pakeičiami žodžiais

               „2A–2J straipsniuose“;

               7 straipsnio 2, 3 ir 3 ter dalys

               Protokolo 7 straipsnio 2 dalyje po eilutės „– išvardytas E priede – per 1991 m.,“ įterpiama tokia eilutė:

               „– išvardytas F priede – per 2011–2013 m., išskyrus tai, kad Šalys, kurios laikosi 5 straipsnio 1 dalies, tokius duomenis pateikia už 2020–2022 m. laikotarpį, o tos Šalys, kurios laikosi 5 straipsnio 1 dalies ir kurioms taikomi 5 straipsnio 8 qua dalies d–f punktai, tokius duomenis pateikia apie 2024–2026 m. laikotarpį;“;

               Protokolo 7 straipsnio 2 ir 3 dalyse tekstas

               „C ir E“

               pakeičiamas tekstu

               „C, E ir F“;

               Po Protokolo 7 straipsnio 3 bis dalies įrašomos šios dalys:

               „3 ter. Kiekviena Šalis Sekretoriatui pateikia statistinius duomenis apie savo metinį iš kiekvieno įrenginio išmestų F priedo II grupėje nurodytų kontroliuojamų medžiagų kiekį, kaip numatyta Protokolo 3 straipsnio 1 dalies d punkte.“;

               7 straipsnio 4 dalis

               Protokolo 7 straipsnio 4 dalyje po žodžių

               „statistinių duomenų apie“ ir „pateikia duomenis apie savo“ įrašoma

               „gamybą,“;

               10 straipsnio 1 dalis

               Protokolo 10 straipsnio 1 dalyje žodžiai

               „ir 2I straipsniuose“

               pakeičiami žodžiais

               „, 2I ir 2J straipsniuose“;

               Protokolo 10 straipsnio 1 dalies pabaigoje įrašoma:

               „Jei Šalis, kuri laikosi 5 straipsnio 1 dalies, nusprendžia pasinaudoti finansavimu pagal bet kurį kitą finansinį mechanizmą ir taip gali padengti bet kurią dalį suderintų papildomų savo išlaidų, ta dalis iš šio Protokolo 10 straipsnyje numatyto finansinio mechanizmo nedengiama.“;

               17 straipsnis

               Protokolo 17 straipsnio žodžiai

               „2A–2I straipsnius“ pakeičiami žodžiais

               „2A–2J straipsniuose“;

               A priedas

               Protokolo A priedo I grupės lentelė pakeičiama šia lentele:

                        Grupė

                        Cheminė medžiaga

                        Ozono ardymo

                        potencialas*

                        100 metų visuotinio atšilimo potencialas

                        I grupė

                        CFCl3

                        (CFC-11)

                        1,0

                        4 750

                        CF2Cl2

                        (CFC-12)

                        1,0

                        10,900

                        C2F3Cl3

                        (CFC-113)

                        0,8

                        6 130

                        C2F4Cl2

                        (CFC-114)

                        1,0

                        10 000

                        C2F5Cl

                        (CFC-115)

                        0,6

                        7 370

               C priedas ir F priedas

               Protokolo C priedo I grupės lentelė pakeičiama šia lentele:

                        Grupė

                        Cheminė medžiaga

                        Izomerų

                        skaičius

                        Ozono

                        ardymo

                        potencialas*

                        100 metų

                        visuotinio

                        atšilimo

                        potencialas***

                        I grupė

                        CHFCl2

                        (HCFC-21)**

                        1

                        0,04

                        151

                        CHF2Cl

                        (HCFC-22)**

                        1

                        0,055

                        1810

                        CHFCl

                        (HCFC-31)

                        1

                        0,02

                        C2HFCl4

                        (HCFC-121)

                        2

                        0,01-0,04

                        C2HF2Cl3

                        (HCFC-122)

                        3

                        0,02-0,08

                        C2HF3Cl2

                        (HCFC-123)

                        3

                        0,02-0,06

                        77

                        CHCl2CF3

                        (HCFC-123)**

                        -

                        0,02

                        C2HF4Cl

                        (HCFC-124)

                        2

                        0,02-0,04

                        609

                        CHFClCF3

                        (HCFC-124)**

                        -

                        0,022

                        C2H2FCl3

                        (HCFC-131)

                        3

                        0,007-0,05

                        C2H2F2Cl2

                        (HCFC-132)

                        4

                        0,008-0,05

                        C2H2F3Cl

                        (HCFC-133)

                        3

                        0,02-0,06

                        C2H3FCl2

                        (HCFC-141)

                        3

                        0,005-0,07

                        CH3CFCl2

                        (HCFC-141b)**

                        -

                        0,11

                        725

                        C2H3F2Cl

                        (HCFC-142)

                        3

                        0,008-0,07

                        CH3CF2Cl

                        (HCFC-142b)**

                        -

                        0,065

                        2310

                        C2H4FCl

                        (HCFC-151)

                        2

                        0,003-0,005

                        C3HFCl6

                        (HCFC-221)

                        5

                        0,015-0,07

                        C3HF2Cl5

                        (HCFC-222)

                        9

                        0,01-0,09

                        C3HF3Cl4

                        (HCFC-223)

                        12

                        0,01-0,08

                        C3HF4Cl3

                        (HCFC-224)

                        12

                        0,01-0,09

                        C3HF5Cl2

                        (HCFC-225)

                        9

                        0,02-0,07

                        CF3CF2CHCl2

                        (HCFC-225ca)**

                        -

                        0,025

                        122

                        CF2ClCF2CHClF

                        (HCFC-225cb)**

                        -

                        0,033

                        595

                        C3HF6Cl

                        (HCFC-226)

                        5

                        0,02-0,10

                        C3H2FCl5

                        (HCFC-231)

                        9

                        0,05-0,09

                        C3H2F2Cl4

                        (HCFC-232)

                        16

                        0,008-0,10

                        C3H2F3Cl3

                        (HCFC-233)

                        18

                        0,007-0,23

                        C3H2F4Cl2

                        (HCFC-234)

                        16

                        0,01-0,28

                        C3H2F5Cl

                        (HCFC-235)

                        9

                        0,03-0,52

                        C3H3FCl4

                        (HCFC-241)

                        12

                        0,004-0,09

                        C3H3F2Cl3

                        (HCFC-242)

                        18

                        0,005-0,13

                        C3H3F3Cl2

                        (HCFC-243)

                        18

                        0,007-0,12

                        C3H3F4Cl

                        (HCFC-244)

                        12

                        0,009-0,14

                        C3H4FCl3

                        (HCFC-251)

                        12

                        0,001-0,01

                        C3H4F2Cl2

                        (HCFC-252)

                        16

                        0,005-0,04

                        C3H4F3Cl

                        (HCFC-253)

                        12

                        0,003-0,03

                        C3H5FCl2

                        (HCFC-261)

                        9

                        0,002-0,02

                        C3H5F2Cl

                        (HCFC-262)

                        9

                        0,002-0,02

                        C3H6FCl

                        (HCFC-271)

                        5

                        0,001-0,03

               Jei nurodomas ozono ardymo potencialo (OAP) verčių intervalas, taikant Protokolą naudojama didžiausia to intervalo vertė. Kaip viena vertė nurodytas OAP buvo apskaičiuotas remiantis laboratoriniais matavimais. OAP, nurodytas kaip verčių intervalas, pagrįstas apytikriais vertinimais ir yra mažiau patikimas. Intervalas taikomas izomerų grupei. Viršutinė vertė – didžiausią OAP turinčio izomero OAP įvertis, o apatinė vertė – mažiausią OAP turinčio izomero OAP įvertis.

               ** Žymi labiausiai komerciškai perspektyvias medžiagas ir jų OAP vertes, naudotinas taikant Protokolą.

               *** Jei medžiagos visuotinio atšilimo potencialas (VAP) nenurodytas, jai taikoma numatytoji 0 vertė tol, kol bus įrašyta VAP vertė 2 straipsnio 9 dalies a punkto ii papunktyje numatyta tvarka.

               Po Protokolo E priedo pridedamas šis priedas: „F priedas. Kontroliuojamos medžiagos

                        Grupė

                        Cheminė medžiaga

                        100 metų visuotinio atšilimo potencialas

                        I grupė

                        CHF2CHF2

                        HFC-134

                        1 100

                        CH2FCF3

                        HFC-134a

                        1 430

                        CH2FCHF2

                        HFC-143

                        353

                        chf2ch2cf3

                        HFC-245fa

                        1 030

                        CF3CH2CF2CH3

                        HFC-365mfc

                        794

                        CF3CHFCF3

                        HFC-227ea

                        3 220

                        CH2FCF2CF3

                        HFC-236cb

                        1 340

                        chf2chfcf3

                        HFC-236ea

                        1 370

                        CF3CH2CF3

                        HFC-236fa

                        9 810

                        CH2FCF2CHF2

                        HFC-245ca

                        693

                        cf3chfchfcf2cf3

                        HFC-43-10mee

                        1 640

                        CH2F2

                        HFC-32

                        675

                        CHF2CF3

                        HFC-125

                        3 500

                        CH3CF3

                        HFC-143a

                        4 470

                        CH3F

                        HFC-41

                        92

                        CH2FCH2F

                        HFC-152

                        53

                        CH3CHF2

                        HFC-152a

                        124

                        Group II

                        CHF3

                        HFC-23

                        14 800

               II straipsnis. Ryšys su 1999 m. pakeitimu

               Nė viena valstybė ar ekonominės integracijos regioninė organizacija negali deponuoti ratifikavimo, priėmimo, patvirtinimo arba prisijungimo prie šio Pakeitimo dokumentų, jeigu anksčiau ar tuo pačiu metu nedeponavo tokio dokumento dėl Pakeitimo, priimto vienuoliktajame Šalių susitikime, įvykusiame Pekine 1999 m. gruodžio 3 d.

               III straipsnis. Ryšys su Jungtinių Tautų bendrąja klimato kaitos konvencija ir jos Kioto protokolu

               Šiuo Pakeitimu nesiekiama, kad hidrofluorangliavandeniliams nebebūtų taikomi Jungtinių Tautų bendrosios klimato kaitos konvencijos 4 ir 12 straipsniuose ar tos konvencijos Kioto protokolo 2, 5, 7 ir 10 straipsniuose nustatyti įsipareigojimai.

               IV straipsnis. Įsigaliojimas

               1.Išskyrus 2 dalyje toliau nurodytus atvejus, šis Pakeitimas įsigalioja 2019 m. sausio 1 d., jei valstybės arba ekonominės integracijos regioninės organizacijos, kurios yra Monrealio protokolo dėl ozono sluoksnį ardančių medžiagų Šalys, deponuoja ne mažiau kaip dvidešimt Pakeitimo ratifikavimo, priėmimo ar patvirtinimo dokumentų. Jei iki šios datos nurodyta sąlyga neįvykdoma, Pakeitimas įsigalioja devyniasdešimtą dieną nuo tos dienos, kai ji įvykdoma.

               2.Šio Pakeitimo I straipsnyje išdėstyti Protokolo 4 straipsnio „Prekybos su valstybėmis, nesančiomis Protokolo Šalimis, kontrolė“ pakeitimai įsigalioja 2033 m. sausio 1 d., jei valstybės arba ekonominės integracijos regioninės organizacijos, kurios yra Monrealio protokolo dėl ozono sluoksnį ardančių medžiagų Šalys, deponuoja ne mažiau kaip septyniasdešimt Pakeitimo ratifikavimo, priėmimo ar patvirtinimo dokumentų. Jei iki šios datos nurodyta sąlyga neįvykdoma, Pakeitimas įsigalioja devyniasdešimtą dieną nuo tos dienos, kai ji įvykdoma.

               3.Taikant 1 ir 2 dalį deponuotas bet kuris ekonominės integracijos regioninės organizacijos dokumentas netraktuojamas kaip papildomas dokumentas prie tos organizacijos valstybių narių deponuotų dokumentų.

               4.Šiam Pakeitimui įsigaliojus, kaip numatyta 1 ir 2 dalyje, visoms kitoms Protokolo Šalims jis įsigalioja devyniasdešimtą dieną nuo tos dienos, kai deponuojami jų ratifikavimo, priėmimo ar patvirtinimo dokumentai.

               V straipsnis. Laikinas taikymas

               Bet kuri Šalis bet kuriuo metu iki šio Pakeitimo jai įsigaliojimo gali paskelbti, kad, iki jai įsigalios šis Pakeitimas, ji laikinai taikys kurias nors iš 2J straipsnyje nustatytų kontrolės priemonių ir laikysis atitinkamų 7 straipsnyje numatytų ataskaitų teikimo įpareigojimų.


				|

		52013PC0633

			Pasiūlymas TARYBOS ĮGYVENDINIMO SPRENDIMAS kuriuo iš dalies keičiamas Sprendimas 2007/884/EB, leidžiantis Jungtinei Karalystei toliau taikyti priemonę, nukrypstančią nuo Direktyvos 2006/112/EB dėl pridėtinės vertės mokesčio bendros sistemos 26 straipsnio 1 dalies a punkto, 168 ir 169 straipsnių /* COM/2013/0633 final - 2013/0312 (NLE) */

			   	AIŠKINAMASIS MEMORANDUMAS
1.           PASIŪLYMO
APLINKYBĖS
Pasiūlymo pagrindas ir tikslai
Pagal 2006 m. lapkričio 28 d.
Direktyvos 2006/112/EB dėl pridėtinės vertės mokesčio
bendros sistemos (toliau – PVM direktyva) 395 straipsnio 1 dalį Taryba
Komisijos pasiūlymu gali vieningai leisti bet kuriai valstybei narei
taikyti nuo tos direktyvos nuostatų nukrypstančias specialias
priemones, kad būtų supaprastinta PVM rinkimo tvarka arba užkirstas
kelias tam tikriems mokesčių slėpimo ar vengimo būdams.
Komisijos generalinio sekretoriato 2013 m.
balandžio 2 d. užregistruotu raštu Jungtinė Karalystė paprašė
leisti toliau taikyti nukrypti leidžiančią priemonę,
susijusią su teise į PVM, taikomo automobilių, kurie naudojami
ir asmeniniais tikslais, nuomai arba išperkamajai nuomai, atskaitą;
paskutinį kartą šią priemonę leista taikyti Tarybos
sprendimu 2011/37/ES[1].
Vadovaudamasi Direktyvos 2006/112/EB 395 straipsnio 2 dalimi, 2013 m. birželio
19 d. raštu Komisija informavo kitas valstybes nares apie Jungtinės
Karalystės pateiktą prašymą. 2013 m. birželio 20 d. raštu
Komisija pranešė Jungtinei Karalystei turinti visą prašymui
apsvarstyti reikalingą informaciją.
Bendrosios aplinkybės
Pirmiau minėtu sprendimu Jungtinei
Karalystei leista iki 50 proc. apriboti teisę į pirkimo PVM, taikomo
automobilių, kuriuos apmokestinamieji asmenys naudoja ir verslo, ir
asmeniniais tikslais, nuomai ar išperkamajai nuomai, atskaitą. Be to,
apmokestinamųjų asmenų išsinuomotų ar išperkamosios nuomos
būdu įsigytų automobilių naudojimas asmeniniais tikslais
nepripažintas paslaugų teikimu už atlygį.
Šia nukrypti leidžiančia nuostata
panaikinama būtinybė automobilio nuomininkui arba išperkamosios
nuomos būdu automobilį įsigijusiam asmeniui įtraukti į
apskaitą išsamų kiekvieno iš tokių asmeniniais tikslais naudotų
automobilių nuvažiuotą atstumą ir apskaičiuoti PVM,
mokėtiną už automobilio naudojimą asmeniniais tikslais. Pagal
PVM direktyvos 168a straipsnio 2 dalį numatyta galimybė neleidžia
taikyti dalinės vienodo dydžio atskaitos ir galėtų būti
taikoma tik pirkimo PVM, taikomo apmokestinamojo asmens veiklai skirto turto
dalį sudarantiems automobiliams; todėl nukrypti leidžianti nuostata
yra tinkama priemonė siekiant reikiamo supaprastinimo.
Todėl nukrypti leidžianti nuostata iš
esmės turi būti laikoma supaprastinimo priemone ir taikoma iki 2013
m. gruodžio 31 d.
Paprastai nukrypti leidžiančios nuostatos
nustatomos ribotam laikui, kad būtų galima įvertinti, ar
speciali priemonė yra tinkama ir veiksminga. Jungtinės
Karalystės ataskaita leidžia daryti išvadą, kad 50 proc. dydžio
padalijimas tarp naudojimo verslo ir asmeniniais tikslais (ar bet kokio kito
naudojimo ne verslo tikslais, kaip nustatyta Direktyvos 2006/112/EB 26
straipsnio 1 dalies a punkte) vis dar rodo bendras apmokestinamųjų
asmenų išperkamosios nuomos būdų įsigytų ar
nuomojamų automobilių naudojimo verslo ir asmeniniais tikslais
bendras tendencijas Jungtinėje Karalystėje. Todėl tikslinga
pratęsti nukrypti leidžiančios priemonės taikymo
laikotarpį.
Vis dėlto, pratęstas taikymo
laikotarpis turėtų būti ribotas, kad būtų galima
įvertinti, ar nepasikeitė aplinkybės, kuriomis pagrįsta
leidžianti nukrypti nuostata. Jungtinė Karalystė paprašė
nukrypti leidžiančios nuostatos taikymą pratęsti iki 2018 m.
gruodžio 31 d. Vis dėlto panašiais atvejais paprastai nustatomas
trejų metų laikotarpis (šiuo klausimu žr. Tarybos įgyvendinimo
sprendimus 2012/232/ES[2]
ir 2013/191/ES[3]).
Todėl siūloma nukrypti leidžiančios nuostatos taikymą
pratęsti iki 2016 m. pabaigos ir paprašyti Jungtinės Karalystės
iki 2016 m. balandžio 1 d. pateikti ataskaitą, įskaitant
taikomo procentinio apribojimo peržiūrą, jeigu po 2016 m.
būtų numatoma vėl pratęsti priemonės taikymą. Bet
kuriuo atveju sprendimas nustotų galioti, jeigu iki minėto termino
įsigaliotų ES normos, reglamentuojančios teisės į
atskaitą apribojimus.
Pasiūlymo srityje galiojančios
nuostatos
PVM direktyvos 176 straipsnyje nurodyta,
kad Taryba nustato išlaidas, už kurias PVM neatskaitomas. Kol tokios išlaidos
nenustatytos, valstybėms narėms leidžiama toliau taikyti atskaitos
išimtis, galiojusias 1979 m. sausio 1 d. Todėl galioja kelios
vadinamosios esamos padėties nekeitimo nuostatos, kuriomis ribojama
teisė į PVM atskaitą, susijusią su motorinėmis
transporto priemonėmis.
2004 m. Komisija pateikė
pasiūlymą, kuriame išdėstė taisykles, pagal kurias tam
tikrų kategorijų išlaidoms gali būti taikomas teisės į
PVM atskaitą apribojimas, tačiau Taryba dėl to pasiūlymo
kol kas dar nepasiekė sutarimo.
2.           KONSULTACIJŲ SU
SUINTERESUOTOSIOMIS ŠALIMIS IR POVEIKIO VERTINIMO REZULTATAI
Sprendimu siekiama pratęsti
supaprastinimo priemonės, kuria panaikinama būtinybė
apmokestinamajam asmeniui įtraukti į apskaitą įmonės
automobiliu asmeniniais tikslais nuvažiuotą atstumą ir
apskaičiuoti už tai mokėtiną PVM, taikymą, todėl jo
ekonominis poveikis gali būti teigiamas. Tačiau dėl siauros
taikymo srities ir riboto taikymo laikotarpio poveikis bet kokiu atveju bus
ribotas.
3.           TEISINIAI PASIŪLYMO
ASPEKTAI
Įgyvendinimo sprendimas grindžiamas
2006 m. lapkričio 28 d. PVM direktyvos 2006/112/EB dėl
pridėtinės vertės mokesčio bendros sistemos
395 straipsniu.
Pasiūlymas priklauso išimtinei ES
institucijų kompetencijai. Todėl subsidiarumo principas netaikomas.
Įgyvendinimo sprendimas susijęs su
valstybei narei jos pačios prašymu suteiktu leidimu ir nėra
privalomas. Todėl pasiūlymas atitinka proporcingumo principą.
Atsižvelgiant į ribotą nukrypti
leidžiančios nuostatos taikymo sritį, speciali priemonė yra
proporcinga siekiamam tikslui.
4.           POVEIKIS BIUDŽETUI
Pasiūlymas neturi poveikio Sąjungos
biudžetui.
5.           NEPRIVALOMI ELEMENTAI
Į pasiūlymą įtraukta
laikinojo galiojimo išlyga.
2013/0312 (NLE)
Pasiūlymas
TARYBOS ĮGYVENDINIMO SPRENDIMAS
kuriuo iš dalies keičiamas Sprendimas
2007/884/EB, leidžiantis Jungtinei Karalystei toliau taikyti priemonę,
nukrypstančią nuo Direktyvos 2006/112/EB dėl
pridėtinės vertės mokesčio bendros sistemos 26 straipsnio 1
dalies a punkto, 168 ir 169 straipsnių
EUROPOS SĄJUNGOS TARYBA,
atsižvelgdama į Sutartį dėl
Europos Sąjungos veikimo,
atsižvelgdama į 2006 m.
lapkričio 28 d. Tarybos direktyvą 2006/112/EB dėl
pridėtinės vertės mokesčio bendros sistemos[4], ypač į jos 395
straipsnio 1 dalį,
atsižvelgdama į Europos Komisijos
pasiūlymą,
kadangi:
(1)       Komisijos 2013 m.
balandžio 2 d. užregistruotu raštu Jungtinė Karalystė
paprašė leidimo pratęsti nukrypti leidžiančios priemonės
taikymą, kad būtų ir toliau ribojama automobilių
nuomininkų ar išperkamosios nuomos būdu automobilius
įsigijusių asmenų teisė į pridėtinės
vertės mokesčio (PVM), taikomo nuomos ar išperkamosios nuomos išlaidoms,
atskaitą, kai tie automobiliai naudojami ne vien verslo tikslais;
(2)       2013 m. birželio 19 d. raštu
Komisija informavo kitas valstybes nares apie Jungtinės Karalystės
pateiktą prašymą. 2013 m. birželio 20 d. raštu Komisija pranešė
Jungtinei Karalystei turinti visą prašymui apsvarstyti reikalingą
informaciją;
(3)       Tarybos sprendimu 2007/884/EB[5], iš dalies pakeistu Tarybos
įgyvendinimo sprendimu 2011/37/ES[6],
Taryba leido Jungtinei Karalystei iki 50 proc. apriboti automobilių
nuomininkų arba išperkamosios nuomos būdu automobilius įsigijusių
asmenų teisę į pirkimo PVM, taikomo automobilių nuomos ar
išperkamosios nuomos išlaidoms, atskaitą, jeigu automobiliai naudojami ne vien
verslo tikslais. Jungtinei Karalystei taip pat leista apmokestinamojo asmens
verslui išsinuomoto ar išperkamosios nuomos būdu įsigyto automobilio
naudojimo asmeniniais tikslais nepripažinti paslaugų teikimu už
atlygį. Ši supaprastinimo priemonė panaikino būtinybę automobilio
nuomininkui ar išperkamosios nuomos būdu automobilį įsigijusiam
asmeniui įtraukti į apskaitą verslui išsinuomotų
automobilių asmeniniais tikslais nuvažiuotą atstumą ir
apskaičiuoti mokestį, mokėtiną už asmeniniais tikslais
kiekvienu automobiliu faktiškai nuvažiuotą atstumą;
(4)       pagal Jungtinės
Karalystės pateiktą ataskaitą apribojimas iki 50 proc. vis
dar atitinka esamas aplinkybes, susijusias su automobilio nuomininko ar
išperkamosios nuomos būdu automobilį įsigijusio asmens atitinkamų
transporto priemonių naudojimu verslo ir kitais tikslais. Todėl
Jungtinei Karalystei turėtų būti leidžiama taikyti priemonę
iki 2016 m. gruodžio 31 d.;
(5)       jeigu Jungtinė
Karalystė manytų, kad nuostatos taikymą reikia pratęsti po
2016 m., ne vėliau kaip 2016 m. balandžio 1 d. ji Komisijai
turėtų pateikti ataskaitą, į kurią būtų įtraukta
taikomos procentinės dalies peržiūra, ir prašymą pratęsti
nuostatos taikymą;
(6)       2004 m. spalio
29 d. Komisija priėmė pasiūlymą dėl Tarybos direktyvos,
kuria iš dalies keičiama Direktyva 77/388/EEB[7] ir kuria, be kita ko,
suvienodinamos išlaidų kategorijos, kurioms galima taikyti teisės
į atskaitą išimtis. Tarybos direktyva 77/388/EEB[8] buvo pakeista Direktyva
2006/112/EB. Pagal 2004 m. spalio 29 d. Komisijos priimtą
pasiūlymą teisės į atskaitą išimtys gali būti
taikomos motorinėms kelių transporto priemonėms. Šiame sprendime
numatytų nukrypti leidžiančių priemonių galiojimas turėtų
baigtis tą dieną, kai įsigalios direktyva, dėl kurios
pasiūlymą Komisija priėmė 2004 m. spalio 29 d., jeigu tai
bus anksčiau nei 2016 m. gruodžio 31 d.;
(7)       nukrypti leidžianti nuostata
turės tik nežymų poveikį bendrai mokestinių pajamų,
surenkamų galutinio vartojimo etape, sumai ir neturės neigiamo
poveikio Sąjungos nuosaviems ištekliams iš PVM;
(8)       todėl Sprendimas
2007/884/EB turėtų būti atitinkamai iš dalies pakeistas,
PRIĖMĖ ŠĮ
SPRENDIMĄ:
1 straipsnis
3 straipsnis pakeičiamas taip:
„3
straipsnis
Šis sprendimas nustoja galioti tą
dieną, kai įsigalioja Sąjungos taisyklės, kuriomis
nustatomos su motorinėmis kelių transporto priemonėmis
susijusios išlaidos, kurios negali būti įtrauktos į visą
PVM atskaitą, arba 2016 m. gruodžio 31 d., atsižvelgiant į tai, kuri
data ankstesnė.
Prie prašymo pratęsti šiame sprendime
numatytų priemonių taikymą pridedama ataskaita, pateikiama
Komisijai ne vėliau kaip 2016 m. balandžio 1 d., į kurią
įtraukta teisei į PVM, mokėtino už ne vien verslo tikslais
naudojamų automobilių nuomą arba išperkamąją
nuomą, atskaitą taikomo procentinio apribojimo peržiūra.“
2 straipsnis
Šis sprendimas įsigalioja pranešimo apie
jį dieną.
Šis sprendimas taikomas nuo 2014 m. sausio 1
d.
3 straipsnis
Šis sprendimas skirtas Jungtinei Didžiosios
Britanijos ir Šiaurės Airijos Karalystei.
Priimta Briuselyje
                                                                       Tarybos
vardu
                                                                       Pirmininkas
[1]               OL L 19, 2011 1 22, p. 19
[2]               OL L 117, 2012 5 1, p. 7.
[3]               OL L 113, 2013 4 25, p. 11.
[4]               OL L 347, 2006 12 11, p. 1.
[5]               Tarybos sprendimas 2007/884/EB, leidžiantis Jungtinei
Karalystei ir toliau taikyti priemonę, nukrypstančią nuo
Direktyvos 2006/112/EB dėl pridėtinės vertės mokesčio
bendros sistemos 26 straipsnio 1 dalies a punkto, 168 ir 169 straipsnių
(OL L 346, 2007 12 29, p. 21).
[6]               2011 m. sausio 18 d. Tarybos įgyvendinimo
sprendimas, kuriuo iš dalies keičiamas Sprendimas 2007/884/EB, leidžiantis
Jungtinei Karalystei toliau taikyti priemonę, nukrypstančią nuo
Direktyvos 2006/112/EB dėl pridėtinės vertės mokesčio
bendros sistemos 26 straipsnio 1 dalies a punkto, 168 ir 169 straipsnių
(OL L 19, 2011 1 22, p. 11).
[7]               COM(2004) 728 galutinis.
[8]               1977 m. gegužės 17 d. Tarybos direktyva
77/388/EEB dėl valstybių narių apyvartos mokesčių
įstatymų derinimo – Bendra pridėtinės vertės
mokesčio sistema: vienodas vertinimo pagrindas (OL L 145, 1977 6 13, p.
1).


               EUROPOS KOMISIJA
            Briuselis, 2017 07 27
            COM(2017) 397 final
            2017/0175(NLE)
            Pasiūlymas
            TARYBOS SPRENDIMAS
            dėl Europos Sąjungos ir Sent Kitso ir Nevio Federacijos susitarimo, kuriuo iš dalies keičiamas Europos bendrijos ir Sent Kitso ir Nevio Federacijos susitarimas dėl trumpalaikio bevizio režimo, pasirašymo

               AIŠKINAMASIS MEMORANDUMAS

               1.PASIŪLYMO APLINKYBĖS

               2013 m. birželio 26 d. Reglamentu (ES) Nr. 610/2013
                  1
                (toliau – Šengeno sienų kodekso pakeitimų reglamentas) iš dalies pakeista Konvencija dėl Šengeno susitarimo įgyvendinimo
                  2
               , Reglamentas (EB) Nr. 562/2006
                  3
                (Šengeno sienų kodeksas) ir Reglamentas (EB) Nr. 810/2009
                  4
                (Vizų kodeksas), taip pat, be kitų pakeitimų, pateikta nauja trečiųjų šalių piliečių trumpalaikio buvimo Šengeno erdvėje sąvokos apibrėžties formuluotė. Nuo 2013 m. spalio 18 d. trečiųjų šalių piliečiams, neatsižvelgiant į tai, ar jiems taikomas reikalavimas turėti vizą, ar ne, ketinantiems trumpam vykti į Šengeno erdvę, ilgiausia leidžiamo buvimo trukmė yra „90 dienų per bet kurį 180 dienų laikotarpį“. Priešingai nei pagal apibrėžtį, galiojusią iki 2013 m. spalio 18 d. (trys mėnesiai per šešių mėnesių laikotarpį nuo pirmojo atvykimo dienos), nauja formuluotė yra tikslesnė, nes trukmė apskaičiuojama dienomis, o ne mėnesiais. Be to, iš apibrėžties išbraukta frazė „nuo pirmojo atvykimo dienos“, kuri keldavo daug abejonių ir klausimų.

               Šengeno sienų kodekso pakeitimų reglamentu nustatyti visi reikiami ES vizų ir sienų acquis, t. y. Konvencijos dėl Šengeno susitarimo įgyvendinimo, Šengeno sienų kodekso, Vizų kodekso ir Reglamento (EB) Nr. 539/2001
                  5
               , pakeitimai. Vis dėlto trumpalaikio buvimo sąvoka įtvirtinta ir Europos Sąjungos sudarytuose tarptautiniuose susitarimuose. Su Antigva ir Barbuda
                  6
               , Bahamomis
                  7
               , Barbadosu
                  8
               , Brazilija
                  9
               , Mauricijumi
                  10
               , Sent Kitsu ir Neviu
                  11
                ir Seišeliais
                  12
                sudarytuose susitarimuose dėl bevizio režimo bevizio režimo trukmei apibrėžti vis dar taikoma senoji apibrėžtis („trys mėnesiai per šešis mėnesius nuo pirmojo atvykimo dienos“
                  13
               ).

               2014 m. liepos 16 d. Komisija priėmė rekomendaciją dėl Tarybos sprendimo, kuriuo suteikiami įgaliojimai pradėti derybas siekiant iš dalies pakeisti Europos Sąjungos ir pirmiau minėtų šalių susitarimus dėl trumpalaikio bevizio režimo
                  14
               , kurią Taryba priėmė 2014 m. spalio 9 d.
                  15
                Siekta šių septynių šalių atžvilgiu įgyvendinti naująją trumpalaikio buvimo apibrėžtį, nustatytą Šengeno sienų kodekso pakeitimų reglamente. Be to, susitarimuose dėl bevizio režimo sąvoką „trumpalaikis buvimas“ apibrėžus dienomis, o ne mėnesiais, paprasčiau atlikti patikrinimus ir skaičiavimus elektroninėmis ir (arba) IT priemonėmis, taip pat patogiau naudotis centralizuotomis sienų valdymo sistemomis, kaip antai siūloma atvykimo ir išvykimo sistema (toliau – AIS)
                  16
               .

               Tarybai įgaliojus Komisija pradėjo derybas siekiant iš dalies pakeisti susitarimus dėl bevizio režimo, sudarytus su septyniomis šalimis (Antigva ir Barbuda, Bahamomis, Barbadosu, Brazilija, Mauricijumi, Sent Kitsu ir Neviu ir Seišeliais).

               Derybos su Sent Kitso ir Nevio Federacija sėkmingai užbaigtos 2016 m. liepos 28 d. parafavus iš dalies keičiantį susitarimą. Abi susitariančiosios šalys susitarė naująją sąvokos „trumpalaikis buvimas“ apibrėžtį taikyti visame ES ir Sent Kitso ir Nevio susitarime dėl bevizio režimo. Be to, susitarimu keičiami keli techniniai aspektai (žr. toliau), tačiau visi pakeitimai yra nereikšmingi vertinant keliautojų požiūriu.

                  Apie ypatingą Jungtinės Karalystės ir Airijos padėtį kalbama susitarimo preambulėje.

               2.TEISINIS PAGRINDAS, SUBSIDIARUMO IR PROPORCINGUMO PRINCIPAI

               •Teisinis pagrindas

               Susitarimą turi patvirtinti abi susitariančiosios šalys laikydamosi savo atitinkamų procedūrų. Sąjungos lygiu Taryba turi priimti sprendimus dėl susitarimo pasirašymo ir sudarymo.

               Šis pasiūlymas teikiamas Tarybai, kad ji suteiktų įgaliojimus pasirašyti Susitarimą, kuriuo iš dalies keičiamas Europos bendrijos ir Sent Kitso ir Nevio Federacijos susitarimas dėl trumpalaikio bevizio režimo.

               Susitarimu užtikrinamas teisinis nuoseklumas ir valstybių narių praktikos suvienodinimas taikant naująją trumpalaikio buvimo apibrėžtį, nustatytą Šengeno sienų kodekso pakeitimų reglamente, kuriame pateiktas tikslus sąvokos „trumpalaikis buvimas“ išaiškinimas.

               Šio pasiūlymo teisinis pagrindas – Sutarties dėl Europos Sąjungos veikimo (SESV) 77 straipsnio 2 dalies a punktas kartu su jos 218 straipsniu.

               Sąjunga neturi įgaliojimų iš dalies keisti susitarimų dėl bevizio režimo, kurie privalomi keturioms šalims, susijusioms su Šengeno acquis, įskaitant bendrą vizų politiką, įgyvendinimu. Siekiant užtikrinti vienodą požiūrį ir vienodą nuostatų dėl leidžiamo buvimo Šengeno erdvėje trukmės įgyvendinimą, prie susitarimo pridedama bendra deklaracija, kurioje nurodomas Sent Kitso ir Nevio ir Islandijos, Lichtenšteino, Norvegijos bei Šveicarijos pageidavimas atitinkamai pakeisti jų galiojančius dvišalius susitarimus dėl bevizio režimo.

               •Subsidiarumo principas (neišimtinės kompetencijos atveju)

               Jeigu Europos Sąjunga yra viena iš tarptautinio susitarimo susitariančiųjų šalių, valstybės narės negali pačios teisiškai įgyvendinti jokių tokio susitarimo pakeitimų. Susitarimą dėl bevizio režimo su Sent Kitsu ir Neviu sudarė Europos Sąjunga. Todėl veiksmų reikia imtis Sąjungos lygiu.

               Be to, valstybių narių sudaryti susitarimai dėl bevizio režimo darytų poveikį Sąjungos acquis vizų srityje (SESV 3 straipsnio 2 dalis).

               •Proporcingumo principas

               Šiuo pasiūlymu neviršijama to, kas būtina nustatytam tikslui pasiekti, būtent – iš dalies pakeisti galiojantį Sąjungos ir Sent Kitso ir Nevio Federacijos susitarimą dėl bevizio režimo.

               3.POVEIKIS BIUDŽETUI

               Dėl šio pasiūlymo ES biudžetas nepatirs papildomų išlaidų.

               4. EX POST VERTINIMO, KONSULTACIJŲ SU SUINTERESUOTOSIOMIS ŠALIMIS IR POVEIKIO VERTINIMO REZULTATAI

               •Konsultacijos su suinteresuotosiomis šalimis

               2014 m. spalio 9 d. Taryba priėmė derybinius nurodymus, kuriais Komisijai suteikė įgaliojimus pradėti derybas su Sent Kitso ir Nevio Federacija siekiant iš dalies pakeisti šių dviejų susitariančiųjų šalių susitarimą dėl bevizio režimo. Valstybės narės apie derybų eigą buvo informuojamos Vizų darbo grupės posėdžiuose.

               5.KITI ELEMENTAI

               •Derybų rezultatai

                  Komisijos manymu, Tarybos derybiniuose nurodymuose išdėstyti tikslai buvo pasiekti ir susitarimo projektas Sąjungai yra priimtinas.

                  Galutinį susitarimo turinį galima apibendrinti taip, kaip išdėstyta toliau.

                  a. Buvimo trukmė

                  Susitarimu bevizis režimas nustatytas Europos Sąjungos ir Sent Kitso ir Nevio Federacijos piliečiams, vykstantiems į kitos susitariančiosios šalies teritoriją ne ilgiau kaip 90 dienų per bet kurį 180 dienų laikotarpį (vietoje „ne ilgiau kaip trims mėnesiams per šešių mėnesių laikotarpį nuo pirmojo atvykimo dienos“). Naujoji apibrėžtis taikoma visame Europos Sąjungos ir Sent Kitso ir Nevio Federacijos susitarime dėl trumpalaikio bevizio režimo.

                  b. Baigiamoji nuostata – susitarimo taikymo sustabdymas (8 straipsnio 4 dalis)

               Susitarimu 8 straipsnio 4 dalies paskutinis sakinys iš dalies pakeičiamas taip: „Jei priežasčių, dėl kurių sustabdytas šio susitarimo taikymas, nebelieka, taikymą sustabdžiusi Susitariančioji Šalis nedelsdama informuoja apie tai kitą Susitariančiąją Šalį ir panaikina tą sustabdymą.“ Dabartinį tekstą papildžius žodžiais „ir panaikina tą sustabdymą“ iš dalies pakeistame susitarime patikslinama, kad bevizio režimo taikymo sustabdymas faktiškai panaikinamas, jeigu nebelieka priežasčių, dėl kurių jo taikymas buvo sustabdytas. Šiuo pakeitimu susitarimo dėl bevizio režimo su Sent Kitsu ir Neviu formuluotė suderinama su visų kitų susitarimų dėl bevizio režimo, kuriuos Sąjunga pasirašė 2015 ir 2016 m., formuluotėmis. Dėl šio pakeitimo 2016 m. birželio 14 d. konsultuotasi su Vizų darbo grupe; nė viena valstybė narė nepareiškė prieštaravimų.

                  c. Žodis „bendrija“ pakeičiama „Sąjunga“

                  2009 m. gruodžio 1 d. įsigaliojus Lisabonos sutarčiai, įtvirtintas Europos Sąjungos teisinis subjektiškumas. Vis dėlto tarptautiniuose susitarimuose, kurie įsigaliojo iki Lisabonos sutarties įsigaliojimo, kaip antai Europos bendrijos ir Sent Kitso ir Nevio Federacijos susitarime dėl trumpalaikio bevizio režimo, tebėra įtvirtinta sąvoka „Europos bendrija“. Todėl iš dalies keičiančiu susitarimu visame susitarime dėl bevizio režimo žodis „bendrija“ pakeičiamas žodžiu „Sąjunga“.

                  d. Bendros deklaracijos

                  Prie susitarimo pridedamos dvi bendros deklaracijos:

                  - dėl 90 dienų per bet kurį 180 dienų laikotarpį išaiškinimo ir

                  - dėl Islandijos, Norvegijos, Šveicarijos ir Lichtenšteino.

                  e. Įsigaliojimas

                  Šis susitarimas įsigalioja pirmą kito mėnesio dieną praėjus penkiems mėnesiams po to, kai paskutinė susitariančioji šalis praneša kitai, kad ratifikavimo procedūros yra baigtos. Siekiant užtikrinti teisinį tikrumą ir suteikti galimybę keliautojams suprasti teisės normas ir jų laikytis, reikia nustatyti pakankamai ilgą pereinamąjį laikotarpį. Per šešis mėnesius po to, kai baigiamos susitarimo ratifikavimo procedūros, prieš įsigaliojant naujajai trumpalaikio buvimo apibrėžčiai ir susijusiam atgaline data apskaičiuojamam 180 dienų atskaitos laikotarpiui, keliautojai galės pabaigti savo trumpalaikį buvimą, vis dar apskaičiuojamą tik pagal senąją apibrėžtį.

                  Iš dalies keičiantis susitarimas neturi poveikio visoms kitoms galiojančio Europos bendrijos ir Sent Kitso ir Nevio Federacijos susitarimo dėl trumpalaikio bevizio režimo nuostatoms, įskaitant nuostatas dėl teritorinės taikymo srities.

               6.IŠVADA

               Atsižvelgdama į minėtus rezultatus, Komisija siūlo Tarybai priimti sprendimą pasirašyti susitarimą Sąjungos vardu ir įgalioti Tarybos pirmininką paskirti asmenį (-is), tinkamai įgaliotą (-us) pasirašyti Sąjungos vardu.

               2017/0175 (NLE)

               Pasiūlymas

               TARYBOS SPRENDIMAS

               dėl Europos Sąjungos ir Sent Kitso ir Nevio Federacijos susitarimo, kuriuo iš dalies keičiamas Europos bendrijos ir Sent Kitso ir Nevio Federacijos susitarimas dėl trumpalaikio bevizio režimo, pasirašymo

               EUROPOS SĄJUNGOS TARYBA,

               atsižvelgdama į Sutartį dėl Europos Sąjungos veikimo, ypač į jos 77 straipsnio 2 dalies a punktą kartu su 218 straipsnio 5 dalimi,

               atsižvelgdama į Europos Komisijos pasiūlymą,

               kadangi:

               (1)2009 m. lapkričio 30 d. sprendimu Taryba sudarė Europos bendrijos ir Sent Kitso ir Nevio Federacijos susitarimą dėl trumpalaikio bevizio režimo. Pagal Susitarimą numatomas bevizis režimas Europos Sąjungos ir Sent Kitso ir Nevio piliečiams, vykstantiems į kitos Susitariančiosios Šalies teritoriją „ne ilgiau kaip trims mėnesiams per šešių mėnesių laikotarpį“;

               (2)Europos Parlamento ir Tarybos reglamentu (ES) Nr. 610/2013
                  17
                nustatyti horizontaliojo pobūdžio Sąjungos vizų ir sienų acquis pakeitimai, o trumpalaikis buvimas apibrėžtas kaip ne ilgesnis nei 90 dienų per bet kurį 180 dienų laikotarpį;

               (3)siekiant visapusiškai suderinti Sąjungos trumpalaikio buvimo tvarką, būtina naująją apibrėžtį įtvirtinti Sąjungos ir Sent Kitso ir Nevio Federacijos susitarime dėl trumpalaikio bevizio režimo;

               (4)2014 m. spalio 9 d. Taryba priėmė sprendimą, kuriuo Komisijai suteikiami įgaliojimai pradėti derybas dėl Susitarimo, kuriuo iš dalies keičiamas Europos bendrijos ir Sent Kitso ir Nevio Federacijos susitarimas dėl trumpalaikio bevizio režimo (toliau – Susitarimas);

               (5)derybos dėl Susitarimo su Sent Kitso ir Nevio Federacijos sėkmingai baigtos jį parafavus 2016 m. liepos 28 d. pasikeičiant vyriausiųjų Sąjungos ir Sent Kitso ir Nevio Federacijos derybininkų laiškais;

               (6)Susitarimas turėtų būti pasirašytas, o prie jo pridedamos deklaracijos patvirtintos Sąjungos vardu;

               (7)šiuo sprendimu plėtojamos Šengeno acquis nuostatos, kurias įgyvendinant Jungtinė Karalystė nedalyvauja pagal Tarybos sprendimą 2000/365/EB
                  18
               ; todėl Jungtinė Karalystė nedalyvauja priimant šį sprendimą ir jis nėra jai privalomas ar taikomas;

               (8)šiuo sprendimu plėtojamos Šengeno acquis nuostatos, kurias įgyvendinant Airija nedalyvauja pagal Tarybos sprendimą 2002/192/EB
                  19
               ; todėl Airija nedalyvauja priimant šį sprendimą ir jis nėra jai privalomas ar taikomas;

               PRIĖMĖ ŠĮ SPRENDIMĄ:

               1 straipsnis

               Įgaliojama Sąjungos vardu pasirašyti Europos Sąjungos ir Sent Kitso ir Nevio Federacijos susitarimą, kuriuo iš dalies keičiamas Europos bendrijos ir Sent Kitso ir Nevio Federacijos susitarimas dėl trumpalaikio bevizio režimo (toliau – Susitarimas), su sąlyga, kad Susitarimas bus sudarytas.

               Susitarimo tekstas pridedamas prie šio sprendimo.

               2 straipsnis

               Sąjungos vardu patvirtinamos prie šio sprendimo pridedamos deklaracijos.

               3 straipsnis

               Tarybos pirmininkas įgaliojamas paskirti asmenį (-is), įgaliotą (-us) Sąjungos vardu pasirašyti Susitarimą.

               4 straipsnis

               Šis sprendimas įsigalioja jo priėmimo dieną.

               Priimta Briuselyje

                     Tarybos vardu

                     Pirmininkas

                     (1)
                  OL L 182, 2013 6 29, p. 1.

                     (2)
                  OL L 239, 2000 9 22, p. 19.

                     (3)
                  OL L 105, 2006 4 13, p. 1.

                     (4)
                  OL L 243, 2009 9 15, p. 1.

                     (5)
                  OL L 081, 2001 3 21, p. 1.

                     (6)
                  OL L 169, 2009 6 30, p. 3.

                     (7)
                  OL L 169, 2009 6 30, p. 24.

                     (8)
                  OL L 169, 2009 6 30, p. 10.

                     (9)
                  Su Brazilija ES sudarė du susitarimus. Vieną susitarimą, skirtą paprastų pasų turėtojams (OL L 255, 2012 9 21, p. 4), ir atskirą susitarimą, skirtą diplomatinių, tarnybinių ir oficialių pasų turėtojams (OL L 66, 2011 3 12, p. 2).

                     (10)
                  OL L 169, 2009 6 30, p. 17.

                     (11)
                  OL L 169, 2009 6 30, p. 38.

                     (12)
                  OL L 169, 2009 6 30, p. 31.

                     (13)
                  Plg. susitarimų straipsnius „Tikslas“ ir „Buvimo trukmė“.

                     (14)
                  COM(2014) 468 final.

                     (15)
                  Tarybos sprendimas, kuriuo Komisijai suteikiami įgaliojimai pradėti derybas siekiant iš dalies pakeisti susitarimus dėl trumpalaikio bevizio režimo, kuriuos Europos Sąjunga (Bendrija) yra sudariusi su Antigva ir Barbuda, Bahamų Sandrauga, Barbadosu, Brazilijos Federacine Respublika, Mauricijaus Respublika, Sent Kitso ir Nevio Federacija ir Seišelių Respublika, priimtas 2014 m. spalio 9 d.

                     (16)
                  COM(2016) 194 final.

                     (17)
                  2013 m. birželio 26 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentas (ES) Nr. 610/2013, kuriuo iš dalies keičiami Europos Parlamento ir Tarybos reglamentas (EB) Nr. 562/2006, nustatantis taisyklių, reglamentuojančių asmenų judėjimą per sienas, Bendrijos kodeksą (Šengeno sienų kodeksas), Konvencija dėl Šengeno susitarimo įgyvendinimo, Tarybos reglamentai (EB) Nr. 1683/95 ir (EB) Nr. 539/2001 bei Europos Parlamento ir Tarybos reglamentai (EB) Nr. 767/2008 ir (EB) Nr. 810/2009 (OL L 182, 2013 6 29, p. 1).

                     (18)
                  2000 m. gegužės 29 d. Tarybos sprendimas 2000/365/EB dėl Jungtinės Didžiosios Britanijos ir Šiaurės Airijos Karalystės prašymo dalyvauti įgyvendinant kai kurias Šengeno acquis nuostatas (OL L 131, 2000 6 1, p. 43).

                     (19)
                  2002 m. vasario 28 d. Tarybos sprendimas 2002/192/EB dėl Airijos prašymo dalyvauti įgyvendinant kai kurias Šengeno acquis nuostatas (OL L 64, 2002 3 7, p. 20).

    ---documentbreak---

               EUROPOS KOMISIJA
            Briuselis, 2017 07 27
            COM(2017) 397 final
            PRIEDAS
            prie
            Pasiūlymo dėl Tarybos sprendimo
            dėl Europos Sąjungos ir Sent Kitso ir Nevio Federacijos susitarimo, kuriuo iš dalies keičiamas Europos bendrijos ir Sent Kitso ir Nevio Federacijos susitarimas dėl trumpalaikio bevizio režimo, pasirašymo

               SUSITARIMAS

               Europos Sąjungos ir Sent Kitso ir Nevio Federacijos susitarimas, kuriuo iš dalies keičiamas Europos bendrijos ir Sent Kitso ir Nevio Federacijos susitarimas dėl trumpalaikio bevizio režimo

               EUROPOS SĄJUNGA

               ir

               SENT KITSO IR NEVIO FEDERACIJA (toliau – Sent Kitsas ir Nevis)

               toliau kartu – Susitariančiosios Šalys,

               ATSIŽVELGDAMOS į Europos bendrijos ir Sent Kitso ir Nevio Federacijos susitarimą dėl trumpalaikio bevizio režimo (toliau – Susitarimas), kuris įsigaliojo 2015 m. rugpjūčio 1 d.,

               PATVIRTINDAMOS, kad svarbu palengvinti žmonių tarpusavio ryšius,

               ATKREIPDAMOS DĖMESĮ Į TAI, kad Susitarimas skirtas Susitariančiųjų Šalių piliečių naudai,

               ATSIŽVELGDAMOS Į TAI, kad Susitarime nustatyta trumpalaikio buvimo apibrėžtis (trys mėnesiai per šešių mėnesių laikotarpį nuo pirmo atvykimo) nepakankamai tiksli ir visų pirma tai, kad dėl formuluotės „nuo pirmojo atvykimo dienos“ gali kilti abejonių ir klausimų,

               PRISIMINDAMOS, kad 2013 m. birželio 26 d. Reglamentu (ES) Nr. 610/2013 nustatyti horizontaliojo pobūdžio ES „vidaus“ vizų ir sienų acquis pakeitimai ir trumpalaikis buvimas apibrėžtas kaip „90 dienų per bet kurį 180 dienų laikotarpį“,

               ATSIŽVELGDAMOS Į TAI, kad atvykimo ir išvykimo sistemai, kurią turi įdiegti Europos Sąjunga, reikalinga vienoda ir tiksli trumpalaikio buvimo apibrėžtis, taikytina visiems trečiųjų šalių piliečiams,

               NORĖDAMOS užtikrinti sklandų keliautojų srautą Susitariančiųjų Šalių sienos perėjimo punktuose,

               DAR KARTĄ PATVIRTINDAMOS, kad Susitarimas taikomas visų Europos Sąjungos valstybių narių, išskyrus Jungtinę Karalystę ir Airiją, piliečiams,

               ATSIŽVELGDAMOS į Protokolą dėl Jungtinės Karalystės ir Airijos pozicijos dėl laisvės, saugumo ir teisingumo erdvės ir Protokolą dėl Šengeno acquis integravimo į Europos Sąjungos teisės sistemą, pridėtus prie Europos Sąjungos sutarties ir prie Sutarties dėl Europos Sąjungos veikimo, ir patvirtindamos, kad šio Susitarimo nuostatos netaikomos Jungtinei Karalystei ir Airijai,

               SUSITARĖ:

               1 straipsnis

               Susitarimas iš dalies keičiamas pagal šio straipsnio nuostatas:

               (1)pavadinime ir 3 straipsnio 5 dalyje, 6 straipsnio 1 dalyje ir 8 straipsnio 7 dalyje žodis „bendrija“ pakeičiamas žodžiu „Sąjunga“;

               (2)1 straipsnyje frazė „trims mėnesiams per šešių mėnesių laikotarpį“ pakeičiama fraze „90 dienų per bet kurį 180 dienų laikotarpį“;

               (3)4 straipsnio 1 dalis pakeičiama taip:

               „Europos Sąjungos piliečiai Sent Kitso ir Nevio teritorijoje gali būti ne ilgiau kaip 90 dienų per bet kurį 180 dienų laikotarpį.“;

               (4)4 straipsnio 2 dalis pakeičiama taip:

               „Sent Kitso ir Nevio piliečiai valstybių narių, taikančių visą Šengeno acquis, teritorijoje gali būti ne ilgiau kaip 90 dienų per bet kurį 180 dienų laikotarpį.“ Tas laikotarpis apskaičiuojamas neatsižvelgiant į buvimą valstybėje narėje, kuri dar netaiko viso Šengeno acquis.

               Sent Kitso ir Nevio kiekvienos valstybės narės, kuri dar netaiko viso Šengeno acquis, teritorijoje gali būti ne ilgiau kaip 90 dienų per bet kurį 180 dienų laikotarpį, neatsižvelgiant į apskaičiuotą buvimo valstybių narių, kurios taiko visą Šengeno acquis, teritorijoje laikotarpį.“;

               (5)4 straipsnio 3 dalyje žodžiai „tris mėnesius“ pakeičiami žodžiais „90 dienų“, o žodis „Bendrijos“ – žodžiu „Sąjungos“;

               (6)Paskutinis 8 straipsnio 4 dalies sakinys pakeičiamas taip:

               „Jei priežasčių, dėl kurių sustabdytas šio Susitarimo taikymas, nebelieka, taikymą sustabdžiusi Susitariančioji Šalis nedelsdama informuoja apie tai kitą Susitariančiąją Šalį ir panaikina tą sustabdymą.“

               2 straipsnis

               Šį Susitarimą Susitariančiosios Šalys ratifikuoja arba tvirtina pagal savo atitinkamas procedūras ir jis įsigalioja pirmą kito mėnesio dieną praėjus penkiems mėnesiams po to, kai paskutinė Susitariančioji Šalis praneša kitai, kad pirmiau nurodytos procedūros yra baigtos.

               Pasirašytas du tūkstančiai septynioliktųjų metų ... mėn. … d. [vieta] dviem egzemplioriais anglų, bulgarų, čekų, danų, estų, graikų, ispanų, italų, kroatų, latvių, lenkų, lietuvių, maltiečių, nyderlandų, portugalų, prancūzų, rumunų, slovakų, slovėnų, suomių, švedų, vengrų ir vokiečių kalbomis; tekstai kiekviena šių kalbų yra vienodai autentiški.

               Europos Sąjungos vardu

               Sent Kitso ir Nevio Federacijos vardu

               BENDRA DEKLARACIJA DĖL ISLANDIJOS, NORVEGIJOS, ŠVEICARIJOS IR LICHTENŠTEINO

               Pageidautina, kad Norvegijos, Islandijos, Šveicarijos bei Lichtenšteino valdžios institucijos ir Sent Kitso ir Nevio valdžios institucijos nedelsdamos iš dalies pakeistų dvišalius susitarimus dėl trumpalaikio bevizio režimo pagal šiame Susitarime nustatytas sąlygas.

               Bendra deklaracija dėl 90 dienų laikotarpio per bet kurį 180 dienų laikotarpį išaiškinimo

               Susitariančiosios Šalys sutaria, kad maksimalus 90 dienų laikotarpis per bet kurį 180 dienų laikotarpį, kaip nustatyta Susitarimo 4 straipsnyje, reiškia nepertraukiamą buvimo laikotarpį arba kelis laikotarpius iš eilės, kurių bendra trukmė neviršija 90 dienų per bet kurį 180 dienų laikotarpį.

               Sąvoka „per bet kurį“ reiškia, kad taikomas slankus 180 dienų ataskaitinis laikotarpis, kai, siekiant patikrinti, ar ir toliau tenkinamas 90 dienų per bet kurį 180 dienų laikotarpį reikalavimas, atsižvelgiama į kiekvieną buvimo dieną per pastarąsias 180 dienų. Be kita ko, tai reiškia, kad naujas buvimo iki 90 dienų laikotarpis leidžiamas, jei šalyje nebūta nepertraukiamą 90 dienų laikotarpį.

               ________