				|

		52011PC0658

			Pasiūlymas EUROPOS PARLAMENTO IR TARYBOS REGLAMENTAS dėl transeuropinės energetikos infrastruktūros gairių, kuriuo panaikinamas Sprendimas Nr. 1364/2006/EB /* KOM/2011/0658 galutinis - 2011/0300 (COD) */

			   	AIŠKINAMASIS MEMORANDUMAS
1.           PASIŪLYMO APLINKYBĖS
Pasiūlymo pagrindas ir tikslai
Siekiant pagrindinių Sąjungos energetikos
politikos tikslų, t. y. užtikrinti konkurencingumą, tvarumą ir tiekimo
saugumą, reikia dėti daugiau pastangų, kad būtų modernizuota ir išplėsta
Europos energetikos infrastruktūra ir sujungti tarpvalstybiniai tinklai.
Todėl 2010 m. lapkričio 17 d.
priimtame Komisijos komunikate „2020 m. ir vėlesnio laikotarpio
energetikos infrastruktūros prioritetai“[1]
raginama pradėti vykdyti naują ES energetikos infrastruktūros politiką siekiant
koordinuoti ir optimizuoti tinklo plėtrą visame žemyne. Komunikate visų pirma
patvirtinta būtinybė persvarstyti vykdomą Transeuropinių energetikos tinklų
(TEN-E) politiką ir taikomą finansavimo sistemą.
Ši naujoji politika yra pagrindinė priemonė
užtikrinant tikrąjį valstybių narių solidarumą, siekiant, kad būtų baigta kurti
energijos vidaus rinka, sujungti atskirti regionai, sukurti pakaitiniai
energijos tiekimo ar perdavimo maršrutai ir pradėti naudoti pakaitiniai
energijos ištekliai ir kad atsinaujinantys energijos ištekliai būtų plėtojami
ir konkuruotų su įprastais ištekliais, kaip 2011 m. vasario 4 d.
pabrėžė Europos Vadovų Taryba.
2011 m. birželio 29 d. Komisija
priėmė komunikatą „Strategijos „Europa 2020“ biudžetas“ dėl būsimos daugiametės
finansinės programos (2014–2020 m.)[2],
kuriame siūloma sukurti Europos infrastruktūros tinklų priemonę, kuri padėtų
skatinti užbaigti kurti energetikos, transporto ir skaitmeninio tinklo
prioritetines infrastruktūras, ir šiai priemonei skirti bendrą
40 mlrd. EUR fondą, iš kurių 9,1 mlrd. EUR būtų skirta
energetikai[3].
Šiame pasiūlyme nustatomos nustatytu laiku
vykdomos transeuropinių energetikos tinklų plėtros ir sąveikos taisyklės norint
pasiekti Sutartyje dėl Europos Sąjungos veikimo iškeltus energetikos politikos
tikslus, t. y. užtikrinti energijos vidaus rinkos veikimą, tiekimo
Sąjungoje saugumą, skatinti energijos naudojimo efektyvumą, naujų ir
atsinaujinančios energijos formų plėtrą ir energetikos tinklų jungtis.
Tiksliau, šiuo reglamentu siekiama užtikrinti
visišką energijos vidaus rinkos integraciją, įskaitant siekį užtikrinti, kad
jokia valstybės narė nebūtų atskirta nuo Europos tinklo, prisidėti prie tvarios
plėtros ir aplinkos apsaugos, taip leidžiant Sąjungai pasiekti jos tikslus,
t. y. 20 % sumažinti išmetamą šiltnamio efektą sukeliančių dujų kiekį[4], 20 % padidinti energijos
naudojimo efektyvumą ir iki 2020 m. iš atsinaujinančių energijos išteklių
pagamintos energijos kiekį galutiniame energijos naudojime padidinti 20 %,
kartu užtikrinant tiekimo saugumą ir valstybių narių solidarumą.
Siekiant šių tikslų šiuo pasiūlymu prisidedama
prie išmaniojo, tvaraus ir integracinio augimo ir teikiama nauda visai Europos
Sąjungai, t. y., užtikrinamas konkurencingumas ir ekonominė, socialinė bei
teritorinė sanglauda.
Šiuo tikslu šioje iniciatyvoje laikotarpiui
iki 2020 m. ir vėlesniam laikotarpiui nustatomas tam tikras skaičius
transeuropinių prioritetinių koridorių ir sričių, apimančių elektros energijos
ir dujų tinklus, taip pat naftos ir anglies dioksido transportavimo
infrastruktūrą, kurių atžvilgiu Europos Sąjungos veiksmai yra labiausiai
pagrįsti. Iniciatyva siekiama įgyvendinti šiuos prioritetus, imantis šių
veiksmų:
–
supaprastinant leidimų išdavimo procedūras, kad
būtų gerokai sutrumpinta jų trukmė, jeigu leidimai išduodami bendro intereso
projektams, ir užtikrintas platesnis visuomenės dalyvavimas įgyvendinant šiuos
projektus ir padidintas projektų priimtinumas;
–
palengvinant su dujų ir elektros energijos
sektoriais susijusių bendro intereso projektų reguliavimą ir šiuo tikslu
sąnaudas paskirstant taip, kad būtų atsižvelgta į suteikiamą naudą, bei
užtikrinant, kad leidžiamas pelnas atitiktų prisiimamą riziką;
–
užtikrinant bendro intereso projektų įgyvendinimą
ir šiuo tikslu numatant rinka grindžiamą būtiną tiesioginę ES finansinę paramą.
Šiuo atžvilgiu pasiūlymu galima remtis nustatant bendro intereso projektų
atitiktį ES finansinės pagalbos teikimo pagal „Europos infrastruktūros tinklų
priemonę“ reikalavimams, tačiau šiuo klausimu privaloma pateikti atskirą teisės
akto pasiūlymą.
Pasiūlymas į
2011 m. Komisijos darbo programą įtrauktas kaip strateginis prioritetas.
Bendrosios aplinkybės
Mūsų energetikos infrastruktūros sujungimo ir
jos pritaikymo naujiems poreikiams užduotis yra svarbi, neatidėliotina ir
susijusi su visais energetikos sektoriais.
Elektros energijos tinklai turi būti
atnaujinami ir modernizuojami siekiant patenkinti didėjančią elektros energijos
paklausą, kurią lemia esminis bendrosios energijos vertės grandinės ir
energijos rūšių derinio pasikeitimas. Elektros energijos tinklus privalu
nedelsiant plėsti bei modernizuoti, įskaitant elektros energijos magistralių
tiesimą, dar ir todėl, kad būtų skatinama rinkos integracija ir išlaikomas
dabartinis sistemos saugumo lygis, tačiau visų pirma tam, kad būtų perduodama
iš atsinaujinančių išteklių pagaminta elektros energija ir užtikrinama jos
pasiūlos bei paklausos pusiausvyra (manoma, kad šios elektros energijos gamyba
2007–2020 m. laikotarpiu turėtų padidėti daugiau nei du kartus).
2020 m. ES energijos vartojimo efektyvumo ir atsinaujinančių energijos
išteklių naudojimo tikslų nebus įmanoma pasiekti elektros energijos tinkluose
perdavimo ir paskirstymo lygiu neįdiegus daugiau naujovių ir intelektualiųjų
priemonių, visų pirma taikant informacijos ir ryšių technologijas.
Gamtinės dujos, jeigu užtikrinamas jų tiekimo
saugumas, artimiausiais dešimtmečiais vis dar sudarys svarbią ES energijos
rūšių derinio dalį ir jos taps svarbios kaip atsarginis kintamos elektros
energijos gamybos kuras. Vidutinės trukmės laikotarpiu išeikvojus įprastinius
vietos gamtinių dujų išteklius, būtina pasirūpinti papildomomis ir įvairesnėmis
importo galimybėmis. Dujų tinklai turi pritaikyti prie papildomų sistemos
lankstumo reikalavimų, poreikio turėti transportavimui abiem kryptimis
pritaikytus vamzdynus, padidintus kaupimo pajėgumus ir užtikrinti lankstų
tiekimą, įskaitant suskystintąsias gamtines dujas (toliau – SGD) ir
suslėgtąsias gamtines dujas.
Kadangi artimiausiais dešimtmečiais nafta bus
svarbi energijos rūšių derinio dalis, nepertraukiamas žalios naftos tiekimas
neturinčioms prieigos prie jūros Vidurio ir Rytų Europos ES šalims, kurios šiuo
metu gali naudotis tik keliais tiekimo maršrutais, yra strateginės svarbos
uždavinys.
Galiausiai, taikant anglies dioksido surinkimo
ir saugojimo (toliau – ADSS) technologijas būtų gerokai sumažintas išmetamas
anglies dioksido kiekis ir kartu suteikta galimybė naudoti iškastinį kurą,
kuris ateinančiais dešimtmečiais išliks svarbus elektros energijos gamybos
išteklius. Siekiant ateityje plėtoti tarpvalstybinį anglies dioksido
transportavimo tinklą jau šiandien Europos lygiu privaloma imtis
infrastruktūros planavimo ir plėtros veiksmų.
2011 m. birželio mėn. vykusiam
Energetikos tarybos[5]
susitikimui skirtoje Komisijos ataskaitoje apytiksliai įvertinta, kad europinės
svarbos energetikos infrastruktūrai iki 2020 m. reikėtų skirti apie
200 mlrd. EUR:
–
Apie 140 mlrd. EUR aukštos įtampos elektros
energijos perdavimo sistemoms sausumoje ir jūroje, elektros energijos akumuliavimui
ir perdavimo ir paskirstymo lygiu taikomoms pažangiųjų tinklų technologijoms;
–
Apie 70 mlrd. EUR aukšto slėgio dujotiekiams
(nutiestiems į ES ir jungiantiems ES valstybes nares), saugojimo, suskystintųjų
ir (arba) suslėgtųjų gamtinių dujų terminalų ir srautų priešinga kryptimi
infrastruktūrai;
–
Apie 2,5 mlrd. EUR anglies dioksido
transportavimo infrastruktūrai.
Laikotarpiu nuo 2011 iki 2020 m.
investuojamos lėšos, palyginti su dabartiniais lygiais, dujų sektoriuje padidės
maždaug 30 %, o elektros energijos sektoriuje – iki 100 %. Dėl šios
investavimo užduoties ir jos vykdymo skubumo energetikos infrastruktūra
akivaizdžiai išskiriami nuo kitų sektorių infrastruktūros, nes energetikos
tinklai yra išankstinė sąlyga siekiant 2020 m. energetikos ir klimato
politikos tikslų ir ilgalaikių klimato politikos tikslų.
Pagrindinės nustatytos kliūtys, kurios
pasirinkus ankstesnės politikos tęsimo galimybę trukdytų įgyvendinti šiuos
investavimo planus arba dėl kurių šių planų įgyvendinimas būtų atidėtas gerokai
vėliau nei iki galutinio termino, t. y. 2020 m., susijusios su
leidimų išdavimu (ilgai trunkančios ir neveiksmingos leidimų išdavimo
procedūros ir visuomenės pasipriešinimas), reguliavimu (sistema nėra pritaikyta
Europos infrastruktūros prioritetams įgyvendinti) ir finansavimu (ribotos
veiklos vykdytojams prieinamos finansavimo galimybės, pritaikytų finansavimo
priemonių ir veiksmingos paramos stoka).
Taikomos nuostatos
TEN-E sistema buvo kuriama ir formuojama
paskutiniame XX a. dešimtmetyje priėmus keletą TEN-E gairių ir atitinkamą
finansavimo reglamentą. 2006 m. Transeuropinių energetikos tinklų gairėse[6] išvardyta apie 550 projektų,
kurie atitinka Bendrijos paramos skyrimo kriterijus ir kurie suskirstyti į tris
kategorijas: Europos intereso projektai (iš viso 42 projektai), prioritetiniai
projektai ir bendro intereso projektai. Šie projektai apima tik elektros
energijos ir dujų infrastruktūrą. 2010 m. balandžio mėn. paskelbtoje
ataskaitoje dėl TEN-E programos įgyvendinimo 2007–2009 m.[7] teigiama, kad nors politika
turėjo teigiamą poveikį atrinktiems projektams – jiems suteiktas politinis
matomumas – tačiau jai trūksta sutelktumo, ji nepakankamai lanksti ir siekiant
pašalinti nustatytus infrastruktūros trūkumus netaikytas „iš apačios į viršų“
principas.
2007 m. birželio 20 d. priimtame
Transeuropinių tinklų finansavimo reglamente[8]
nustatytos TEN-E projektų bendro finansavimo sąlygos ir 2007–2013 m.
laikotarpiui skiriamas 155 mlrd. EUR biudžetas. Tačiau atsižvelgiant
į esminį perėjimą prie mažai anglies dioksido į aplinką išskiriančių
technologijų energetikos sistemos paaiškėjo, kad TEN-E programos finansiniai
ištekliai nėra pakankami, o struktūra – netinkama, ir todėl ateinančiais metais
privaloma gerokai išplėtoti energetikos infrastruktūrą ir jai skirti daugiau
investicijų (ribotas biudžetas, jokių riziką mažinančių priemonių, jokio
finansavimo už ES ribų, nepakankama sąveika su kitais ES fondais).
Atsižvelgiant į ekonominę ir finansų krizę
parengtoje Europos energetikos programoje ekonomikai gaivinti[9] pirmą kartą didelės
vienkartinės išmokos sumos (apie 3,85 mlrd. EUR) skiriamos tam tikram
reikalavimus atitinkančių projektų, susijusių su elektros energijos ir dujų
infrastruktūra ir energijos gamyba jūros vėjo jėgainėse, taip pat parodomųjų
ADSS projektų skaičiui.
Derėjimas su kitomis ES politikos
sritimis ir tikslais
Ši iniciatyva numatyta 2020 m. Europos
pažangaus, tvaraus ir integracinio augimo strategijoje[10], kurioje energetikos
infrastruktūrai, kaip pavyzdinės iniciatyvos „Tausiai išteklius naudojanti
Europa“ daliai, skiriama svarbiausia vieta. Šioje
iniciatyvoje pabrėžiama būtinybė nedelsiant atnaujinti Europos tinklus siekiant
sukurti viso žemyno tinklus sujungiantį Europos pažangųjį supertinklą, visų
pirma į jį integruojant atsinaujinančius energijos išteklius. Šioje
iniciatyvoje nustatyti prioritetai ir pasiūlytos priemonės, susiję su leidimų
išdavimu, reguliavimu ir finansavimu, visiškai atitinka šiuos tikslus.
Pasiūlymu siekiama turimas
TEN-E gaires ir formas kaip loginę visumą pakeisti Europos infrastruktūros
tinklų priemone (toliau – EITP), parengta norint pakeisti šiuo metu taikomą
Transeuropinių tinklų finansavimo reglamentą.
Ši iniciatyva taip pat
laikytina svarbiu indėliu ekonomiškai efektyviai siekiant dviejų privalomų
tikslų – užtikrinti, kad iki 2020 m. atsinaujinantys energijos ištekliai
sudarytų 20 %, ir išmetamą šiltnamio efektą sukeliančių dujų kiekį
sumažinti 20 %[11]
– ir ją priėmus norima laikytis Komisijos komunikate „Konkurencingos
mažo anglies dioksido kiekio technologijų ekonomikos sukūrimo iki 2050 m.
planas“ nustatytos veiklos krypties ir siekti ES ilgalaikio tikslo, t. y. iki 2050 m. išmetamą šiltnamio
efektą sukeliančių dujų kiekį, palyginti su 1990 m lygiais, sumažinti
80–95 %[12].
Pagal Sutarties dėl Europos Sąjungos veikimo
11 straipsnį šiame pasiūlyme energetikos infrastruktūrai taikomi galiojantys
aplinkos apsaugos reikalavimai.
2.           KONSULTACIJŲ SU SUINTERESUOTOSIOMIS
ŠALIMIS REZULTATAI IR POVEIKIO VERTINIMAI
Konsultacijos, tiriamųjų duomenų rinkimas
ir naudojimas
Šis pasiūlymas parengtas remiantis išsamiu
valstybių narių ir suinteresuotųjų šalių indėliu, pateiktu įvairiomis progomis
(aukšto lygio konferencijose, seminaruose, atliekant tyrimus), įskaitant dvi
viešas konsultacijas dėl leidimų išdavimo ir projektų obligacijų infrastruktūros
projektams[13].
Pasiūlytų skirtingų politikos pasirinkimo galimybių poveikis išnagrinėtas
2010 m. ir 2011 m. atliktuose poveikio vertinimuose, kuriems taikyti
skirtingų modelių ir daugelio tyrimų rezultatai ir iš kurių trys buvo
specialiai užsakyti siekiant išnagrinėti investicijų poreikį, leidimų išdavimo
ir finansavimo klausimus. Abiejuose poveikio vertinimuose pasirinkčių
ekonominis ir socialinis poveikis ir jų poveikis aplinkai nagrinėtas laikantis
subsidiarumo ir proporcingumo principų.
Poveikio vertinimas
2010 m. atliekant pirmą poveikio
vertinimą (toliau – PV) pagrindinis dėmesys skirtas naujos iniciatyvos taikymo
sričiai, t. y. energetikos sektoriams, kuriems ji taikoma, iniciatyvos
struktūrai nustatant prioritetus ir pasirenkant bendro intereso projektus,
regioninio koordinavimo ir bendradarbiavimo būdą ir bendruosius leidimų
išdavimo principus.
Remiantis šia pirmąja analize 2011 m. PV
analizėje daug išsamiau išnagrinėtos politikos galimybės leidimų išdavimo ir
viešų konsultacijų, reguliavimo ir finansavimo srityse, kurios turėtų būti
taikomos bendro intereso projektams, pasirinktiems siekiant įgyvendinti pirmiau
nustatytus infrastruktūros prioritetus. Šioje analizėje įvertinamos kiekvienai
nustatytai skirtingai kliūčiai taikytinos turimos veiksmingos ir ekonomiškai
efektyvios priemonės.
Leidimų išdavimas ir viešos konsultacijos
Atliekant analizę palygintos trys pasirinktys:
bendro intereso tvarkos nustatymas; leidimų išdavimo proceso organizavimo ir jo
trukmės nustatymo taisyklių nustatymas, visų pirma griežto „vieno langelio
principo“ taikymas ir galutinio termino nustatymas; pirmesnių dviejų
pasirinkčių derinys.
Vertinant su Buveinių direktyva susijusias
priemones manoma, kad bendro Europos intereso tvarkos poveikį vietinei florai
ir faunai gali sukelti tik labai nedidelė bendro intereso projektų dalis,
kurie, ko gero, galėtų pažeisti „Natura 2000“ teritorijose taikomas nuostatas,
tačiau šie projektai labai svarbūs siekiant energetikos ir klimato politikos
tikslų.
Pastarosios politikos galimybės bendras poveikis,
palyginti su visais kitais, laikomas priimtiniausiu, nes pasirinkus šią
galimybę laiku būtų užbaigti beveik visi būtini bendro intereso projektai iki
2020 m., jeigu būtų parengtos atitinkamos reguliavimo ir finansavimo
priemonės. Tikimasi, kad pasirinkus šią politikos galimybę poveikis aplinkai,
socialinis poveikis užimtumui ir ekonominis poveikis bendrajam vidaus produktui
būtų didesnis, nes būtų įgyvendinti visi bendro intereso projektai ir gerokai
sumažintos administracinės sąnaudos.
Reguliavimo klausimai
Atliekant analizę palygintos trys pasirinktys:
tarpvalstybinis sąnaudų paskirstymas; investavimo paskatos; šių dviejų
pasirinkčių derinys.
Atlikus analizę nustatyta, kad tarpvalstybinis
ex ante sąnaudų paskirstymo mechanizmas ir paskatos, proporcingos
rizikai, kurią prisiima veiklos vykdytojai, yra būtini siekiant užtikrinti
bendro intereso projektų, dėl kurių įgyvendinamumo kyla sunkumų, įgyvendinimą.
Šių projektų bendras ekonominis ir socialinis poveikis, taip pat jų poveikis
aplinkai yra didelis ir teigiamas.
Finansavimas
Siekiant įvertinti visas galimas
infrastruktūros plėtros priemones, atliekant analizę nagrinėtos keturios
finansavimo pasirinktys, net jeigu šias pasirinktis paverčiant politikos
priemonėmis reikėtų taikyti EITP: rizikos pasidalijimo
priemonių naudojimas (įskaitant projektų obligacijas ir garantijas), rizikos
kapitalo priemonių naudojimas (įskaitant turto naudojimą); dotacijų projekto
tyrimams ir statybai naudojimas ir dotacijų, rizikos pasidalijimo ir rizikos
kapitalo priemonių derinio taikymas.
Pastarosios politikos galimybės bendras
poveikis yra pats palankiausias, nes šiuo atveju yra sujungiamas pavienių
pasirinkčių teigiamas poveikis ir sukuriamas lankstus rinka grindžiamų
priemonių rinkinys, užtikrinama tiesioginė finansinė parama, sąveika, didesnis
veiksmingumas ir taip parengiama ekonomiškai efektyviausia konkrečiai projekto
rizikai skirta priemonė. Ši politikos galimybė taip pat susijusi su
priemonėmis, pasiūlytomis pagal Europos infrastruktūros tinklų priemonę.
3.           TEISINIAI PASIŪLYMO ASPEKTAI
Siūlomų veiksmų santrauka
Siūlomame reglamente pirmenybė teikiama 12
strateginių transeuropinių energetikos infrastruktūros koridorių ir sričių.
Šiame reglamente pateikiamos taisyklės, kurias taikant iš apibrėžtų energetikos
infrastruktūros kategorijų rinkinio būtų galima pasirinkti bendro intereso
projektus, kurie būtini norint įgyvendinti minėtus prioritetus. Šiuo tikslu
reglamente nustatomas regioninių ekspertų grupėmis grindžiamas pasirinkimo
procesas ir Energetikos reguliavimo institucijų bendradarbiavimo agentūros
(toliau – ERIBA) patariamasis vaidmuo elektros energijos ir dujų sektoriuose,
kas dvejus metus atnaujintinas galutinis sprendimas dėl Sąjungos bendro
intereso projektų sąrašo, kurį parengia Komisija. Regioninės ekspertų grupės ir
Energetikos reguliavimo institucijų bendradarbiavimo agentūra yra įgaliojamos
stebėti ir vertinti bendro intereso projektų įgyvendinimą. Komisija bendro
intereso projektams, kuriuos įgyvendinant iškyla sunkumų, gali skirti Europos
koordinatorius.
Pasiūlyme nustatoma bendro intereso projektams
taikoma bendro intereso tvarka, pagal kurią vienai kiekvienos valstybės narės
kompetentingai institucijai suteikiama konkreti atsakomybė koordinuoti ir
prižiūrėti leidimų išdavimo bendro intereso projektams procesą, parengti
būtiniausius skaidrumo ir visuomenės dalyvavimo standartus ir nustatyti
ilgiausią leidžiamą leidimų išdavimo proceso trukmę. Pasiūlyme taip pat
paaiškinama, kad tam tikromis sąlygomis bendro intereso projektai gali būti
įgyvendinami dėl viršesnio viešojo intereso priežasčių, kaip apibrėžta
Direktyvose 92/43/EB ir 2000/60/EB. Šios priemonės yra proporcingos, nes jomis
siekiama būtiniausiu lygiu suderinti nacionalines administracines procedūras,
reikalingas palengvinti daugiausiai tarpvalstybinius bendro intereso projektus.
Valstybės narės, siekdamos laikytis šio reglamento reikalavimų ir
atsižvelgdamos į savo nacionalines teisines sistemas, gali savo nuožiūra
parengti konkrečias savo vidaus procedūras.
Siūlomame reglamente nustatyta visos energetikos
sistemos darniosios sąnaudų ir naudos analizės, taikytinos elektros energijos
ir dujų sektorių bendro intereso projektams, parengimo metodika ir procesas.
Remiantis šia metodika reglamente numatyta nacionalinėms reguliavimo
institucijoms ir ERIBA perleisti atsakomybę už šių sektorių tarpvalstybinių
bendro intereso projektų sąnaudų paskirstymą atsižvelgiant į šiais bendro
intereso projektais atitinkamose valstybėse narėse sukuriamą tiesioginę ar
netiesioginę naudą. Nacionalinių reguliavimo institucijų taip pat prašoma
taikyti atitinkamas paskatas ir šiuo tikslu tiems bendro intereso projektams,
kurių įgyvendinimas susijęs su pamatuotomis priežastimis grindžiama rizika,
nustatyti tam tikrus tarifus.
Galiausiai reglamente nustatomos bendro
intereso projektų tinkamumo gauti Sąjungos finansinę pagalbą sąlygos pagal
Europos infrastruktūros tinklų priemonę, kai ši pagalba skiriama tyrimams
(skiriama visiems bendro intereso projektams, išskyrus naftos sektoriaus bendro
intereso projektus) ir veiklai (skiriama visiems pažangiųjų tinklų ir anglies
dioksido sektorių bendro intereso projektams ir tam tikras sąlygas
atitinkantiems elektros energijos ir dujų sektoriaus bendro intereso
projektams, visų pirma dėl kurių priimtas tarpvalstybinio sąnaudų paskirstymo spendimas).
Teisinis pagrindas
Pasiūlymas grindžiamas Sutarties dėl Europos
Sąjungos veikimo 172 straipsniu. Pagal 171 straipsnio 1 dalį „Sąjunga nustato
gaires, taikomas transeuropinių tinklų srityje numatytų priemonių tikslams,
prioritetams ir bendroms linkmėms; šiose gairėse nustatomi bendrų interesų
projektai“. 172 straipsnyje nustatoma, kad gairės ir kitos 171 straipsnio 1
dalyje nurodytos priemonės priimamos taikant bendro sprendimo procedūrą.
Subsidiarumo principas
Šiam pasiūlymui subsidiarumo principas
taikomas tiek, kiek energetikos politika nepriskiriama išskirtinei Sąjungos
kompetencijai. Energijos perdavimo infrastruktūra yra transeuropinė ar bent jau
tarpvalstybinio pobūdžio arba jos poveikis turi įtakos visai Europai ar yra
tarpvalstybinis. Reguliavimas valstybės narės lygmeniu nėra tinkamas ir
pavienės nacionalinės administracijos nėra kompetentingos tvarkyti su šia
infrastruktūra kaip visuma susijusių klausimų. Ekonominiu atžvilgiu energetikos
tinklų plėtrą geriausiai galima užtikrinti tuo atveju, kai planavimas
atliekamas Europos mastu, apimant ES ir valstybės narės veiklą ir atsižvelgiant
į atitinkamą kiekvienos iš jų kompetenciją. Todėl siūlomas reglamentas atitinka
subsidiarumo principą.
Proporcingumo principas ir pasirinkta
teisinė priemonė
Pasiūlymu nesiekiama daugiau, nei reikalinga
iškeltiems tikslams pasiekti atsižvelgiant į Sąjungos lygmeniu sutartus
energetikos ir klimato politikos tikslus ir atitinkamos energetikos
infrastruktūros plėtros kliūtis. Pasirenkama priemonė yra reglamentas, kuris
taikomas tiesiogiai ir yra visas privalomas. Ši priemonė būtina siekiant
užtikrinti, kad energetikos infrastruktūros prioritetai būtų įgyvendinti
nustatytu laiku ir iki 2020 m.
Visų pirma, leidimų išdavimo sistemos,
kompetentingų institucijų nacionaliniu lygmeniu ir aiškiai apibrėžto galutinio
termino, iki kurio galima vykdyti leidimo išdavimo procesą pagal nacionalinius
ypatumus, nustatymas yra proporcingas atsižvelgiant į leidimų išdavimo proceso
paspartinimo tikslą.
4.           POVEIKIS BIUDŽETUI
Bet koks šio pasiūlymo poveikis biudžetui yra
vertinamas atsižvelgiant į teisinę finansinę pažymą, pridėtą prie reglamento,
kuriuo nustatoma Europos infrastruktūros tinklų priemonė, pasiūlymo.
5.           NEPRIVALOMI DUOMENYS
Galiojančių teisės aktų panaikinimas
Priėmus pasiūlymą nuo 2014 m. sausio
1 d. būtų panaikintas Sprendimas 1364/2006/EB. Tačiau tai neturės įtakos
tolesniam finansinės pagalbos, kurią, remdamasi pagal galiojantį TEN
finansavimo reglamentą paskelbtais kvietimais teikti projektus, kuriems taikomas
šis sprendimas, arba TEN-E projektus, kuriems parama teikiama iš struktūrinių
fondų, teikia Komisija, skyrimui, tęsimui ar keitimui.
Europos ekonominė erdvė (EEE)
Pasiūlymas susijęs su EEE, todėl turėtų būti
jai taikomas.
2011/0300 (COD)
Pasiūlymas
EUROPOS PARLAMENTO IR TARYBOS REGLAMENTAS
dėl transeuropinės energetikos
infrastruktūros gairių, kuriuo panaikinamas Sprendimas Nr. 1364/2006/EB
(Tekstas svarbus EEE)
EUROPOS PARLAMENTAS IR EUROPOS
SĄJUNGOS TARYBA,
atsižvelgdami į Sutartį dėl Europos Sąjungos
veikimo, ypač jos 172 straipsnį,
atsižvelgdami į Europos Komisijos pasiūlymą,
perdavę įstatymo galią turinčio teisės akto
projektą nacionaliniams parlamentams,
atsižvelgdami į Europos ekonomikos ir
socialinių reikalų komiteto nuomonę[14],

atsižvelgdami į Regionų komiteto nuomonę[15],
laikydamiesi įprastos teisėkūros procedūros,
kadangi:
(1)
2010 m. kovo 26 d. Europos Vadovų Taryba
pritarė Komisijos pasiūlymui pradėti įgyvendinti naują strategiją „Europa
2020“. Vienas iš „Europa 2020“[16]
prioritetų – tvarusis augimas turi būti užtikrinamas skatinant kur kas
veiksmingiau išteklius naudojančią, mažiau teršalų išmetančią ir gerokai
konkurencingesnę ekonomiką. Parengtoje strategijoje energetikos infrastruktūra
išskirta kaip svarbiausia pavyzdinės iniciatyvos „Tausiai išteklius naudojanti
Europa“ dalis ir šiuo tikslu pabrėžiama būtinybė nedelsiant atnaujinti Europos
tinklus, sujungiant juos žemyno lygmeniu, visų pirma siekiant integruoti
atsinaujinančius energijos išteklius;
(2)
Komisijos komunikate „2020 m. ir vėlesnio
laikotarpio energetikos infrastruktūros prioritetai. Integruoto Europos
energetikos tinklo planas“[17]
ir vėliau 2011 m. vasario 28 d. Transporto, telekomunikacijų ir
energetikos (TTE) tarybos paskelbtose išvadose ir 2011 m. liepos 6 d.
Europos Parlamento rezoliucijoje raginama parengti naują energetikos
infrastruktūros politiką siekiant iki 2020 m. ir vėlesniu laikotarpiu
optimizuoti tinklo plėtrą Europos lygmeniu, norint Sąjungai suteikti galimybę
pasiekti jos pagrindinius energetikos politikos tikslus, t. y. užtikrinti
konkurencingumą, tvarumą ir tiekimo saugumą;
(3)
2011 m. vasario 4 d. Europos Vadovų
Taryba pabrėžė būtinybę modernizuoti ir plėsti Europos energetikos
infrastruktūrą ir sujungti skirtingų valstybių tinklus siekiant užtikrinti
tikrąjį valstybių narių solidarumą, numatyti pakaitinius tiekimo ar tranzito
maršrutus ir energijos išteklius bei plėtoti atsinaujinančios energijos
išteklius skatinant jų konkurenciją su įprastais ištekliais. Ji nurodė, kad po
2015 m. nė viena ES valstybė narė neturėtų likti atskirta nuo Europos dujų
ir elektros energijos tinklų arba patirti grėsmių energijos tiekimo saugumui
todėl, kad trūksta reikiamų jungčių;
(4)
2006 m. rugsėjo 6 d. Europos Parlamento
ir Tarybos sprendime Nr. 1364/2006/EB nustatomos transeuropinių
energetikos tinklų gairės[18].
Šiomis TEN-E gairėmis siekiama paremti Sąjungos energijos vidaus rinkos
užbaigimą ir kartu skatinti racionalią energijos išteklių gavybą,
transportavimą, paskirstymą ir naudojimą, kad būtų sumažintas mažiau palankias
sąlygas turinčių regionų ir salų atskirtinumas, užtikrintas Sąjungos energijos
tiekimo saugumas ir jis įvairinamas plėtojant bendradarbiavimą su trečiosiomis
valstybėmis ir prisidedama prie tvariais plėtros ir aplinkos apsaugos;
(5)
įvertinus dabartinę TEN-E sistemą aiškiai
nustatyta, kad vykdant šią politiką buvo pasiekta tam tikrų teigiamų rezultatų,
visų pirma pasirinktiems projektams suteiktas politinis išskirtinumas, tačiau
politikai trūksta perspektyvos, ji nesutelkta pagrindiniams tikslams,
nepakankamai lanksti, kad padėtų pašalinti nustatytus infrastruktūros trūkumus;
(6)
turimos energetikos infrastruktūros atnaujinimo ir
naujos infrastruktūros plėtros spartinimas yra svarbus siekiant Sąjungos
energetikos ir klimato politikos tikslų, t. y. užbaigti energijos vidaus
rinkos kūrimą, užtikrinti tiekimo saugumą, visų pirma dujų ir naftos
sektoriuose, 20 %[19]
sumažinti išmetamą šiltnamio efektą sukeliančių dujų kiekį, atsinaujinančių
išteklių energijos dalį galutiniame energijos naudojime padidinti iki 20 %[20] ir iki 2020 m. 20 %
padidinti energijos vartojimo veiksmingumą. Tačiau Sąjunga ilgosios trukmės
laikotarpiu iki 2050 m. savo infrastruktūrą turi taip pat pritaikyti
tolesniam savo energetikos sistemoje išmetamo anglies dioksido kiekio
mažinimui;
(7)
nors vidaus rinka sukurta teisinėmis priemonėmis,
kaip apibrėžta 2009 m. liepos 13 d. Europos Parlamento ir Tarybos
direktyvoje 2009/72/EB dėl elektros energijos vidaus rinkos bendrųjų taisyklių[21] ir 2009 m. liepos
13 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvoje 2009/73/EB dėl gamtinių
dujų vidaus rinkos bendrųjų taisyklių[22],
ji lieka susiskaidžiusi dėl nacionalinių energetikos tinklų jungčių
nepakankamumo. Tačiau Sąjungos masto integruoti
tinklai yra svarbūs užtikrinant konkurencingą ir tinkamai veikiančią integruotą
rinką, kad būtų skatinamas augimas, užimtumas ir tvari plėtra;
(8)
Sąjungos energetikos infrastruktūra turėtų būti
modernizuota siekiant padidinti jos atsparumą stichinėms ir žmogaus sukeltoms
nelaimėms, neigiamam klimato kaitos poveikiui ir jos saugumui, visų pirma
Europos ypatingos svarbos infrastruktūrai, kylančioms grėsmėms, kaip nustatyta
2008 m. gruodžio 8 d. Tarybos direktyvoje 2008/114/EB dėl Europos
ypatingos svarbos infrastruktūros objektų nustatymo ir priskyrimo jiems bei
būtinybės gerinti jų apsaugą vertinimo[23],
ir užkirsti jiems kelią;
(9)
pažangiųjų tinklų svarba siekiant Sąjungos
energetikos politikos tikslų pripažinta Komisijos komunikate Europos
Parlamentui, Tarybai, Europos ekonomikos ir socialinių reikalų komitetui ir
Regionų komitetui „Pažangieji tinklai. Nuo inovacijų iki diegimo“[24];
(10)
Komisijos komunikate „ES energetikos politika.
Bendradarbiavimas su užsienio partneriais“[25]
pabrėžiama, kad Sąjunga, megzdama išorės ryšius, turi numatyti energetikos
infrastruktūros plėtros skatinimą, siekdama remti socialinę ir ekonominę plėtrą
už Sąjungos ribų. Sąjunga turėtų sudaryti palankesnes sąlygas infrastruktūros
projektams, kuriais Sąjungos energetikos tinklai sujungiami su trečiųjų
valstybių tinklais, visų pirma su kaimyninėmis šalimis ir tomis šalimis, su
kuriomis Sąjunga yra užmezgusi konkretų bendradarbiavimą energetikos srityje;
(11)
apytiksliai apskaičiuota, kad į
Europai svarbią elektros energijos ir dujų perdavimo infrastruktūrą iki
2020 m. būtina investuoti apie 200 mlrd. EUR. Pastebimas investicijų apimties padidėjimas, palyginti su ankstesnėmis
tendencijomis, ir skubumas įgyvendinti energetikos infrastruktūros prioritetus
skatina taikyti naują energetikos infrastruktūros ir visų pirma tarpvalstybinio
pobūdžio infrastruktūros reguliavimo ir finansavimo metodą;
(12)
Komisijos tarnybų darbiniame
dokumente „Investavimo į energetikos infrastruktūrą poreikis ir finansavimo
reikalavimai“[26],
skirtame 2011 m. birželio 10 d. posėdžiavusiai Transporto,
telekomunikacijų ir energetikos (TTE) tarybai, pabrėžiama, kad maždaug pusė iš
dešimtmečiui iki 2020 m. reikalingo bendro investicijų kiekio gali būti
apskritai neįdiegta ar įdiegta ne nustatytu laiku ir šis delsimas susijęs su
leidimų išdavimu, reguliavimu ir finansavimu;
(13)
šiame reglamente nustatomos transeuropinių
energetikos tinklų plėtros nustatytu laiku ir jų sąveikos taisyklės siekiant
užtikrinti Sutartyje iškeltus energetikos politikos tikslus, t. y.
energijos vidaus rinkos veikimą, tiekimo Sąjungoje saugumą, skatinti efektyvų
energijos vartojimą ir taupymą ir naujų energijos formų ir atsinaujinančios
energijos formų plėtrą ir skatinti energetikos tinklų jungtis. Siekiant šių
tikslų šiuo pasiūlymu prisidedama prie pažangaus, tvaraus ir integracinio
augimo, taip pat teikiama nauda visai Sąjungai, t. y. užtikrinamas
konkurencingumas ir ekonominė, socialinė ir teritorinė sanglauda;
(14)
atlikusi išsamias konsultacijas
su visomis valstybėmis narėmis ir suinteresuotomis šalimis, Komisija nustatė 12
strateginių transeuropinių energetikos infrastruktūros prioritetų, kuriuos
būtina įgyvendinti iki 2020 m. siekiant Sąjungos energetikos ir klimato
politikos tikslų. Šie prioritetai apima skirtingus geografinius regionus ar
temines elektros energijos perdavimo ir akumuliavimo, dujų perdavimo, saugojimo
ir suskystintųjų ar suslėgtųjų gamtinių dujų infrastruktūros sritis, taip pat
anglies dioksido transportavimą ir naftos infrastruktūrą;
(15)
bendro intereso projektų
nustatymas turi būti grindžiamas bendrais, skaidriais ir objektyviais
kriterijais atsižvelgiant į jų poveikį siekiant energetikos politikos tikslų.
Siūlomi elektros energijos ir dujų sektorių projektai turėtų būti įtraukti į
naujausią turimą dešimties metų tinklo plėtros planą. Sudarant šį planą visų
pirma turėtų būti atsižvelgiama į vasario 4 d. Europos Vadovų Tarybos išvadas
dėl poreikio integruoti periferines energijos rinkas.
(16)
Siekiant laikytis Sutarties dėl
Europos Sąjungos veikimo 172 straipsnio, turėtų būti įsteigtos regioninės
grupės, įgaliotos teikti bendro intereso projektų, kuriuos tvirtintų valstybės
narės, pasiūlymus. Siekiant užtikrinti platų susitarimą, šios regioninės grupės
turėtų užtikrinti glaudų valstybių narių, nacionalinių reguliavimo institucijų,
projekto rengėjų ir atitinkamų suinteresuotųjų šalių bendradarbiavimu. Bendradarbiavimas turėtų būti kuo labiau grindžiamas esamomis
nacionalinių reguliavimo institucijų ir perdavimo sistemų operatorių regioninio
bendradarbiavimo struktūromis ir kitomis valstybių narių ir Komisijos
nustatytomis regioninio bendradarbiavimo struktūromis;
(17)
į Sąjungos bendro intereso
projektų sąrašą turėtų būti įtraukiami tik tie projektai, kuriais daugiausiai
prisidedama įgyvendinant strateginius energetikos infrastruktūros prioritetus
ir sritis. Todėl būtina, kad sprendimą dėl sąrašo priimtų Komisija, tačiau
atsižvelgdama į valstybių narių teisę patvirtinti su jų teritorija susijusius
bendro intereso projektus. Atsižvelgiant į analizę, atliktą rengiant prie šio
dokumento pridedamą poveikio vertinimą, nustatyta, kad šių projektų būtų apie
100 elektros energijos sektoriuje ir 50 – gamtinių dujų sektoriuje;
(18)
bendro intereso projektai
turėtų būti įgyvendinami kuo greičiau ir turėtų būti nuodugniai stebimi ir
vertinami, tačiau kartu siekiant užtikrinti kuo mažesnę administracinę naštą
projektų rengėjams. Komisija projektams, kuriuos įgyvendinant iškyla sunkumų,
turėtų skirti Europos koordinatorius;
(19)
taikant leidimų išdavimo procedūras neturėtų būti
sudaroma projekto dydžiui ir sudėtingumui neproporcinga administracinė našta
nei kliūtys, trukdančios plėtoti transeuropinius tinklus ir patekti į rinką.
2009 m. vasario 19 d. Europos Vadovų Taryba pabrėžė būtinybę
nustatyti ir pašalinti investavimo kliūtis, be kita ko, paprastinant planavimo
ir konsultacijų procedūras. Šioms išvadoms dar kartą pritarė 2011 m.
vasario 4 d. Europos Vadovų Taryba, pabrėžusi leidimų išdavimo procedūrų
paprastinimo ir gerinimo svarbą, kartu atsižvelgiant į nacionalinę
kompetenciją;
(20)
bendro intereso projektams nacionaliniu lygiu
turėtų būti suteikiamas „prioritetinis statusas“, siekiant užtikrinti spartų
administracinių procedūrų taikymą. Kompetentingos institucijos bendro intereso
projektus laiko viešo intereso projektais. Leidimai turėtų būti išduodami
neigiamą poveikį aplinkai turintiems projektams, jeigu nustatomos priežastys,
susijusios su viršesniu viešuoju interesu ir jei tenkinamos visos Direktyvose
92/43/EB ir 2000/60/EB numatytos sąlygos;
(21)
nacionaliniu lygiu nustačius vieną kompetentingą
instituciją, kuri sujungtų arba koordinuotų visas leidimų išdavimo procedūras
(„vieno langelio principas“), būtų sumažintas sudėtingumas, padidintas
veiksmingumas bei skaidrumas ir būtų prisidedama prie glaudesnio valstybių
narių bendradarbiavimo;
(22)
nors yra nustatyti visuomenės dalyvavimo priimant
su aplinka susijusius sprendimus standartai, reikalingos papildomos priemonės
siekiant užtikrinti aukščiausius galimus skaidrumo ir visuomenės dalyvavimo
visais su, leidimų išdavimo bendro intereso projektams procesu susijusiais
klausimais standartus;
(23)
tinkamas ir koordinuotas Tarybos direktyvos
85/337/EB su pakeitimais ir Orhuso bei Espo konvencijų įgyvendinimas turėtų
padėti užtikrinti, kad būtų suderinti, įskaitant tarpvalstybiniu lygmeniu,
pagrindiniai poveikio aplinkai vertinimo principai. Valstybės narės turėtų
koordinuoti bendro intereso projektų vertinimą ir, jeigu įmanoma, numatyti
bendrą vertinimą;
(24)
kadangi reikia neatidėliotinai plėtoti energetikos
infrastruktūrą, turi būti ne tik paprastinamos leidimų išdavimo procedūros, bet
ir aiškiai nustatomas galutinis terminas, iki kurio atitinkamos kompetentingos
institucijos privalo priimti sprendimą dėl projekto įgyvendinimo. Nustačius šį
galutinį terminą, turėtų būtų veiksmingiau apibrėžtos ir valdomos procedūros ir
jokiomis aplinkybėmis neturėtų būti daroma įtaka griežtiems standartams,
nustatytiems siekiant užtikrinti aplinkos apsaugą ir skatinti piliečių
dalyvavimą;
(25)
taikant šį reglamentą, visų pirma, leidimų
išdavimo, visuomenės dalyvavimo ir bendro intereso projektų įgyvendinimo
nuostatas, neturėtų būti pažeidžiami tarptautiniai ir Sąjungos teisės aktai,
įskaitant aplinkos ir visuomenės sveikatos apsaugos nuostatas ir vykdant
bendrąją žuvininkystės ir jūrų politiką priimtas nuostatas;
(26)
svarstant tinkamą sąnaudų paskirstymą turėtų būti
remiamasi infrastruktūros projekto sąnaudų ir naudos įvertinimu, grindžiamu
vienodu visos energetikos sistemos analizei taikomu metodu ir atliekamu
remiantis Europos perdavimo sistemos operatorių tinklo pagal 2009 m.
liepos 13 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentą (EB)
Nr. 714/2009 dėl prieigos prie tarpvalstybinių elektros energijos mainų
tinklo sąlygų[27]
ir 2009 m. liepos 13 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentą (EB)
Nr. 715/2009 dėl teisės naudotis gamtinių dujų perdavimo tinklais sąlygų[28] parengtais dešimties metų
tinklo plėtros planais, kuriuos Energetikos reguliavimo institucijų
bendradarbiavimo agentūra išnagrinėja pagal 2009 m. liepos 13 d.
Europos Parlamento ir Tarybos reglamentą (EB) Nr. 713/2009, įsteigiantį
Energetikos reguliavimo institucijų bendradarbiavimo agentūrą[29];
(27)
vis labiau integruotoje
energijos vidaus rinkoje būtinos aiškios ir skaidrios tarpvalstybinio sąnaudų
paskirstymo taisyklės, siekiant paspartinti investicijas į tarpvalstybinę
infrastruktūrą. 2011 m. vasario 4 d. Europos
Vadovų Taryba priminė investicijoms į tinklus patrauklios reguliavimo sistemos
kūrimo svarbą, nustatant finansavimo reikmes atitinkančių lygių tarifus,
numatant atitinkamą su tarpvalstybinėmis institucijomis susijusių sąnaudų
paskirstymą, kartu skatinant konkurenciją ir konkurencingumą, visų pirma
Europos pramonės, ir atsižvelgiant į poveikį vartotojams;
(28)
Galiojančiuose energijos vidaus rinkos teisės
aktuose reikalaujama, kad būtų nustatomi tokie prieigos prie dujų ir elektros
energijos tinklų tarifai, kuriais būtų teikiamos atitinkamos investavimo
paskatos. Taikydamos energijos vidaus rinkos teisės aktus, nacionalinės
reguliavimo institucijos turėtų užtikrinti, kad bendro intereso projektams
taikomos paskatos, įskaitant ilgalaikes paskatas, būtų proporcingos su projektu
susijusiai konkrečiai rizikai. Tai visų pirma taikoma elektros energijos
sektoriaus inovacinėms perdavimo technologijoms, siekiant sudaryti sąlygas
atsinaujinančios energijos, paskirstytų energijos išteklių ir reagavimo į
paklausą produktų didelio masto integracijai į tarpusavyje sujungtus tinklus,
ir dujų perdavimo infrastruktūrai, kuri padėtų užtikrinti didesnius pajėgumus
arba papildomą rinkos lankstumą, kad tiekimo sutrikimų atvejais būtų galima
vykdyti trumpalaikę prekybą arba pasinaudoti pakaitiniais tiekimo šaltiniais;
(29)
įgyvendinant Europos energetikos programą
ekonomikai gaivinti (EEPR)[30]
buvo įrodyta pridėtinė vertė – skiriant didelę Sąjungos finansinę pagalbą, kad
būtų įmanoma įgyvendinti Europai svarbius projektus, padidėjo privatus
finansavimas. 2011 m. vasario 4 d. Europos
Vadovų Taryba pripažino, kad siekiant padidinti privatų finansavimą, kai
kuriems energetikos infrastruktūros projektams gali tekti skirti šiek tiek lėšų
iš valstybės finansų. Atsižvelgiant į ekonomikos ir finansų krizę bei biudžeto
apribojimus, būsimoje daugiametėje finansinėje programoje turėtų būti nustatyta
tikslinė parama, skiriama naudojant dotacijas ir finansines priemones, taip
įtraukiant naujų investuotojų į energetikos infrastruktūros prioritetinius
koridorius ir sritis ir kartu užtikrinant kuo mažesnį įnašą iš Sąjungos
biudžeto;
(30)
elektros energijos, dujų ir anglies dioksido
sektorių bendro intereso projektai turėtų atitikti reikalavimus, pagal kuriuos
Sąjungos finansinė pagalba skiriama tyrimams ir, jeigu laikomasi tam tikrų
sąlygų, pagal pasiūlytą reglamentą dėl Europos infrastruktūros tinklų priemonės
(EITP reglamentas) vykdomiems darbams, šiuo tikslu skiriant dotacijas arba
taikant naujoviškas finansines priemones. Taip būtų užtikrinamas konkretiems
poreikiams pritaikytos paramos teikimas pagal galiojančią reguliavimo sistemą
ir rinkos sąlygas neperspektyviems bendro intereso projektams. Teikiant tokią
finansinę pagalbą turėtų būti užtikrinta būtina sąveika su finansavimu,
skiriamu pasinaudojant priemonėmis pagal kitas Sąjungos politikos sritis. Visų
pirma Europos infrastruktūros tinklų priemonės lėšomis bus finansuojama
europinės svarbos energetikos infrastruktūra, o struktūrinių fondų lėšomis bus
finansuojami vietos ar regioninės reikšmės pažangieji energijos paskirstymo
tinklai. Todėl šie su finansavimo šaltiniai papildys vienas kitą;
(31)
todėl Sprendimas Nr. 1364/2006/EB turėtų būti
panaikintas;
(32)
kadangi šio reglamento tikslo, t. y.
transeuropinių energetikos tinklų plėtros, jų sąveikos ir prisijungimo prie
tokių tinklų, valstybės narės negali tinkamai įgyvendinti ir todėl būtų geriau
jo siekti Sąjungos lygiu, Sąjunga gali imtis priemonių pagal subsidiarumo
principą, kaip nustatyta Europos Sąjungos sutarties 5 straipsnyje. Pagal tame
straipsnyje nustatytą proporcingumo principą šiuo reglamentu neviršijama to,
kas būtina nurodytam tikslui pasiekti,
PRIĖMĖ ŠĮ REGLAMENTĄ:
I SKYRIUS.
BENDROSIOS NUOSTATOS
1 straipsnis
Dalykas ir taikymo sritis
1.           Šiame reglamente nustatomos I
priede nurodytos transeuropinės energetikos infrastruktūros prioritetinių
koridorių ir sričių įgyvendinimo nustatytu laiku ir jų sąveikos gairės.
2.           Šiuo reglamentu visų pirma:
(a)
nustatomos šiems prioritetiniams koridoriams ir
sritims įgyvendinti reikalingų bendro intereso projektų, priskiriamų II priede
apibrėžtoms elektros energijos, dujų, naftos ir anglies dioksido sektorių
energetikos infrastruktūros kategorijoms, nustatymo taisyklės;
(b)
palengvinamas bendro intereso projektų
įgyvendinamas nustatytu laiku, paspartinant leidimų išdavimą ir padidinant
visuomenės dalyvavimą;
(c)
nustatomos bendro intereso projektų tarpvalstybinio
sąnaudų paskirstymo ir su rizika susijusių paskatų nustatymo taisyklės;
(d)
apibrėžiamos sąlygos, kuriomis
bendro intereso projektams būtų skiriama Sąjungos finansinė pagalbą pagal
[Europos Parlamento ir Tarybos reglamentą, kuriuo nustatoma Europos infrastruktūros tinklų priemonė].
2 straipsnis
Sąvokų apibrėžtys
Šiame reglamente, be direktyvose 2009/28/EB,
2009/72/EB ir 2009/73/EB ir reglamentuose (EB) Nr. 713/2009, (EB)
Nr. 714/2009 ir (EB) Nr. 715/2009 pateiktų apibrėžčių, taikomos šios
sąvokų apibrėžtys:
1.           energetikos infrastruktūra –
bet kokia Sąjungoje esanti arba Sąjungą su viena ar daugiau trečiųjų valstybių
jungianti fizinė elektros energijos ar dujų perdavimo ir paskirstymo, naftos ir
anglies dioksido transportavimo arba elektros energijos akumuliavimo ar dujų
kaupimo įranga;
2.           bendrasis sprendimas –
kompetentingos institucijos priimtas sprendimas suteikti leidimą statyti su
projektu susijusios energetikos infrastruktūros objektus arba atsisakyti jį
suteikti, kuriuo netrukdoma vėliau priimti sprendimų dėl teisės naudotis
nuosavybe suteikimo arba taikyti tolesnių administracinių ar teisinių
apeliacinių procedūrų;
3.           projektas – viena ar kelios
linijos, vamzdynai, objektai, įranga, įrenginiai ir II priede apibrėžtų
kategorijų susijusi infrastruktūra, kuri naudojama statant naują energetikos
infrastruktūros objektą arba modernizuojant ar atnaujinant turimą energetikos
infrastruktūrą;
4.           bendro intereso projektas –
projektas, būtinas I priede apibrėžtiems energetikos infrastruktūros
prioritetiniams koridoriams ir sritims sukurti;
5.           projekto
rengėjas:
(a)
bendro intereso projektą plėtojantis perdavimo
sistemos operatorius, paskirstymo sistemos operatorius ar kitas operatorius
arba investuotojas; arba
(b)
jeigu yra keli perdavimo
sistemos operatoriai, paskirstymo sistemos operatoriai, kiti operatoriai,
investuotojai ar bet kokia jų grupė – pagal nacionalinės teisės aktus juridinio
asmens statusą turintis subjektas, paskirtas pagal jų sudarytą sutartį ir
įgaliotas sutarties šalių vardu prisiimti teisinius įpareigojimus ir finansinę
atsakomybę.
II SKYRIUS.
BENDRO INTERESO PROJEKTAI
3 straipsnis
Bendro intereso projektų nustatymas
1.           Komisija nustato Sąjungos
bendro intereso projektų sąrašą. Sąrašas, jeigu reikia, persvarstomas ir
atnaujinamas kas dvejus metus. Pirmas sąrašas priimamas ne vėliau kaip iki
2013 m. liepos 31 d.
2.           Siekdama nustatyti bendro
intereso projektus ir remdamasi kiekvienu prioritetiniu koridoriumi ir sritimi,
taip pat I priede apibrėžta atitinkama jų geografine aprėptimi, Komisija
įsteigia regioninę grupę (toliau – „grupė“), kaip apibrėžta III priedo 1
dalyje.
3.           Taikydama III priedo 2 dalyje
nustatytą procesą ir atsižvelgdama į kiekvieno projekto indėlį įgyvendinant I
priede nurodytus energetikos infrastruktūros prioritetinius koridorius ir
sritis, taip pat šių projektų atitiktį 4 straipsnyje
išdėstytiems kriterijams, kiekviena grupė parengia savo
siūlomą bendro intereso projektų sąrašą. Kiekvieną atskirą projekto pasiūlymą tvirtina valstybė (-ės) narė
(-ės), su kurios (-ių) teritorija yra susijęs projektas.
4.           II
priedo 1 ir 2 dalyse nurodytoms kategorijoms priskiriamų elektros energijos ir
dujų projektų atveju kiekviena grupė ne vėliau kaip prieš šešis mėnesius iki
šio straipsnio 1 dalyje nurodyto Sąjungos sąrašo priėmimo datos Energetikos
reguliavimo institucijų bendradarbiavimo agentūrai (toliau – agentūra) pateikia
savo siūlomą bendro intereso projektų sąrašą.
II priedo 3 ir 4 dalyse nurodytoms kategorijoms
priskiriamų naftos ir anglies dioksido transportavimo projektų atveju kiekviena
grupė ne vėliau kaip prieš šešis mėnesius iki šio straipsnio 1 dalyje nurodyto
Sąjungos sąrašo priėmimo datos agentūrai pateikia savo siūlomą bendro intereso
projektų sąrašą.
5.           II priedo 1 ir 2 dalyse
nurodytoms kategorijoms priskiriamų bendro intereso projektų atveju agentūra
per du mėnesius nuo 4 dalies pirmoje pastraipoje išvardytų siūlomų bendro
intereso projektų sąrašų gavimo datos pateikia Komisijai nuomonę apie siūlomus
bendro intereso projektų sąrašus, visų pirma atsižvelgdama į 4 straipsnyje išdėstytų kriterijų taikymo grupėse
nuoseklumą ir Europos perdavimo sistemos operatorių tinklo (toliau – EPSOT)
pagal III priedo 2.6 dalį elektros ir dujų sektoriuose atliktos analizės
rezultatus.
6.           II priedo 3 ir 4 dalyse
nurodytoms kategorijoms priskiriamų naftos ir anglies dioksido transportavimo
projektų atveju Komisija vertina 4 straipsnyje išdėstytų kriterijų taikymą. II priedo 4 dalyje nurodytoms kategorijoms
priskiriamų anglies dioksido transportavimo projektų atveju Komisija taip pat
atsižvelgia į būsimo išplėtimo galimybę siekiant įtraukti kitas valstybes
nares.
7.           Komisijai priėmus šio
straipsnio 1 dalyje nurodytą sprendimą bendro intereso projektai pagal
reglamentų (EB) Nr. 714/2009 ir (EB) Nr. 715/2009 12 straipsnį
įtraukiami į atitinkamus regioninius investavimo planus ir tampa jų
neatskiriama dalis, o pagal direktyvų 72/2009/EB ir 73/2009/EB 22 straipsnį
įtraukiami į atitinkamus nacionalinius dešimties metų tinklo plėtros planus ir,
jeigu reikia, į kitus susijusius nacionalinius infrastruktūros planus. Į visus
šiuos planus įtrauktiems projektams suteikiamas didžiausias prioritetas.
4 straipsnis
Bendro intereso projektų kriterijai
1.           Bendro intereso projektai
atitinka šiuos bendruosius kriterijus:
(a)
projektas būtinas siekiant sukurti I priede
nustatytus energetikos infrastruktūros prioritetinius koridorius ir sritis; ir
(b)
projektas perspektyvus ekonominiu, socialiniu ir
aplinkos atžvilgiais; ir
(c)
projektas susijęs bent su dviem valstybėmis
narėmis, t. y. tiesiogiai kerta vienos ar kelių valstybių narių sieną,
arba įgyvendinamas vienos valstybės narės teritorijoje, tačiau daro didelį IV
priedo 1 dalyje nustatytą tarpvalstybinį poveikį;
2.           Be to, konkrečioms
energetikos infrastruktūros kategorijoms priskiriamiems bendro intereso
projektams taikomi šie kriterijai:
(a)
II priedo 1 dalies a–d punktuose nurodytoms
kategorijoms priskiriamų elektros energijos perdavimo ir akumuliavimo projektų
atveju projektas gerokai prisideda užtikrinant bent vieną iš toliau nustatytų
konkrečių kriterijų:
–
rinkos integracijos, konkurencijos ir sistemos
lankstumo;
–
tvarumo, inter alia užtikrinant iš
atsinaujinančių energijos išteklių pagaminamos elektros energijos perdavimą į
pagrindinius vartojimo centrus ir akumuliavimo vietas;
–
sąveikos ir saugaus sistemos eksploatavimo;
(b)
II priedo 2 dalyje nurodytoms kategorijoms
priskiriamų dujų sektoriaus projektų atveju projektas gerokai prisideda
užtikrinant bent vieną iš toliau nustatytų konkrečių kriterijų:
–
rinkos integracijos, sąveikos ir sistemos
lankstumo;
–
tiekimo saugumo, inter alia užtikrinant
tiekimo šaltinių, teikimo subjektų ir maršrutų įvairinimą;
–
konkurencijos, inter alia užtikrinant
tiekimo šaltinių, tiekimo subjektų ir maršrutų įvairinimą;
–
tvarumo;
(c)
II priedo 1 dalies e punkte nustatytoms
kategorijoms priskiriamų elektros energijos pažangiųjų tinklų projektų atveju
projektas gerokai prisideda užtikrinant šias konkrečias funkcijas:
–
integracijos ir tinklo naudotojų įtraukimo, jiems
nustatant naujus, su elektros energijos tiekimu ir paklausa susijusius
techninius reikalavimus;
–
elektros energijos perdavimo ir paskirstymo
veiksmingumo ir sąveikos, vykdant kasdienę tinklo eksploatavimo veiklą;
–
tinklo saugumo, sistemos kontrolės ir tiekimo
kokybės užtikrinimo;
–
optimalaus ekonomiškai efektyvių būsimų investicijų
į tinklą planavimo;
–
rinkos veikimo užtikrinimo ir vartotojų
aptarnavimo;
–
vartotojų įtraukimo į jų energijos vartojimo
valdymą;
(d)
II priedo 3 dalyje nustatytoms kategorijoms
priskiriamų naftos transportavimo projektų atveju projektas gerokai prisideda
užtikrinant šiuos tris konkrečius kriterijus:
–
tiekimo saugumo, sumažinant priklausomumą nuo vieno
tiekimo šaltinio ar maršruto;
–
veiksmingo ir tvaraus išteklių naudojimo,
sumažinant aplinkai kylančią riziką;
–
sąveikos;
(e)
II priedo 4 dalyje nustatytoms kategorijoms
priskiriamų anglies dioksido transportavimo projektų atveju projektas gerokai
prisideda užtikrinant šiuos tris konkrečius kriterijus:
–
anglies dioksido išmetimo išvengimo mažomis
sąnaudomis, kartu užtikrinant energijos tiekimo saugumą;
–
anglies dioksido transportavimo patikimumo ir
saugumo didinimo;
–
veiksmingo išteklių naudojimo užtikrinant skirtingų
CO2 šaltinių ir saugojimo vietų sujungimą, naudojant bendrą
infrastruktūrą ir sumažinant aplinkai tenkančią naštą ir riziką.
3.           II priedo 1–3 dalyse
nurodytoms kategorijoms priskiriamų projektų atitiktis šiame straipsnyje
išvardytiems kriterijams vertinama pagal IV priedo 2–5 dalyse nustatytus
rodiklius.
4.           Klasifikuojant projektus,
kuriais būtų prisidedama prie to paties prioriteto įgyvendinimo, taip pat turi
būti tinkamai atsižvelgiama į kiekvieno pasiūlyto projekto įgyvendinimo skubumą
siekiant energetikos politikos tikslų, t. y. integruoti rinką, užtikrinti
konkurenciją, tvarumą ir tiekimo saugumą, atsižvelgti į kiekvieną projektą
įtrauktų valstybių narių skaičių ir projekto tinkamumą papildyti kitus
pasiūlytus projektus. II priedo 1 dalies e punkte nurodytai kategorijai
priskiriamų projektų atveju taip pat tinkamai atsižvelgiama į projekto poveikį
patirsiančių vartotojų skaičių, metinį suvartojamos energijos kiekį ir į
elektros energijos, pagamintos iš nevaldomų elektros energijos šaltinių, dalį
tame rajone, kuriame yra šie vartotojai.
5 straipsnis
Įgyvendinimas ir stebėsena
1.           Projekto
rengėjai bendro intereso projektus įgyvendina vykdydami įgyvendinimo planą, be
kita ko, laikydamiesi tvarkaraščio, pagal kurį vykdomos ekonominio pagrįstumo
studijos ir atliekamas projekto tyrimas, suteikiamas reguliavimo institucijos
patvirtinimas, vykdoma statyba ir objektas atiduodamas eksploatuoti, taip pat
laikydamiesi 11 straipsnio 3 dalyje
nurodyto leidimų išdavimo tvarkaraščio. Perdavimo sistemos operatoriai,
paskirstymo sistemos operatoriai ar kiti operatoriai įgyvendina savo srities
bendro intereso projektus.
2.           Agentūra ir grupės stebi
įgyvendinant bendro intereso projektus užtikrintą pažangą. Grupės gali prašyti
papildomos, pagal šio straipsnio 3, 4 ir 5 dalis pateikiamos informacijos,
vietoje patikrinti pateiktą informaciją ir sukviesti atitinkamų šalių posėdžius.
Grupės taip pat gali prašyti agentūros imtis priemonių, kad būtų palengvintas
bendro intereso projektų įgyvendinimas.
3.           Iki kiekvienų metų, einančių
po metų, kuriais pagal 4 straipsnį atrenkamas bendro intereso projektas, kovo
31 d. projekto rengėjai agentūrai pateikia kiekvieno II priedo 1 ir 2
dalyse nurodytoms kategorijoms priskiriamo projekto metinę ataskaitą arba, jei
projektas priskiriamas II priedo 3 ir 4 dalyse nurodytoms kategorijoms,
ataskaitą pateikia atitinkamai grupei. Šioje ataskaitoje nurodoma:
(a)
užtikrinta pažanga projekto plėtros, jo objekto
statybos ir atidavimo eksploatuoti srityse, visų pirma susijusi su leidimų
išdavimo ir konsultacijų procedūromis;
(b)
jei taikoma, vėlavimas, palyginti su įgyvendinimo
planu, ir kiti iškilę nesklandumai.
4.           Per tris mėnesius nuo metinių
ataskaitų gavimo dienos agentūra pateikia grupėms II priedo 1 ir 2 dalyse
nurodytoms kategorijoms priskiriamų bendro intereso projektų konsoliduotą
ataskaitą, kurioje įvertina padarytą pažangą ir, jeigu reikia, siūlo priemones
vėlavimui ir iškilusiems nesklandumams pašalinti. Pagal Reglamento (EB)
Nr. 713/2009 6 straipsnio 8 ir 9 dalių nuostatas vertinime taip pat
aptariamas Sąjungos tinklo plėtros planų, susijusių su I priede nustatytais
energetikos infrastruktūros prioritetiniais koridoriais ir sritimis,
įgyvendinimo nuoseklumas.
5.           9
straipsnyje nurodytos atitinkamos kompetentingos institucijos kiekvienais
metais posėdyje, kuris šaukiamas gavus šio straipsnio 3 dalyje nurodytas
metines ataskaitas, tam tikrai grupei atsiskaito apie jų teritorijoje
įgyvendinamų bendro intereso projektų padėtį ir, jeigu taikoma, įgyvendinimo
vėlavimą.
6.           Jeigu
bendro intereso projekto objektas palyginti su įgyvendinimo planu, be pamatuoto
pagrindimo vėluojamas atiduoti eksploatuoti daugiau nei dvejus metus:
(a)
To projekto rengėjas priima investicijas iš vieno
ar kelių kitų operatorių ar investuotojų tam, kad projektas būtų įgyvendintas.
Sistemos operatorius, kurio teritorijoje naudojamos investicijos, įgyvendinimo
operatoriui (-iams) ar investuotojui (-ams) pateikia investicijai įdiegti visą
būtiną informaciją, prijungia naują turtą prie perdavimo tinklo ir apskritai
imasi visų veiksmų siekdamas palengvinti investicijos įdiegimą ir užtikrina
saugų, patikimą ir veiksmingą bendro intereso projekto taikymą ir jo techninės
priežiūros atlikimą.
(b)
Komisija gali paskelbti kvietimą teikti pasiūlymus,
kuriuos leidžiama teikti bet kuriam projekto rengėjui, įgyvendinti projektą
atsižvelgiant į nustatytą tvarkaraštį.
7.           Bendro intereso projektą iš
Sąjungos bendro intereso projektų sąrašo galima pašalinti taikant 3 straipsnio
1 dalies antrame sakinyje nustatytą procedūrą, jeigu:
(a)
pagal III priedo 6 dalį EPSOT pateiktos visos
energetikos sistemos sąnaudų ir naudos analizės rezultatai projektui
neužtikrina teigiamo rezultato;
(b)
projektas nebėra įtrauktas į dešimties metų tinklo
plėtros planą;
(c)
3 straipsnio 1 dalyje nurodytas įtraukimas į sąrašą
pagrįstas neteisinga informacija, kuri buvo pagrindinis kriterijus priimant
sprendimą;
(d)
projektas neatitinka galiojančių Sąjungos teisės
aktų.
Iš Sąjungos sąrašo pašalintų projektų atžvilgiu
negalioja jokios teisės ir jiems netaikomi jokie šiame reglamente bendro
intereso projektams nustatyti įpareigojimai. Šis straipsnis nepažeidžia jokio
Sąjungos finansavimo, kuris projektui mokėtas iki atšaukiant sprendimą.
6 straipsnis
Europos koordinatoriai
1.           Jeigu įgyvendinant bendro
intereso projektą iškyla didelių sunkumų, Komisija gali ne ilgesniam nei
vienerių metų laikotarpiui, kurį leidžiama du kartus pratęsti, paskirti Europos
koordinatorių.
2.           Europos koordinatorius imasi
šių užduočių:
(a)
remia projektą (-us), kuriam (-iems) jis paskirtas
Europos koordinatoriumi, ir užtikrina tarpvalstybinį projekto rengėjų bei visų
suinteresuotųjų šalių bendravimą;
(b)
visoms šalims, jeigu reikia, padeda tartis su
atitinkamomis suinteresuotosiomis šalims ir gauti projektui (-ams) būtinus
leidimus;
(c)
užtikrina, kad rengiant ir įgyvendinant projektą
(-us) atitinkamos valstybės narės skirtų reikiamą paramą ir nustatytų
strateginę kryptį;
(d)
kiekvienais metais Komisijai teikia ataskaitą apie
projekto (-ų) pažangą ir visus sunkumus bei kliūtis, dėl kurių gali būti
gerokai vėluojama projekto (-ų) objektą (-us) atiduoti eksploatuoti. Komisija
ataskaitą perduoda atitinkamoms grupėms ir Europos Parlamentui.
3.           Europos koordinatorius
pasirenkamas atsižvelgiant į jo arba jos patirtį, susijusią su tam tikromis
užduotimis, kurios jam arba jai paskiriamos įgyvendinant tam tikrą (-us)
projektą (-us).
4.           Sprendime, kuriuo paskiriamas
Europos koordinatorius, nurodoma įgaliojimų apimtis ir išsamiai nustatoma
įgaliojimų taikymo trukmė, konkrečios užduotys, atitinkami galutiniai terminai
ir naudotina metodika. Koordinavimo pastangos turi būti proporcingos projekto
(-ų) sudėtingumui ir apytiksliai įvertintoms sąnaudoms.
5.           Atitinkamos valstybės narės
bendradarbiauja su Europos koordinatoriumi, kai jis arba ji vykdo 2 ir 4 dalyse
nurodytas užduotis.
III SKYRIUS.
Leidimų išdavimas ir visuomenės dalyvavimas
7 straipsnis
Bendro intereso tvarka
1.           Siekiant spartinti leidimų
išdavimo procedūras ir skatinti visuomenės dalyvavimą šio skyriaus nuostatos
taikomos visiems bendro intereso projektams.
8 straipsnis
Bendro intereso projektų prioritetinis statusas
1.           Bendro intereso projektams
suteikiamas aukščiausios nacionalinės svarbos statusas ir į šį jų statusą
atsižvelgiama taikant leidimų išdavimo procedūras, jeigu ir taip, kaip šis
statusas užtikrinamas nacionalinės teisės aktais, kurie taikomi atitinkamo tipo
energetikos infrastruktūrai.
2.           Priėmus Sąjungos bendro
intereso projektų sąrašą atitinkamose valstybėse narėse nustatomas šių projektų
viešasis interesas ir jų reikalingumas ir šį nustatymą pripažįsta visos atitinkamos
šalys.
3.           Siekiant užtikrinti
veiksmingą su bendro intereso projektais susijusių dokumentų administracinį
tvarkymą, projekto rengėjai ir visos susijusios institucijos pasirūpina, kad
šiems dokumentams būtų taikoma pati lengviausia tvarka dėl skiriamų išteklių.
4.           Siekdamos laikytis 11
straipsnyje nustatytų galutinių terminų ir sumažinti administracinę naštą,
susijusią su bendro intereso projektų užbaigimu, valstybės narės per devynis
mėnesius nuo šio reglamento įsigaliojimo dienos imasi priemonių, kad būtų
racionalizuotos poveikio aplinkai vertinimo procedūros. Taikant šias priemones
turi būti nepažeidžiami Sąjungos teisės aktuose nustatyti įpareigojimai.
Per tris mėnesius nuo šio reglamento įsigaliojimo
dienos Komisija paskelbia gaires, skirtas padėti valstybėms narėms nustatyti
tinkamas priemones ir užtikrinti nuoseklų pagal ES teisės aktus bendro intereso
projektams numatytų poveikio aplinkai vertinimo procedūrų taikymą.
5.           Atsižvelgiant į Direktyvos
92/43/EB 6 straipsnio 4 dalyje ir Direktyvos 2000/60/EB 4 straipsnio 7 dalyje
nagrinėjamą poveikį aplinkai, bendro intereso projektai laikomi viešo intereso
projektais ir gali būti laikomi viršesnio viešojo intereso projektais, jei
tenkinamos visos šiose direktyvose numatytos sąlygos.
Jei Komisija turėtų pateikti nuomonę pagal
Direktyvą 92/43/EB, ji ir pagal 9 straipsnį nustatyta kompetentinga institucija
turi užtikrinti, kad sprendimas, ar projektas yra viršesnio viešojo intereso
projektas, būtų priimtas per laikotarpį, nustatytą pagal 11 straipsnio 1 dalį.
9 straipsnis
Leidimų išdavimo proceso organizavimas
1.           Per šešis mėnesius nuo šio
reglamento įsigaliojimo dienos kiekviena valstybė narė paskiria vieną
nacionalinę kompetentingą instituciją, atsakingą už leidimų bendro intereso
projektams išdavimo proceso palengvinimą ir koordinavimą ir už atitinkamų šiame
skyriuje apibrėžto leidimų išdavimo proceso užduočių vykdymą.
2.           Kompetentinga institucija
koordinuoja leidimų išdavimo procesą ir, nepažeisdama Sąjungos ir
tarptautiniuose teisės aktuose nustatytų atitinkamų reikalavimų ir
atsižvelgdama į 11 straipsnio 1 dalyje nustatytą galutinį terminą, priima
bendrąjį sprendimą pagal vieną ar kitą toliau nurodytą tvarką:
(a)
taikydama integruotą schemą: kompetentingos
institucijos priimtas bendrasis sprendimas yra vienintelis privalomas
sprendimas, kuris priimamas taikant teisės aktų nustatytą leidimų išdavimo
procedūrą. Jeigu kitos institucijos yra susijusios su projektu, pastarosios,
atsižvelgdamos į nacionalinius teisės aktus, gali pareikšti savo nuomonę, kuri
naudojama taikant procedūrą ir į kurią atsižvelgia kompetentinga institucija;
(b)
taikydama koordinuotą tvarką: bendrasis sprendimas
gali apimti įvairius pavienius privalomus sprendimus, kuriuos priima
kompetentinga institucija ir kitos susijusios institucijos. Kompetentinga institucija
kiekvienu konkrečiu atveju nustato pagrįstą galutinį terminą, per kurį turi
būti priimami pavieniai sprendimai. Kompetentinga institucija gali priimti
pavienį sprendimą kitos atitinkamos nacionalinės institucijos vardu, jeigu ši
institucija sprendimo nepriima iki galutinio termino ir jeigu vėlavimo negalima
tinkamai pagrįsti. Kompetentinga institucija gali panaikinti pavienį kitos
nacionalinės institucijos sprendimą, jeigu ji laiko, kad šis sprendimas
nepakankamai pagrįstas įrodymais, kuriuos pateikė atitinkama institucija.
Kompetentinga institucija užtikrina, kad būtų laikomasi tarptautiniuose ir
Sąjungos teisės aktuose nustatytų susijusių reikalavimų ir turi tinkamai
pagrįsti savo sprendimą.
3.           Jeigu su bendro intereso
projektu susijusius sprendimus reikia priimti dviejose ar daugiau valstybių
narių, atitinkamos kompetentingos institucijos imasi visų būtinų veiksmų
efektyviam ir našiam šių institucijų bendradarbiavimui ir koordinavimui
užtikrinti, įskaitant 11 straipsnio 3 dalyje nurodytų ir Espo konvencijos
nuostatų laikymąsi. Valstybės narės siekia numatyti bendras procedūras, visų
pirma poveikio aplinkai vertinimo procedūras.
4.           Valstybės narės siekia
užtikrinti, kad apeliacijos užginčyti materialinį ar procesinį bendrojo
sprendimo teisėtumą būtų nagrinėjamos veiksmingiausiu būdu.
10 straipsnis
Skaidrumas ir visuomenės dalyvavimas
1.           Siekdama padidinti visų
susijusių suinteresuotųjų šalių veiklos skaidrumą, kompetentinga institucija
per devynis mėnesius nuo šio reglamento įsigaliojimo paskelbia bendro intereso
projektams taikomų leidimų išdavimo procedūrų vadovą. Jeigu reikia, vadovas
atnaujinamas ir paskelbiamas viešai. Į vadovą įtraukiama bent VI priedo 1
dalyje nurodyta informacija.
2.           Nepažeisdamos jokių Arhuso ir
Espo konvencijose ir atitinkamuose Sąjungos teisės aktuose nustatytų
reikalavimų, visos leidimų išdavimo procese dalyvaujančios šalys laikosi VI
priedo 2 dalyje nustatytų visuomenės dalyvavimo principų.
3.           Per tris
mėnesius nuo leidimų išdavimo proceso pradžios, kaip nustatyta 11 straipsnio 1 dalies a punkte, projekto rengėjas
parengia ir kompetentingai institucijai pateikia visuomenės dalyvavimo
koncepciją. Kompetentinga institucija per vieną mėnesį prašo iš dalies pakeisti
visuomenės dalyvavimo koncepciją arba ją patvirtina. Į
koncepciją įtraukiama bent VI priedo 3 dalyje nurodyta informacija.
4.           Prieš
pateikiant pagal 11 straipsnio 1 dalies a punktą kompetentingai institucijai
paraiškos dokumentus, projekto rengėjas arba, jeigu taip nustatyta nacionalinės
teisės aktais, kompetentinga institucija organizuoja bent vieną viešą
konsultaciją. Organizuojant viešą konsultaciją VI priedo 2
dalies a punkte nurodytos suinteresuotosios šalys ankstyvame etape
informuojamos apie projektą ir nustatoma tinkamiausia vieta ar maršrutas ir
susiję klausimai, kurie turi būti aptarti paraiškos dokumentuose. Būtiniausios
šios viešos konsultacijos ypatybės nurodytos VI priedo 4 dalyje. Prieš
pateikdamas paraiškos dokumentus projekto rengėjas parengia ataskaitą, kurioje
apibendrina su visuomenės dalyvavimu susijusios veiklos rezultatus, ir kartu su
paraiškos dokumentais pateikia ją kompetentingai institucijai, kuri į šiuos
rezultatus tinkamai atsižvelgia priimdama bendrąjį sprendimą.
5.           Jei projektas kerta dviejų ar
daugiau valstybių narių sienas, viešos konsultacijos pagal šio straipsnio 4
dalį kiekvienoje susijusioje valstybėje narėje organizuojamos ne vėliau nei po
dviejų mėnesių nuo pirmos viešos konsultacijos pradžios dienos vienoje iš šių
valstybių narių.
6.           Jeigu projektai galėtų
padaryti didelį žalingą poveikį vienoje ar daugiau kaimyninių valstybių narių
ir jeigu taikomas Direktyvos 85/337/EEB 7 straipsnis ir Espo konvencija,
atitinkama informacija pateikiama kaimyninės valstybės (-ių) narės (-ių)
kompetentingai institucijai. Kaimyninės (-ų) valstybės (-ių) narės (-ių)
kompetentinga institucija nurodo, ar ji pageidauja dalyvauti atitinkamoje viešų
konsultacijų procedūroje.
7.           Projekto rengėjas arba, jeigu
taip nustatyta nacionalinės teisės aktuose, kompetentinga institucija sukuria
ir reguliariai atnaujina projekto svetainę, kurioje skelbia susijusią
informaciją apie projektą ir kuri turi būti susieta su Komisijos svetaine ir
atitikti VI priedo 5 dalyje nustatytus reikalavimus. Slapta komercinė
informacija neturi būti atskleidžiama.
Be to, projekto rengėjai susijusią informaciją
skelbia kitomis tinkamomis informavimo priemonėmis, kuriomis laisvai gali
naudotis visuomenė.
11 straipsnis
Leidimų išdavimo proceso trukmė ir jo taikymas
1.           Leidimų išdavimo procesas
trunka ne ilgiau kaip trejus metus ir jį sudaro du etapai:
(a)
procedūra iki paraiškos pateikimo, t. y.
laikotarpis nuo leidimų išdavimo proceso pradžios iki kompetentingai
institucijai pateiktų paraiškos dokumentų priėmimo dienos, neturi viršyti dvejų
metų.
Siekiant nustatyti leidimų išdavimo proceso pradžią
projekto rengėjas (-ai) apie projektą raštu praneša atitinkamos (-ų) valstybės
(-ių) narės (-ių) kompetentingai institucijai ir pateikia pakankamai išsamius
projekto metmenis. Ne vėliau nei per dvi savaites nuo pranešimo gavimo
kompetentinga institucija jį priima arba, jeigu nelaiko projekto tinkamai
parengtu, kad būtų galima pradėti leidimų išdavimo procesą, raštu atmeta
pranešimą. Jeigu pranešimas atmetamas, kompetentinga institucija pagrindžia
savo sprendimą. Data, kurią kompetentinga institucija patvirtina priimanti
pranešimą, laikoma leidimo išdavimo proceso pradžia. Jeigu projekte dalyvauja
dvi ar kelios valstybės narės, leidimų išdavimo proceso pradžia laikoma data,
kurią pranešimą priima paskutinė kompetentinga institucija.
(b)
Teisės aktais nustatyta leidimų išdavimo procedūra,
t. y. laikotarpis nuo pateiktų paraiškos dokumentų priėmimo dienos iki
dienos, kurią kompetentinga institucija priima bendrąjį sprendimą, neturi
viršyti vienerių metų. Valstybės narės, jeigu laiko esant reikalinga, gali nustatyti
ankstesnę galutinio termino datą.
2.           Pagal 1 dalies a punktą per
vieną mėnesį nuo leidimų išdavimo proceso pradžios kompetentinga institucija,
glaudžiai bendradarbiaudama su kitomis susijusiomis institucijomis, nustato
informacijos, kurią teikdamas paraišką dėl bendrojo sprendimo turi pateikti
projekto rengėjas, turinį ir išsamumo lygį. Nustatant šiuos duomenis remiamasi
VI priedo 1 dalies e punkte nurodytu kontroliniu sąrašu. Šiuo tikslu
surengiamas bent vienas kompetentingos institucijos ir projekto rengėjo ir,
jeigu kompetentinga institucija laiko esant reikalinga, kitų institucijų ir
susijusių suinteresuotųjų šalių posėdis. Ne vėliau nei po vieno mėnesio nuo
posėdžio parengiami išsamūs paraiškos metmenys, į kuriuos įtraukiami šio
posėdžio rezultatai, o metmenys nusiunčiami projekto rengėjui ir paskelbiami
viešai.
3.           Pagal 1 dalies a punktą
kompetentinga institucija, glaudžiai bendradarbiaudama su projekto rengėju ir
kitomis susijusiomis institucijomis ir atsižvelgdama į veiklos, vykdomos pagal
šio straipsnio 2 dalį, rezultatus, per tris mėnesius nuo leidimų išdavimo
proceso pradžios parengia išsamų leidimų išdavimo proceso tvarkaraštį, kuriame
bent jau nurodo:
(a)
priimtinus sprendimus ir gautinas nuomones;
(b)
institucijas, suinteresuotąsias šalis ir visuomenę,
kuri gali būti susijusi;
(c)
pavienius procedūrų etapus ir jų trukmę;
(d)
pagrindinius siektinus tikslus ir galutinius jų
įgyvendinimo terminus, atsižvelgiant į išsamų sprendimą, kuris turi būti
priimtas;
(e)
planuojamus institucijų išteklius ir galimus
papildomų išteklių poreikius.
Jeigu projektai kerta dviejų ar daugiau valstybių
narių sienas, susijusių valstybių narių kompetentingos institucijos suderina
savo tvarkaraščius ir parengia bendrą kalendorinį planą.
4.           Projekto rengėjas užtikrina
paraiškos dokumentų išsamumą ir reikiamą kokybę ir procedūros iki paraiškos
pateikimo laikotarpiu kiek įmanoma anksčiau pasirūpina gauti kompetentingos
institucijos nuomonę šiuo klausimu. Projekto rengėjas bendradarbiauja su
kompetentinga institucija siekdamas laikytis galutinių terminų ir šio
straipsnio 3 dalyje nustatyto išsamaus tvarkaraščio.
5.           Per vieną mėnesį nuo
paraiškos dokumentų gavimo dienos kompetentinga institucija, jeigu reikia,
pateikia projekto rengėjui kitą prašymą pateikti trūkstamą informaciją; šis
prašymas gali būti susijęs tik su išsamios paraiškos metmenyse nustatytais
dalykais. Per vieną mėnesį nuo visų paraiškos dokumentų gavimo dienos
kompetentinga institucija raštu priima paraišką. Vėliau prašymusi pateikti
papildomos informacijos gali būti teikiami tik tuo atveju, jeigu jie
pateisinami naujomis aplinkybėmis ir jeigu juos tinkamai paaiškina
kompetentinga institucija.
6.           Jeigu
pasibaigia bendrajam sprendimui priimti nustatytas galutinis terminas,
kompetentinga institucija kompetentingai grupei nurodo priemones, kurių imtasi
arba kurių turi būti imamasi, siekiant kuo greičiau užbaigti leidimų išdavimo
procesą. Grupė gali prašyti kompetentingos institucijos reguliariai informuoti
apie šioje srityje daromą pažangą.
7.           Pirmiau pateiktose nuostatose
nustatytais galutiniais terminais nepažeidžiami pagal tarptautinius ir Sąjungos
teisės aktus prisiimti įsipareigojimai.
IV SKYRIUS.
Reguliavimo sąlygos
12 straipsnis
Energetikos sistemos sąnaudų ir naudos analizė
1.           Per vieną mėnesį nuo šio
reglamento įsigaliojimo elektros energijos sektoriaus EPSOT ir dujų sektoriaus
EPSOT agentūrai ir Komisijai pateikia savo atitinkamas metodikas, be kita ko,
taikomas tinklo ir rinkos modeliavimui, skirtas II priedo 1 dalies a–d
punktuose ir 2 dalyje nurodytoms kategorijoms priskiriamų bendro intereso
projektų darniajai visos energetikos sistemos sąnaudų ir naudos analizei
Sąjungos lygiu atlikti. Metodika parengiama laikantis V priede nustatytų
principų.
2.           Oficialiai pasitarusi su
visoms susijusioms suinteresuotosioms šalims atstovaujančiomis organizacijomis,
agentūra per tris mėnesius nuo metodikos gavimo dienos dėl jos pateikia nuomonę
Komisijai .
3.           Per tris mėnesius nuo
agentūros nuomonės gavimo dienos Komisija pareiškia nuomonę dėl metodikos.
4.           Per tris mėnesius nuo
Komisijos nuomonės gavimo dienos elektros energijos sektoriaus EPSOT ir dujų
sektoriaus EPSOT atitinkamai pritaiko savo metodiką ir ją pateikia Komisijai
patvirtinti.
5.           Per dvi savaites nuo
Komisijos suteikto patvirtinimo elektros energijos sektoriaus EPSOT ir dujų sektoriaus
EPSOT metodiką paskelbia savo svetainėse. Gavę prašymą, elektros energijos
sektoriaus EPSOT ir dujų sektoriaus EPSOT Komisijai ir agentūrai pateikia
atitinkamus V priedo 1 dalyje nustatytus ir, atsižvelgdami į nacionalinės
teisės aktus ir susijusius konfidencialumo susitarimus, pakankamai tikslius
įvesties duomenis ir kitus susijusius tinklo, apkrovos srautų ir rinkos
duomenis. Prašymo gavimo dieną duomenys turi būti galiojantys. Komisija ir
agentūra užtikrina, kad jų pareigūnai ar bet kuris kita Komisijos ar agentūros
reikmėms analizę atliekanti ir jai šiuos duomenis naudojanti šalis užtikrintų
gautų duomenų konfidencialumą.
6.           Metodika reguliariai
atnaujinama ir tobulinama taikant šio straipsnio 1–5 dalyse nustatytą
procedūrą. Oficialiai pasitarusi su visoms suinteresuotosioms šalims
atstovaujančiomis organizacijomis ir Komisija, agentūra, tinkamai pagrįsdama
prašymą ir pateikdama tvarkaraštį, gali prašyti atlikti tokius atnaujinimus ir
patobulinimus.
7.           Metodika taikoma sąnaudų ir
naudos analizei, atliekamai pagal visus vėlesnius elektros energijos arba dujų
sektorių dešimties metų tinklo plėtros planus, kuriuos elektros energijos
sektoriaus EPSOT ar dujų sektoriaus EPSOT parengė pagal Reglamento (EB)
714/2009 8 straipsnį ir Reglamentą (EB) 715/2009.
8.           Iki 2016 m. gruodžio
31 d. elektros energijos sektoriaus EPSOT ir dujų sektoriaus EPSOT
Komisijai ir agentūrai kartu pateikia bendros elektros energijos ir dujų rinkos
ir tinklo modelį, kuris apimtų elektros energijos ir dujų perdavimą ir saugojimą,
būtų taikomas I priede nurodytiems prioritetiniams koridoriams ir sritims ir
būtų parengtas laikantis V priede nustatytų principų. Šį modelį Komisijai
patvirtinus pagal šio straipsnio 2–4 dalyse nustatytą procedūrą, jis
įtraukiamas į metodiką.
13 straipsnis
Sąlygų sudarymas tarpvalstybinį poveikį turinčioms investicijoms
1.           Su II priedo 1 dalies a–d
punktuose ir 2 dalyje nurodytoms kategorijoms priskiriamu bendro intereso
projektu susijusias investicines sąnaudas prisiima valstybės (-ių) narės (-ių),
kuri (-ios) patiria grynąjį teigiamą projekto poveikį, perdavimo sistemos
operatorius (-iai), o šias sąnaudas padengia tinklo naudotojai mokėdami už
tinklo prieigą nustatytus tarifus.
Šio straipsnio nuostatos netaikomos bendro
intereso projektams, kuriems pagal Direktyvos 2009/73/EB 36 straipsnį ar
Reglamento (EB) 714/2009 17 straipsnį suteikta išimtis.
2.           Nacionalinės reguliavimo
institucijos, nustatydamos ar tvirtindamos tarifus pagal Direktyvos 2009/72/EB
37 straipsnio 1 dalies a punktą ir Direktyvos 2009/73/EB 41 straipsnio 1 dalies
a punktą, į sąnaudas, kurias perdavimo sistemos operatorius ar kitas projekto
rengėjas iš tikrųjų patiria investuodamas ir tarpvalstybiniu mastu paskirstant
šio straipsnio 3 dalyje nurodytas atitinkamas sąnaudas, atsižvelgia tiek, kiek
šios sąnaudos atitinka veiksmingo ir panašios struktūros operatoriaus sąnaudas.
3.           Nepažeidžiant investicijų,
kurios bendro intereso projektams skiriamos dvišalėmis atitinkamų perdavimo
sistemos operatorių sutartimis, nacionalinės reguliavimo institucijos kartu
tvirtina investicijas ir nusprendžia dėl atitinkamų sąnaudų paskirstymo
tarpvalstybiniu mastu bendro intereso projektams ar jų rinkiniams ir dėl
investicinių sąnaudų įtraukimo į perdavimo tarifus.
4.           II
priedo 1 dalies a–d punktuose ir 2 dalyje nurodytoms kategorijoms priskiriamo
bendro intereso projekto rengėjas (-ai) visas atitinkamas nacionalines
reguliavimo institucijas nuolat informuoja apie to projekto pažangą ir su juo
susijusių sąnaudų bei naudos nustatymą. Kai pagal 3 straipsnį pasirinktas ir II
priedo 1 dalies a–d punktuose ir 2 dalyje nurodytoms kategorijoms priskiriamas
bendro intereso projektas yra pakankamai parengtas, projekto rengėjas
atitinkamoms nacionalinėms reguliavimo institucijoms pateikia prašymą skirti
investicijų, įskaitant tarpvalstybinį sąnaudų paskirstymą, ir prie jo prideda:
(a)
sąnaudų ir naudos analizę, pagrįstą pagal 12
straipsnį parengta metodika; ir
(b)
verslo planą, kuriame įvertinamas finansinis
projekto perspektyvumas, įskaitant pasirinktą finansavimo priemonę, o I priedo
2 dalyje nurodytai kategorijai priskiriamų bendro intereso projektų atveju –
rinkos tyrimų rezultatus.
Jeigu projektą remia keli operatoriai ar
investuotojai, jie savo prašymą pateikia kartu.
Dėl projektų, įtrauktų į pirmąjį Sąjungos bendro
intereso projektų sąrašą, projektų rengėjai savo prašymą pateikia iki
2013 m. rugsėjo 30 d.
Nacionalinės reguliavimo institucijos kiekvieno
gauto prašymo skirti investicijų kopiją informavimo tikslais nedelsdamos
perduoda agentūrai.
Nacionalinės reguliavimo institucijos ir agentūra
užtikrina slaptos komercinės informacijos konfidencialumą.
5.           Per
šešis mėnesius nuo vėliausio prašymo, kuris pateikiamas paskutiniajai iš
atitinkamų nacionalinių reguliavimo institucijų, gavimo datos nacionalinės
reguliavimo institucijos, pasitarusios su susijusiu (-iais) projekto rengėju
(-ais), priima bendrą sprendimą dėl investicinių sąnaudų paskirstymo kiekvienam
to projekto sistemos operatoriui ir tų sąnaudų įtraukimo į tinklo tarifus.
Nacionalinės reguliavimo institucijos gali nuspręsti paskirstyti tik dalį
sąnaudų arba sąnaudas paskirstyti keliems bendro intereso projektų rinkiniams.
Nusprendus sąnaudas paskirstyti tarpvalstybiniu
mastu, atsižvelgiama į ekonominio ir socialinio pobūdžio, taip pat su aplinka
susijusias projekto (-ų) sąnaudas ir teikiamą naudą atitinkamose valstybėse
narėse ir galimą finansinės paramos poreikį.
Apie sprendimą nacionalinės reguliavimo
institucijos nedelsdamos praneša agentūrai ir pateikia visą su sprendimu
susijusią informaciją. Visų pirma iš informacijos turi tinkamai paaiškėti
priežastys, kuriomis remiantis sąnaudos paskirstytos valstybėms narėms, pvz., turi būti pateikta:
(a)
nustatyto poveikio, įskaitant tinklo tarifams,
kiekvienai iš atitinkamų valstybių narių įvertinimas;
(b)
4 dalies b punkte nurodyto verslo plano įvertinimas;
(c)
informacija, susijusi su regioniniais ar Sąjungos
masto teigiamais veiksniais, kurie būtų sukuriami įgyvendinant projektą;
(d)
konsultacijų su atitinkamu (-ais) projekto rengėju
(-ais) rezultatai.
Sąnaudų paskirstymo sprendimas yra skelbiamas.
6.           Jeigu
atitinkamos nacionalinės reguliavimo institucijos per šešis mėnesius nuo
dienos, kai prašymą gauna paskutinioji iš susijusių nacionalinių reguliavimo
institucijų, nesusitaria dėl prašymo skirti investicijų, jos nedelsdamos
informuoja agentūrą.
Šiuo atveju arba gavusi susijusių nacionalinių
reguliavimo institucijų bendrą prašymą, sprendimą dėl prašymo skirti
investicijų, įskaitant šio straipsnio 4 dalyje nurodytą sąnaudų paskirstymą
tarpvalstybiniu mastu, ir dėl investavimo sąnaudų numatymo nustatant tarifus
būdo, agentūra priima per tris mėnesius nuo informacijos pateikimo agentūrai
dienos.
Prieš priimdama tokį sprendimą agentūra tariasi su
susijusiomis nacionalinėmis reguliavimo institucijomis ir projekto rengėju
(-ais). Antroje pastraipoje nurodytą trijų mėnesių laikotarpį galima pratęsti
papildomu dviejų mėnesių laikotarpiu, jeigu agentūra siekia gauti kitos
informacijos. Papildomas laikotarpis prasideda kitą dieną po visos informacijos
gavimo.
Sąnaudų paskirstymo sprendimas yra skelbiamas.
7.           Visų
sprendimų kopijas ir visą su kiekvienu sprendimu susijusią informaciją agentūra
nedelsdama perduoda Komisijai. Šią informaciją galima perduoti suvestine forma.
Komisija užtikrina slaptos komercinės informacijos konfidencialumą.
8.           Šis
sąnaudų paskirstymas nepažeidžia perdavimo sistemos operatorių teisės pateikti
paraišką ir nacionalinių reguliavimo institucijų teisės patvirtinti mokesčius
už prieigą prie tinklo pagal Direktyvos 2009/72/EB ir Direktyvos 2009/73/EB 32
straipsnį, Reglamento (EB) 714/2009 14 straipsnį ir Reglamento (EB) 715/2009 13
straipsnį.
14 straipsnis
Paskatos
1.           Jeigu II
priedo 1 ir 2 dalyse nurodytoms kategorijoms priskiriamo bendro intereso
projekto rengėjui plėtojant projektą, statant ar eksploatuojant objektus, ar
atliekant jų techninę priežiūrą, išskyrus elektros
energijos akumuliavimo naudojant hidroakumuliacines elektrines projektus,
patiriama didesnė rizika, palyginti su panašiam infrastruktūros projektui
paprastai būdinga rizika, ir jeigu šiai rizikai netaikoma išimtis pagal
Direktyvos 2009/73/EB 36 straipsnį arba Reglamento (EB) Nr. 714/2009 17
straipsnį, nacionalinės reguliavimo institucijos užtikrina, kad taikant
Direktyvos 2009/72/EB 37 straipsnio 8 dalį, Direktyvos 2009/73/EB 41 straipsnio
8 dalį, Reglamento (EB) Nr. 714/2009 14 straipsnį ir Reglamento (EB)
Nr. 715/2009 13 straipsnį šiam projektui būtų suteiktos atitinkamos
paskatos.
2.           Nacionalinių
reguliavimo institucijų sprendimas suteikti šias paskatas grindžiamas sąnaudų
ir naudos analizės, atliktos taikant pagal 12 straipsnį parengtą metodiką,
rezultatais ir visų pirma regioniniu ir Sąjungos lygiu projekto daromu teigiamu
poveikiu. Nacionalinės reguliavimo institucijos toliau analizuoja projekto
rengėjo (-ų) patiriamą konkrečią riziką, jos mažinimo priemones, kurių imtasi,
ir šio rizikos pobūdžio pagrindimą atsižvelgiant į projekto daromą grynąjį
teigiamą poveikį, palyginti su žemesnio lygio rizikos alternatyva. Leidžiamai
rizikai visų pirma priskiriama su naujomis perdavimo technologijomis jūroje ir
sausumoje susijusi rizika, su daliniu sąnaudų padengimu susijusi rizika ir
plėtros rizika.
3.           Nustatant
paskatą, dėl kurios priimamas sprendimas, atsižvelgiama į konkretų patiriamos
rizikos pobūdį ir paskatos priemonė apima:
(a)
numatomo investavimo taisykles;
arba
(b)
prieš atiduodant eksploatuoti projekto objektą iš
tikrųjų patirtų sąnaudų pripažinimo taisykles; arba
(c)
į projektą investuoto kapitalo papildomos grąžos
užtikrinimo taisykles; arba
(d)
bet kokią kitą būtiną ir tinkama laikomą priemonę.
4.           Iki
2013 m. gruodžio 31 d. agentūra pagal Reglamento (EB)
Nr. 713/2009 7 straipsnio 2 dalį paskelbia:
(a)
šio straipsnio 1 dalyje nurodytų paskatų teikimo
gaires, remdamasi nacionalinių reguliavimo institucijų geriausia patirtimi;
(b)
bendros metodikos, naudojamos vertinant didesnę
patiriamą riziką, susijusią su investicijomis į elektros energijos ir dujų
perdavimo projektus, taikymo gaires.
5.           Iki
2013 m. liepos 31 d. kiekviena nacionalinė reguliavimo institucija
paskelbia savo metodiką ir kriterijus, taikomus vertinant investicijas į
elektros energijos ir dujų perdavimo projektus ir didesnę su jais susijusią
riziką.
6.           Komisija
gali paskelbti šiame straipsnyje pagal Reglamento (EB) 714/2009 18 straipsnio
1–3 dalis ir Reglamento (EB) Nr. 715/2009 23 straipsnio 1 dalį nustatytų
paskatų teikimo gaires.
V SKYRIUS.
Finansavimas
15 straipsnis
Projektų atitiktis Sąjungos finansinės pagalbos skyrimo
kriterijams
1.           II priedo 1, 2 ir 4 dalyse nurodytoms kategorijoms
priskiriamiems bendro intereso projektams galima skirti Sąjungos finansinę
paramą ir šiuo tikslu numatyti dotacijas tyrimams ir finansines priemones pagal
[Europos Parlamento ir Tarybos reglamento, kuriuo nustatoma Europos infrastruktūros tinklų priemonė,] nuostatas.
2.           II priedo 1 dalies a–d punktuose ir 2 dalyje nurodytoms
kategorijoms priskiriamiems bendro intereso projektams, išskyrus elektros
energijos akumuliavimo naudojant hidroakumuliacines elektrines projektus,
galima taip pat skirti Sąjungos finansinę paramą ir šiuo tikslu numatyti
dotacijas darbams pagal [Europos Parlamento ir Tarybos reglamento, kuriuo
nustatoma Europos infrastruktūros tinklų priemonė,] nuostatas, jeigu jie
įgyvendinami pagal 5 straipsnio 6 dalies b punkte nurodytą
procedūrą ar atitinka šiuos kriterijus:
(a)
pagal 13 straipsnio 4 dalies a punktą atlikus
konkretaus projekto sąnaudų ir naudos analizę, pateikiama įrodymų, kad
projektas daro didelį teigiamą išorinį poveikį, pvz., susijusį su tiekimo
saugumu, solidarumu ar naujovėmis; ir
(b)
projektas nėra komerciškai perspektyvus pagal
verslo planą ir kitus įvertinimus, kuriuos visų pirma atlieka galimi
investuotojai ar kreditoriai. Vertinant
projektų komercinį perspektyvumą atsižvelgiama į 14 straipsnio 3 dalyje
nurodytą sprendimą dėl paskatų ir jų pagrindimo; ir
(c)
dėl projekto pagal 13 straipsnį priimtas
tarpvalstybinio sąnaudų paskirstymo sprendimas, arba, jei tai projektai,
kuriems pagal Direktyvos 2009/73/EB 36 straipsnį arba Reglamento (EB)
Nr. 714/2009 17 straipsnį suteikta išimtis, kompetentingos nacionalinės
reguliavimo institucijos ir agentūra pareiškė nuomonę dėl projekto komercinio
perspektyvumo.
3.           II priedo 1 dalies e punkte ir 4 dalyje nurodytoms
kategorijoms priskiriamiems bendro intereso projektams galima taip pat skirti
Sąjungos finansinę paramą ir šiuo tikslu numatyti dotacijas darbams pagal
[Europos Parlamento ir Tarybos reglamento, kuriuo nustatoma Europos infrastruktūros tinklų priemonė,] nuostatas, jeigu atitinkamo projekto rengėjai gali aiškiai įrodyti didelį
teigiamą išorės veiksnių poveikį ir jų komercinio perspektyvumo stoką.
VI SKYRIUS.
Baigiamosios nuostatos
16 straipsnis
Ataskaitų teikimas ir vertinimas
Ne vėliau nei iki 2017 m. Komisija
paskelbia bendro intereso projektų įgyvendinimo ataskaitą. Šioje ataskaitoje
įvertinama:
(a)
pagal 3 straipsnį atrinktų bendro intereso projektų
parengimo, jų objektų statybos ir atidavimo eksploatuoti pažanga ir, jeigu
taikoma, įgyvendinimo vėlavimas ir kiti iškilę sunkumai;
(b)
Sąjungos panaudotos ir pagal
[Europos Parlamento ir Tarybos reglamento, kuriuos nustatoma Europos infrastruktūros tinklų priemonė,] nuostatas bendro intereso projektams skirtos lėšos, palyginti su visa
finansuojamų bendro intereso projektų verte;
(c)
elektros energijos ir dujų sektorių atveju –
jungčių tarp valstybių narių lygio didinimas, atitinkama energijos kainų raida
ir tinklo sistemos trikties atvejų skaičius, jų priežastys ir susijusios
ekonominės sąnaudos;
(d)
su leidimų išdavimu ir visuomenės dalyvavimu susiję
klausimai:
–
vidutinė ir ilgiausia bendra leidimų išdavimo
bendro intereso projektams procedūrų trukmė, įskaitant kiekvieno leidimų
išdavimo procedūros etapo trukmę, palyginti su 11 straipsnio 3 dalyje
nurodytiems pradiniams svarbiausiems etapams numatytą trukmę;
–
pasipriešinimo bendro intereso projektams lygis
(visų pirma vykstant viešoms konsultacijoms raštu pateiktų prieštaravimų
skaičius, teisinėmis priemonėmis grindžiamų veiksmų skaičius);
(e)
su reguliavimu susiję klausimai:
–
bendro intereso projektų, dėl kurių pagal 13
straipsnį priimtas sprendimas tarptautiniu mastu paskirstyti sąnaudas,
skaičius;
–
bendro intereso projektų, kuriems pagal 14
straipsnį suteiktos konkrečios paskatos, skaičius ir tipas.
17 straipsnis
Informavimas ir viešinimas
Komisija sukuria plačiajai visuomenei lengvai
prieinamą infrastruktūros skaidrumo platformą. Platformoje pateikiama ši
informacija:
(a)
kiekvienam bendro intereso projektui skiriama
bendro pobūdžio reguliariai atnaujinama informacija, įskaitant geografinę
informaciją;
(b)
kiekvieno bendro intereso projekto įgyvendinimo
planas;
(c)
susijusių bendro intereso projektų sąnaudų ir
naudos analizės, atliktos remiantis pagal 12 straipsnį parengta metodika,
pagrindiniai rezultatai, išskyrus bet kokią slaptą komercinę informaciją.
18 straipsnis
Pereinamojo laikotarpio nuostatos
Šis reglamentas neturi įtakos Komisijos
teikiamos finansinės pagalbos skyrimui, tęstinumui ar jos keitimui, kai ši
pagalba remiantis pagal Europos Parlamento ir Tarybos reglamentą (EB)
Nr. 680/2007[31]
paskelbtais kvietimais teikti paraiškas teikiama Sprendimo 1364/2006/EB I ir
III prieduose išvardytiems projektams arba atsižvelgiant į užduotis, pagrįstas
atitinkamomis TEN–E skirtų išlaidų kategorijomis, kaip apibrėžta Tarybos
reglamente (EB) Nr. 1083/2006[32].
19 straipsnis
Panaikinimas
Sprendimas 1364/2006/EB panaikinamas nuo
2014 m. sausio 1 d. Sprendimo 1364/2006/EB I ir III prieduose
išvardytų projektų atveju pagal šį reglamentą nesuteikiama jokių teisių.
20 straipsnis
Įsigaliojimas
Šis reglamentas įsigalioja dvidešimtą dieną po
jo paskelbimo Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje.
Jis taikomas nuo 2013 m. sausio 1 d.
Šis reglamentas yra privalomas visas
ir tiesiogiai taikomas visose valstybėse narėse.
Priimta Briuselyje
Europos Parlamento vardu                           Tarybos
vardu
Pirmininkas                                                   Pirmininkas
I PRIEDAS
ENERGETIKOS
INFRASTRUKTŪROS PRIORITETINIAI KORIDORIAI IR SRITYS
Šis reglamentas taikomas šiems transeuropinės
energetikos infrastruktūros koridoriams ir sritims:

1.
Prioritetiniai elektros energijos koridoriai

(1)
Jėgainių Šiaurės jūrose tinklas (angl. NSOG): integruotas elektros energijos
jėgainių tinklas Šiaurės jūroje, Airijos jūroje, Lamanšo sąsiauryje, Baltijos
jūroje ir gretimuose vandenyse, kuriuo iš atsinaujinančių jūros energijos
išteklių pagaminta elektros energija būtų transportuojama į vartojimo centrus
ir akumuliuojama ir kuris padėtų didinti tarpvalstybinį keitimąsi elektros
energija.
Susijusios valstybės narės: Airija, Belgija,
Danija, Jungtinė Karalystė, Liuksemburgas, Nyderlandai, Prancūzija, Švedija ir
Vokietija;
(2)
Šiaurės–Pietų elektros energijos jungtys Vakarų
Europoje (angl. NSI West Electricity): jungtys tarp regiono valstybių narių ir su Viduržemio jūros regiono
trečiosiomis valstybėmis, visų pirma siekiant integruoti iš atsinaujinančių
energijos išteklių pagamintą elektros energiją.
Susijusios valstybės narės: Airija, Belgija,
Ispanija, Italija, Jungtinė Karalystė, Liuksemburgas, Malta, Nyderlandai,
Portugalija, Prancūzija ir Vokietija;
(3)
Šiaurės–Pietų elektros energijos jungtys
Vidurio, Rytų ir Pietryčių Europoje (angl. NSI East
Electricity): jungtys ir vidaus linijos
Šiaurės–Pietų ir Rytų–Vakarų kryptimis, siekiant baigti kurti vidaus rinką ir
integruoti iš atsinaujinančių energijos išteklių pagamintą elektros energiją.
Susijusios valstybės narės: Austrija, Bulgarija,
Čekija, Graikija, Italija, Kipras, Lenkija, Rumunija, Slovakija, Slovėnija,
Vengrija, Vokietija;
(4)
Baltijos šalių energijos rinkos elektros
energijos jungčių planas (angl. BEMIP Electricity):
jungtys tarp Baltijos regiono valstybių narių
ir atitinkamas vidinių tinklų infrastruktūros stiprinimas, siekiant išspręsti
Baltijos valstybių atskyrimo klausimą ir paskatinti regiono rinkos integraciją.
Susijusios valstybės narės: Danija, Estija,
Latvija, Lenkija, Lietuva, Suomija, Švedija. Vokietija.

2.
Prioritetiniai dujų koridoriai

(5)
Šiaurės–Pietų dujų jungiamieji vamzdynai Vakarų
Europoje (angl. NSI West Gas): dujų srautams Šiaurės–Pietų kryptimis skirti jungčių pajėgumai Vakarų
Europoje, siekiant dar labiau įvairinti tiekimo maršrutus ir padidinti
trumpalaikio dujų tiekimo patikimumą.
Susijusios valstybės narės: Airija, Belgija,
Jungtinė Karalystė, Ispanija, Italija, Liuksemburgas, Malta, Nyderlandai,
Prancūzija, Portugalija, Vokietija;
(6)
Šiaurės–Pietų dujų jungiamieji vamzdynai
Vidurio, Rytų ir Pietryčių Europoje (angl. NSI East
Gas): regioniniai dujų jungiamieji vamzdynai
tarp Baltijos jūros regiono, Adrijos ir Egėjo jūrų ir Juodosios jūros, visų
pirma siekiant įvairinti dujų tiekimo šaltinius ir padidinti dujų tiekimo
saugumą;
Susijusios valstybės narės: Austrija, Bulgarija,
Čekija, Graikija, Italija, Kipras, Lenkija, Rumunija, Slovakija, Slovėnija, Vengrija,
Vokietija;
(7)
Pietų dujų koridorius (angl.
SGC): dujų perdavimas iš Kaspijos jūros baseino,
Centrinės Azijos, Artimųjų Rytų ir rytinės Viduržemio jūros baseino dalies į
Sąjungą, siekiant įvairinti dujų tiekimo šaltinius.
Susijusios valstybės narės: Austrija, Bulgarija,
Čekija, Graikija, Italija, Kipras, Lenkija, Prancūzija, Rumunija, Slovakija,
Slovėnija, Vengrija, Vokietija;
(8)
Baltijos šalių energijos rinkos dujų sektoriaus
jungčių planas (angl. BEMIP Gas): infrastruktūra, kuria siekiama išspręsti trijų Baltijos valstybių ir
Suomijos atskyrimo ir jų priklausomumo nuo vieno tiekėjo klausimą ir įvairinti
tiekimo šaltinius Baltijos jūros regione;
Susijusios valstybės narės: Danija, Estija,
Latvija, Lenkija, Lietuva, Suomija, Švedija, Vokietija.

3.
Prioritetiniai naftos koridoriai

(9)
Naftos tiekimo jungtys Vidurio ir Rytų Europoje (angl. OSC): Vidurio ir Rytų Europos naftos
vamzdynų tinklo sąveika, siekiant didinti tiekimo saugumą ir mažinti pavojų
aplinkai.
Susijusios valstybės narės: Austrija, Čekija,
Lenkija, Slovakija, Vengrija, Vokietija.

4.
Prioritetinės teminės sritys

(10)
Pažangiųjų tinklų plėtra: pažangiųjų tinklų technologijų taikymas visoje Sąjungoje, siekiant
veiksmingai integruoti visų prie elektros energijos tinklo prisijungusių
vartotojų elgseną ir veiksmus, visų pirma didelius iš atsinaujinančių energijos
išteklių ar naudojant paskirstytuosius energijos išteklius pagamintos elektros
energijos kiekius ir atsaką į vartotojų poreikius;
Susijusios valstybės narės: visos;
(11)
Elektros energijos magistralės: iki 2020 m. turi būti nutiestos pirmosios elektros energijos
magistralės, siekiant visoje Sąjungoje sukurti elektros energijos magistralių
sistemą;
Susijusios valstybės narės: visos;
(12)
Tarpvalstybinis anglies dioksido tinklas: anglies dioksido transportavimo infrastruktūros tarp valstybių narių ir
su kaimyninėmis trečiosiomis valstybėmis sukūrimas, siekiant sukurti anglies
dioksido surinkimo ir saugojimo sistemą.
Susijusios valstybės narės: visos.
II PRIEDAS
ENERGETIKOS
INFRASTRUKTŪROS KATEGORIJOS
Siekiant įgyvendinti I priede išvardytus
energetikos infrastruktūros prioritetus plėtotina šių kategorijų energetikos
infrastruktūra:
(1)
elektros energijos sektoriuje:
(a)
aukštosios įtampos oro elektros energijos perdavimo
linijos, jeigu jos suprojektuotos 220 kV ar aukštesnei įtampai, ir
požeminiai ir povandeniniai perdavimo kabeliai, jeigu jie suprojektuoti
150 kV ar aukštesnei įtampai;
(b)
visų pirma elektros energijos magistralių atveju:
bet kokia fizinė įranga, skirta elektros energijai transportuoti aukštosios ir
labai aukštos įtampos linijomis, siekiant didelius vienos ar kelių valstybių
narių arba trečiųjų valstybių elektros energijos gamybos ar akumuliavimo
pajėgumus sujungti su plataus masto elektros energijos vartojimo vienoje ar
keliose valstybėse narėse pajėgumais;
(c)
elektros energijos kaupimo įrenginiai, naudojami
elektrai nuolat arba laikinai akumuliuoti antžeminiuose arba požeminiuose
įrenginiuose arba geologiniuose objektuose, jeigu jie yra tiesiogiai sujungti
su aukštosios įtampos elektros perdavimo linijomis, skirtomis 110 kV ar
aukštesnei įtampai;
(d)
bet kokia įranga ar įrenginiai, reikalingi saugiam,
patikimam ir veiksmingam a–c punktuose apibrėžtų sistemų veikimui užtikrinti,
įskaitant visų įtampos lygių apsaugos, stebėjimo ir kontrolės sistemas;
(e)
bet kokia įranga ar įrenginys, taikomas perdavimo
ir vidutinės įtampos paskirstymo lygiu, kuriuo siekiama užtikrinti dvikryptį
skaitmeninį ryšį ir elektros energijos gamybos, perdavimo, paskirstymo ir
vartojimo elektros energijos tinkle tikrojo laiko ar beveik tikrojo laiko interaktyvųjį
ir intelektualųjį stebėjimą ir valdymą, kad plėtojant tinklą būtų veiksmingai
integruojama visų prie tinklo prisijungusių vartotojų – elektros energijos
gamintojų, vartotojų ir abi šias veiklas vykdančių subjektų – elgsena ir
veiksmai ir taip būtų sukurta ekonomiškai veiksmingą, tvari elektros energijos
sistema, kuri pasižymėtų mažais nuostoliais, aukšta kokybe, tiekimo saugumu ir
sauga;
(2)
dujų sektoriuje:
(a)
gamtinių dujų ir biodujų perdavimo vamzdynai, kurie
daugiausiai sudaro aukšto slėgio vamzdynus jungiantį tinklą, išskyrus aukšto
slėgio vamzdynus, naudojamus gavybai ir vietiniam gamtinių dujų paskirstymui,
(b)
su pirmiau minėtais aukšto slėgio dujų vamzdynais
sujungti požeminiai saugojimo objektai,
(c)
suskystintųjų gamtinių dujų arba suslėgtųjų
gamtinių dujų priėmimo, saugojimo, pakartotinio dujinimo ar slėgio sumažinimo
įrenginiai;
(d)
bet kokia įranga ar įrenginys, reikalingas saugiam,
patikimam ir veiksmingam sistemos eksploatavimui arba siekiant užtikrinti
galimybę naudoti transportavimo abiem kryptimis pajėgumus;
(3)
naftos sektoriuje:
(a)
žalios naftos transportavimo vamzdynai;
(b)
siurblinės ir saugojimo įrenginiai, būtini
eksploatuojant žalios naftos vamzdynus;
(c)
bet kokia įranga ar įrenginys, reikalingas
tinkamam, saugiam ir veiksmingam atitinkamos sistemos eksploatavimui, įskaitant
apsaugos, stebėjimo ir kontrolės sistemas ir srautų priešinga kryptimi
prietaisus;
(4)
anglies dioksido sektoriuje:
(a)
specialūs vamzdynai, išskyrus gavybos proceso
vamzdynų tinklą, naudojami antropogeninės kilmės anglies dioksidui
transportuoti daugiau nei iš vieno šaltinio (t. y. iš pramoninių įrenginių
(įskaitant elektrines), kuriuose vykstant degimo procesui ar kitoms cheminėms
reakcijoms, kurioms naudojami iškastiniai arba neiškastiniai junginiai, kurių
sudėtyje yra anglies, susidaro anglies dioksido dujos), skirti nuolatiniam
geologiniam anglies dioksido saugojimui pagal Direktyvą 2009/31/EB;
(b)
anglies dioksido suskystinimo ir tarpinio saugojimo
įrenginiai ketinant jį transportuoti toliau. Šiai infrastruktūrai nepriskiriama
geologinėse formacijose įrengta infrastruktūra, naudojama nuolatiniam
geologiniam anglies dioksido saugojimui pagal Direktyvą 2009/31/EB, ir susiję
paviršiaus bei įleidimo įrenginiai;
(c)
bet kokia įranga ar įrenginys, reikalingas
tinkamam, saugiam ir veiksmingam atitinkamos sistemos eksploatavimui, įskaitant
apsaugos, stebėjimo ir kontrolės sistemas.
III PRIEDAS
REGIONINIS
BENDRO INTERESO PROJEKTŲ IDENTIFIKAVIMAS

1.
Regioninių grupių taisyklės

(1)
II priedo 1 dalyje nurodytoms kategorijoms
priskiriamų elektros energijos projektų atveju kiekvieną grupę sudaro valstybių
narių, nacionalinių reguliavimo institucijų, perdavimo sistemos operatorių
atstovai, įsipareigoję bendradarbiauti regioniniu lygiu pagal Direktyvos
2009/72/EB 6 straipsnį ir Reglamento (EB) Nr. 714/2009 12 straipsnį, taip
pat su kiekvienu I priede nustatytu atitinkamu prioritetu susiję projekto
rengėjai, Komisija, agentūra ir elektros energijos sektoriaus EPSOT.
II priedo 2 dalyje nurodytoms kategorijoms
priskiriamų dujų projektų atveju kiekvieną grupę sudaro valstybių narių,
nacionalinių reguliavimo institucijų, perdavimo sistemos operatorių atstovai,
įsipareigoję bendradarbiauti regioniniu lygiu pagal Direktyvos 2009/73/EB 7
straipsnį ir Reglamento (EB) Nr. 715/2009 12 straipsnį, taip pat su
kiekvienu I priede nustatytu atitinkamu prioritetu susiję projekto rengėjai,
Komisija, agentūra ir dujų sektoriaus EPSOT.
II priedo 3 ir 4 dalyse nurodytoms kategorijoms
priskiriamų naftos ir anglies dioksido transportavimo projektų atveju kiekvieną
grupę sudaro valstybių narių atstovai, su kiekvienu I priede nustatytu
atitinkamu prioritetu susiję projekto rengėjai ir Komisija.
(2)
Kiekviena grupė savo darbą organizuoja
atsižvelgdama į regioninio bendradarbiavimo pastangas pagal Direktyvos
2009/72/EB 6 straipsnį, Direktyvos 2009/73/EB 7 straipsnį, Reglamento (EB)
Nr. 714/2009 12 straipsnį ir Reglamento EB (Nr.) 715/2009 12
straipsnį, taip pat kitas esamas regioninio bendradarbiavimo struktūras.
(3)
Atsižvelgdama į tai, kas būtina I priede nurodytam
atitinkamam prioritetui įgyvendinti, kiekviena grupė kviečia ES kandidačių ir
galimų kandidačių šalių nacionalinių administracijų ir reguliavimo institucijų
atstovus, projekto rengėjus ir perdavimo sistemos operatorius, Europos
ekonominės erdvės ir Europos laisvosios prekybos asociacijos valstybes nares,
Energijos Bendrijos institucijas ir įmones, Europos Kaimynystės politikos šalis
ir šalis, su kuriomis Sąjunga yra užmezgusi konkretų bendradarbiavimą
energetikos srityje.
(4)
Kiekviena grupė konsultuojasi su atitinkamoms
suinteresuotosioms šalims, įskaitant gamintojus, paskirstymo sistemos
operatorius, tiekėjus ir vartotojus, atstovaujančiomis organizacijomis ir 5
straipsnio 2 dalyje nustatytų užduočių atveju – aplinkos apsaugos
organizacijomis. Jeigu siekiant įvykdyti jos užduotis būtina, grupė gali organizuoti
svarstymą ar konsultacijas.

2.
Regioninio identifikavimo procesas

(1)
Kiekvienas projekto rengėjas atitinkamos grupės
nariams pateikia prašymą projektą atrinkti kaip bendro intereso projektą, prie
kurio prideda projekto (-ų) indėlio įgyvendinant I priede nurodytus prioritetus
įvertinimą, informaciją, iš kurios matyti, kad projektas atitinka 6 straipsnyje
apibrėžtus atitinkamus kriterijus ir bet kokią kitą su projekto vertinimu
susijusią informaciją.
(2)
Visi gavėjai užtikrina slaptos komercinės
informacijos konfidencialumą.
(3)
II priedo 1 dalies a–d punktuose nurodytoms
kategorijoms priskiriami siūlomi elektros energijos perdavimo ir akumuliavimo
projektai turi būti įtraukti į naujausią turimą elektros energijos sektoriaus
dešimties metų tinklo plėtros planą, kurį pagal Reglamento (EB) 714/2009 8
straipsnį parengė elektros energijos sektoriaus EPSOT.
(4)
Visi II priedo 2 dalyje nurodytoms kategorijoms
priskiriami dujų perdavimo ir saugojimo projektai, kuriuos siūloma įtraukti į
Sąjungos bendro intereso projektų sąrašus, tvirtinamus po 2013 m.
rugpjūčio 1 d., turi būti naujausio turimo dujų sektoriaus dešimties metų
tinklo plėtros plano, kurį pagal Reglamento (EB) 715/2009 8 straipsnį parengė
dujų sektoriaus EPSOT, dalis.
(5)
II priedo 4 dalyje nurodytai kategorijai
priskiriami siūlomi anglies dioksido transportavimo projektai pateikiami kaip
daugiau nei dviejų valstybių narių parengto tarpvalstybinės anglies dioksido
transportavimo ir saugojimo infrastruktūros sukūrimo plano, kurį atitinkamos
valstybės narės ar šių valstybių narių paskirti subjektai pateikia Komisijai,
dalis.
(6)
Vertindama II priedo 1 dalies a–d punktuose ir 2
dalyje nurodytoms kategorijoms priskiriamus siūlomus elektros energijos ir dujų
projektus kiekviena grupė, nepažeisdama 4 dalies nuostatų, atsižvelgia į, II priedo
1 dalies a–d punktuose ir 2 dalyje nurodytoms kategorijoms priskiriamų siūlomų
elektros energijos ir dujų projektų, įtrauktų į naujausią turimą dujų ir
elektros energijos sektorių dešimties metų tinklo plėtros planą, kurį pagal
Reglamento (EB) 714/2009 ir Reglamento (EB) 715/2009 8 straipsnį parengė
elektros energijos ir dujų sektorių EPSOT, pagal 12 straipsnio 7 dalies nuostatas atliktą analizę.
IV PRIEDAS
BENDRO
INTERESO PROJEKTŲ KRITERIJAMS TAIKOMOS TAISYKLĖS IR RODIKLIAI
(1)
Didelį tarpvalstybinį poveikį turintis projektas –
valstybės narės teritorijoje įgyvendinamas projektas, atitinkantis šias
sąlygas:
(a)
elektros perdavimo sektoriuje – įgyvendinus
projektą, tinklo perdavimo pajėgumas tos valstybės narės pasienyje su viena ar
keliomis valstybėmis narėmis arba bet kurioje kitoje atitinkamoje to paties
perdavimo koridoriaus atrankinėje vietoje pakinta bent 500 megavatų,
palyginti su padėtimi, jeigu projekto objektas nebūtų atiduotas eksploatuoti;
(b)
elektros energijos akumuliavimo sektoriuje –
įgyvendinus projektą sukuriami akumuliavimo pajėgumai, kuriuos naudojant
suteikiama galimybė per metus pagaminti ne mažesnį nei 500 gigavatvalandžių
elektros energijos kiekį;
(c)
dujų perdavimo sektoriuje – įgyvendinant projektą,
investuojama į srautų priešinga kryptimi pajėgumus arba dujų perdavimo per
atitinkamos valstybės narės sieną (-as) gebėjimas pakinta bent 10 %, palyginti
su padėtimi iki projekto objekto atidavimo eksploatuoti;
(d)
dujų saugojimo ar suskystintųjų gamtinių dujų ir
(arba) suslėgtųjų gamtinių dujų sektoriuje – įgyvendinant projektą siekiama
užtikrinti tiesioginį ar netiesioginį tiekimą bent dviems valstybėms narėms ar
atitiktį infrastruktūros standartui (N–1) regiono lygiu pagal Reglamento (ES)
Nr. 994/2010 6 straipsnio 3 dalį;
(e)
pažangiųjų tinklų sektoriuje – projektas skirtas
aukštojo ir vidutinio įtampos lygio įrangai bei įrenginiams, kurie pritaikyti
10 kV ar aukštesnei įtampai. Jis apima bent dviejų valstybių narių
perdavimo ir paskirstymo sistemų operatorius, kurie aptarnauja bent
100 000 naudotojų, gaminančių arba vartojančių elektros energiją arba
vykdančių abi šias veiklas ne mažesniame nei 300 gigavatvalandžių per
metus, iš kurių bent 20 % yra pagaminama naudojant nevaldomus elektros
energijos šaltinius, naudojimo rajone.
(2)
II priedo 1 dalies a–d punktuose nurodytoms
kategorijoms priskiriamų projektų atveju 4 straipsnyje išvardyti kriterijai
matuojami taip:
(a)
rinkos integracija, konkurencija ir sistemos
lankstumas matuojami atsižvelgiant į analizę, atliktą pagal naujausią turimą
elektros energijos sektoriaus dešimties metų plėtros planą, visų pirma:
–
tarpvalstybinių projektų atveju apskaičiuojant
poveikį tinklo perdavimo pajėgumams abiem elektros energijos srauto kryptimis,
matuojamą energijos kiekiu (megavatais), arba, jei projektas turi didelį
tarpvalstybinį poveikį, apskaičiuojant poveikį tinklo perdavimo pajėgumams
pasienyje tarp atitinkamų valstybių narių, tarp atitinkamų valstybių narių ir
trečiųjų valstybių arba atitinkamose valstybėse narėse ir poveikį paklausos ir
pasiūlos pusiausvyrai ir tinklo eksploatavimui atitinkamose valstybėse narėse;
–
įvertinant poveikį V priedo 10 dalyje apibrėžtam
analizės rajonui, atsižvelgiant į visos energetikos sistemos gamybos ir
perdavimo sąnaudas ir rinkos kainų pokyčius, susijusius su projekto
įgyvendinimu pagal skirtingus scenarijus, visų pirma atsižvelgiant į pokyčius,
kuriuos lemia elektros energijos šaltinių skirstymas pagal ribines sąnaudas.
(b)
iš atsinaujinančių energijos išteklių pagamintos
elektros energijos perdavimas į vartojimo centrus ir akumuliavimo objektus
matuojamas atsižvelgiant į analizę, atliktą pagal naujausią turimą elektros
energijos sektoriaus dešimties metų plėtros planą,, visų pirma:
–
elektros energijos perdavimo sektoriuje –
įvertinant elektros energijos gamybos iš atsinaujinančių energijos išteklių
pajėgumus, kurių prijungimas ir perdavimas yra susiję su projekto įgyvendinimu
(pagal technologijas; išreikštus megavatais), palyginti su bendrais gamybos
pajėgumais, kuriuos, naudojant šių rūšių atsinaujinančius energijos išteklius
atitinkamoje valstybėje narėje pagal nacionalinius atsinaujinančių išteklių
energijos veiksmų planus, kaip apibrėžta Direktyvos 2009/28/EB 4 straipsnyje,
planuojama pasiekti 2020 m.
–
elektros energijos akumuliavimo sektoriuje –
projekte numatytus naujus pajėgumus lyginant su bendrais tų pačių akumuliavimo
technologijų pajėgumais analizės rajone, apibrėžtame V priedo 10 dalyje.
(c)
Sąveika ir patikimas sistemos eksploatavimas
matuojami atsižvelgiant į analizę, atliktą pagal naujausią turimą elektros
energijos sektoriaus dešimties metų plėtros planą, visų pirma įvertinant
projekto poveikį V priedo 10 dalyje apibrėžtame analizės rajone numatomam
apkrovos sumažėjimui, išreikštam gamybos ir perdavimo atitiktimi apkrovai
tipiškais apkrovos laikotarpiais, ir atsižvelgiant į galimas su klimatu
susijusias ekstremalias oro sąlygas ir jų poveikį infrastruktūros atsparumui.
Apskaičiuojant šiuos rodiklius atsižvelgiama į
projekto techninio įgyvendinimo laikotarpiu jam skiriamą bendrą lėšų kiekį.
(3)
II priedo 2 dalies a–d punktuose nurodytoms kategorijoms
priskiriamų projektų atveju 4 straipsnyje išvardyti kriterijai matuojami taip:
(a)
rinkos integracija ir sąveika matuojamos
apskaičiuojant projekto sukuriamą pridėtinę vertę integruojant rinkos sritis,
siekiant kainų panašėjimo ir bendro sistemos lankstumo, įskaitant pajėgumų
lygį, kuris taikant įvairius scenarijus užtikrinamas srautams priešinga
kryptimi.
(b)
konkurencija matuojama atsižvelgiant į įvairinimą,
įskaitant prieigos prie vietinių tiekimo išteklių palengvinimą, vėliau
atsižvelgiant į išteklių, tiekimo subjektų ir maršrutų įvairinimą, taip pat
naujų pajėgumų poveikį HHI indeksui, apskaičiuojamam remiantis V priedo 10
dalyje apibrėžto analizės rajono pajėgumų lygiu.
(c)
dujų tiekimo saugumas nustatomas apskaičiuojant
projekto pridėtinę vertę, kurią jis suteikia ilgalaikiam ir trumpalaikiam
sistemos atsparumui ir didesniam likutiniam sistemos lankstumui, kad būtų
pašalinti pagal įvairius scenarijus numatyti tiekimo sutrikimai, ir
apskaičiuojant papildomus, įgyvendinant projektą sukuriamus pajėgumus, kurie matuojami
regioniniu lygiu naudojant infrastruktūros standartą (N–1 taisyklė) pagal
Reglamento (ES) Nr. 994/2010 6 straipsnio 3 dalį.
(d)
tvarumas matuojamas kaip projekto indėlis mažinant
išmetamųjų teršalų, prisidedant prie elektros energijos gamybos iš atsinaujinančių
energijos išteklių ar elektros energijos naudojimo dujoms gaminti ir biodujoms
transportuoti, atsižvelgiant į numatomus klimato sąlygų pokyčius.
(4)
II priedo 1 dalies e punkte nurodytoms kategorijoms
priskiriamų projektų atveju vertinant kiekvieną 4 straipsnyje nurodytą funkciją
taikomi šie kriterijai:
(a)
tvarumo lygis. Šis kriterijus nustatomas įvertinant
išmetamo šiltnamio efektą sukeliančių dujų kiekio sumažinimą ir elektros
energijos tinklo infrastruktūros poveikį aplinkai;
(b)
perdavimo ir paskirstymo sistemų prijungimo ir
elektros priėmimo iš vartotojų ir perdavimo jiems pajėgumai. Šis kriterijus
nustatomas įvertinant instaliuotą paskirstytųjų elektros energijos šaltinių
galią, didžiausią leidžiamą priimti elektros energijos kiekį perdavimo tinkluose
nesukeliant perkrovos rizikos ir iš atsinaujinančių energijos šaltinių
pagamintą elektros energijos kiekį, kuris nebuvo priimtas dėl su perkrova ir
saugumo rizika susijusių priežasčių;
(c)
tinklo junglumas ir prieiga prie visų kategorijų
tinklo naudotojų. Šis kriterijus nustatomas įvertinant priimtus metodus, kurie
taikomi elektros gamintojų, vartotojų ir abi veiklas vykdančių subjektų
mokesčiams, tarifams ir jų struktūrai apskaičiuoti, ir įvertinant eksploatavimo
lankstumą, numatytą užtikrinti dinaminei elektros energijos pusiausvyrai
elektros tinkle;
(d)
tiekimo saugumas ir kokybė. Šis kriterijus
nustatomas įvertinant turimų patikimų elektros energijos gamybos pajėgumų ir
didžiausios paklausos santykį, iš atsinaujinančių energijos išteklių pagamintą
elektros energijos dalį, elektros energijos sistemos stabilumą, tiekimo
nutraukimo trukmę ir dažnumą vienam vartotojui, įskaitant su klimatu susijusius
nutraukimus, ir įtampos kokybės parametrus;
(e)
elektros energijos tiekimo ir tinklo eksploatavimo
veiksmingumas ir techninės priežiūros kokybė. Šis kriterijus nustatomas
įvertinant nuostolių lygį perdavimo ir paskirstymo tinkluose, elektros
energijos didžiausios ir mažiausios paklausos santykį tam tikru laikotarpiu,
vartotojų dalyvavimą elektros energijos rinkose ir taikant efektyvaus energijos
vartojimo priemones, elektros energijos tinklo komponentų naudojimo procentinę
dalį (t. y. vidutinę apkrovą), tinklo komponentų prieinamumą (susijusį su
numatyta ir nenumatyta technine priežiūra) ir jo poveikį tinklo eksploatavimo
parametrams bei tikruosius turimus tinklo pajėgumus, atsižvelgiant į jo įprastą
vertę;
(f)
indėlis į tarpvalstybines elektros energijos rinkas
kontroliuojant apkrovos srautą siekiant sumažinti gretutinėmis elektros
linijomis tekantį elektros energijos srautą ir padidinti jungčių pajėgumus. Šis
kriterijus nustatomas įvertinant valstybės narės jungčių pajėgumų ir jos
elektros energijos paklausos santykį, jungčių pajėgumų naudojimą ir mokesčius
už elektros perdavimą perkrauta linija visose jungtyse.
(5)
II priedo 3 dalyje nurodytoms kategorijoms
priskiriamų naftos transportavimo projektų atveju 4 straipsnyje išvardyti
kriterijai matuojami taip:
(a)
Naftos tiekimo saugumas nustatomas įvertinant pagal
projektą numatytais naujais pajėgumais sukuriamą pridėtinę vertę užtikrinant trumpalaikį
ir ilgalaikį sistemos atsparumą ir likutinį sistemos lankstumą, pagal įvairius
scenarijus sprendžiant su tiekimo nutraukimu susijusius klausimus.
(b)
Sąveika nustatoma įvertinant, kokiu mastu būtų
pagerinta naftos tinklo eksploatacija, visų pirma numatant srautų priešinga
kryptimi galimybę.
(c)
Veiksmingas ir tvarus išteklių naudojimas
nustatomas įvertinant, kokiu mastu būtų naudojama jau esanti infrastruktūra ir
prisidedama mažinant naštą aplinkai ir įtaką klimato kaitai ir su jomis
susijusią riziką.
V PRIEDAS
ENERGETIKOS
SISTEMOS SĄNAUDŲ IR NAUDOS ANALIZĖ
Bendro intereso projektams taikoma darnioji
energetikos sistemos sąnaudų ir naudos analizės metodika atitinka šiame priede
nustatytus principus.
(1)
Metodika grindžiama Sąjungos elektros energijos ir
dujų sistemų n+5, n+10, n+15, ir n+20 metais (n – analizės atlikimo metai)
bendrų įvesties duomenų rinkiniu. Šį duomenų rinkinį turi sudaryti bent:
(a)
elektros energijos sektoriuje: paklausos
scenarijai, gamybos pajėgumai pagal naudojamos energijos tipą (biomasė,
geoterminė, hidroenergija, dujos, branduolinė energija, nafta, kietasis kuras,
vėjo energija, saulės energija, koncentruota saulės energija, kitos energijos
gamybos iš atsinaujinančių išteklių technologijos) ir jų geografinė vieta, kuro
kainos (įskaitant biomasę, akmens anglį, dujas ir naftą), anglies dioksido
kainos, perdavimo sudėtis ir, jeigu reikia, paskirstymo tinklas ir jo plėtra
atsižvelgiant į visus naujus didelius elektros energijos gamybos pajėgumus
(įskaitant anglies dioksido surinkimo pajėgumus), akumuliavimo ir perdavimo
projektus, dėl kurių priimtas galutinis investavimo sprendimas ir kurių
objektas turi būti atiduotas eksploatuoti iki n+5 metų pabaigos;
(b)
dujų sektorius: paklausos scenarijai, importas,
kuro kainos (įskaitant akmens anglies, dujų ir naftos), anglies dioksido
kainos, perdavimo tinklo sudėtis ir jo plėtra atsižvelgiant į visus naujus
projektus, dėl kurių priimtas galutinis investavimo sprendimas ir kurių
objektas turi būti atiduotas eksploatuoti iki n+5 metų pabaigos;
(2)
Duomenys turi atitikti atliekant analizę
galiojančius Sąjungos ir nacionalinius teisės aktus. Elektros energijos ir dujų
sektoriuose taikomi duomenys visų pirma turi atitikti prielaidas dėl kiekvienos
rinkos kainų ir kiekių. Duomenų rinkinys parengiamas oficialiai pasikonsultavus
su valstybėmis narėmis ir visoms atitinkamoms suinteresuotosioms šalims
atstovaujančiomis organizacijomis. Jei taikoma, Komisija ir agentūra užtikrina
prieigą prie trečiųjų šalių būtinų komercinių duomenų.
(3)
Į metodiką įtraukiamos tinklo plėtros, jo naudojimo
ir rinkos modeliavimo gairės, reikalingos sąnaudų ir naudos analizei atlikti.
(4)
Sąnaudų ir naudos analizė grindžiama skirtingų
kategorijų analizuojamų projektų darniuoju sąnaudų ir naudos įvertinimu ir
apima bent 1 dalyje nurodytą laikotarpį.
(5)
Taikant sąnaudų ir naudos analizę atsižvelgiama
bent į šias sąnaudas: kapitalo išlaidas, veiklos ir techninės priežiūros
išlaidas projekto techninio įgyvendinimo laikotarpiu ir, jei taikoma,
eksploatacijos nutraukimo ir atliekų tvarkymo sąnaudas. Metodikoje pateikiamos
gairės dėl atliekant apskaičiavimus taikytinų diskonto normų.
(6)
Atliekant elektros energijos perdavimo ir
akumuliavimo sąnaudų ir naudos analizę atsižvelgiama bent į III priede
apibrėžtų rodiklių poveikį. Vadovaujantis metodais, taikytais rengiant
naujausią elektros energijos sektoriaus dešimties metų tinklo plėtros planą,
taip pat privaloma atsižvelgti į poveikį, kurį projektas daro:
(a)
konkurencijai, t. y. skirtingų operatorių
įtakai rinkoje ir skirtingų valstybių narių kainų vienodinimui;
(b)
elektros energijos gamybos, perdavimo ir
paskirstymo sąnaudoms, įskaitant elektrinės vidaus vartojimo sąnaudas ir
sąnaudas, susijusias su išmetamu šiltnamio efektą sukeliančių dujų kiekiu ir
perdavimo nuostoliais projekto techninio įgyvendinimo laikotarpiu;
(c)
būsimoms investavimo į naujus elektros energijos
gamybos ir perdavimo pajėgumus sąnaudoms projekto įgyvendinimo techniniu
laikotarpiu;
(d)
eksploatavimo lankstumui, įskaitant reguliavimo
įgaliojimų didinimui ir pagalbinių paslaugų gerinimui;
(e)
sistemos atsparumui, įskaitant atsparumą
katastrofoms ir klimato poveikiui, ir sistemos saugumui, visų pirma Direktyvoje
2008/114/EB apibrėžtai Europos ypatingos svarbos infrastruktūrai.
(7)
Atliekant dujų sektoriaus sąnaudų ir naudos
analizę, atsižvelgiama bent į rinkos tyrimo rezultatus, pvz., sezonų metu,
poveikį III priede apibrėžtiems rodikliams ir šį poveikį:
(a)
konkurencijai, t. y. skirtingų operatorių
įtakai rinkoje ir skirtingų valstybių narių kainų vienodinimui;
(b)
sistemos atsparumui, įskaitant atsparumą
katastrofoms ir klimato poveikiui, ir sistemos saugumui, visų pirma Direktyvoje
2008/114/EB apibrėžtai Europos ypatingos svarbos infrastruktūrai;
(c)
tikimybei, kad energija gali būti netiekiama, ir
energijos kiekiui, kuris nebūtų tiekiamas, taip pat tiekimo saugumo didinimui
ir kokybės gerinimui;
(d)
indėliui į skirtingų dujų rinkos sričių
integraciją,
(e)
dujų tinklo lakstumui ir perkrovai.
(8)
Atliekant pažangiųjų tinklų sąnaudų ir naudos
analizę, atsižvelgiama į III priede apibrėžtiems rodikliams daromą poveikį.
(9)
Išsamus metodas, taikomas siekiant atsižvelgti į
6–8 dalyse nurodytus rodiklius, parengiamas oficialiai pasikonsultavus su
visoms atitinkamoms suinteresuotosioms šalims atstovaujančiomis
organizacijomis.
(10)
Taikant metodiką apibrėžiamas kiekvieno pavienio
projekto sąnaudų ir naudos analizės ir analizės regionų ar Sąjungos lygiu
atlikimo rajonas. Pavienio projekto analizės rajonas apima visas valstybes
nares ir trečiąsias valstybes, kurių teritorijoje įgyvendinamas projektas,
visas tiesiogiai besiribojančias valstybes nares ir visas kitas valstybes
nares, kurioms projektas padarytų didelį poveikį.
(11)
Metodikoje apibrėžiama remiantis atitinkamais
įvesties duomenimis atliktina analizė, apskaičiuojant tikslo funkcijos
rezultatus, įgyvendinus kiekvieną projektą ir jo neįgyvendinus. Atliekant analizę
nustatomos valstybės narės, kurios patiria grynąją teigiamą projekto poveikį
(naudos gavėjos) ir tos valstybės narės, kurios patiria grynąjį neigiamą
projekto poveikį (sąnaudų padengėjos). Į kiekvieną sąnaudų ir naudos analizę
įtraukiama įvesties duomenų rinkinio slaptumo analizė, skirtingų projektų
objektų atidavimo eksploatuoti tame pačiame analizės rajone, data ir kiti
susiję parametrai.
(12)
Perdavimo ir paskirstymo sistemų operatoriai
keičiasi metodikai parengti būtina informacija, įskaitant susijusio tinklo ir
rinkos modeliavimo atveju. Bet kuris perdavimo ar paskirstymo sistemos
operatorius, informaciją renkantis kitos perdavimo ar paskirstymo sistemos
operatorių vardu, dalyvaujantiems perdavimo ir paskirstymo sistemų operatoriams
perduoda surinktų duomenų rezultatus. 12 straipsnio 8 dalyje nustatytam bendros
elektros energijos bei dujų rinkos ir tinklo modeliui naudojami 1 dalyje
nurodyti įvesties duomenys apima n+10, n+20 ir n+30 metus ir taikant šį modelį
galima visapusiškai įvertinti ekonominį ir socialinį poveikį ir poveikį
aplinkai, visų pirma įtraukiant išorės sąnaudas, pvz., susijusias su
išmetamosiomis šiltnamio efektą sukeliančiomis dujomis ir įprastiniais į orą
išmetamais teršalais arba tiekimo saugumu.
VI PRIEDAS
SKAIDRUMO
IR VISUOMENĖS DALYVAVIMO GAIRĖS
(1)
Procedūrų vadove nurodoma bent:
(a)
susiję teisės aktai, kuriais grindžiami dėl
skirtingų rūšių atitinkamų bendro intereso projektų priimami sprendimai ir
nuomonės, įskaitant aplinkos teisės aktus;
(b)
priimtini susiję sprendimai ir gautinos nuomonės;
(c)
kompetentingų institucijų pavadinimai ir
kontaktiniai duomenys, kitos institucijos ir pagrindinės susijusios
suinteresuotosios šalys;
(d)
darbų srautas, nustatant kiekvieną proceso etapą,
įskaitant orientacinę trukmę;
(e)
informacija apie dokumentų, kurie įtraukiami į
paraišką gauti sprendimus, paskirtį, struktūrą ir išsamumo lygį, įskaitant
kontrolinį sąrašą;
(f)
visuomenės dalyvavimo procese etapai ir priemonės.
(2)
Siekiant paskatinti visuomenę aktyviau dalyvauti
leidimų išdavimo procese, taikomi šie principai:
(a)
Bendro intereso projekto poveikį patirsiančios
suinteresuotosios šalys, įskaitant atitinkamas institucijas, žemės savininkus
ir greta teritorijos, kurioje įgyvendinamas projektas, gyvenančius piliečius,
plačiąją visuomenę ir jų asociacijas, organizacijas ar grupes, nuolat
informuojamos ir su jomis atvirai bei skaidriai tariamasi pirmaisiais projekto
įgyvendinimo etapais. Jeigu reikia, kompetentinga institucija aktyviai remia
veiksmus, kurių imasi projekto rengėjas.
(b)
Kompetentingos institucijos užtikrina, kad viešos
konsultacijos dėl bendro intereso projektų procedūros, jeigu įmanoma, būtų
koncentruotos. Kiekvienose viešose konsultacijose aptariami visi su konkrečiu
procedūros etapu susiję klausimai ir vykdant vieną viešą konsultaciją neturi
būti nagrinėjamas daugiau nei vienas, su konkrečiu procedūros etapu susijęs
klausimas. Viešoje konsultacijoje aptariami klausimai aiškiai nurodomi
pranešime apie viešą konsultaciją.
(c)
Pastabos ir prieštaravimai priimami nuo viešos
konsultacijos pradžios ir tik iki galutinio termino galiojimo pabaigos.
(3)
Į visuomenės dalyvavimo koncepciją įtraukiama bent
informacija apie:
(a)
kviestinas susijusias suinteresuotąsias šalis;
(b)
numatomas priemones;
(c)
tvarkaraštį;
(d)
atitinkamoms užduotims skiriamus žmoniškuosius
išteklius.
(4)
Organizuodamos viešas konsultacijas, kurios turi
įvykti prieš pateikiant paraiškos dokumentus, atitinkamos šalys turi bent:
(a)
išleisti ne didesnį nei 15 puslapių informacinį
lankstinuką, kuriame glaustai ir aiškiai išdėstomas projekto tikslas ir
pirminis projekto tvarkaraštis, nurodomi bent trys alternatyvūs nagrinėjami
maršrutai, numatomas poveikis, įskaitant tarpvalstybinio pobūdžio poveikį, ir
galimos poveikio švelninimo priemonės;
(b)
visas susijusias suinteresuotąsias šalis informuoti
apie projektą, paskelbdamos informaciją 10 straipsnio 7 dalyje nurodytoje
svetainėje ir kitomis atitinkamos informavimo priemonėmis;
(c)
susijusias suinteresuotąsias šalis raštu informuoti
apie specialius posėdžius, kuriuose būsią aptariami rūpimi klausimai.
(5)
Projekto svetainėje pateikiama bent:
(a)
ne techninio pobūdžio, reguliariai atnaujinama ne
ilgesnė nei 50 puslapių santrauka, kurioje būtų pateikiama dabartinė projekto
būklė, jeigu buvo atliktas atnaujinimas, aiškiai nurodomi ankstesnės versijos
pakeitimai;
(b)
projekto ir viešų konsultacijų planavimas, aiškiai
nurodant viešų konsultacijų ir posėdžių datas ir vietas;
(c)
kontaktiniai duomenys, jeigu būtų pageidaujama
gauti visus paraiškos dokumentus;
(d)
kontaktiniai duomenys, jeigu vykstant viešoms
konsultacijoms būtų pageidaujama pareikšti pastabas ir prieštaravimus;
(e)
procedūrų vadovas pagal 10 straipsnio 1 dalį.
[1]                      COM(2010)
677.
[2]                      COM(2011)
500/I galutinis ir COM(2011) 500/II galutinis (Politikos dokumentai).
[3]               Visos sumos nurodytos
2011 m. kainomis.
[4]               30 %, jeigu leis aplinkybės.
[5]                      SEC(2011)
755.
[6]                      Sprendimas
Nr. 1364/2006/EB.
[7]                      COM(2010)
203 ir SEC(2010) 505.
[8]                      Reglamentas
(EB) Nr. 680/2007.
[9]                      Reglamentas
(EB) Nr. 663/2009.
[10]                    COM(2010)
2020.
[11]             30 %, jeigu leis aplinkybės.
[12]                    COM(2011)
112 ir SEC(2011) 288.
[13]                    Žr.
pridedamo poveikio vertinimo 1.2.1 skirsnį.
[14]             OL C , , p. .
[15]             OL C , , p. .
[16]             COM(2010) 2020.
[17]             COM(2010) 677.
[18]             OL L 262, 2006 9 22, p. 1.
[19]             30 %, jeigu leis aplinkybės.
[20]             2009 m. balandžio 23 d.
Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2009/28/EB dėl skatinimo naudoti
atsinaujinančių išteklių energiją, OL L 140, 2009 6 5, p. 16.
[21]             OL L 211, 2009 8 14, p. 55.
[22]             OL L 211, 2009 8 14, p. 94.
[23]             OL L 345, 1997 1 21, p. 75.
[24]             COM(2011) 202 galutinis.
[25]             COM(2011) 539.
[26]             SEC(2011) 755.
[27]             OL L 211, 2009 8 14, p. 15.
[28]             OL L 211, 2009 8 14, p. 36.
[29]             OL L 211, 2009 8 14, p. 1.
[30]             OL L 200, 2009 7 31, p. 31.
[31]             OL L 162, 2007 6 22, p. 1.
[32]             OL L 210, 2006 7 31, p. 25.