				|

		52012PC0120

			Pasiūlymas TARYBOS SPRENDIMAS kuriuo valstybės narės raginamos atsižvelgiant į Europos Sąjungos interesus ratifikuoti 2009 m. Honkongo konvenciją dėl saugaus ir aplinkai tinkamo laivų perdirbimo arba prie jos prisijungti /* COM/2012/0120 final - 2012/0056 (NLE) */

			   	AIŠKINAMASIS MEMORANDUMAS
Nesiliaujantis netinkamo ir nesaugaus
laivų perdirbimo praktikos plitimas kelia didelį
susirūpinimą. Dauguma didelių komercinių jūros
laivų pasibaigus jų eksploatavimo trukmei yra išmontuojami
standartų neatitinkančiuose Azijos kompleksuose (Indijoje, Pakistane
ir Bangladeše), paprastai naudojant ištraukimo į krantą metodą,
kuris daro didelį poveikį aplinkai ir sveikatai.
Padėtis greičiausiai dar
pablogės, nes dėl pernelyg didelių pasaulio laivyno
pajėgumų, kurie turėtų nesikeisti dar bent 5–10 metų,
artimiausiais metais numatoma išmontuoti daug laivų. Be to, manoma, kad
laivai bus intensyviausiai perdirbami maždaug tuomet, kai įsigalios
draudimas naudoti viengubo korpuso tanklaivius (2015 m.), ir tuo
daugiausia pasinaudos labiausiai standartų neatitinkantys kompleksai.
Dabartiniai tarptautinio ir Europos
Sąjungos lygmens teisės aktai[1]
pasirodė esą neveiksmingi tokiai laivų perdirbimo praktikai
sustabdyti.
Dabartinis dažnas teisės nuostatų
nesilaikymas susijęs su:
·
perdirbimo, ypač pačių
didžiausių komercinių laivų, pajėgumų Ekonominio
bendradarbiavimo ir plėtros organizacijos (angl. trumpinys OECD)
valstybėse trūkumu;
·
nuožmia ir nesąžininga standartų
neatitinkančių kompleksų ir aukštesnius techninius standartus
atitinkančių kompleksų konkurencija – pastarieji gali užimti tik
nišines specifinių tipų laivų, kaip antai mažų laivų,
valstybinių, įskaitant karo, laivų arba atsakingai į
aplinką žiūrinčių savininkų laivų, perdirbimo
rinkas;
·
tuo, kad dabartiniai teisės aktai nėra
pritaikyti pagal laivų specifiškumą ir tarptautinę laivybą.

Siekdamos pagerinti padėtį Bazelio konvencijos šalys 2004 m.
Tarptautinės jūrų organizacijos (angl. IMO) paprašė
parengti privalomus laivų perdirbimo reikalavimus[2].
Tarptautinė jūrų organizacija 2009 m. gegužės
mėn. priėmė Honkongo konvenciją dėl saugaus ir
aplinkai tinkamo laivų perdirbimo (toliau – Honkongo konvencija). Kad
ji įsigaliotų ir pasijustų jos poveikis, ją dar turi
ratifikuoti pakankamai didelių vėliavos valstybių ir perdirbimo
valstybių.
Europos Sąjunga ir jos valstybės narės palygino Honkongo
ir Bazelio konvencijomis numatytus kontrolės ir vykdymo užtikrinimo
lygius. 2010 m. balandžio mėn. pasiekta tokia išvada: preliminariai
vertinant ir atsižvelgiant į eksploatavimo trukmės perspektyvą gali
būti daroma išvada, kad laivams, kuriems taikoma Honkongo konvencija,
atžvilgiu tos konvencijos nustatytas kontrolės ir vykdymo užtikrinimo
lygis yra ne žemesnis nei tas, kuris nustatytas atliekomis tapusiems laivams
taikomos Bazelio konvencijos ir laivams taikomos Honkongo konvencijos, ir ne
žemesnis negu taikomas laivų, kuriems taikomos tokios pačios
sąlygos pagal pastarosios konvencijos 3 straipsnio 4 dalį, atveju [3].
2011 m.
spalio mėn. Bazelio konvencijos šalys paragino ratifikuoti Honkongo
konvenciją, kad ji galėtų įsigalioti[4].
Europos Sąjungos lygmeniu Komisija 2007 m.
priėmė Žaliąją knygą dėl geresnio laivų
išmontavimo, o 2008 m. – komunikatą, kuriuo siūloma ES
laivų išmontavimo strategija[5].
Šioje strategijoje siūlomos priemonės, kuriomis siekiama kuo
greičiau, jau pereinamuoju laikotarpiu prieš įsigaliojant Honkongo
konvencijai, pagerinti laivų išmontavimo sąlygas[6], t. y. parengti priemones
dėl pagrindinių konvencijos elementų, skatinti savanoriškus
sektoriaus veiksmus, teikti techninę pagalbą ir paramą
besivystančioms šalims ir užtikrinti geresnį dabartinių
teisės aktų vykdymą.
Savo išvadose dėl ES geresnio laivų
išmontavimo strategijos Taryba pritarė Honkongo konvencijai
pabrėždama, kad ji yra svarbus tarptautinės bendruomenės
pasiekimas ir kad ja „nuo pradžios iki galo“ nustatyta visapusiška
kontrolės ir vykdymo užtikrinimo sistema, ir primygtinai paragino
valstybes nares ratifikuoti Honkongo konvenciją pirmumo tvarka, kad
būtų sudarytos palankesnės sąlygos jai kuo greičiau
įsigalioti, taip pat realiai ir veiksmingai keisti padėtį šiame
sektoriuje[7].
2012/0056 (NLE)
Pasiūlymas
TARYBOS SPRENDIMAS
kuriuo valstybės narės raginamos
atsižvelgiant į Europos Sąjungos interesus ratifikuoti 2009 m.
Honkongo konvenciją dėl saugaus ir aplinkai tinkamo laivų
perdirbimo arba prie jos prisijungti
EUROPOS SĄJUNGOS TARYBA,
atsižvelgdama į Sutartį dėl
Europos Sąjungos veikimo, ypač į jos 192 straipsnio 1 dalį
kartu su 218 straipsnio 6 dalies a punkto v papunkčiu ir 218 straipsnio 8
dalies 1 pastraipa,
atsižvelgdama į Europos Komisijos
pasiūlymą,
atsižvelgdama į Europos Parlamento
pasiūlymą,
kadangi:
(1)       laivams, kurie laikomi
atliekomis, tarptautiniu lygmeniu taikoma Bazelio konvencija dėl
pavojingų atliekų tarpvalstybinių pervežimų bei jų
tvarkymo kontrolės. Europos Sąjungos lygmeniu šiems laivams taikomas 2006 m.
birželio 14 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentas (EB) Nr. 1013/2006
dėl atliekų vežimo[8].
Tuo reglamentu įgyvendinama Bazelio konvencija ir 1995 m. priimtas
konvencijos pakeitimas[9],
kuris dar neįsigaliojo ir kuriuo nustatomas draudimas iš Europos
Sąjungos valstybių narių į Ekonominio bendradarbiavimo ir
plėtros organizacijai (angl. trumpinys OECD) nepriklausančias
valstybes eksportuoti pavojingas atliekas. Kadangi laivuose esama pavojingų
medžiagų, jie paprastai priskiriami prie pavojingų atliekų ir
todėl juos draudžiama eksportuoti perdirbti OECD nepriklausančių
valstybių kompleksuose;
(2)       bandant taikyti esamus
teisės aktus tarptautiniu ir Europos Sąjungos lygmenimis patirta
didelių sunkumų;
(3)       po Tarptautinėje saugaus
ir aplinkai tinkamo laivų perdirbimo konferencijoje vykusių
svarstymų[10]
2009 m. gegužės 15 d. Tarptautinėje jūrų
organizacijoje buvo priimta Honkongo konvencija dėl saugaus ir aplinkai
tinkamo laivų perdirbimo (toliau – konvencija);
(4)       konvencija siekiama
užtikrinti, kad pasibaigus eksploatavimo trukmei išmontuojami laivai
nekeltų nereikalingos rizikos žmonių sveikatai bei saugumui ir
aplinkai. Konvencija siekiama visapusiškai spręsti su laivų
perdirbimu susijusius klausimus ir darbo bei aplinkos sąlygų
problemas, kylančias daugelyje laivų išmontavimo vietų visame
pasaulyje;
(5)       aplinkai tinkamas laivų
perdirbimo valdymas yra Europos Sąjungos prioritetas[11], o kuo ankstesnis konvencijos
įgyvendinimas – vienas pagrindinių žingsnių, siūlomų
Komisijos komunikate „ES geresnio laivų išmontavimo strategija“[12];
(6)       tačiau kol kas nė
viena valstybė narė nėra ratifikavusi konvencijos arba prie jos
prisijungusi ir tik trys valstybės narės ją pasirašė.
Valstybėms narėms ratifikavus konvenciją arba prie jos
prisijungus būtų duotas postūmis tarptautiniu lygmeniu ir
pagreitintas konvencijos įsigaliojimas;
(7)       kai kurios konvencijos
nuostatos dėl laivų perdirbimo priklauso išimtinei Sąjungos
kompetencijai;
(8)       Sąjunga konvencijos
ratifikuoti negali, nes tik valstybės narės gali būti jos
šalimis;
(9)       todėl Taryba
turėtų paraginti valstybes nares atsižvelgiant į Sąjungos
interesuos ratifikuoti konvenciją arba prie jos prisijungti,
PRIĖMĖ ŠĮ
SPRENDIMĄ:
1 straipsnis
Įsigaliojus Europos Parlamento ir Tarybos
reglamentui (ES) Nr. XX (dėl laivų perdirbimo), siekiant
įgyvendinti 2009 m. gegužės 15 d. Tarptautinėje
jūrų organizacijoje priimtą Tarptautinę Honkongo
konvenciją dėl saugaus ir aplinkai tinkamo laivų perdirbimo
(toliau – konvencija), valstybės narės ratifikuoja ją arba
prisijungia prie jos dalių, kuriomis reglamentuojami išimtinei
Sąjungos kompetencijai priklausantys klausimai.
2 straipsnis
Valstybės narės imasi visų
būtinų priemonių siekdamos nedelsiant ir bet kuriuo atveju ne
vėliau kaip praėjus trejiems metams po šio sprendimo
įsigaliojimo datos Tarptautinės jūrų organizacijos
Generaliniam sekretoriui deponuoti konvencijos ratifikavimo arba prisijungimo
prie jos aktus.
Ne vėliau kaip praėjus penkeriems
metams po šio sprendimo įsigaliojimo datos peržiūrima konvencijos
ratifikavimo arba prisijungimo prie jos pažanga.
3 straipsnis
Šis sprendimas
skirtas valstybėms narėms.
Priimta Briuselyje,
                                                                       Tarybos
vardu
                                                                       Pirmininkas
[1]               2006 m. birželio 14 d. Europos Parlamento ir
Tarybos reglamentas (EB) Nr. 1013/2006 dėl atliekų vežimo
Europos Sąjungos lygmeniu ir Bazelio konvencija dėl pavojingų
atliekų tarpvalstybinių pervežimų bei jų tvarkymo
kontrolės tarptautiniu lygmeniu.
[2]               Sprendimas VII/26 dėl aplinkai tinkamo laivų
išmontavimo valdymo, priimtas 7-ojoje Bazelio konvencijos šalių
konferencijoje.
[3]               Europos Sąjungos ir jos valstybių narių
pateiktą dokumentą galima rasti http://archive.basel.int/ships/oewg-vii12-comments/comments/eu.doc
[4]               Sprendimas X/ AA dėl aplinkai tinkamo laivų
išmontavimo valdymo, priimtas 10-ojoje Bazelio konvencijos šalių
konferencijoje.
[5]               2008 m. lapkričio 19 d. Komunikatas COM(2008) 767 final,
kuriuo pateikiama ES geresnio laivų išmontavimo strategija, ir Komisijos
tarnybų darbinis dokumentas SEC(2008) 2846 dėl minėtos
strategijos poveikio vertinimo.
[6]               Tarptautinė Honkongo konvencija dėl saugaus ir
aplinkai tinkamo laivų perdirbimo.
[7]               2009 m. spalio 21 d. priimtos Tarybos išvados,
paskelbtos http://www.consilium.europa.eu/uedocs/cms_data/docs/pressdata/en/envir/110626.pdf
.
[8]               OL L 190, 2006 7 12, p. 1.
[9]               Dalinis Bazelio konvencijos pakeitimas (pakeitimas
dėl uždraudimo), priimtas Bazelio konvencijos šalių
Sprendimu III/1.
[10]             Galutinis konferencijos aktas (SR/CONF/45).
[11]             2006 m. gegužės 29 d. Tarybos išvados.
[12]             COM(2008) 767 final.


               EUROPOS KOMISIJA
            Briuselis, 2016 04 01
            COM(2016) 172 final
            2016/0090(NLE)
            Pasiūlymas
            TARYBOS SPRENDIMAS
            kuriuo nustatoma Europos Sąjungos pozicija, kurios Sąjungos vardu  turi būti laikomasi Viešųjų pirkimų komitete dėl sprendimo dėl arbitražo procedūrų pagal peržiūrėtos Sutarties dėl viešųjų pirkimo XIX straipsnio 8 dalį projekto

               AIŠKINAMASIS MEMORANDUMAS

               1.PASIŪLYMO APLINKYBĖS

               •Pasiūlymo pagrindimas ir tikslai

               Peržiūrėtoje PPO sutartyje dėl viešųjų pirkimų (toliau – SVP), kuri įsigaliojo 2014 m. balandžio 6 d., nustatyta atnaujinta teisinė sistema, kurią SVP šalys taiko viešiesiems pirkimams. Atsižvelgiant į tai, peržiūrėtoje sutartyje numatomos galimybės SVP šalims taikyti arbitražo procedūras tais atvejais, kai kyla prieštaravimų dėl siūlomo pakeitimo, subjekto perkėlimo iš vieno priedo į kitą, subjekto išbraukimo ar kitokio šalies priedo, pridedamo prie I priedėlio, pakeitimo, ir kai prieštaravimas negalėjo būti išspręstas konsultuojantis. Peržiūrėtos sutarties XIX straipsnio 8 dalyje nustatyta, kad SVP komitetas turi priimti arbitražo procedūras, skirtas padėti lengviau išspręsti pirmiau minėtus prieštaravimus.

               Įsigaliojus peržiūrėtai SVP sutarčiai šalys išsamiai aptarė tokių arbitražo procedūrų turinį, svarstydamos įvairius būdus, taikytinus kilus prieštaravimams dėl šalies siūlomo viešųjų pirkimų taikymo srities pakeitimo, ir rado bendrą sutarimą šiuo klausimu. Atsižvelgiant į tai, parengtas sprendimo dėl arbitražo procedūrų projektas. Kad šis sprendimo projektas būtų priimtas, Taryba turi leisti Komisijai SVP komitete pareikšti Sąjungos nuomonę dėl sprendimo priėmimo.

               •Suderinamumas su toje pačioje politikos srityje galiojančiomis nuostatomis

                  Tai standartinė procedūra, kurios laikomasi, kai Komisija SVP komitete turi pareikšti Sąjungos nuomonę dėl sprendimų, dėl kurių reikia keisti Sąjungos teises ir prievoles.

               •Suderinamumas su kitomis Sąjungos politikos sritimis

               Netaikoma.

               2.TEISINIS PAGRINDAS, SUBSIDIARUMO IR PROPORCINGUMO PRINCIPAI

               •Teisinis pagrindas

               Sutarties dėl Europos Sąjungos veikimo (SESV) 218 straipsnio 9 dalyje nustatyta, kad tais atvejais, kai tarptautiniu susitarimu įsteigtas organas turi priimti teisinę galią turintį sprendimą, Taryba, remdamasi Komisijos pasiūlymu, turėtų priimti sprendimą, kuriuo nustatoma Sąjungos vardu priimama pozicija. SVP komiteto sprendimas, kuriuo patvirtinamos arbitražo procedūros pagal peržiūrėtos SVP XIX straipsnio 8 dalį, patenka į SESV 218 straipsnio 9 dalies taikymo sritį, nes sprendimą priima tarptautiniu susitarimu įsteigtas organas ir tas sprendimas turi teisinę galią.

               •Subsidiarumo principas (neišimtinės kompetencijos atveju)

               Sąjunga turi išimtinę kompetenciją su prekyba susijusiais klausimais. Suderinti Sąjungos lygmens veiksmai – geriausias būdas daryti poveikį trečiosioms šalims.

               •Proporcingumo principas

               Netaikoma.

               •Priemonės pasirinkimas

               SESV 218 straipsnio 9 dalyje nustatyta, kad tais atvejais, kai tarptautiniu susitarimu įsteigtas organas turi priimti teisinę galią turintį sprendimą, Taryba, remdamasi Komisijos pasiūlymu, turėtų priimti sprendimą, kuriuo nustatoma Sąjungos vardu priimama pozicija.

               3.EX-POST VERTINIMO, KONSULTACIJŲ SU SUINTERESUOTOSIOMIS ŠALIMIS IR POVEIKIO VERTINIMO REZULTATAI

               •Ex post vertinimas ir (arba) galiojančių teisės aktų tinkamumo patikrinimas

               Netaikoma.

               •Konsultacijos su suinteresuotosiomis šalimis

               Netaikoma.

                •Tiriamųjų duomenų rinkimas ir naudojimas

               Netaikoma.

               •Poveikio vertinimas

               Priimant sprendimą dėl arbitražo procedūrų pagal tarptautinį susitarimą, kurio susitariančioji šalis yra Sąjunga, nebūtina atlikti poveikio vertinimo.

               •Reglamentavimo tinkamumas ir supaprastinimas

               Netaikoma.

               •Pagrindinės teisės

               Netaikoma.

               4.POVEIKIS BIUDŽETUI

               Nėra.

               5.KITI ELEMENTAI

               •Įgyvendinimo planai ir stebėsena, vertinimas ir ataskaitų teikimo tvarka

               Netaikoma.

               •Aiškinamieji dokumentai (direktyvoms)

               Netaikoma.

               •Išsamus konkrečių pasiūlymo nuostatų paaiškinimas

               Sprendimo dėl arbitražo procedūrų pagal peržiūrėtos SVP XIX straipsnio 8 dalį  projekto turinys

               Arbitražo procedūrų inicijavimas

               Sprendimo dėl arbitražo procedūrų projekte nustatomos esminės sąlygos ir laikotarpis, per kurį SVP šalys gali perduoti arbitražui svarstyti šalies siūlomą viešųjų pirkimų taikymo srities pakeitimą. Jame taip pat paaiškinama procedūra, kuria turi būti vadovaujamasi, kai kelios šalys prieštarauja tam pačiam pakeitimui ir kai siekiama susitarti dėl vieno arbitražo.

               Arbitrų paskyrimas

               Sprendimo projekte nurodomas arbitrų skaičius ir reikalavimai, kuriuos turi tenkinti paskirtini arbitrai. Visų pirma jame nurodoma, kad arbitrais neturėtų būti skiriami arbitražo šalių piliečiai ir trečiųjų šalių vyriausybių pareigūnai.

               Trečiųjų šalių dalyvavimas

               Pagal sprendimo projektą trečiosioms šalims bus suteikta teisė dalyvauti arbitražo procedūrose, jei jos turi esminių interesų dėl arbitražui pateiktų siūlomų pakeitimų ir jei jos pranešė apie savo interesus Viešųjų pirkimų komitetui. Sprendimo projekte nustatomos tokių trečiųjų šalių teisės.

               Procedūros

               Sprendimo projekte nustatyta darbo tvarka, kurios turi laikytis paskirti arbitrai. Tai susiję su arbitražo procedūrų eigos, susitikimų su šalimis, kuriuose ginčas nagrinėjamas iš esmės, eigos ir šalių pateiktos konfidencialios informacijos tvarkymo tvarkaraščio priėmimu. Sprendimo projekte nurodoma, kaip turi būti rengiami susitikimai, kuriuose ginčas nagrinėjamas iš esmės, ir arbitrų svarstymai.

               Arbitrų sprendimai

               Sprendimo projekte pateikiamos  gairės dėl arbitrų sprendimo turinio aspektų, formos ir tvarkaraščio ir atitinkamais atvejais numatoma galimybė šalims prašyti arbitrų nustatyti kompensacinio sureguliavimo lygį, kad būtų užtikrintas panašus pakeitimą siūlančios šalies viešųjų pirkimų taikymo srities lygis ir būtų išlaikyta teisių ir įsipareigojimų pagal SVP pusiausvyra.

               Komisijos pozicija dėl sprendimo dėl arbitražo procedūrų projekto

               Sprendimo projekte nustatomos sąlygos, kuriomis šalys galės kreiptis dėl arbitražo procedūrų kilus prieštaravimams dėl šalies pasiūlyto viešųjų pirkimų taikymo srities pakeitimo tokiais atvejais, kai klausimų, kuriais pozicijos skiriasi, nebuvo įmanoma išspręsti konsultuojantis. Jame nustatomos procedūrinės taisyklės, kurios suteiks daugiau aiškumo, teisinio tikrumo ir veiksmingumo sprendžiant prieštaravimus dėl siūlomo taikymo srities pakeitimo.

               Rekomendacija

               Komisija rekomenduoja SVP komitetui priimti šį pridedamą sprendimo dėl arbitražo procedūrų projektą.

               Todėl siūloma įgalioti Komisiją Viešųjų pirkimų komitete pareikšti Sąjungos poziciją, kuria pritariama SVP komiteto sprendimo dėl arbitražo procedūrų pagal peržiūrėtos SVP XIX straipsnio 8 dalį projekto priėmimui.

               2016/0090 (NLE)

               Pasiūlymas

               TARYBOS SPRENDIMAS

               kuriuo nustatoma Europos Sąjungos pozicija, kurios Sąjungos vardu  turi būti laikomasi Viešųjų pirkimų komitete dėl sprendimo dėl arbitražo procedūrų pagal peržiūrėtos Sutarties dėl viešųjų pirkimo XIX straipsnio 8 dalį projekto

               EUROPOS SĄJUNGOS TARYBA,

               atsižvelgdama į Sutartį dėl Europos Sąjungos veikimo, ypač į jos 207 straipsnio 4 dalies pirmą pastraipą kartu su 218 straipsnio 9 dalimi,

               atsižvelgdama į Europos Komisijos pasiūlymą,

               kadangi:

               (1)peržiūrėtoje PPO sutartyje dėl viešųjų pirkimų (toliau – SVP), kuri įsigaliojo 2014 m. balandžio 6 d., nustatyta atnaujinta teisinė sistema, kurią SVP šalys taiko viešiesiems pirkimams pagal šią sutartį. Peržiūrėtoje SVP numatomos galimybės SVP šalims taikyti arbitražo procedūras tais atvejais, kai kyla prieštaravimų dėl siūlomo pakeitimo, subjekto perkėlimo iš vieno priedo į kitą, subjekto išbraukimo ar kitokio šalies priedo, pridedamo prie I priedėlio, pakeitimo, ir ginčas negalėjo būti išspręstas konsultuojantis;

               (2)pagal SVP XIX straipsnio 8 dalį Viešųjų pirkimų komitetas turi priimti arbitražo procedūras, padėsiančias lengviau išspręsti šiuos prieštaravimus;

               (3)SVP šalys išsamiai aptarė galimą tokių arbitražo procedūrų turinį, susijusį su įvairiais būdais, taikytinais kilus prieštaravimams dėl šalies siūlomo viešųjų pirkimo taikymo srities pakeitimo. SVP šalims pavyko pasiekti bendrą sutarimą šiuo klausimu;

               (4)procedūros, dėl kurių susitarta, nustatytos sprendimo dėl arbitražo procedūrų pagal SVP XIX straipsnio 8 dalį projekte;

               (5)šiame sprendimo dėl arbitražo procedūrų projekte nustatomos sąlygos, kurios turi būti įvykdytos tam, kad būtų taikomos arbitražo procedūros, ir nustatomos taisyklės, kuriomis reglamentuojamas arbitrų paskyrimas, trečiųjų šalių dalyvavimas arbitražo procedūrose, procesų eiga ir arbitrų sprendimai;

               (6)priimant sprendimą dėl arbitražo procedūrų tikimasi prisidėti prie galiojančios SVP teisinės sistemos, nes juo siekiama padėti lengviau išspręsti prieštaravimus dėl siūlomo pakeitimo, subjekto perkėlimo iš vieno priedo į kitą, subjekto išbraukimo ar kitokio šalies priedo, pridedamo prie I priedėlio, pakeitimo;

               (7)todėl tikslinga nustatyti poziciją, kurios Sąjungos vardu turi būti laikomasi Viešųjų pirkimų komitete dėl sprendimo dėl arbitražo procedūrų projekto,

               PRIĖMĖ ŠĮ SPRENDIMĄ:

               1 straipsnis

               Pozicija, kurios Europos Sąjungos vardu turi būti laikomasi  Viešųjų pirkimų komitete, yra pritarti sprendimo dėl arbitražo procedūrų pagal peržiūrėtos PPO Sutarties dėl viešųjų pirkimo XIX straipsnio 8 dalį projekto priėmimui.

               2 straipsnis

               Šis sprendimas įsigalioja jo priėmimo dieną.

               Priimta Briuselyje

                     Tarybos vardu

                     Pirmininkas

    ---documentbreak---

               EUROPOS KOMISIJA
            Briuselis, 2016 04 01
            COM(2016) 172 final
            PRIEDAS
            priePasiūlymo dėl Tarybos sprendimo
            kuriuo nustatoma pozicija, kurios Viešųjų pirkimų komitete Europos Sąjungos vardu turi būti laikomasi dėl sprendimo dėl arbitražo procedūrų pagal peržiūrėtos Sutarties dėl viešųjų pirkimo XIX straipsnio 8 dalį projekto

               PRIEDĖLIS

               SPRENDIMO DĖL ARBITRAŽO PROCEDŪRŲ PAGAL PERŽIŪRĖTOS SVP XIX STRAIPSNIO 8 DALĮ PROJEKTAS

               Viešųjų pirkimų komitetas (toliau – Komitetas),

               pažymėdamas, kad peržiūrėtos Sutarties dėl viešųjų pirkimų (toliau – Sutartis) XIX straipsnio 8 dalimi reikalaujama, kad Komitetas parengtų arbitražo procedūras, skirtas padėti lengviau išspręsti prieštaravimus pagal Sutarties XIX straipsnio 2 dalį, ir

               patvirtindamas Sutarties XIX straipsnio 8 dalies b ir c punktų svarbą šioms arbitražo procedūroms ir pakartodamas Šalių įsipareigojimą priimti sprendimus pagal Sutarties XIX straipsnio 8 dalies b ir c punktus,

               priėmė šias arbitražo procedūras, skirtas padėti lengviau išspręsti prieštaravimus pagal Sutarties XIX straipsnio 2 dalį:

               Arbitražo procedūrų inicijavimas

               1.
                     Pagal Sutarties XIX straipsnio 7 dalį, jei pakeitimą siūlanti šalis ir prieštaraujanti šalis negali išspręsti prieštaravimo dėl siūlomo pakeitimo pagal Sutarties XIX straipsnio 1 dalį, pakeitimą siūlanti šalis arba bet kuri prieštaraujanti šalis gali perduoti siūlomą pakeitimą svarstyti arbitražui, nurodydama prašymo priežastis, apie tai pranešusi Komitetui ne anksčiau kaip po 45 dienų po to, kai išplatinamas pranešimas apie siūlomą pakeitimą pagal Sutarties XIX straipsnio 1 dalį.

               2.
                     Jeigu dvi ar daugiau šalių tą patį siūlomą pakeitimą perduoda svarstyti arbitražui iki visų arbitrų paskyrimo, pakeitimą siūlanti šalis ir visos prieštaraujančios šalys susitaria dėl vieno arbitražo, į kurį kreipsis dėl visų su tuo pačiu siūlomu pakeitimu susijusių prieštaravimų. Jei papildomai kreipiamasi dėl to paties siūlomo pakeitimo po visų arbitrų paskyrimo, pakeitimą siūlanti šalis ir visos prieštaraujančios šalys susitaria dėl vieno arbitražo visais įmanomais atvejais.

               Arbitrų paskyrimas

               3.
                     Arbitražo funkcijas atlieka arbitrai. Jei šalys nesusitaria kitaip, į arbitražo teismą skiriami trys arbitrai. Arbitrai turi atitikti reikalavimus, nustatytus arbitrams pagal Susitarimo dėl ginčų sprendimo taisyklių ir tvarkos 8 straipsnio 1, 2 ir 9 dalis.

               4.
                     Komiteto sekretoriatas arbitražo šalies prašymu pasiūlo kandidatus į arbitrus. Arbitražo šalys be svarbių priežasčių neprieštarauja kandidatūroms. Arbitražo šalių piliečiai ir trečiųjų šalių vyriausybės pareigūnai neskiriami arbitrais, nebent arbitražo šalys susitaria kitaip.

               5.
                     Jei arbitražo šalys negali susitarti dėl arbitrų paskyrimo per 20 dienų po siūlomo pakeitimo perdavimo svarstyti arbitrui, arbitražo šalies prašymu generalinis direktorius paskiria arbitrus per 10 dienų po konsultacijų su arbitražo šalimis ir Komiteto pirmininku.

               Trečiųjų šalių dalyvavimas

               6.
                     Bet kurios kitos susitariančiosios šalies, kuri turi svarbių interesų dėl arbitražui svarstyti perduoto siūlomo pakeitimo ir kuri per 10 dienų po siūlomo pakeitimo perdavimo svarstyti arbitražui apie savo interesus pranešė Komitetui (toliau – trečioji šalis), paprašoma pateikti rašytinius pareiškimus, dalyvauti arbitrų ir arbitražo šalių susitikimuose, kuriuose ginčas nagrinėjamas iš esmės, teikti žodinius pareiškimus ir jai suteikiama teisė atsakyti į arbitrų klausimus.

               Procedūros

               7.
                     Vykstant procedūroms arbitrai taiko atitinkamas Sutarties nuostatas ir vadovaujasi Komiteto sprendimu, priimtinu pagal Sutarties XIX straipsnio 8 dalies b punktą, kai jis bus priimtas. Be to, taikoma ši darbo tvarka:

               a)
                     Komiteto sekretoriatas nedelsdamas perduoda arbitrams pranešimą ir prieštaravimą pagal Sutarties XIX straipsnio 1 arba 2 dalį. Per 10 dienų nuo arbitrų paskyrimo ir po konsultacijų su arbitražo šalimis arbitrai priima arbitražo procedūrų eigos tvarkaraštį. Tvarkaraštis turėtų būti grindžiamas šio sprendimo priede pateiktu tvarkaraščiu.

               b)
                     Nebent arbitražo šalys susitaria, kad tai nebūtina, arbitrai rengia susitikimą su arbitražo šalimis, kuriame ginčas nagrinėjamas iš esmės. Iki susitikimo, kuriame ginčas nagrinėjamas iš esmės, arbitražo šalys perduoda arbitrams rašytinius pareiškimus, kuriuose išdėsto faktus svarstomu klausimu ir savo argumentus.

               c)
                     Jei arbitražo šalis arbitrams pateikia informaciją, kuri laikoma konfidencialia, arbitrai, kitos arbitražo šalys ir trečiosios šalys tą informaciją laiko konfidencialia. Arbitražo šalies prašymu arbitrai nustato papildomas procedūras, reikalingas tokios informacijos konfidencialumui užtikrinti.

               d)
                     Jei arbitražo šalis rašytiniuose pareiškimuose pateiktą informaciją laiko konfidencialia, šalis kitos arbitražo šalies ar trečiosios šalies prašymu dokumentuose pateikia nekonfidencialią informacijos santrauką, kurią galima skelbti viešai.

               e)
                     Susitikimuose, kuriuose ginčas nagrinėjamas iš esmės, arbitrai prašo šalies, kuri kreipėsi į arbitražą, žodžiu pristatyti savo bylą. Po to prašoma šalies, dėl kurios kreiptasi į arbitražą, žodžiu pateikti savo nuomonę.

               f)
                     Arbitrų susitikimai, kuriuose ginčas nagrinėjamas iš esmės, yra vieši, išskyrus tuos atvejus, kai arbitražo šalis prašo, kad susitikimas vyktų už uždarų durų, siekiant apsaugoti konfidencialia laikomą informaciją.

               g)
                     Arbitrai gali bet kuriuo metu pateikti klausimų arbitražo šalims ir trečiosioms šalims ir prašyti jų pateikti paaiškinimus susitikimo metu arba raštu.

               h)
                     Kita (-os) arbitražo šalis (-ys) ir trečiosios šalys gali susipažinti su rašytiniais arbitražo šalių pareiškimais, įskaitant visus atsakymus į arbitrų pateiktus klausimus. Arbitražo šalys arbitrams, kitai (-oms) arbitražo šaliai (-ims) ir trečiosioms šalims pateikia rašytinę žodinių pareiškimų, pateiktų susitikime su arbitrais, versiją.

               i)
                     Trečiųjų šalių rašytiniai pareiškimai, atsakymai į klausimus ir rašytinės žodinių pareiškimų versijos pateikiamos arbitrams, arbitražo šalims ir kitoms trečiosioms šalims ir yra nurodytos arbitrų ataskaitoje.

               j)
                     Arbitrų svarstymai yra konfidencialūs.

               k)
                     Arbitrai gali prašyti pateikti informacijos iš bet kokio tinkamo šaltinio ir konsultuotis su ekspertais. Arbitrai pateikia arbitražo šalims ir trečiosioms šalims visą ekspertams teiktą ar iš jų gautą informaciją. Arbitražo šalys turi galimybę pateikti pastabas dėl ekspertų pateiktos informacijos.

               l)
                     Visas kitas arbitražui priskiriamos papildomas procedūras nustato arbitrai, pasikonsultavę su arbitražo šalimis.

               m)
                     Remiantis 7 dalies c punktu šios procedūros nuostatos netrukdo arbitražo šaliai ar trečiajai šaliai atskleisti savo pozicijų visuomenei.

               8.
                     Susitarimo dėl ginčų sprendimo taisyklių ir tvarkos elgesio taisyklės taikomos kiekvienam asmeniui, einančiam arbitro pareigas pagal šias procedūras ir, kaip nurodyta elgesio taisyklėse ir atitinkamuose tarnybos nuostatuose, sekretoriato nariams, kurių paprašyta padėti arbitrams.

               9.
                     Jei arbitražo šalys pasiekia abipusiai priimtiną sprendimą dėl prieštaravimų dėl siūlomo pakeitimo, jos nedelsdamos apie tai informuoja arbitrus. Gavę pranešimą, arbitrai nutraukia šių šalių procedūrą. Informacija apie abiem pusėms priimtiną sprendimą yra pranešama Komitetui, kuriame visos susitariančios šalys gali pateikti pastabų.

               Arbitrų sprendimai

               10.
                     Pagal arbitrų įgaliojimus arbitrai turi priimti sprendimą:

               a)
                     jei subjektą siūloma išbraukti pagal Sutarties XIX straipsnio 1 dalies a punktą, ar buvo veiksmingai panaikinta vyriausybės vykdoma subjekto, kurį siūloma išbraukti ir kuriam taikomi viešieji pirkimai, kontrolė ar įtaka jam arba

               b)
                     jei siūlomi kiti pakeitimai pagal XIX straipsnio 1 dalies b punktą, ar siūlomu pakeitimu išlaikoma teisių ir prievolių pusiausvyra ir palyginamas abipusiai sutartos Sutartyje numatytos taikymo srities lygis ir, jei reikia, kompensacinio sureguliavimo lygis.

               11.
                     Arbitrai parengia ataskaitą su motyvuotu sprendimu, skirtą arbitražo šalims, per 90 dienų arba, jeigu arbitrai pakeičia tvarkaraštį, ne vėliau kaip per 120 dienų nuo:

               a)
                     arbitrų paskyrimo, kai arbitražo procedūra vykdoma pagal 1 dalį, arba

               b)
                     prašymo pateikimo, kai arbitražo procedūra vykdoma pagal 12 dalį.

               Šioje dalyje nustatytas laikotarpis gali būti pratęstas arbitražo šalių bendru susitarimu. Komiteto sekretoriatas nedelsdamas išplatina šalims išverstą susitarimo tekstą.

               12.
                     Jei arbitrai priima neigiamą sprendimą pagal 10 dalies a punktą ir jei arbitrai nepriima sprendimo dėl kompensacinio sureguliavimo pagal 10 dalies b punktą, bet kuri arbitražo šalis, praėjus 30 dienų ir ne vėliau kaip po 60 dienų nuo arbitrų ataskaitos išplatinimo, gali prašyti tų pačių arbitrų, jei įmanoma, nustatyti kompensacinio sureguliavimo lygį, pagal kurį būtų užtikrinamas palyginamas taikymo srities lygis ir būtų išlaikyta teisių ir prievolių pusiausvyra pagal Sutartį. Tai atlikdami arbitrai vadovaujasi Komiteto sprendimu, priimtinu pagal Sutarties XIX straipsnio 8 dalies b punktą, kai jis bus priimtas. Jei kuris nors iš pirminių arbitrų negali dalyvauti, pakaitinis arbitras paskiriamas pagal 3–5 dalis.

               Įgyvendinimas

               13.
                     Arbitražo šalys priima arbitrų sprendimą kaip galutinį.

               14.
                     Taikant Sutarties XIX straipsnio 7 dalies b punkto i papunktį, arbitražo procedūros laikomos užbaigtomis:

               a)
                     jei susitariančioms šalims išplatinta ataskaita pagal 11 dalį nesuteikia teisių į tolesnes procedūras pagal 12 dalį arba

               b)
                     jei arbitražo šalys nepasinaudojo pagal 12 dalį joms suteikta teise pasibaigus toje dalyje nustatytam laikotarpiui.

               Priedas

               Siūlomas arbitražo procedūros tvarkaraštis

               Arbitrai remiasi tvarkaraščiu, priimtu pagal 7 dalies a punktą dėl šių aspektų:

               a)
                     Arbitražo šalių rašytinių pareiškimų gavimas:

               1)
                     Prašančioji šalis
                     ---------- 2 savaitės

               2)
                     Atsakymą teikiančioji šalis
                     ---------- 2 savaitės

               b)
                     Trečiųjų šalių informacijos pateikimas:
                     ---------- 1 savaitė

               c)
                     Susitikimas su arbitrais, kuriame ginčas nagrinėjamas iš esmės:
                     ---------- 1–2 savaitės

               d)
                     Atsakymų į arbitražo šalių ir trečiųjų šalių
                  klausimus pateikimas
                     ---------- 1–2 savaitės

               e)
                     Arbitrų ataskaitos dėl sprendimo parengimas
                  ir išplatinimas
                     ---------- 4 savaitės

               Laikydamiesi 11 dalies nuostatų arbitrai, pasikonsultavę su arbitražo šalimis, gali pakeisti pirmiau nurodytą tvarkaraštį ir gali numatyti papildomus susitikimus su jomis.


				|

		52012PC0666

			Pasiūlymas TARYBOS SPRENDIMAS kuriuo iš dalies keičiamas Įgyvendinimo sprendimas 2009/1008/EB, kuriuo Latvijai leidžiama toliau taikyti priemonę, kuria nukrypstama nuo Direktyvos 2006/112/EB dėl pridėtinės vertės mokesčio bendros sistemos 193 straipsnio /* COM/2012/0666 final - 2012/0315 (NLE) */

			   	AIŠKINAMASIS MEMORANDUMAS
1.           PASIŪLYMO APLINKYBĖS
Pasiūlymo pagrindas ir tikslai
Pagal 2006 m. lapkričio 28 d.
Tarybos direktyvos 2006/112/EB dėl pridėtinės vertės
mokesčio bendros sistemos (toliau – PVM direktyva) 395 straipsnio 1 dalį
Taryba, remdamasi Komisijos pasiūlymu, gali vieningai leisti bet kuriai
valstybei narei imtis specialių priemonių, nukrypstant nuo šios
direktyvos, kad būtų supaprastinta pridėtinės vertės
mokesčio rinkimo procedūra arba užkirstas kelias tam tikrų
rūšių mokesčių slėpimui ar vengimui.
Raštu, kurį Komisija užregistravo 2012 m.
balandžio 20 d., Latvijos Respublika (toliau – Latvija) paprašė
leisti toliau taikyti priemonę, kuria nukrypstama nuo PVM direktyvos 193 straipsnio.
Vadovaudamasi PVM direktyvos 395 straipsnio 2 dalimi, 2012 m. liepos 30 d.
raštu Komisija informavo kitas valstybes nares apie Latvijos prašymą
(tačiau Ispanijai pranešta 2012 m. liepos 31 d. raštu). 2012 m.
rugpjūčio 2 d. raštu Komisija pranešė Latvijai, kad turi
visą informaciją, kuri, Komisijos nuomone, yra būtina prašymui
įvertinti.
Bendrosios aplinkybės
Latvija prašo leisti toliau taikyti
atvirkštinio apmokestinimo tvarką, kuri šiuo metu taikoma medienos tiekimo
sandoriams. Remiantis Latvijos pateikta informacija, Latvijos medienos rinkoje
vis dar smarkiai dominuoja mažosios įmonės ir individualūs
tiekėjai, kurie dažnai dingsta mokesčių administratoriui
nesumokėję mokesčio, o klientui palikę
galiojančią sąskaitą faktūrą, suteikiančią
teisę į PVM atskaitą.
Taikant atvirkštinio apmokestinimo
tvarką, prievolė sumokėti PVM mokesčių
administratoriui tenka gavėjui, jeigu jis yra PVM mokėtoju
įregistruotas apmokestinamasis asmuo. Praktiškai dėl to medienos
tiekėjas neapskaičiuoja PVM savo klientui, kuris, turėdamas
visišką teisę į atskaitą, kartu deklaruotų ir atskaitytų
atitinkamą PVM; tokiu būdu nebereikėtų atlikti faktinio
mokėjimo iždui. Ši sistema taikoma Latvijos teritorijoje ir neturi
poveikio tarpvalstybiniams sandoriams.
Pirmą kartą šią
leidžiančią nukrypti priemonę (kuria nukrypstama nuo tuo metu
taikytos Šeštosios direktyvos[1],
kuri be esminių turinio pakeitimų buvo pakeista PVM direktyva) leista
nustatyti 2003 m. Stojimo akte[2],
konkrečiau – VIII priedo 7 skyriaus 1 dalies b punkte, ir taikyti iki 2005 m.
balandžio 30 d. Vėliau 2006 m. sausio 24 d. Tarybos
sprendimu 2006/42/EB[3]
šios priemonės galiojimas pratęstas iki 2009 m. gruodžio 31 d.,
o 2009 m. gruodžio 7 d. Tarybos sprendimu 2009/1008/ES[4] – iki 2012 m. gruodžio 31 d.
Komisija pripažįsta, kad padėtis,
kuria remiantis buvo nustatyta pirminė leidžianti nukrypti nuostata,
nepakito. Latvija teigia, jog yra rodiklių, įrodančių, kad
šiame sektoriuje sukčiavimo PVM rizika vis dar yra didelė. Todėl
reikėtų leisti toliau ribotą laiką taikyti leidžiančią
nukrypti nuostatą.
Tačiau kadangi leidžianti nukrypti nuostata
galiojo gana ilgai, jeigu Latvija norėtų, kad šią priemonę
būtų leista toliau taikyti po 2015 m., ne vėliau kaip 2015 m.
balandžio 1 d. reikėtų pateikti Komisijai vertinimo
ataskaitą ir prašymą leisti toliau taikyti tokią priemonę.
Pasiūlymo srityje galiojančios
nuostatos
Kitoms valstybėms narėms buvo leista
taikyti panašias leidžiančias nukrypti nuostatas, susijusias su PVM
direktyvos 193 straipsniu.
Derėjimas su kitomis Europos
Sąjungos politikos sritimis ir tikslais
Netaikoma.
2.           KONSULTACIJŲ SU SUINTERESUOTOSIOMIS
ŠALIMIS IR POVEIKIO VERTINIMO REZULTATAI
Konsultacijos su suinteresuotosiomis
šalimis
Neaktualu.
Tiriamųjų duomenų rinkimas
ir naudojimas
Nepriklausomo tyrimo neprireikė.
Poveikio vertinimas
Sprendimo pasiūlymu siekiama kovoti su
sukčiavimu PVM Latvijos medienos rinkoje, todėl jo galimas poveikis
yra teigiamas.
Tačiau dėl siauros leidžiančios
nukrypti priemonės taikymo srities ir riboto taikymo laikotarpio, bet
kuriuo atveju poveikis bus nedidelis.
3.           TEISINIAI PASIŪLYMO ASPEKTAI
Siūlomų veiksmų santrauka
Latvijai suteikiamas leidimas toliau taikyti
priemonę, kuria nukrypstama nuo PVM direktyvos 193 straipsnio
nuostatų dėl atvirkštinio apmokestinimo sistemos taikymo prekybos
mediena sandoriams.
Teisinis pagrindas
PVM direktyvos 395 straipsnis.
Subsidiarumo principas
Remiantis PVM direktyvos 395 straipsniu,
valstybė narė, pageidaujanti pradėti taikyti nuo minėtos
direktyvos nuostatų nukrypstančias priemones, privalo gauti Tarybos
leidimą, kuris suteikiamas Tarybos sprendimu. Todėl pasiūlymas
atitinka subsidiarumo principą.
Proporcingumo principas
Pasiūlymas atitinka proporcingumo
principą dėl toliau nurodytos (-ų) priežasties (-čių).
Šis sprendimas susijęs su valstybei narei
jos pačios prašymu suteiktu leidimu ir nėra privalomas.
Atsižvelgiant į ribotą šios
leidžiančios nukrypti priemonės taikymo sritį, speciali
priemonė yra proporcinga siekiamam tikslui.
Pasirinkta priemonė
Pagal PVM direktyvos 395 straipsnį
nukrypti nuo įprastinių PVM taisyklių galima tik Komisijos
pasiūlymu, vieningai leidus Tarybai. Be to, Tarybos sprendimas yra
tinkamiausia priemonė, nes jis gali būti skirtas atskiroms
valstybėms narėms.
4.           POVEIKIS BIUDŽETUI
Pasiūlymas neturi poveikio Sąjungos
biudžetui.
5.           NEPRIVALOMI DUOMENYS
Persvarstymo, keitimo, laikino galiojimo
sąlyga
Į pasiūlymą įtraukta
laikino galiojimo sąlyga.
2012/0315 (NLE)
Pasiūlymas
TARYBOS SPRENDIMAS
kuriuo iš dalies keičiamas
Įgyvendinimo sprendimas 2009/1008/EB, kuriuo Latvijai leidžiama toliau
taikyti priemonę, kuria nukrypstama nuo Direktyvos 2006/112/EB dėl
pridėtinės vertės mokesčio bendros sistemos 193 straipsnio
EUROPOS SĄJUNGOS TARYBA,
atsižvelgdama į Sutartį dėl
Europos Sąjungos veikimo,
atsižvelgdama į 2006 m.
lapkričio 28 d. Tarybos direktyvą 2006/112/EB dėl
pridėtinės vertės mokesčio bendros sistemos[5], ypač į jos 395 straipsnio 1
dalį,
atsižvelgdama į Europos Komisijos
pasiūlymą,
kadangi:
(1)       raštu, kurį Komisija
užregistravo 2012 m. balandžio 20 d., Latvija paprašė leisti
toliau taikyti priemonę, kuria nukrypstama nuo Direktyvos 2006/112/EB
nuostatų, kuriomis nustatomas asmuo, kuriam tenka prievolė
mokesčių administratoriui sumokėti pridėtinės
vertės mokestį (PVM);
(2)       remdamasi Direktyvos 2006/112/EB
395 straipsnio 2 dalimi, Komisija 2012 m. liepos 30 d.
raštu pranešė kitoms valstybėms narėms apie Latvijos
prašymą. Tačiau Ispanijai apie šį prašymą pranešta 2012 m.
liepos 31 d. raštu. 2012 m. rugpjūčio 2 d. raštu
Komisija pranešė Latvijai, kad turi visą prašymui įvertinti
būtiną informaciją;
(3)       Latvijos medienos rinkoje ir
toliau dominuoja mažos vietos įmonės ir individualūs
tiekėjai. Dėl medienos rinkos ir joje veikiančių
įmonių pobūdžio atsirado mokestinis sukčiavimas, kurį
mokesčių administratoriui sunku kontroliuoti. Siekiant kovoti su šiuo
piktnaudžiavimu, į Latvijos PVM įstatymą įtraukta speciali
nuostata, kuria nustatoma, kad prekybos mediena sandorių atveju asmuo,
privalantis sumokėti mokestį, yra apmokestinamasis asmuo, kuriam yra
tiekiamos (teikiamos) apmokestinamos prekės ar paslaugos. Šia priemone
nukrypstama nuo Direktyvos 2006/112/EB 193 straipsnio, kuriame nustatyta,
kad paprastai pagal vidaus sistemą mokestį privalo sumokėti
prekių arba paslaugų tiekėjas (teikėjas);
(4)       teisinė ir faktinė
padėtis, kuria pagal 2009 m. gruodžio 7 d. Tarybos
įgyvendinimo sprendimą 2009/1008/ES leisti Latvijos Respublikai
toliau taikyti priemonę, kuria nukrypstama nuo Direktyvos 2006/112/EB
dėl pridėtinės vertės mokesčio bendros sistemos[6] 193 straipsnio, buvo pagrįsta nukrypti
leidžianti priemonė, nepakito. Remiantis Latvijos pateikta informacija,
atrodo, kad šiame sektoriuje sukčiavimo PVM rizika vis dar yra
didelė. Todėl reikėtų leisti Latvijai toliau ribotą
laikotarpį taikyti minėtą priemonę;
(5)       jeigu Latvija
norėtų, kad nukrypti leidžiančią priemonę
būtų leista toliau taikyti po 2015 m., ne vėliau kaip 2015 m.
kovo 30 d. ji turėtų pateikti Komisijai priemonės taikymo
ataskaitą ir tą prašymą;
(6)       nukrypti leidžianti
priemonė neturi neigiamo poveikio Sąjungos nuosaviems ištekliams,
kuriuos sudaro surenkamas PVM;
(7)       todėl Sprendimas 2009/1008/ES
turėtų būti atitinkamai iš dalies pakeistas,
PRIĖMĖ ŠĮ
SPRENDIMĄ:
1 straipsnis
Sprendimas 2009/1008/ES iš dalies
keičiamas taip:
(1)        2 straipsnyje data „2012 m.
gruodžio 31 d.“ keičiama į „2015 m. gruodžio 31 d.“;
(2)        Įterpiamas toliau nurodytas 2a
straipsnis:
„2a straipsnis
Bet kokį prašymą leisti toliau
taikyti šiame sprendime numatytą priemonę reikia pateikti Komisijai
ne vėliau kaip 2015 m. kovo 30 d. kartu su šios priemonės
taikymo ataskaita.“
2 straipsnis
Šis sprendimas
skirtas Latvijos Respublikai.
Priimta Briuselyje
                                                                       Tarybos
vardu
                                                                       Pirmininkas
[1]               1977 m. gegužės 17 d. Tarybos direktyva 77/388/EEB
dėl valstybių narių apyvartos mokesčių
įstatymų derinimo – Bendra pridėtinės vertės
mokesčio sistema: vienodas vertinimo pagrindas (OL L 145, 1977 6 13).
[2]               OL L 236, 2003 9 23, p. 33.
[3]               OL L 25, 2006 1 28, p. 31.
[4]               OL L 347, 2009 12 24, p. 30.
[5]               OL L 347, 2006 12 11,
p. 1.
[6]               OL L 347, 2009 12 24, p. 30.


				|

		52012PC0607

			Pasiūlymas TARYBOS SPRENDIMAS dėl Europos Sąjungos pozicijos, kurios ji turi laikytis Jungtinių Tautų Europos ekonomikos komisijos administraciniame komitete, dėl Vaikų apsaugos sistemų tobulinimo taisyklės projekto /* COM/2012/0607 final - 2012/0291 (NLE) */

			   	AIŠKINAMASIS MEMORANDUMAS
1.           PASIŪLYMO
APLINKYBĖS
·
Pasiūlymo pagrindas ir tikslai
Jungtinių Tautų Europos ekonomikos
komisija (JT EEK) tarptautiniu lygmeniu rengia suderintus reikalavimus, kuriais
siekiama pašalinti pataisyto 1958 m. susitarimo šalių prekybos
variklinėmis transporto priemonėmis ir sistemomis tokioms
variklinėms priemonėms technines kliūtis ir užtikrinti
aukštą tokių transporto priemonių ir sistemų saugos ir
aplinkos apsaugos lygį.
JT EEK neseniai parengė taisyklės
„Vienodos nuostatos dėl variklinėse transporto priemonėse
naudojamų patobulintų vaikų apsaugos sistemų patvirtinimo“[1], projektą. Šios
taisyklės projekto tikslas – užtikrinti variklinėse transporto
priemonėse vežamų vaikų, sėdinčių tokiose
vaikų apsaugos priemonėse, aukšto lygio saugumą.
ES lygiu, Tarybos direktyvos 91/671/EEB
dėl privalomo saugos diržų ir vaikų apsaugos sistemų
naudojimo transporto priemonėse[2]
2 straipsniu įpareigojama variklinėse transporto priemonėse
naudoti tinkamas vaikų apsaugos sistemas.
Šiuo pasiūlymu siekiama apibrėžti
Sąjungos poziciją dėl JT EEK taisyklės, susijusios su
vaikų apsaugos sistemų tobulinimu, projekto, ir galiausiai sudaryti
sąlygas Sąjungai, atstovaujamai Komisijos, balsuoti už šį
projektą.
Vėlesniu etapu imamasi veiksmų, kad
JT EEK taisyklę dėl vaikų apsaugos sistemų tobulinimo
būtų galima taikyti Europos Sąjungoje tokių sistemų
tipui patvirtinti ir ES piliečiams naudojant tokias priemones.
·
Bendrosios aplinkybės
2009 m. liepos 13 d. Europos
Parlamento ir Tarybos reglamente (EB) Nr. 661/2009 dėl
variklinių transporto priemonių, jų priekabų ir joms
skirtų sistemų, sudėtinių dalių bei atskirų
techninių mazgų tipo patvirtinimo, atsižvelgiant į jų
bendrąją saugą, reikalavimų[3]
yra nustatyti pagrindiniai vaikų apsaugos sistemų tipo patvirtinimo
reikalavimai, darant tiesioginę nuorodą į JT EEK taisyklę
Nr. 44 „Vienodos nuostatos dėl variklinių transporto
priemonių keleiviams vaikams skirtų apsaugos priemonių
patvirtinimo („vaikų apsaugos priemonės“)[4]. Buvo būtina įtraukti
tiesioginę nuorodą į konkrečius vaikų apsaugos
sistemų tipo patvirtinimo reikalavimus pagal JT EEK ir taip pat ES lygiu.
Dabar yra tikimasi, kad Sąjunga balsuos
už susijusios JT EEK vaikų apsaugos sistemų tobulinimo taisyklės
projektą, siekiant bendrų, tarptautiniu lygiu suderintų reikalavimų,
kurie palengvintų tarptautinę prekybą. Tai suteiks Europos
bendrovėms galimybę laikytis visame pasaulyje, t. y. pataisyto
1958 m. susitarimo, susijusio su naujos kartos vaikų apsaugos
sistemomis, susitariančiosiose šalyse, pripažintų reikalavimų.
·
Pasiūlymo srityje galiojančios
nuostatos
Tarybos direktyva 77/541/EEB dėl
valstybių narių įstatymų, reglamentuojančių
motorinių transporto priemonių saugos diržus ir keleivio apsaugos
sistemas, suderinimo[5],
atsižvelgiant į XVII priede nustatytus vaikų apsaugos sistemų
reikalavimus.
Tarybos direktyva 91/671/EEB dėl
privalomo saugos diržų ir vaikų apsaugos sistemų naudojimo
transporto priemonėse, įskaitant vaikų apsaugos sistemų
naudojimą variklinėse transporto priemonėse.
Reglamentas (EB) Nr. 661/2009 dėl bendrosios
saugos, kuriame daroma tiesioginė nuoroda į JT EEK taisyklę
Nr. 44 – Vienodos nuostatos dėl variklinių transporto
priemonių keleiviams vaikams skirtų apsaugos priemonių
patvirtinimo („vaikų apsaugos priemonės“).
·
Derėjimas su kitomis Sąjungos politikos
sritimis ir tikslais
Pasiūlymas atitinka Direktyvos 91/671/EEB
tikslus dėl saugos diržų ir vaikų apsaugos sistemų
naudojimo, taigi atitinka ir ES tikslą nustatyti aukšto lygio kelių
eismo saugą vežant vaikus variklinėmis transporto priemonėmis.
2.           KONSULTACIJŲ SU
SUINTERESUOTOSIOMIS ŠALIMIS IR POVEIKIO VERTINIMO REZULTATAI
 ·                         Konsultacijos su suinteresuotomis šalimis
 Europos Komisija, rengdama pasiūlymą, konsultavosi su suinteresuotaisiais subjektais. Buvo surengtos bendros konsultacijos neformalioje JT EEK vaikų apsaugos sistemų darbo grupėje, kuri veikia pasyviosios saugos darbo grupėje. Taip pat buvo išplatinta informacija, o derinant projektą vyko tolesnės diskusijos Variklinių transporto priemonių techniniame komitete. ·                         Poveikio vertinimas Europos Komisija atliko Reglamento (EB) Nr. 661/2009 poveikio vertinimą, apėmusį vaikų apsaugos sistemas. Nuostatos dėl patobulintų vaikų apsaugos sistemų yra papildomos. Atliktos kitos svarbios analizės vykdant septintosios bendrosios programos projektą „Vaikų pažangioji sauga Europos keliuose“ (CASPER) ir projektą „Vyresnių vaikų apsauga“ (EPOCh). Į jų rezultatus atsižvelgė neformali JT EEK pasyviosios saugos darbo grupėje veikianti vaikų apsaugos sistemų darbo grupė.
3.           TEISINIAI PASIŪLYMO
ASPEKTAI
·
Siūlomų veiksmų santrauka
Atsižvelgdama į šį
pasiūlymą Sąjunga, atstovaujama Komisijos, galės balsuoti
už šį JT EEK taisyklių projektą dėl vaikų
apsaugos sistemų tobulinimo.
·
Teisinis pagrindas
Siekiant prisitaikyti prie Sutarties dėl
Europos Sąjungos veikimo ypatumų, pirmiau naudotas teisinis
pagrindas, nurodytas 1 konstatuojamojoje dalyje, buvo pakeistas tiesiogine
nuoroda į 218 straipsnio 9 dalį, dėl to turėjo
būti pakeistas pasirengimo WP 29 posėdžiams procesas, taigi
keitėsi ir teisinė forma – dabar tai yra Tarybos, ne Komisijos
sprendimas, kuris pasirengimo proceso metu naudotas pastaruosius 14 metų.
·
Subsidiarumo principas
Vaikų apsaugos sistemų reikalavimai
ES lygiu yra jau suderinti. Naujos nuostatos tik papildo naujos kartos
vaikų apsaugos sistemų reikalavimus. Tik Sąjunga gali balsuoti
už tokius tarptautinius dokumentus kaip JT EEK taisyklių projektai ir
įtraukti juos į Sąjungos variklinėse transporto
priemonėse naudojamų apsaugos sistemų tipo patvirtinimo
sistemą. Taip ne tik išvengiama vidaus rinkos susiskaidymo, bet ir visoje
ES užtikrinami vienodi saugos standartai. Be to, esama masto ekonomijos
privalumų: gaminiai gali būti gaminami visai Europos ir netgi
tarptautinei rinkai ir jų nereikia specialiai pritaikyti, kad būtų
gautas nacionalinis tipo patvirtinimas kiekvienoje valstybėje narėje
ar kitose JT EEK narėse.
Todėl pasiūlymas atitinka
subsidiarumo principą.
·
Proporcingumo principas
Pasiūlymas atitinka proporcingumo
principą, kadangi juo nesiekiama daugiau nei būtina norint
įgyvendinti tinkamo vidaus rinkos veikimo užtikrinimo tikslus, tuo
pačiu išlaikant aukštą visuomenės saugos ir apsaugos lygį.
·
Pasirinkta priemonė
Siūloma priemonė – Tarybos
sprendimas.
Šis pasirinkimas laikomas tinkamu, nes
atitinka SESV 218 straipsnio 9 dalies reikalavimus.
4.           POVEIKIS BIUDŽETUI
Pasiūlymas neturi poveikio Sąjungos
biudžetui.
2012/0291 (NLE)
Pasiūlymas
TARYBOS SPRENDIMAS
dėl Europos Sąjungos pozicijos,
kurios ji turi laikytis Jungtinių Tautų Europos ekonomikos komisijos
administraciniame komitete, dėl Vaikų apsaugos sistemų
tobulinimo taisyklės projekto
EUROPOS SĄJUNGOS TARYBA,
atsižvelgdama į Sutartį dėl
Europos Sąjungos veikimo, ypač į jos 114 straipsnį
kartu su 218 straipsnio 9 dalimi,
atsižvelgdama į Europos Komisijos
pasiūlymą,
kadangi:
(1)       Tarybos sprendimu 97/836/EB[6] Sąjunga prisijungė
prie Jungtinių Tautų Europos ekonomikos komisijos (JT EEK) susitarimo
dėl suvienodintų techninių normų priėmimo
ratinėms transporto priemonėms, įrangai ir dalims, kurios gali
būti montuojamos ir (arba) naudojamos ratinėse transporto
priemonėse, ir pagal tas normas suteiktų patvirtinimų abipusio
pripažinimo sąlygų (pataisytas 1958 m. susitarimas);
(2)       standartizuotais JT EEK
taisyklės „Vienodos nuostatos dėl variklinėse transporto
priemonėse naudojamų patobulintų vaikų apsaugos
sistemų patvirtinimo“[7]
projekto reikalavimais ketinama pašalinti technines pataisyto 1958 m.
susitarimo šalių prekybos variklinėms transporto priemonėms
skirtomis vaikų apsaugos sistemomis kliūtis ir užtikrinti, kad tokios
sistemos suteiktų aukšto lygio saugą ir apsaugą;
(3)       reikėtų nustatyti,
kokios pozicijos dėl minėto JT EEK taisyklės projekto
priėmimo turėtų būti Sąjungos vardu laikomasi
pataisyto 1958 m. susitarimo administraciniame komitete,
PRIĖMĖ ŠĮ
SPRENDIMĄ:
1 straipsnis
Europos Sąjungos, atstovaujamos
Komisijos, pozicija pataisyto 1958 m. susitarimo administraciniame
komitete – balsuoti už JT EEK taisyklės „Vienodos nuostatos dėl
variklinėse transporto priemonėse naudojamų patobulintų
vaikų apsaugos sistemų patvirtinimo“ projektą, pateiktą dokumente
ECE TRANS/ WP.29/2012/53.
2 straipsnis
Šis sprendimas įsigalioja pranešimo apie
jį dieną.
3 straipsnis
Šis sprendimas skirtas Europos Komisijai.
Priimta Briuselyje
                                                                       Tarybos
vardu
                                                                       Pirmininkas
[1]               JT
EEK dokumentas ECE TRANS/WP.29/2012/53.
[2]               OL L 373, 1991 12 31, p. 26.
[3]               OL L 200, 2009 7 31, p. 1.
[4]               OL L 233, 2011 9 9, p. 95.
[5]               OL L 220, 1977 8 29, p. 95.
[6]               OL L 346, 1997 12 17, p. 78.
[7]               JT EEK dokumentas ECE TRANS/WP.29/2012/53.