				|

		52013PC0147

			Pasiūlymas EUROPOS PARLAMENTO IR TARYBOS REGLAMENTAS dėl priemonių sparčiojo elektroninio ryšio tinklų diegimo sąnaudoms mažinti /* COM/2013/0147 final - 2013/0080 (COD) */

			   	AIŠKINAMASIS MEMORANDUMAS
Šiame aiškinamajame memorandume pateikiamas
Europos Parlamento ir Tarybos reglamento dėl priemonių sparčiojo
elektroninio ryšio tinklų diegimo sąnaudoms mažinti pasiūlymas.
1.           PASIŪLYMO APLINKYBĖS
1.1.        Pasiūlymo
tikslai
Siūlomo reglamento tikslai – sumažinti
sparčiojo elektroninio ryšio infrastruktūros diegimo sąnaudas ir
padidinti jo našumą, plėtojant dabartinę geriausią
praktiką visoje ES ir taip gerinant vidaus rinkos kūrimo ir veikimo
sąlygas srityje, kuria remiamas faktiškai visų ūkio
sektorių vystymas.
Iš esmės apskritai sutinkama, kad,
nepaisant naudojamos technologijos, civilinės inžinerijos darbai sudaro
didžiąją dalį bendrų tinklo diegimo sąnaudų[1] – tam
tikrų technologijų atveju šios sąnaudos sudaro net 80 %.
Suteikiant tiesiogiai taikytinų
teisių ir įpareigojimų, taikytinų įvairiuose
infrastruktūros diegimo etapuose, galima labai sumažinti sąnaudas.
Kliūtis investicijoms ir galimybei patekti į rinką galima
sumažinti intensyviau naudojant esamą fizinę
infrastruktūrą, veiksmingiau bendradarbiaujant planuojant
inžinerinius darbus, supaprastinant leidimų suteikimo procedūras ir
pašalinant sparčiajam ryšiui parengtos pastato infrastruktūros
kliūtis.
Todėl ši iniciatyva skirta keturioms
pagrindinėms probleminėms sritims: 1) esamos fizinės
infrastruktūros (pavyzdžiui, kanalų, vamzdžių, šulinių,
spintų, stulpų, stiebų, antenų, bokštų ir kitų
atraminių konstrukcijų) naudojimo neefektyvumui arba kliūtims,
2) su bendru diegimu susijusioms kliūtims, 3) neefektyvumui
dėl administracinių leidimų suteikimo ir galiausiai 4) su
diegimu pastatuose susijusioms kliūtims.
Kadangi kiekviena probleminė sritis yra
susijusi su konkrečiu diegimo proceso etapu, sprendžiant šias problemas
kartu, bus galima imtis nuoseklių, vienas kitą
sustiprinančių veiksmų. Tyrime apskaičiuota, kad jeigu
būtų imtasi priemonių nustatytoms problemoms spręsti,
operatorių kapitalo išlaidų sumažėjimas galėtų siekti
20–30 % visų investicinių sąnaudų[2],
t. y. iki 63 mlrd. EUR iki 2020 m.[3]
Siekiant maksimaliai padidinti tinklų
sinergiją, reglamentas skirtas ne tik elektroninio ryšio tinklų
paslaugų teikėjams, bet ir bet kuriam tokios fizinės
infrastruktūros, kaip elektros energijos, dujų, vandentiekio ir
nuotekų sistemos, šildymo ir transporto paslaugų, tinkančių
elektroninio ryšio tinklo elementams įrengti, savininkui.
1.2.        Bendrosios
aplinkybės
Pagal 2010 m. bendrosios rinkos
ataskaitą[4]
ES telekomunikacijų paslaugos ir infrastruktūros prie
nacionalinių sienų vis dar yra labai fragmentiškos. Iš naujesnės
ataskaitos apie elektroninio ryšio sektoriaus sąnaudas ne Europoje[5] matyti,
kad nepanaudotos bendrosios rinkos galimybės atitinka 0,9 % metinio
BVP, arba 110 mlrd. EUR.
Sparčiojo plačiajuosčio ryšio
infrastruktūra yra bendrosios skaitmeninės rinkos pagrindas ir
būtina pasaulinio konkurencingumo elektroninės prekybos srityje
sąlyga. Kaip primenama II bendrosios rinkos akto komunikate[6],
10 % padidinus plačiajuosčio ryšio skvarbą, BVP per metus
gali padidėti 1–1,5 %, o darbo našumas – 1,5 %[7]. Dėl
plačiajuosčio ryšio atsiradusios inovacijos įmonėse leidžia
didinti užimtumą ir taip iki 2020 m. gali būti sukurta
2 mln. papildomų darbo vietų[8].
Didelė dalis šių nepanaudotų
išteklių susijusi su tinklo infrastruktūromis: dėl
skirtingų tinklo diegimo reguliavimo metodų padidėja prieigos prie
nacionalinių rinkų sąnaudos, užkertamas kelias masto ekonomijai
paslaugų ir įrangos srityje ir trukdoma plėtoti naujas
paslaugas, kurios galėtų atsirasti labai sparčiuose,
nenutrūkstamuose tinkluose tarpvalstybiniu mastu. Nors prieigos
tinklų diegimas dažnai susijęs su vietos lygiu administruojamomis
nuostatomis ir procedūromis, tokios priemonės, įskaitant vietos
antrinius teisės aktus, gali netiesiogiai paveikti galimybę laisvai
teikti paslaugas ir gali pateisinti Sąjungos įsikišimą[9]. Be to,
remdamasi SESV 114 straipsniu, Sąjunga jau anksčiau priėmė
teisės aktus, kad atsietų prieigą prie vietinės linijos ir
taip paskatintų vietos tinklo infrastruktūros diegimą[10].
Sąjunga negali palikti piliečių
ir įmonių už tokios infrastruktūros ribų ir
įsipareigojo siekti Europos skaitmeninės darbotvarkės plataus
užmojo plačiajuosčio ryšio tikslų: iki 2013 m. visiems
europiečiams įdiegti bazinį plačiajuostį ryšį, o
iki 2020 m. i) užtikrinti, kad visi europiečiai turėtų
galimybę naudotis spartesniu kaip 30 Mb/s ryšiu ir kad ii) 50 %
ar daugiau Europos namų ūkių užsisakytų spartesnio kaip
100 Mb/s interneto ryšio paslaugą. Šie tikslai bus pasiekti tik
tuomet, jeigu visoje ES sumažės infrastruktūros diegimo
sąnaudos.
1.3.        Politinis
kontekstas
Europos skaitmeninė darbotvarkė yra
pavyzdinė strategijos „Europa 2020“ iniciatyva, kurios tikslas –
užtikrinti, kad skaitmeninė bendroji rinka, grindžiama sparčiuoju ir
itin sparčiu internetu ir sąveikiomis taikomosiomis programomis,
suteiktų tvarios ekonominės ir socialinės naudos.
Joje visų pirma nurodyta, kad visoje
Sąjungos teritorijoje reikia mažinti plačiajuosčio ryšio diegimo
sąnaudas, taip pat ir tinkamai planuojant bei koordinuojant ir mažinant
administracinę naštą[11].
2012 m. kovo 1 ir 2 d. Europos
Vadovų Taryba paragino imtis veiksmų Sąjungos mastu, siekiant
užtikrinti geresnę plačiajuosčio ryšio aprėptį,
įskaitant sparčiojo plačiajuosčio ryšio
infrastruktūros sąnaudų sumažinimą[12].
Komunikate „II bendrosios rinkos aktas. Drauge
už naująjį augimą“ ši iniciatyva nurodyta kaip vienas iš 12
pagrindinių veiksmų, padidinsiančių augimą,
užimtumą ir pasitikėjimą bendrojoje rinkoje ir
užtikrinsiančių realų praktinį poveikį[13]. II
bendrosios rinkos akte Komisijos pasiūlymą numatyta priimti
pirmąjį 2013 m. ketvirtį. 2012 m. gruodžio 13 ir 14 d.
Europos Vadovų Taryba paragino Komisiją iki 2013 m. pavasario
pateikti visus pagrindinius pasiūlymus[14].
2.           KONSULTACIJŲ SU SUINTERESUOTOSIOMIS
ŠALIMIS IR POVEIKIO VERTINIMO REZULTATAI
2.1.        Viešos
konsultacijos su suinteresuotosiomis šalimis
Nuo 2012 m. balandžio 27 d. iki
liepos 20 d. Komisijos tarnybos vykdė viešas konsultacijas, per
kurias ragino suinteresuotąsias šalis pateikti savo nuomonę, atsakant
į penkias klausimų grupes, apimančias visą tinklo diegimo
grandinę nuo planavimo etapo iki galutiniams paslaugų gavėjams
teikiamos ryšio paslaugos[15].

Įvairios suinteresuotosios šalys iš 26 ES
ir ELPA šalių raštu pateikė daugiau kaip šimtą atsakymų.
Daugiausia respondentų buvo elektroninio ryšio teikėjai (27) ir
jų prekybos asociacijos (14), taip pat viešojo sektoriaus institucijos,
įskaitant centrinės valdžios institucijas (22, įskaitant 6
nacionalines reguliavimo institucijas (NRI)) ir vietos valdžios institucijas
(9). Kitos komunalinės įmonės (7) atsakymus pateikė daugiausia
per prekybos asociacijas. Įrangos gamintojai (5) ir inžinerijos bei IRT
prekybos asociacijos (6) taip pat pateikė atsakymų.
Apskritai respondentai palankiai reagavo
į Komisijos ketinimą imtis iniciatyvos civilinės inžinerijos
sąnaudų, skirtų plačiajuosčio ryšio diegimui visoje
bendrojoje rinkoje, klausimui spręsti. Dauguma respondentų
patvirtino, kad klausimai sprendžiami neveiksmingai ir kad yra
kliūčių, taip pat kad yra galimybių sumažinti
sąnaudas. Suinteresuotosios šalys aiškiai pripažino, kad yra problemų
ir kad reikia imtis veiksmų. Pasiūlyta keletas sprendimų, kai
kurie iš jų labai plataus užmojo, kai kurie nuosaikesni.
Be viešų konsultacijų, Komisijos
tarnybos sukūrė interneto diskusijų forumą, kad
suinteresuotosios šalys galėtų dalytis idėjomis[16].
Komisijos tarnybos palaikė nuolatinius
ryšius su visų susijusių viešojo ir privačiojo sektorių
pagrindinėmis suinteresuotosiomis šalimis.
2.2         Tyrimai
ir kiti informacijos šaltiniai
Komisijos tarnybos užsakė atlikti du
tyrimus: pavedė bendrovei „Deloitte“ ištirti sąnaudų mažinimo
praktiką, susijusią su pasyviosios plačiajuosčio ryšio
infrastruktūros diegimu[17],
o bendrovei „Analysys Mason“ – pagrįsti poveikio vertinimą, kuris bus
pridėtas prie šio pasiūlymo[18].
Be to, Komisijos tarnybos rėmėsi
papildomais informacijos šaltiniais, tyrimais ir geriausia nacionaline praktika
(įskaitant Vokietijos, Ispanijos, Prancūzijos, Italijos, Lietuvos,
Nyderlandų, Lenkijos, Portugalijos, Slovėnijos, Švedijos ir
Jungtinės Karalystės)[19].
Atsakingos Komisijos tarnybos taip pat rinko išsamią informaciją per
nacionalines reguliavimo institucijas.
2.3         Siūlomo
reglamento poveikio vertinimas
Komisijos tarnybos atliko poveikio
vertinimą[20].
Išsamesnei analizei pasirinkti keturi politikos variantai.
1 variantas. Įprastinė veikla:
išlaikyti dabartinį stebėsenos, vykdymo užtikrinimo ir vadovavimo
būdą.
2 variantas. Skatinti didesnį
telekomunikacijų sektoriaus našumą: rekomenduoti priemones, kuriomis
nacionalinės reguliavimo institucijos nuosekliau ir suderintai
taikytų elektroninių ryšių reguliavimo sistemą.
3 variantas. Užtikrinti didesnį visų
sektorių našumą: reglamento, kurio tikslas – panaudoti sektorių
tarpusavio bendradarbiavimo galimybes, pasiūlymas (dviem papildomais
variantais 3a ir 3b atitinkamai numatomas vien tik reglamentas ir reglamento ir
rekomendacijos derinys).
4 variantas. Priimti priemones didesniam
našumui pasiekti: teisės akto pasiūlymas, kuriuo papildoma
dabartinė reguliavimo sistema ir pavedama priimti platesnio nei pagal 3
variantą masto priemones, pvz., infrastruktūros atlasai, sąnaudas
atitinkančios infrastruktūros prieigos sąlygos, privalomas
bendradarbiavimas vykdant civilinės inžinerijos darbus, net ir tuo atveju,
kai nefinansuojama viešosiomis priemonėmis, ir sparčiajam ryšiui
parengtos infrastruktūros diegimas senuose pastatuose.
Analizuojant variantus daugiausia dėmesio
kreipiama į tiesiogiai suinteresuotų šalių patiriamas
sąnaudas ir jų gaunamą naudą, tikėtiną
poveikį tinklo investicijoms ir plačiajuosčio ryšio diegimui,
taip pat į platesnio masto makroekonominę poveikio vartotojų
gerovei, augimui, konkurencingumui ir bendrajai rinkai analizę.
Poveikio vertinimo ataskaitoje padaryta
išvada, kad geriausias yra 3a variantas, nes jį pasirinkus galima
veiksmingai siekti nustatytų tikslų, užtikrinamas geras
sąnaudų ir naudos santykis, galima veiksmingai ir nuosekliai
panaudoti sąnaudų mažinimo galimybes, atsižvelgiant į bendrus ES
politikos tikslus ir laikantis proporcingumo ir subsidiarumo principų.
Informacija apie pasiūlytos
priemonės pasirinkimą pateikta 3.4 skirsnyje.
3.           TEISINIAI PASIŪLYMO ASPEKTAI
3.1.        Teisinis
pagrindas
Pasiūlymas grindžiamas Sutarties dėl
Europos Sąjungos veikimo 114 straipsniu. Šį pasirinkimą
pateisina pasiūlymo tikslai, kuriais siekiama pagerinti vidaus rinkos
sukūrimo ir veikimo sąlygas.
Be to, kaip patvirtinta teismų praktika,
šiuo straipsniu Sąjungos teisės aktų leidėjui suteikiama
veiksmų laisvė, atsižvelgiant į bendrą situaciją ir
konkrečias derintino klausimo aplinkybes, susijusias su tinkamiausiu
norimam rezultatui pasiekti derinimo metodu, visų pirma tose srityse, kurioms
būdingi sudėtingi techniniai požymiai[21].
3.2.        Subsidiarumas

Siūlomas Europos įsikišimas,
siekiant sumažinti sparčiojo elektroninio ryšio infrastruktūros
diegimo sąnaudas, yra grindžiamas subsidiarumo principu.
Subsidiarumo principu siekiama dviejų
tikslų. Viena vertus, juo remiantis Sąjungai leidžiama imtis
veiksmų, jeigu valstybės narės pačios negali tinkamai
išspręsti problemos. Kita vertus, juo siekiama remti valstybių
narių įgaliojimus tose srityse, kuriose Sąjungos veiksmais
negalima pasiekti geresnių rezultatų. Tikslas – kad sprendimai
Sąjungoje būtų priimami kuo labiau atsižvelgiant į
piliečių interesus.
Siūlomame reglamente daugiausia
dėmesio skiriama konkrečioms, tiesiogiai taikytinoms teisėms ir
įpareigojimams apibrėžti, siekiant palengvinti fizinės
infrastruktūros diegimo ir inžinerinių darbų planavimą ir
vykdymą, įskaitant papildomas nuostatas, kuriomis siekiama užtikrinti
susijusios informacijos skaidrumą ir administracinių procedūrų
koordinavimą. Be to, šiame reglamente nustatyti fizinės pastato
infrastruktūros reikalavimai, taikytini naujiems pastatams ir kapitališkai
renovuojamiems pastatams.
Numatytos priemonės grindžiamos dabartine
geriausia kelių valstybių narių praktika, pavyzdžiui, susijusia
su pakartotiniu dabartinės fizinės infrastruktūros panaudojimu
Lietuvoje ir Portugalijoje, su dabartinės infrastruktūros skaidrumu
Belgijoje ir Vokietijoje, bendru diegimu Suomijoje ir Švedijoje, su pirmumo
teisių ir administracinių procedūrų supaprastinimu
Nyderlanduose ir Lenkijoje, taip pat su sparčiojo plačiajuosčio
ryšio infrastruktūra naujuose pastatuose Ispanijoje ir Prancūzijoje[22]. Kai
kurios valstybės narės įvedė priemones, kuriomis siekiama
net šiek tiek daugiau, nei pasiūlytomis priemonėmis, pvz., vieno
langelio sistema Graikijoje. Pasiūlytu reglamentu nepažeidžiamos tokios
išsamesnės nacionalinės teisės aktų nuostatos.
Siūlomas reglamentas taip pat neturi
poveikio jokiai specialiai reguliavimo priemonei, įskaitant priemones
padėčiai ištaisyti, kurias nacionalinės reguliavimo institucijos,
remdamosi Sąjungos elektroninių ryšių reguliavimo sistema,
nustato didelę įtaką rinkoje turinčioms įmonėms.
Siūlomos priemonės būtinos
Sąjungos mastu, siekiant pagerinti vidaus rinkos kūrimo ir veikimo
sąlygas, kad būtų galima:
–
pašalinti bendrosios rinkos veikimo kliūtis,
kurios atsiranda dėl taisyklių ir administracinės praktikos
nacionaliniu ir subnacionaliniu mastu skirtumų ir kurios trukdo Europos
bendrovėms vystytis ir augti, neigiamai veikia Europos konkurencingumą
ir sukuria kliūtis investuoti ir vykdyti veiklą tarpvalstybiniu mastu
ir taip trukdo laisvai teikti elektroninio ryšio paslaugas ir užtikrinti
tinklus, kaip garantuojama pagal dabartinius Sąjungos teisės aktus.
Pavyzdžiui, dėl atskirų, neskaidrių tinklo diegimo reguliavimo
metodų padidėja prieigos prie kiekvienos nacionalinės rinkos
sąnaudos. Dėl tokių nevienodų metodų sudaromos
kliūtys tarptautinėms ir nacionalinėms bendrovėms, kurios
vis didėjančios pasaulinės konkurencijos sąlygomis nori
pasiekti masto ekonomiją Europos mastu. Be to, trukdoma plėtoti
naujas paslaugas, kurios galėtų atsirasti labai sparčiai,
nepertraukiamai veikiančiuose tinkluose tarpvalstybiniu mastu;
–
skatinti visuotinę plačiajuosčio
ryšio aprėptį, kuri yra būtina bendrosios skaitmeninės
rinkos plėtojimo sąlyga, ir taip padėti šalinti didelę
bendrosios rinkos kūrimo užbaigimo kliūtį, kartu prisidedant
prie teritorinės sanglaudos užtikrinimo. Šie tikslai bus pasiekti tik
tuomet, jeigu visoje ES sumažės infrastruktūros diegimo
sąnaudos;
–
realizuoti dideles nepanaudotas galimybes sumažinti
plačiajuosčio ryšio diegimo sąnaudas ir palengvinti
diegimą, įskaitant esamos geriausios praktikos taikymą visoje
ES;
–
dideliu mastu paprastinti veiksmingo planavimo ir
investavimo procesus, taip palengvinant Europos operatorių
plėtrą;
–
atsižvelgiant į „šiuos tikslus ir uždavinius,
glaudžiai susijusius su sritimis“[23],
kurioms skirtos ES teisės aktuose jau numatytos kelios priemonės,
visų pirma susijusius su elektroninių ryšių sektoriumi[24],
tačiau taip pat ir su kitais sektoriais (pvz., komunalinės
įmonės, siekiančios gauti pelno iš savo fizinės
infrastruktūros, sinergijos diegiant pažangiuosius elektros energijos
tinklus), užtikrinti, kad įmonėms ir investuotojams būtų
taikomos vienodos sąlygos ir jie nebūtų diskriminuojami.
–
Kad šis pasiūlymas atitiktų subsidiarumo
principą, sudaryta keletas susitarimų:
–
pirma, valstybės narės gali išlaikyti
arba priimti išsamesnes nuostatas, kuriose būtų patikslinti arba
papildyti siūlomame reglamente numatyti įpareigojimai, pvz.,
susiję su prieiga prie esamos infrastruktūros, inžinerinių
darbų ir bendro diegimo koordinavimu;
–
be to, nors siūlomu reglamentu sukurtos
užduotys numatytais atvejais paskiriamos nepriklausomai NRI pagal
elektroninių ryšių reguliavimo sistemą, atsižvelgiant į jos
patirtį ir nepriklausomumą, valstybės narės gali paskirti
įvairias kompetentingas įstaigas pagal vietos konstitucinę
kompetencijos ir įgaliojimų suteikimo sistemą[25],
užtikrindama optimalų sutelkimo lygį, kad būtų galima
garantuoti efektyvų paskirtų užduočių vykdymą. Tai taikytina
visoms pagal reglamentą numatytoms užduotims: leidimų suteikimo
informaciniam punktui, skaidrumui ir ginčų sprendimui;
–
antra, kalbant apie esamos fizinės
infrastruktūros skaidrumą, nepaisant to, kad keletas valstybių
narių įgyvendino įvairias kartografavimo iniciatyvas, naudodamos
GIS (geografinės informacijos sistema) taikomąsias programas, kurios
kai kuriose valstybėse narėse apima ne tik elektroninio ryšio
infrastruktūrą, bet ir kitų komunalinių įmonių
fizinę infrastruktūrą, šiuo pasiūlymu nereikalaujama, kad
valstybės narės imtųsi tokių kartografavimo veiksmų.
Pasiūlymu taip pat nereikalaujama, kad duomenys būtų kaupiami
arba saugomi bendrame punkte. Valstybės narės įpareigotos
pateikti tokius duomenis bendrame informaciniame punkte, tai galima padaryti
pateikiant interneto nuorodas į kitas vietas. Pasiūlymu taip pat
bendrai neįpareigojama iš anksto pranešti apie planuojamus inžinerinius
darbus. Vietoj to, siekiant diegti sparčiojo elektroninio ryšio tinklus,
elektroninio ryšio paslaugų teikėjams pasiūlymu suteikiami
įgaliojimai prašyti šios informacijos tinklo paslaugų
teikėjų;
–
trečia, leidimų suteikimo atžvilgiu, šiuo
pasiūlymu nedaromas poveikis valstybių narių procedūriniam
savarankiškumui šalies viduje skirstyti kompetenciją. Nors ryšių
palaikymo punkte turi būti informacijos apie įvairias leidimų
suteikimo procedūras ir per jį turi būti pateikiamos paraiškos,
jo vaidmuo yra ribotas, t. y. išsiųsti įvairius leidimus ir
koordinuoti leidimų suteikimo procesą. Be to, įvairūs
terminai derinami tik numatytais atvejais, o valstybėms narėms
leidžiama laikytis savo konkrečių terminų arba juos nustatyti,
nepažeidžiant kitų konkrečių terminų arba
įpareigojimų, kurie nustatyti tinkamam procedūros veikimui
užtikrinti ir kurie taikytini pagal nacionalinę arba Sąjungos
teisę;
–
galiausiai pastato įrangos atveju siūlomu
reglamentu valstybėms narėms leidžiama pritaikyti reglamentu
numatytus įpareigojimus prie nacionalinės ir vietos specifikos,
į jo taikymo sritį neįtraukiant tokių pastatų
kategorijų, kaip individualūs gyvenamieji pastatai arba renovuoti
pastatai, visiškai laikantis subsidiarumo ir proporcingumo principų.
3.3.        Proporcingumas

Siūlomos priemonės taip pat yra
pagrįstos proporcingumo požiūriu.
Siūlomomis sąnaudų mažinimo
priemonėmis daugiausia dėmesio skiriama koordinavimo ir skaidrumo
didinimui, taip pat minimalių priemonių derinimui, suteikiant
galimybę suinteresuotosioms šalims pasinaudoti sinergija ir sumažinti
diegimo neveiksmingumą. Be to, nors siūlomomis priemonėmis
siekiama sumažinti prieigos prie fizinės infrastruktūros
kliūtis, jomis netinkamai nepakenkiama nuosavybės teisėms ir
pirmiausia remiamasi komercinėmis derybomis.
Siūlomomis priemonėmis nenustatoma
konkrečių verslo modelių. Jas taikant taip pat yra galimybė
valstybėms narėms priimti išsamesnes nuostatas, taigi priemonės
greičiau papildys, o ne paveiks įgyvendinamas nacionalines
iniciatyvas. Priešingai, jas taikydamos valstybės narės galės
remtis savo dabartinėmis priemonėmis ir pasirinkti jų specifikai
geriausiai tinkančią bet kurios esamos ar naujos priemonės
struktūrą, nebūtinai patirdamos papildomų išlaidų.
Nors siūlomu reglamentu šiek tiek
paveikiamos nuosavybės teisės, tai daroma atsižvelgiant į
proporcingumo principą.
Pasiūlymu suteikiama komercinių
derybų dėl prieigos prie fizinės infrastruktūros
galimybė, neįpareigojant užtikrinti prieigos iš anksto nustatytomis
ar sąnaudas atitinkančiomis sąlygomis. Jame numatomos
orientacinės priežastys, kai atsisakymas suteikti prieigą gali būti
laikomas pagrįstu, pavyzdžiui, techninis fizinės
infrastruktūros, prie kurios prašoma prieigos, kad būtų galima
įrengti bet kokius elektroninio ryšio tinklų elementus, tinkamumas,
vietos elementams įrengti trūkumas arba tinklo vientisumas ir
saugumas.
Nors pasiūlyme numatytas ginčų
sprendimas nepagrįsto atsisakymo suteikti prieigą atveju, jame
atsižvelgiama į keletą parametrų nustatant prieigos kainą,
pvz., prašomos prieigos poveikį verslo planui, kuriuo grindžiamos tinklo
operatoriaus investicijos, ypač neseniai pastatytos fizinės
infrastruktūros, kuri naudojama sparčiojo elektroninio ryšio
paslaugoms teikti, atveju.
Esamos fizinės infrastruktūros
skaidrumo atveju pasiūlymas susijęs su infrastruktūra, kuri
tinkama sparčiajam tinklui diegti, o ne fizinei infrastruktūrai
apskritai. Juo taip pat valstybėms narėms leidžiama numatyti
bendrųjų išimčių techniškai netinkamos infrastruktūros
atveju. Be to, pasiūlymu siekiama padaryti, kad informacija būtų
pateikiama mažiausiomis sąnaudomis. Dėl šios priežasties į
pasiūlymą įtraukti laipsniški įpareigojimai, kuriais
remiantis galima suorganizuoti prieigą prie jau turimos informacijos ir
pasitelkti tyrimus tik tuomet, kai viešosios valdžios institucijos arba
elektroninio ryšio teikėjai šios informacijos negali lengvai gauti.
Civilinės inžinerijos darbų
koordinavimo atveju pasiūlymu neribojama ekonominė įmonių
laisvė, visų pirma, juo remiantis, šalims, nepasirinkusioms šio
komercinio modelio, bendras diegimas nėra privalomas, nebent jis
finansuojamas viešosiomis lėšomis. Priešingai, pasiūlymu siekiama
leisti sudaryti komercinius bendro diegimo susitarimus, suteikiant
galimybę geriau skleisti informaciją apie būsimus civilinės
inžinerijos darbus.
Kalbant apie fizinę pastato
infrastruktūrą, įpareigojimas įrengti pastatuose
sparčiajam ryšiui parengtą fizinę infrastruktūrą
taikomas tik naujiems ir kapitališkai renovuojamiems pastatams. Taip yra
todėl, kad šiais atvejais sąnaudos yra ribinės, palyginti su
didelėmis sąnaudomis, kurios patiriamos įrengiant naują
pasyviąją infrastruktūrą esamuose pastatuose, ir
greičiausiai jas kompensuos didesnė turto vertė. Be to,
pasiūlymu dar susiaurinama šio įpareigojimo taikymo sritis iki
kapitalinės pastatų renovacijos, kai reikalingas statybos leidimas.
Proporcingumo tikslais valstybėms narėms taip pat numatytos
bendrosios išimtys.
3.4. Pagrindinės teisės
Išnagrinėtas siūlomų
priemonių poveikis pagrindinėms teisėms.
Nors tinklo operatorių įpareigojimas
patenkinti visus pagrįstus prašymus suteikti prieigą prie jų
fizinės infrastruktūros galėtų apriboti jų teisę
vykdyti veiklą, taip pat jų nuosavybės teisę, šiuo
atžvilgiu neigiamą poveikį sušvelnina nuostata, kad tokia prieiga
turėtų būti suteikta sąžiningomis sąlygomis,
įskaitant kainą. Be to, šį apribojimą reikia laikyti
pagrįstu ir proporcingu, siekiant sumažinti sparčiojo elektroninio ryšio
tinklų diegimo sąnaudas, nes taip sumažėtų poreikis atlikti
civilinės inžinerijos darbus, kurie sudaro beveik 80 % tinklo diegimo sąnaudų. Atsižvelgiant į tinklo
operatorių įpareigojimą suteikti minimalios informacijos apie
esamas infrastruktūras, apsaugos priemonės, susijusios su teise
į privatumą ir verslo paslapčių apsauga, užtikrinamos
numatant išimtis veiklos ir verslo paslapčių tikslais.
Įmonių, vykdančių visiškai
ar iš dalies viešosiomis priemonėmis finansuojamus inžinerinius darbus,
įpareigojimas patenkinti bet kokį pagrįstą prašymą
suteikti prieigą, atsižvelgiant į sparčiojo elektroninio ryšio
tinklų elementų diegimą, galėtų apriboti jų
teisę vykdyti veiklą, taip pat jų nuosavybės teisę.
Vis dėlto bet koks toks įpareigojimas būtų taikomas tik tuomet,
jeigu nebūtų susijęs su papildomomis iš pradžių
numatytų inžinerinių darbų sąnaudomis ir jeigu koordinavimo
prašymas pateikiamas kuo greičiau ir bet kuriuo atveju ne vėliau nei
prieš mėnesį iki galutinio projekto pateikimo kompetentingoms
leidimų suteikimo institucijoms. Be to, šį apribojimą reikia
laikyti pagrįstu ir proporcingu, siekiant sumažinti sparčiojo
elektroninio ryšio tinklų diegimo sąnaudas, kadangi taip elektroninio
ryšio tinklo operatoriai galėtų padengti tik dalį civilinės
inžinerijos darbų sąnaudų.
Įsipareigojimas įrengti visuose
naujai statomuose pastatuose sparčiajam ryšiui parengtą fizinę
infrastruktūrą galėtų paveikti susijusios nuosavybės
savininkų nuosavybės teises. Šį apribojimą reikia laikyti
pagrįstu ir proporcingu, siekiant sumažinti sparčiojo elektroninio
ryšio tinklų diegimo sąnaudas, nes pastatuose nereikėtų
įrengti naujos fizinės infrastruktūros.
Viešųjų ryšių tinklų
paslaugų teikėjo teisė įrengti galinį savo tinklo
įrenginį koncentracijos punkte, atsižvelgiant į galimybę pasinaudoti
sparčiajam ryšiui parengta fizine pastato infrastruktūra,
galėtų paveikti susijusios privačiosios nuosavybės
savininkų nuosavybės teisę. Vis dėlto tokius apribojimus
riboja viešojo ryšių tinklo paslaugų teikėjams taikomas
įpareigojimas kuo labiau sumažinti poveikį privačiajai
nuosavybei ir padengti bet kokias patirtas sąnaudas. Be to, šį
apribojimą reikia laikyti pagrįstu ir proporcingu, siekiant sumažinti
sparčiojo elektroninio ryšio tinklų diegimo sąnaudas, nes taip
elektroninio ryšio tinklo operatoriai galėtų pasiekti masto
ekonomiją diegdami savo tinklus.
Viešojo ryšių tinklo paslaugų
teikėjų teisė pasinaudoti bet kuria esama sparčiajam ryšiui
parengta fizine pastato infrastruktūra galėtų paveikti
teisės į naudojimąsi fizine pastato infrastruktūra
turėtojo nuosavybės teises. Vis dėlto šis apribojimas yra
ribotas, nes tokia prieiga turėtų būti suteikta pagrįstomis
sąlygomis ir ji būtų taikoma tik tais atvejais, kai dubliavimas
techniškai neįmanomas arba ekonomiškai neefektyvus.
Teisė į veiksmingą
priemonę padėčiai ištaisyti, skirtą šalims, kurioms taikomi
pirmiau nurodyti apribojimai, užtikrinama galimybe perduoti bylą
kompetentingai nacionalinei ginčų sprendimo institucijai,
nepaveikiant nė vienos iš šalių teisės perduoti bylą
teismui.
3.5.        Pasirinkta
priemonė
Komisija siūlo reglamentą, nes juo
garantuojamas išsamus, tiesiogiai taikomas sprendimas, taip pat ir visiems
leidimams, kurie reikalingi tinklams diegti. Juo užtikrinama galimybė
greitai panaudoti sąnaudų mažinimo priemones, išlaikant Europos
skaitmeninės darbotvarkės tikslų, kuriuos reikia pasiekti iki
2020 m., įgyvendinimo tempą.
Priešingai nei direktyva, kai dar
reikėtų papildomo laiko, kad valstybės narės ją
perkeltų į savo teisę, reglamentu bus greitai nustatytos
pagrindinės teisės ir įpareigojimai dėl tinklo diegimo
visoje bendrojoje rinkoje. Be to, remiantis direktyvos pobūdžiu,
būtų leidžiama labai įvairiai įgyvendinti tas teises ir
įpareigojimus ir taip būtų išlaikytas besiformuojantis mišrus
modelis. Priešingai, tiesiogiai taikoma teisine priemone bus sumažintas esamas
susiskaidymas ir užkertamas kelias būsimam susiskaidymui, daugiausia
dėmesio skiriant pasirinktoms elektroninio ryšio tinklų bendrosios
rinkos plėtros kliūtims šalinti, remiantis geriausia praktika,
tačiau organizacinius klausimus daugiausia paliekant spręsti
valstybėms narėms savo nuožiūra. Tiekėjams reikia suteikti
tiesiogiai taikytinų teisių, susijusių su visais tinklo
planavimo ir diegimo etapais, kuriomis jie galėtų remtis
nacionaliniuose teismuose ne tik prieš valstybes nares, bet taip pat prieš
kitas privačias šalis, pavyzdžiui, infrastruktūros savininkus.
Turint omenyje, kad pasiūlymo pagrindas –
teisių ir įpareigojimų, tiesiogiai taikytinų visoje
bendrojoje rinkoje, apibrėžimas, atrodo, kad reglamentas yra tinkamesnė
teisinė priemonė nei direktyva, kadangi jis turi akivaizdžių
privalumų našumo ir efektyvumo prasme ir sukuria vienodas sąlygas
piliečiams bei įmonėms, užtikrindamas didesnes privataus
teisės aktų vykdymo užtikrinimo galimybes[26]. Taigi,
priešingai nei direktyva, kurią reikia perkelti į nacionalinę
teisę, tiesiogiai taikytinu reglamentu geriau užtikrinamas greitas
poveikis, kuris būtinas, siekiant prisidėti prie skaitmeninės
darbotvarkės tikslų iki 2020 m. užtikrinti galimybę
naudotis plačiajuosčiu ryšiu.
Dideli sąnaudų mažinimo
priemonių privalumai tiek ekonominės naudos, tiek socialinių
privalumų atžvilgiu daug didesni už bet kokią administracinę
naštą.
3.6.        Pasiūlymo
struktūra ir pagrindinės teisės ir įpareigojimai
1 straipsnis.
Tikslas ir taikymo sritis
–
1 straipsnyje nustatomi reglamento tikslai ir
taikymo sritis.
2 straipsnis.
Apibrėžtys
–
Be ES elektroninių ryšių reguliavimo
sistema nustatytųjų, šiame straipsnyje pateikiamos papildomų
terminų apibrėžtys.
3 straipsnis.
Prieiga prie esamos fizinės infrastruktūros
–
3 straipsnyje nustatyta bendra tinklo
operatorių teisė suteikti prieigą prie jų fizinės
infrastruktūros ir tinklo operatorių įpareigojimas patenkinti
pagrįstus prašymus suteikti prieigą prie jų fizinės
infrastruktūros sąžiningomis sąlygomis, atsižvelgiant į
elektroninio ryšio tinklų elementų diegimą.
–
Numatyta, kad bet kokį prašymo atmetimą
arba ginčą dėl sąlygų peržiūrės
ginčų sprendimo institucija – šią funkciją įprastais
atvejais numatoma pavesti Nacionalinei reguliavimo institucijai (NRI).
4 straipsnis. Su
fizine infrastruktūra susijęs skaidrumas
–
4 straipsnyje numatyta teisė gauti minimalios
informacijos apie esamą (-as) fizinę (-es)
infrastruktūrą (-as) ir planuojamus inžinerinius darbus.
–
Straipsnis susijęs su tinklo operatorių
įpareigojimu patenkinti pagrįstus prašymus dėl
konkrečių jų fizinės infrastruktūros elementų
patikrinimų vietoje.
–
Ginčų sprendimas dėl
patikrinimų vietoje arba prieigos prie informacijos būtų
pavestas ginčų sprendimo institucijai, įprastais atvejais – NRI.
5 straipsnis.
Inžinerinių darbų koordinavimas
–
Šiame straipsnyje nustatyta teisė derėtis
dėl inžinerinių darbų koordinavimo.
–
Be to, jame nustatomas įpareigojimas
viešosiomis priemonėmis finansuojamus inžinerinius darbus
atliekančioms įmonėms patenkinti pagrįstus prašymus
dėl inžinerinių darbų koordinavimo susitarimų skaidriomis
ir nediskriminacinėmis sąlygomis.
6 straipsnis.
Leidimų suteikimas
–
Šiame straipsnyje nustatyta teisė gauti
elektroninėmis priemonėmis ir per bendrą informacinį
punktą visą informaciją, susijusią su sąlygomis ir
procedūromis, taikytinomis konkretiems inžineriniams darbams, taip pat
teisė teikti leidimų paraiškas elektroninėmis priemonėmis
per tą punktą. Pasitelkus informacinį punktą palengvinamas
ir koordinuojamas leidimų suteikimo procesas ir stebima, kad
būtų laikomasi terminų.
–
Be to, jame nustatomas bendras maksimalus terminas,
jeigu terminas nenumatytas nacionalinės arba ES teisės aktuose, taip
pat teisė laiku gauti sprendimą, susijusį su leidimų
paraiškomis.
7–8 straipsniai.
Pastato įranga
–
7 straipsnyje nustatomas įsipareigojimas
įrengti naujuose ir kapitališkai renovuojamuose pastatuose sparčiajam
ryšiui parengtą fizinę infrastruktūrą ir įpareigojimas
naujuose ir kapitališkai renovuojamuose daugiabučiuose pastatuose arba
prie pastato įrengti koncentracijos punktą.
–
8 straipsnyje nustatoma elektroninio ryšio
tinklo paslaugų teikėjų teisė įrengti galinį savo
tinklo įrenginį pastato koncentracijos punkte, elektroninio ryšio
operatorių teisė derėtis dėl prieigos prie bet kokios
esamos sparčiajam ryšiui parengtos fizinės infrastruktūros ir,
nesant sparčiajam ryšiui parengtos pastato infrastruktūros,
teisė įrengti galinį savo tinklo įrenginį
privačioje abonento patalpoje su sąlyga, kad taip sumažinamas
poveikis privačiajai nuosavybei ir tai atliekama savo lėšomis.
–
9–11 straipsniai
–
Šiuose straipsniuose pateikiamos baigiamosios
nuostatos, įskaitant kompetentingų įstaigų paskyrimą
ir įpareigojimą peržiūrėti reglamentą per trejus metus
nuo jo įsigaliojimo.
4.           POVEIKIS BIUDŽETUI
Siūlomas reglamentas neturi poveikio
Sąjungos biudžetui.
2013/0080 (COD)
Pasiūlymas
EUROPOS PARLAMENTO IR TARYBOS REGLAMENTAS
dėl priemonių sparčiojo
elektroninio ryšio tinklų diegimo sąnaudoms mažinti
(Tekstas svarbus EEE)
EUROPOS PARLAMENTAS IR EUROPOS
SĄJUNGOS TARYBA,
atsižvelgdami į Sutartį dėl
Europos Sąjungos veikimo, ypač į jos 114 straipsnį,
atsižvelgdami į Europos Komisijos
pasiūlymą,
perdavus teisėkūros procedūra
priimamo akto projektą nacionaliniams parlamentams,
atsižvelgdami į Europos ekonomikos ir
socialinių reikalų komiteto nuomonę[27],
atsižvelgdami į Regionų komiteto
nuomonę[28],
laikydamiesi įprastos
teisėkūros procedūros,
kadangi:
(1)       skaitmeninė ekonomika iš
esmės keičia bendrąją rinką. Jos inovacijos, sparta ir
tarpvalstybinė aprėptis gali pastūmėti bendrosios rinkos integravimą
į kitą lygį. Sąjungos vizija – skaitmeninė ekonomika,
teikianti tvarią ekonominę ir socialinę naudą,
grindžiamą moderniomis elektroninėmis paslaugomis ir sparčiu
interneto ryšiu. Aukštos kokybės skaitmenine infrastruktūra
grindžiami beveik visi šiuolaikinės novatoriškos ekonomikos sektoriai, ji
yra strategiškai svarbi socialinei ir teritorinei sanglaudai. Todėl visi
piliečiai ir įmonės turi turėti galimybę būti
skaitmeninės ekonomikos dalyviais;
(2)       pripažindamos sparčiojo
plačiajuosčio ryšio diegimo svarbą, valstybės narės
patvirtino plataus užmojo plačiajuosčio ryšio tikslus,
išdėstytus Komisijos komunikate Europos Parlamentui, Tarybai, Europos
ekonomikos ir socialinių reikalų komitetui ir Regionų komitetui
„Europos skaitmeninė darbotvarkė. Skaitmeninėmis technologijomis
grindžiamas Europos augimas“[29]
(toliau – skaitmeninė darbotvarkė): plačiajuostis 30 Mb/s
spartos ryšys iki 2013 m. turi tapti visiškai prieinamas visiems namų
ūkiams, o iki 2020 m. bent pusėje visų namų
ūkių turi veikti spartesnis kaip 100 Mb/s interneto ryšys;
(3)       skaitmeninėje
darbotvarkėje taip pat nurodyta, jog reikia priimti politiką, kuria
būtų sumažintos plačiajuosčio ryšio diegimo sąnaudos
visoje Sąjungos teritorijoje, įskaitant tinkamą planavimą ir
koordinavimą bei administracinės naštos mažinimą;
(4)       atsižvelgiant į
poreikį ES mastu imtis veiksmų, kad būtų užtikrinta
geresnė plačiajuosčio ryšio aprėptis, taip pat ir mažinant
sparčiojo plačiajuosčio ryšio infrastruktūros sąnaudas[30], II
bendrosios rinkos akte[31]
pabrėžiamas poreikis papildomai dėti pastangų, kad
būtų galima greitai pasiekti Europos skaitmeninėje
darbotvarkėje nustatytus tikslus, inter alia, sprendžiant
investavimo į sparčiuosius tinklus problemą;
(5)       visoje Sąjungoje
diegiant sparčiuosius fiksuotojo ir belaidžio elektroninio ryšio tinklus,
reikia esminių investicijų, kurių didelę dalį sudaro
civilinės inžinerijos darbų sąnaudos;
(6)       didelę dalį
šių sąnaudų galima priskirti diegimo proceso neveiksmingumui,
kuris susijęs su esamos pasyviosios infrastruktūros (pvz.,
kanalų, vamzdžių, šulinių, spintų, stulpų,
stiebų, antenų įrenginių, bokštų ir kitų
atraminių konstrukcijų) naudojimu, kliūtimis, susijusiomis su
inžinerinių darbų koordinavimu, apsunkinančiomis
administracinėmis leidimų suteikimo procedūromis ir kliūtimis,
susijusiomis su tinklų diegimu pastatuose;
(7)       priemonėmis, kuriomis
siekiama padidinti esamos infrastruktūros naudojimo efektyvumą ir
sumažinti naujų civilinės inžinerijos darbų vykdymo
sąnaudas ir kliūtis, turėtų būti iš esmės
prisidedama prie greito, plataus masto sparčiojo elektroninio ryšio
tinklų diegimo užtikrinimo, kartu palaikant veiksmingą
konkurenciją;
(8)       kai kurios valstybės
narės priėmė priemones, kuriomis ketinama sumažinti
plačiajuosčio ryšio diegimo sąnaudas. Išplėtojus šią
geriausią praktiką visoje Sąjungoje, būtų galima
reikšmingai prisidėti prie bendrosios skaitmeninės rinkos
kūrimo. Tačiau ta praktika lieka nedidelio masto ir padrika. Be to,
dėl skirtingų reguliavimo reikalavimų kartais komunalinės
įmonės negali bendradarbiauti ir gali atsirasti
kliūčių naujiems tinklo operatoriams patekti į rinką,
taip pat kliūčių naujoms verslo galimybėms, todėl
būtų trukdoma vystyti bendrąją rinką sparčiojo
elektroninio ryšio tinklų fizinei infrastruktūrai naudoti ir diegti.
Galiausiai ne visada atrodo, kad iniciatyvos, kurių imamasi valstybių
narių mastu, yra visuotinės, tačiau labai svarbu imtis
veiksmų viso diegimo proceso metu ir visuose sektoriuose, kad
būtų užtikrintas nuoseklus ir reikšmingas poveikis;
(9)       šiuo reglamentu siekiama
suteikti visoje Sąjungoje galiojančias minimalias teises ir nustatyti
įpareigojimus, siekiant palengvinti sparčiojo elektroninio ryšio
tinklų diegimą ir sektorių koordinavimą. Užtikrinant
minimalias vienodas sąlygas, reikėtų nepakenkti geriausiai
praktikai ir nacionaliniu ir vietos lygiu priimtoms priemonėms, kuriomis
nustatytos išsamesnės nuostatos ir sąlygos, taip pat papildomoms
priemonėms, kuriomis papildomos tos teisės ir įpareigojimai,
laikantis subsidiarumo principo;
(10)     atsižvelgiant į lex
specialis principą, kai taikomos konkretesnės reguliavimo
priemonės, laikantis ES teisės, pastarosios priemonės
turėtų būti viršesnės už šiame reglamente numatytas
minimalias teises ir įpareigojimus. Todėl šiuo reglamentu
neturėtų būti pažeidžiamos ES teisės nuostatos, ypač
jokios specialios reguliavimo priemonės, įskaitant priemones
padėčiai ištaisyti, kurios nustatomos didelę įtaką
rinkoje turinčioms įmonėms, taikomų remiantis Sąjungos
elektroninių ryšių reguliavimo sistema (2002 m. kovo 7 d.
Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2002/21/EB dėl elektroninio ryšio
tinklų ir paslaugų bendrosios reguliavimo sistemos (Pagrindų
Direktyva)[32],
2002 m. kovo 7 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2002/20/EB
dėl elektroninių ryšių tinklų ir paslaugų leidimo
(Leidimų Direktyva)[33],
2002 m. kovo 7 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2002/19/EB
dėl elektroninių ryšių tinklų ir susijusių
priemonių sujungimo ir prieigos prie jų (Prieigos Direktyva)[34],
2002 m. kovo 7 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2002/22/EB
dėl universaliųjų paslaugų ir paslaugų
gavėjų teisių, susijusių su elektroninių ryšių
tinklais ir paslaugomis (Universaliųjų paslaugų Direktyva)[35] ir
2002 m. rugsėjo 16 d. Komisijos Direktyva 2002/77/EB dėl
konkurencijos elektroninių ryšių tinklų ir paslaugų rinkose[36]);
(11)     elektroninio ryšio tinklo
operatoriams, ypač naujiems rinkos dalyviams, gali būti daug
veiksmingiau pakartotinai naudotis esama fizine infrastruktūra,
įskaitant kitų komunalinių įmonių
infrastruktūrą, siekiant diegti elektroninio ryšio tinklus, ypač
tuose rajonuose, kur nėra tinkamo elektroninio ryšio tinklo arba kur
įrengti naują fizinę infrastruktūrą gali būti
ekonomiškai nepagrįsta. Be to, dėl sektorių tarpusavio
sinergijos gali labai sumažėti inžinerinių darbų, susijusių
su elektroninio ryšio tinklų diegimu, poreikis ir kartu su jais
susijusių socialinių ir aplinkosaugos sąnaudų, pvz.,
dėl taršos, trukdžių ir eismo spūsčių. Todėl
šį reglamentą reikėtų taikyti ne tik elektroninio ryšio
tinklo paslaugų teikėjams, bet ir bet kuriam teisių naudotis
tokiomis plataus masto visuotinėmis fizinėmis infrastruktūromis,
kaip elektros energijos, dujų, vandentiekio ir nuotekų, šildymo ir
transporto paslaugų, tinkančiomis elektroninio ryšio tinklo
elementams įrengti, savininkui ar turėtojui;
(12)     atsižvelgiant į
nedidelį diferenciacijos laipsnį, panaudojant tokių tinklų
fizinę infrastruktūrą dažnai galima įrengti įvairius
elektroninio ryšio tinklo elementus, įskaitant tuos, kuriais galima
užtikrinti ne lėtesnio kaip 30 Mb/s plačiajuosčio ryšio
prieigos paslaugas, laikantis technologinio neutralumo principo, nedarant
įtakos pagrindinei teikiamai paslaugai ir patiriant minimalias pritaikymo
sąnaudas. Todėl fizinę infrastruktūrą, kurioje tik
ketinama įrengti kitus tinklo elementus, bet kuri netampa aktyviuoju tinklo
elementu, iš esmės galima naudoti elektroninio ryšio kabeliams,
įrangai arba bet kuriam kitam elektroninio ryšio tinklų elementui
įrengti, nepriklausomai nuo faktinio jos naudojimo arba jos
nuosavybės. Nepažeidžiant konkretaus bendro intereso, susijusio su
pagrindinės paslaugos teikimu, reikėtų skatinti visų tinklo
operatorių tarpusavio sąveiką, siekiant kartu padėti
įgyvendinti Skaitmeninės darbotvarkės tikslus;
(13)     nors šiuo reglamentu taip pat
neturėtų būti pažeidžiamos jokios specialios apsaugos
priemonės, reikalingos tinklų saugumui ir vientisumui užtikrinti,
taip pat užtikrinti, kad tinklo operatoriaus teikiama pagrindinė paslauga
nebūtų paveikta, nacionalinės teisės aktų bendrosios
taisyklės, kuriomis tinklo operatoriams draudžiama derėtis dėl
prieigos prie elektroninio ryšio tinklo paslaugų teikėjų
fizinės infrastruktūros, galėtų užkirsti kelią
prieigos prie fizinės infrastruktūros rinkos sukūrimui,
todėl jos turėtų būti panaikintos. Kartu šiame reglamente
nustatytomis priemonėmis nepažeidžiama galimybė valstybėms
narėms komunalinių įmonių operatorių suteikiamą
prieigą prie infrastruktūros padaryti patrauklesnę,
neįtraukiant įplaukų už šią paslaugą į galutinių
paslaugų gavėjų tarifų, nustatytų jų pagrindinei
veiklai, apskaičiavimo pagrindą pagal galiojančią ES
teisę;
(14)     tinklo operatorius dėl
objektyvių priežasčių gali atsisakyti suteikti prieigą prie
konkrečios fizinės infrastruktūros. Visų pirma fizinė
infrastruktūra gali nebūti techniškai tinkama, atsižvelgiant į
konkrečias aplinkybes, susijusias su infrastruktūra, prie kurios buvo
paprašyta prieigos, įskaitant vietos trūkumą. Panašiai
konkrečiomis aplinkybėmis dalijantis infrastruktūra gali
būti rizikuojama tinklo vientisumu ir saugumu arba gali kilti
grėsmė paslaugų, kurios pirmiausia teikiamos naudojantis ta
pačia infrastruktūra, teikimui. Be to, kai tinklo operatorius jau
teikia didmeninę prieigą prie fizinės tinklo
infrastruktūros, kuri atitiktų prieigos prašytojo poreikius, prieiga
prie pagrindinės fizinės infrastruktūros gali turėti nepalankų
ekonominį poveikį jo verslo modeliui ir paskatoms investuoti, taip
pat dėl jos gali būti neefektyviai dubliuojami tinklo elementai. Be
to, kalbant apie prieigos įpareigojimus, susijusius su fizine
infrastruktūra ir nustatytus pagal Sąjungos elektroninių
ryšių reguliavimo sistemą, pvz., įpareigojimus, nustatytus
didelę įtaką rinkoje turinčioms įmonėms, juos jau
apimtų specialūs reguliavimo įpareigojimai, kurių šis
reglamentas neturėtų paveikti;
(15)     kai elektroninio ryšio
tinklų paslaugų teikėjai prašo prieigos konkrečioje
srityje, tinklo operatoriai turėtų pateikti pasiūlymą
dėl bendro jų infrastruktūros naudojimo sąžiningomis
sąlygomis, įskaitant kainą, nebent prieiga nesuteikiama dėl
objektyvių priežasčių. Priklausomai nuo aplinkybių, keletas
elementų galėtų paveikti sąlygas, kuriomis suteikiama tokia
prieiga, pavyzdžiui: bet kokios papildomos eksploatavimo ir pritaikymo
sąnaudos; bet kokios prevencinės saugumo priemonės, kurias
reikia priimti, siekiant apriboti neigiamą poveikį tinklo saugumui ir
vientisumui; bet kokie specialūs susitarimai dėl atsakomybės
žalos atveju; bet kokios viešosios subsidijos, suteiktos infrastruktūrai
statyti, panaudojimas, įskaitant specialias sąlygas, susijusias su
subsidija, arba numatytas pagal nacionalinę teisę, laikantis
Sąjungos teisės; bet kokie nacionalinių nuostatų nulemti
apribojimai, kuriais siekiama apsaugoti aplinką, visuomenės
sveikatą, visuomenės saugumą arba miesto ir šalies planavimo
tikslų;
(16)     jeigu kyla nesutarimų per
komercines derybas dėl techninių ir komercinių sąlygų,
kiekviena šalis turėtų galėti kreiptis į ginčų
sprendimo instituciją nacionaliniu lygiu, kad šalims būtų
paskirtas sprendimas, siekiant išvengti nepagrįstų atsisakymų
sudaryti sandorį arba nustatyti nepagrįstas sąlygas. Nustatydama
kainas už prieigos suteikimą, ginčų sprendimo institucija
turėtų atsižvelgti į investicijas į fizinę
infrastruktūrą. Konkrečiu prieigos prie elektroninio ryšio
tinklo operatorių fizinės infrastruktūros atveju investicijomis
į šią infrastruktūrą galima tiesiogiai prisidėti prie
Europos skaitmeninės darbotvarkės tikslų siekimo, o
konkurenciją vartotojų grandies rinkoje gali paveikti galimybė
nemokamai pasinaudoti esamais ištekliais (angl. free-riding). Taigi bet
kokiu prieigos įpareigojimu reikėtų atsižvelgti į šių
investicijų ekonominį tikslingumą, remiantis investicijų
grąžos tvarkaraščiu, prieigos poveikiu konkurencijai vartotojų
grandies rinkoje, verslo modeliu, kuriuo grindžiamos investicijos, visų pirma
į neseniai pastatytą fizinę infrastruktūrą,
naudojamą sparčiojo elektroninio ryšio paslaugoms teikti, ir bet
kokią bendro diegimo galimybę, pasiūlytą prieigos
prašytojui;
(17)     siekdamos veiksmingai planuoti
sparčiojo elektroninio ryšio tinklų diegimą ir užtikrinti
veiksmingiausią esamų infrastruktūrų, tinkamų
elektroninio ryšio tinklams diegti, naudojimą, įmonės,
įgaliotos teikti elektroninio ryšio tinklų paslaugas,
turėtų turėti prieigą prie minimalios informacijos,
susijusios su diegimo vietoje turima fizine infrastruktūra. Turint tokios
minimalios informacijos, būtų galima įvertinti galimybę
naudoti esamą infrastruktūrą konkrečioje srityje, taip pat
sumažinti žalą bet kuriai esamai fizinei infrastruktūrai.
Atsižvelgiant į dalyvaujančių suinteresuotųjų
šalių skaičių ir siekiant palengvinti prieigą prie tos
informacijos, taip pat visuose sektoriuose ir tarpvalstybiniu mastu, tokia
minimali informacija turėtų būti pateikta per bendrą
informacinį punktą. Tame informaciniame punkte turėtų
būti užtikrinta prieiga prie minimalios informacijos, kuri jau pateikta
elektronine forma, su sąlyga, kad bus nustatyti apribojimai, kad
būtų užtikrintas tinklo saugumas ir vientisumas arba apsaugotos
teisėtos veiklos ir verslo paslaptys;
(18)     valstybėms narėms
nenustačius jokio naujo kartografavimo įpareigojimo, šiuo reglamentu
numatyta, kad minimali informacija, kurią jau surinko viešojo sektoriaus
institucijos ir kuri pateikta elektronine forma pagal nacionalines iniciatyvas
ir pagal Sąjungos teisės aktus (pvz., 2007 m. kovo 14 d.
Europos Parlamento ir Tarybos direktyvą 2007/2/EB, sukuriančią
Europos bendrijos erdvinės informacijos infrastruktūrą (INSPIRE)[37]),
turėtų būti pateikta, pvz., per interneto nuorodą, bendram
informaciniam punktui, kad elektroninio ryšio tinklo paslaugų
teikėjams būtų užtikrinta koordinuota prieiga prie informacijos
apie fizinę infrastruktūrą ir kartu užtikrintas tokios
informacijos saugumas ir vientisumas. Tokia informacija turėtų
būti teikiama nepažeidžiant skaidrumo reikalavimų, kurie jau taikomi
viešojo sektoriaus informacijos pakartotiniam naudojimui pagal 2003 m.
lapkričio 17 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvą
2003/98/EB dėl viešojo sektoriaus informacijos pakartotinio naudojimo[38]. Kai iš
viešojo sektoriaus turimos informacijos negalima gauti pakankamai žinių
apie konkrečioje vietoje esančią fizinę
infrastruktūrą arba apie tam tikrą infrastruktūros
rūšį, tinklo operatoriai paprašius turėtų pateikti
turimą informaciją bendram informaciniam punktui;
(19)     kai bendrame informaciniame
punkte negalima gauti minimalios informacijos, elektroninio ryšio tinklo
operatoriams vis tiek turėtų būti užtikrinta galimybė
tiesiogiai prašyti bet kurio atitinkamos srities tinklo operatoriaus tokios
konkrečios informacijos. Be to, jeigu prašymas pagrįstas, ypač
jeigu to reikia siekiant pasidalyti esama fizine infrastruktūra arba
koordinuoti inžinerinius darbus, elektroninio ryšio tinklo operatoriams
turėtų būti suteikta galimybė atlikti patikrinimus vietoje
ir prašyti informacijos apie planuojamus civilinės inžinerijos darbus
skaidriomis, proporcingomis ir nediskriminacinėmis sąlygomis ir
nepažeidžiant apsaugos priemonių, priimtų, siekiant užtikrinti tinklo
saugumą ir vientisumą, taip pat apsaugoti veiklos ir verslo
paslaptis. Patys tinklo operatoriai arba aktyviai veikiantys bendri
informaciniai punktai, įgalioti prašyti tokios informacijos,
turėtų skatinti didesnį planuojamų inžinerinių
darbų skaidrumą, ypač naudingiausiose srityse, nukreipdami
įgaliotus operatorius tokiai turimai informacijai gauti;
(20)     kai kyla ginčų
dėl prieigos prie fizinės infrastruktūros informacijos, siekiant
diegti sparčiuosius elektroninio ryšio tinklus, bendras informacinis
punktas turėtų galėti išspręsti tokius ginčus privalomu
sprendimu, nepaveikiant nė vienos šalies galimybės perduoti bylą
teismui;
(21)     koordinuojant su fizine
infrastruktūra susijusius inžinerinius darbus, galima sutaupyti daug
lėšų ir kuo labiau sumažinti nepatogumus naujų elektroninio
ryšio tinklų diegimo paveiktoje srityje. Dėl šios priežasties reikėtų
uždrausti reguliavimo apribojimus, kuriais paprastai užkertamas kelias tinklo
operatorių deryboms, siekiant koordinuoti tokius darbus, kad taip pat
būtų galima diegti sparčiojo elektroninio ryšio tinklus.
Tačiau viešosiomis priemonėmis nefinansuojamų inžinerinių
darbų atveju tai neturėtų trukdyti suinteresuotosioms šalims
sudaryti inžinerinių darbų koordinavimo susitarimus pagal jų
pačių investicinius ir verslo planus ir jų pageidaujamą
laiką;
(22)     inžinerinių darbų,
visiškai ar iš dalies finansuojamų viešosiomis priemonėmis, tikslas
turėtų būti maksimizuoti teigiamus bendrus rezultatus,
išnaudojant teigiamus šių darbų išorės veiksnius visuose
sektoriuose ir užtikrinant vienodas sąlygas dalytis esama ir planuojama
fizine infrastruktūra, siekiant diegti elektroninio ryšio tinklus. Nors
tai neturėtų neigiamai paveikti pagrindinio viešosiomis
priemonėmis finansuojamų inžinerinių darbų tikslo,
susijusius inžinerinius darbus vykdanti įmonė proporcingomis,
nediskriminacinėmis ir skaidriomis sąlygomis, nepažeisdama galiojančių
valstybės pagalbos taisyklių, turėtų patenkinti laiku
pateiktus pagrįstus prašymus koordinuoti sparčiojo elektroninio ryšio
tinklų elementų diegimą, užtikrinančius, pavyzdžiui, bet
kokių papildomų sąnaudų padengimą ir pradinių
planų pakeitimų minimizavimą. Turėtų būti
taikomos specialios ginčų sprendimo procedūros, siekiant
užtikrinti greitą ginčų dėl šių koordinavimo
susitarimų derybų sprendimą pagrįstomis, proporcingomis,
nediskriminacinėmis ir skaidriomis sąlygomis. Tokiomis nuostatomis
neturėtų būti pažeidžiama valstybių narių teisė
rezervuoti elektroninio ryšio tinklų pajėgumus netgi nesant
specialių prašymų, siekiant patenkinti būsimą fizinės
infrastruktūros paklausą, kad būtų maksimizuota
inžinerinių darbų vertė, arba priimti priemones, kuriomis
nustatomos panašios teisės koordinuoti kitų rūšių
tinklų, pvz., dujų ar elektros energijos, operatorių
inžinerinius darbus;
(23)     gali reikėti
įvairių leidimų, susijusių su elektroninio ryšio
tinklų arba naujų tinklo elementų diegimu, įskaitant
pastatų, miestų planavimo, aplinkosaugos ir kitus leidimus, siekiant
apsaugoti nacionalinius ir Sąjungos bendruosius interesus.
Įvairių rūšių elektroninio ryšio tinklų diegimui
reikalingų leidimų skaičius ir vietinis diegimo pobūdis
gali lemti įvairių procedūrų ir sąlygų
taikymą. Užtikrinant kiekvienos kompetentingos institucijos teisę
dalyvauti ir išlaikyti savo sprendimų priėmimo prerogatyvas pagal
subsidiarumo principą, bendro punkto, teikiančio informaciją
apie visas procedūras ir inžineriniams darbams taikomas bendrąsias
sąlygas, įsteigimas galėtų sumažinti painiavą ir
padidinti efektyvumą ir skaidrumą, ypač naujiems dalyviams arba
mažesniems operatoriams, kurie nevykdo aktyvios veiklos toje srityje. Be to,
įmonės, diegiančios elektroninio ryšio tinklus, turėtų
turėti teisę pateikti prašymą dėl leidimo bendram
kontaktiniam punktui, kuriam pavesta koordinuoti įvairias procedūras
ir stebėti, ar sprendimai priimami laikantis teisės aktais
nustatytų terminų. Toks kontaktinis punktas turėtų veikti
kaip vieno langelio sistema, nebūtinai taikant sprendimų
priėmimo įgaliojimus, nebent taip pavesta pagal nacionalinę
teisę;
(24)     siekiant užtikrinti, kad
leidimų suteikimo procedūros nebūtų kliūtimis
investicijoms ir nedarytų neigiamo poveikio bendrojoje rinkoje, sprendimas
patenkinti arba atmesti prašymus suteikti leidimą bet kuriuo atveju
turėtų būti priimtas ne vėliau kaip per šešis
mėnesius, nepažeidžiant kitų konkrečių terminų arba
įpareigojimų, kurie nustatyti tinkamam procedūros veikimui
užtikrinti ir kurie taikytini leidimų suteikimo procedūrai pagal
nacionalinę arba Sąjungos teisę. Toks sprendimas gali būti
numanomo arba aiškaus pobūdžio pagal galiojančias teisės
nuostatas. Be to, kai vėluojama priimti sprendimą dėl
leidimų suteikimo, įmonės, kurios prašė tokių leidimų,
turėtų pasinaudoti kompensacijos teise, jeigu gali įrodyti, kad
dėl tokio vėlavimo patyrė žalą. Tokia teise
reikėtų pasinaudoti pagal nacionalinės teisės aktuose
nustatytas procedūrines ir esmines apsaugos priemones;
(25)     siekdamos užtikrinti, kad
tokios leidimų suteikimo procedūros būtų užbaigtos per
pagrįstus terminus, valstybės narės gali nustatyti keletą
tokių apsaugos priemonių, kaip numanomas patvirtinimas, arba imtis
priemonių, kad supaprastintų leidimų suteikimo procedūras, inter
alia, sumažindamos elektroninio ryšio tinklų diegimui
reikiamų leidimų skaičių arba netaikydamos leidimų
suteikimo procedūros tam tikroms mažų arba standartizuotų
inžinerinių darbų kategorijoms. Nacionalinės, regioninės
arba vietos institucijos turėtų pagrįsti bet kokį atsisakymą
suteikti jų kompetencijai priskiriamus leidimus, remdamosi skaidriais,
nediskriminaciniais, objektyviais ir proporcingais kriterijais ir
sąlygomis. Tai neturėtų paveikti jokių valstybių
narių priimtų priemonių, siekiant tam tikriems elektroninio ryšio
tinklų elementams (nepriklausomai nuo to, ar jie pasyvieji, ar aktyvieji)
netaikyti leidimų suteikimo procedūros;
(26)     siekiant skaitmeninės
darbotvarkės tikslų, reikia, kad infrastruktūra būtų
diegiama netoli nuo galutinių paslaugų gavėjų buvimo vietos,
visiškai laikantis proporcingumo principo, kiek tai susiję su bet kokiu
nuosavybės teisės apribojimu, atsižvelgiant į bendrus interesus.
Reikėtų sudaryti lengvesnes sąlygas užtikrinti sparčiojo
elektroninio ryšio tinklų tiesimą iki galutinių paslaugų gavėjų,
kartu garantuojant technologinį neutralumą, visų pirma
sparčiajam ryšiui parengta fizine pastato infrastruktūra.
Atsižvelgiant į tai, kad mažųjų kanalų įrengimas
pastato statybos metu susijęs tik su nedidelėmis ribinėmis
sąnaudomis, o naujos sparčiojo elektroninio ryšio
infrastruktūros įrengimo esamuose pastatuose sąnaudos, gali
sudaryti didelę dalį sparčiojo elektroninio ryšio tinklo diegimo
sąnaudų, visuose naujuose arba kapitališkai renovuojamuose pastatuose
reikėtų įrengti fizinę infrastruktūrą, kad
galutiniai paslaugų gavėjai galėtų prisijungti prie
sparčiojo elektroninio ryšio tinklų. Be to, kad būtų galima
diegti sparčiojo elektroninio ryšio tinklą, naujuose ir kapitališkai
renovuojamuose daugiabučiuose pastatuose turėtų būti
įrengtas prieigos arba koncentracijos punktas, per kurį paslaugų
teikėjas galėtų prisijungti prie pastato tinklo. Praktiškai tai
reikštų, kad statybos įmonės turėtų numatyti, kad iš
kiekvieno būsto būtų nutiesti kanalai į pastato viduje ar
išorėje esantį koncentracijos punktą. Gali būti, kad, pvz.,
naujuose individualiuose gyvenamuosiuose pastatuose ar atliekant tam tikrų
kategorijų kapitalinę renovaciją izoliuotose teritorijose,
dėl objektyvių priežasčių galimybė diegti
spartųjį ryšį laikoma per menka, kad būtų galima pagrįsti
papildomas sparčiajam ryšiui parengtos fizinės pastato
infrastruktūros ir (arba) koncentracijos punkto įrengimo
sąnaudas;
(27)     kai viešųjų ryšio
tinklų paslaugų teikėjai konkrečioje teritorijoje diegia
sparčiuosius tinklus, būtų gaunama didelė masto ekonomija,
jeigu jie galėtų įrengti galinį savo tinklo
įrenginį pastato koncentracijos punkte, nepriklausomai nuo to, ar
savininkai, savininkų bendrija ar gyventojai aiškiai tuo metu
pareiškė, kad juos domina tokia paslauga, tačiau su sąlyga, kad
kuo labiau sumažinamas poveikis privačiajai nuosavybei panaudojant
esamą fizinę infrastruktūrą ir atkuriant paveiktą
aplinką. Užbaigus tinklą koncentracijos punkte, papildomą
klientą galima prijungti daug mažesnėmis sąnaudomis, ypač
suteikiant prieigą prie pastate jau įrengto sparčiajam ryšiui
parengto vertikalaus segmento;
(28)     atsižvelgiant į
socialinę naudą, kurią lemia skaitmeninė įtrauktis, ir
į sparčiojo elektroninio ryšio tinklų diegimo ekonominius
aspektus, kai nėra nei pasyviosios ar aktyviosios sparčiajam ryšiui
parengtos infrastruktūros į galutinių paslaugų
gavėjų patalpas, nei alternatyvų teikti sparčiojo
elektroninio ryšio tinklų paslaugas galutiniams paslaugų
gavėjams, bet kuris viešųjų ryšio tinklų paslaugų
teikėjas, gavęs abonento sutikimą, turėtų turėti
teisę savo lėšomis įrengti tinklo galinį įrenginį
privačiose patalpose su sąlyga, kad taip kuo labiau sumažinamas
poveikis privačiajai nuosavybei, pavyzdžiui, kai įmanoma,
pakartotinai panaudojant fizinę pastate esančią
infrastruktūrą arba užtikrinant visišką paveiktos aplinkos
atkūrimą;
(29)     nedarant poveikio
nacionalinėms reguliavimo institucijoms pavestoms užduotims, kurios
numatytos pagal Sąjungos elektroninių ryšių reguliavimo
sistemą, jeigu valstybės narės nepaskiria konkrečios
įstaigos, siekiant užtikrinti, kad ginčai būtų sprendžiami
nuosekliai, tokios šiame reglamente numatytos funkcijos, atsižvelgiant į
įgytą patirtį ir nepriklausomumo ir nešališkumo garantijas,
turėtų būti skiriamos institucijoms, kurios atlieka Direktyvos
2002/21/EB 20 straipsnyje nustatytas užduotis. Vis dėlto, atsižvelgiant
į subsidiarumo principą, šiuo reglamentu neturėtų būti
daromas poveikis valstybių narių galimybei skirti nurodytas
reguliavimo užduotis institucijoms, kurios turi geresnių galimybių
jas atlikti pagal vietos konstitucinę kompetencijos ir
įgaliojimų suteikimo sistemą ir šiame reglamente nustatytus
reikalavimus;
(30)     nepaisant to, kokią
įstaigą valstybė narė paskiria ginčams spręsti,
ji turėtų užtikrinti nešališkumą ir nepriklausomumą
dalyvaujančių šalių atžvilgiu. Paskirtos institucijos taip pat
turėtų turėti tinkamų išteklių ir įgaliojimus
taikyti sankcijas tuo atveju, jeigu būtų nesilaikoma priimtų
sprendimų;
(31)     siekdamos užtikrinti šiame
reglamente numatytų informacinių punktų veiksmingumą,
valstybės narės, norėdamos paskirti kitokias įstaigas nei
nacionalinė reguliavimo institucija, kuri atlieka Direktyvos 2002/21/EB 20
straipsnyje nustatytas užduotis, turėtų užtikrinti tinkamus išteklius
ir tai, kad svarbi informacija, susijusi su konkrečia sritimi, būtų
pateikta tokiuose informaciniuose punktuose, užtikrinant optimalų
sutelkimo lygį, kad būtų galima garantuoti efektyvų
paskirtų užduočių (pvz., kadastro) vykdymą. Šiuo atžvilgiu
valstybės narės gali atsižvelgti į galimą sinergiją ir
įvairovės ekonomiją naudojantis kontaktiniais centrais, kaip
nustatyta 2006 m. gruodžio 12 d. Direktyvos 2006/123/EB dėl
paslaugų vidaus rinkoje (Paslaugų direktyva) 6 straipsnyje, siekdamos
remtis esamomis struktūromis ir maksimizuoti galutinių paslaugų
gavėjų naudą;
(32)     kadangi siūlomų
veiksmų tikslų, t. y. palengvinti fizinių
infrastruktūrų, tinkamų sparčiojo elektroninio ryšio
tinklams, diegimą visoje Sąjungoje, valstybės narės negali
pakankamai pasiekti, o dėl šio veiksmo masto ir poveikio jį galima
geriau įgyvendinti Sąjungos mastu, Sąjunga gali priimti
priemones pagal Sutarties 5 straipsnyje nustatytą subsidiarumo
principą. Pagal tame straipsnyje nustatytą proporcingumo
principą šiuo reglamentu neviršijama to, kas būtina nurodytiems
tikslams pasiekti;
(33)     šiuo reglamentu laikomasi
pagrindinių teisių ir principų, kurie visų pirma pripažinti
Europos Sąjungos pagrindinių teisių chartijoje, ypač
teisės į privatumą ir verslo paslapčių apsaugą,
laisvės užsiimti verslu, teisės į nuosavybę ir teisės
į veiksmingą teisinę gynybą. Valstybės narės
šį reglamentą turi taikyti atsižvelgdamos į tas teises ir
principus,
PRIĖMĖ ŠĮ
REGLAMENTĄ:
1 straipsnis
Dalykas ir taikymo sritis
1. Šio reglamento tikslas – palengvinti
sparčiojo elektroninio ryšio tinklų diegimą ir jį skatinti,
raginant bendrai naudotis esama fizine infrastruktūra ir sudaryti
sąlygas veiksmingiau diegti naują fizinę
infrastruktūrą, kad tokius tinklus būtų galima diegti
mažesnėmis sąnaudomis.
2. Šis reglamentas taikomas visiems 2
straipsnyje apibrėžtiems inžineriniams darbams ir fizinei
infrastruktūrai.
3. Šiuo reglamentu nepažeidžiamos
valstybių narių teisės taikyti arba nustatyti priemones, kurios
atitinka Sąjungos teisę ir apima išsamesnes nuostatas nei tos, kurios
nustatomos šiuo reglamentu.
4. Šiuo reglamentu nepažeidžiama Direktyva
2002/21/EB, Direktyva 2002/20/EB, Direktyva 2002/19/EB, Direktyva 2002/22/EB ir
Direktyva 2002/77/EB.
2 straipsnis
Apibrėžtys
Šiame reglamente vartojamų terminų
apibrėžtys nustatytos direktyvose 2002/21/EB, 2002/20/EB, 2002/19/EB,
2002/22/EB ir 2002/77/EB.
Kitų vartojamų terminų
apibrėžtys:
1) tinklo operatorius – elektroninio ryšio
tinklo paslaugų teikėjas, taip pat įmonė, teikianti
fizinę infrastruktūrą, kuri skirta šioms paslaugoms teikti:
dujų, elektros energijos gamybos, tiekimo ar paskirstymo, įskaitant
viešojo apšvietimo paslaugas, šildymo, vandens tiekimo, įskaitant
nuotekų išleidimo arba valymo ir kanalizacijos paslaugas; transporto
paslaugoms, įskaitant geležinkelius, kelius, uostus ir oro uostus;
2) fizinė infrastruktūra – visi neaktyvieji
tinklo elementai, pavyzdžiui, vamzdžiai, stiebai, kanalai, apžiūros ir
surenkamieji šuliniai, spintos, pastatai arba pastatų įėjimai,
antenų įrenginiai, bokštai ir stulpai ir su jais susiję
įrenginiai;
3) sparčiojo elektroninio ryšio tinklas –
elektroninio ryšio tinklas, kuriuo naudojantis teikiamos ne mažesnės kaip
30 Mb/s spartos plačiajuosčio ryšio prieigos paslaugos;
4) inžineriniai darbai – bet kuris statybos
arba civilinės inžinerijos darbų rezultatas, kurio pakanka ekonominei
ar techninei funkcijai savarankiškai vykdyti ir kuris atitinka vieną ar
daugiau fizinės infrastruktūros elementų;
5) viešojo sektoriaus įstaiga –
valstybės, regionų ar vietos valdžios institucija, viešosios
teisės reglamentuojama įstaiga arba vienos ar kelių tokių
valdžios institucijų arba vienos ar kelių tokių viešosios
teisės reglamentuojamų įstaigų asociacija;
6) viešosios teisės reglamentuojama
įstaiga – bet kuri įstaiga:
a) įsteigta specialiai viešiesiems
interesams, kurie yra nepramoninio ir nekomercinio pobūdžio, tenkinti;
b) turinti juridinio asmens statusą;
c) visiškai arba daugiausiai finansuojama
valstybės, regiono ar vietos valdžios institucijų ar kitų
viešosios teisės reglamentuojamų įstaigų; arba kuriai
taikoma tokių institucijų ar įstaigų administracinė priežiūra;
arba turinti administracinį valdymo organą, valdybą ar
stebėtojų tarybą, kurių daugiau kaip pusė narių
yra paskirti valstybės, regionų ar vietos valdžios institucijų
ar kitų viešosios teisės reglamentuojamų įstaigų;
7) fizinė pastato infrastruktūra –
fizinė infrastruktūra galutinio paslaugų gavėjo vietoje,
įskaitant bendros nuosavybės elementus, kurioje ketinama įrengti
laidinės ir (arba) belaidės prieigos tinklus ir kurioje tokiais
prieigos tinklais galima teikti elektroninio ryšio paslaugas ir sujungti
pastato koncentracijos punktą su galutiniu tinklo punktu;
8) sparčiajam ryšiui parengta fizinė
pastato infrastruktūra – fizinė pastato infrastruktūra, kurioje
ketinama įrengti sparčiojo elektroninio ryšio tinklų elementus;
9) kapitalinės renovacijos darbai –
statybos ar civilinės inžinerijos darbai galutinio paslaugų
gavėjo vietoje, kurie apima struktūrinius pastato fizinės
infrastruktūros pakeitimus ir kuriems atlikti reikalingas statybų
leidimas;
10) leidimas – oficialus ar numanomas
kompetentingos institucijos sprendimas, padarytas atlikus procedūrą,
pagal kurią asmuo turi atlikti tam tikrus veiksmus, kad teisiškai
galėtų vykdyti statybos ar civilinės inžinerijos darbus.
3 straipsnis
Prieiga prie esamos fizinės infrastruktūros
1. Kiekvienas tinklo operatorius turi
teisę pasiūlyti prieigą prie savo fizinės
infrastruktūros, siekdamas diegti sparčiojo elektroninio ryšio
tinklų elementus.
2. Specialiu įmonės, įgaliotos
teikti elektroninio ryšio tinklų paslaugas, rašytiniu prašymu bet kuris
tinklo operatorius yra įpareigotas patenkinti visus pagrįstus
prašymus dėl prieigos prie jo fizinės infrastruktūros
sąžiningomis sąlygomis, įskaitant kainą, siekiant diegti
sparčiojo elektroninio ryšio tinklų elementus.
3. Kiekvienas atsisakymas suteikti
prieigą grindžiamas objektyviais kriterijais, kurie visų pirma gali
būti susiję su:
a) techniniu fizinės
infrastruktūros, prie kurios prašoma prieigos, kad būtų galima
įrengti bet kokius elektroninio ryšio tinklų elementus, tinkamumu,
kaip nurodyta 2 dalyje;
b) turima vieta a punkte nurodytiems
elementams įrengti;
c) bet kokio jau įdiegto tinklo
vientisumu ir saugumu;
d) rizika, kad gali
kilti didelių planuojamų elektroninio ryšio paslaugų
trukdžių, ta pačia fizine infrastruktūra teikiant kitas
paslaugas;
e) alternatyviomis priemonėmis didmeninei
prieigai prie fizinės tinklo infrastruktūros, kurią teikia
tinklo operatorius ir kuri tinka sparčiojo elektroninio ryšio tinklų
paslaugoms teikti.
Tinklo operatorius per vieną
mėnesį nuo rašytinio prašymo dėl prieigos gavimo nurodo bet
kokio atsisakymo suteikti prieigą priežastis.
4. Kai atsisakoma suteikti prieigą arba
per du mėnesius nuo rašytinio prašymo dėl prieigos pateikimo
nesusitariama dėl specialiųjų sąlygų, įskaitant
kainą, bet kuri šalis turi teisę perduoti klausimą
kompetentingai nacionalinei ginčų sprendimo įstaigai.
5. 4 dalyje nurodyta nacionalinė
ginčų sprendimo įstaiga, visapusiškai atsižvelgdama į
proporcingumo principą, priima privalomą sprendimą
išspręsti ginčą, kilusį dėl 4 dalyje nurodytų
priežasčių, įskaitant sąžiningų sąlygų ir
prireikus kainų nustatymą, per kuo trumpesnį laiką ir bet
kuriuo atveju per keturis mėnesius, nepažeisdama šalių galimybės
perduoti bylą teismui. Ginčų sprendimo įstaigai nustatant
kainas, atsižvelgiama į prašomos prieigos poveikį verslo planui,
kuriuo grindžiamos tinklo operatoriaus, kuriam prašoma prieigos, investicijos,
ypač neseniai pastatytos fizinės infrastruktūros, naudojamos
sparčiojo elektroninio ryšio paslaugoms teikti, atveju.
4 straipsnis
Su fizine infrastruktūra susijęs skaidrumas

1. Kad galėtų prašyti prieigos prie
fizinės infrastruktūros pagal 3 straipsnį, kiekviena
įmonė, įgaliota teikti elektroninio ryšio tinklų paslaugas,
turi teisę paprašiusi per bendrą informacinį punktą gauti
šios minimalios informacijos apie esamą bet kurio tinklo operatoriaus
fizinę infrastruktūrą:
a) vieta, maršrutas ir georeferencinės
koordinatės;
b) infrastruktūros dydis, rūšis ir
dabartinis panaudojimas;
c) savininko arba teisių naudotis fizine
infrastruktūra ir kontaktiniu punktu turėtojo pavadinimas.
Prieigos prašanti įmonė nurodo
susijusią sritį, atsižvelgiant į sparčiojo elektroninio
ryšio tinklų elementų diegimą.
Prieiga prie minimalios informacijos,
susijusios su konkrečia sritimi, suteikiama nedelsiant elektroniniu
pavidalu, proporcingomis, nediskriminacinėmis ir skaidriomis
sąlygomis. Bendras informacinis punktas gali apriboti prieigą prie
minimalios informacijos tik tuomet, kai tai būtina dėl tinklų
saugumo ir jų vientisumo arba dėl veiklos ir verslo
paslapčių.
Bendras informacinis punktas užtikrina, kad
prieiga prie minimalios informacijos pagal šią dalį būtų
galima naudotis ne vėliau kaip [informacija Leidinių biurui:
įrašyti tikslią datą: šio reglamento įsigaliojimo data + 12
mėnesių].
2. Kiekviena viešojo sektoriaus įstaiga,
elektroniniu pavidalu turinti 1 dalyje nurodytos minimalios informacijos
apie tinklo operatoriaus fizinę infrastruktūrą, vykdydama savo
užduotis pateikia šią informaciją elektroninėmis
priemonėmis bendram informaciniam punktui iki [informacija Leidinių
biurui: įrašyti tikslią datą: šio reglamento įsigaliojimo
data + 6 mėnesiai]. Atnaujinta informacija ir bet kokia nauja
1 dalyje nurodyta minimali informacija, kurią gavo viešojo sektoriaus
įstaiga, per vieną mėnesį nuo gavimo pateikiama bendram
informaciniam punktui.
3. Kai pagal 2 dalį viešojo
sektoriaus įstaigos neturi 1 dalyje nurodytos minimalios
informacijos, specialiu bendro informacinio punkto prašymu bet kuris tinklo
operatorius per vieną mėnesį nuo prašymo gavimo elektroninėmis
priemonėmis pateikia 1 dalyje nurodytą minimalią
informaciją apie savo fizinę infrastruktūrą. Tinklo
operatorius pateikia bendram informaciniam punktui atnaujintą
minimalią informaciją per vieną mėnesį nuo faktinio
fizinio tinklo pakeitimo, dėl kurio pasikeičia ta minimali
informacija.
4. Kai bendrame informaciniame punkte
nėra 1 dalyje nurodytos minimalios informacijos, specialiu
įmonės, įgaliotos teikti elektroninio ryšio tinklų
paslaugas, rašytiniu prašymu tinklo operatoriai suteikia prieigą prie tokios
informacijos. Prašyme nurodoma susijusi sritis, atsižvelgiant į
sparčiojo elektroninio ryšio tinklų elementų diegimą.
Prieiga prie informacijos suteikiama per vieną mėnesį nuo
rašytinio prašymo gavimo proporcingomis, nediskriminacinėmis ir
skaidriomis sąlygomis, nepažeidžiant 1 dalyje nurodytų
apribojimų.
5. Specialiu įmonės, įgaliotos
teikti elektroninio ryšio tinklų paslaugas, rašytiniu prašymu tinklo
operatoriai patenkina pagrįstus prašymus dėl jų fizinės
infrastruktūros konkrečių elementų patikrinimų
vietoje. Prašyme nurodomi susiję tinklo elementai, atsižvelgiant į
sparčiojo elektroninio ryšio tinklų elementų diegimą.
Konkrečių tinklo elementų patikrinimus vietoje leidžiama atlikti
proporcingomis, nediskriminacinėmis ir skaidriomis sąlygomis per
vieną mėnesį nuo rašytinio prašymo gavimo, nepažeidžiant
1 dalyje nurodytų apribojimų.
6. Specialiu įmonės, įgaliotos
teikti elektroninio ryšio tinklų paslaugas, rašytiniu prašymu bet kuris
tinklo operatorius pateikia šią minimalią informaciją apie
vykdomus arba planuojamus su jo fizine infrastruktūra susijusius
inžinerinius darbus, kuriems suteiktas leidimas, kurių atžvilgiu vyksta
leidimų suteikimo procedūra arba per kitus šešis mėnesius
pirmą kartą numatyta kompetentingoms institucijoms pateikti
prašymą dėl leidimo suteikimo:
a) vieta ir darbų rūšis;
b) susiję tinklo elementai;
c) numatyta darbų pradžios data ir
darbų trukmė;
d) kontaktinis punktas.
Įmonės, įgaliotos teikti
elektroninio ryšio tinklų paslaugas, prašyme nurodoma susijusi sritis,
atsižvelgiant į sparčiojo elektroninio ryšio tinklų
elementų diegimą. Per dvi savaites nuo rašytinio prašymo gavimo
tinklo operatoriai pateikia prašomą informaciją proporcingomis,
nediskriminacinėmis ir skaidriomis sąlygomis, nepažeisdami 1 dalyje
nurodytų apribojimų.
7. Tinklo operatorius gali atmesti
prašymą pagal 6 dalį, jeigu:
- prašomą informaciją jis viešai
pateikė elektroniniu pavidalu arba
- prieiga prie tokios informacijos yra
užtikrinta bendrame informaciniame punkte.
8. Specialiu prašymu bet kuris tinklo
operatorius pateikia bendram informaciniam punktui 6 dalyje nurodytą
minimalią informaciją.
9. Jeigu kyla ginčas dėl
4–7 dalyse numatytų teisių ir įpareigojimų, bet kuri
šalis turi teisę perduoti jį spręsti nacionalinei
ginčų sprendimo įstaigai. Už ginčų sprendimą atsakinga
įstaiga, visapusiškai atsižvelgdama į proporcingumo principą,
priima privalomą sprendimą išspręsti ginčą per kuo
trumpesnį terminą ir bet kuriuo atveju per du mėnesius,
nepažeidžiant galimybės bet kuriai šaliai perduoti bylą teismui.
10. Valstybės narės gali numatyti
1–5 dalyse nustatytų įpareigojimų taikymo išimtis, jeigu
dabartinės fizinės infrastruktūros laikomos techniškai
netinkamomis sparčiojo elektroninio ryšio tinklams diegti. Tokios priemonės
šiuo atžvilgiu turi būti tinkamai motyvuotos. Suinteresuotosioms šalims
suteikiama galimybė per priimtiną laikotarpį pateikti
pastabų apie planuojamas priemones. Apie visas tokias priemones pranešama
Komisijai.
5 straipsnis
Inžinerinių darbų koordinavimas
1. Kiekvienas tinklo operatorius turi
teisę dalyvauti derybose dėl inžinerinių darbų koordinavimo
susitarimų su įmonėmis, įgaliotomis teikti elektroninio
ryšio tinklų paslaugas, siekiant diegti sparčiojo elektroninio ryšio
tinklų elementus.
2. Kiekviena įmonė, vykdanti
inžinerinius darbus, kurie visiškai arba iš dalies finansuojami viešosiomis
priemonėmis, patenkina bet kokį pagrįstą įmonių,
įgaliotų teikti elektroninio ryšio tinklų paslaugas, siekiant
diegti sparčiojo elektroninio ryšio tinklų elementus, prašymą
sudaryti inžinerinių darbų koordinavimo susitarimą skaidriomis
ir nediskriminacinėmis sąlygomis, su išlyga, kad dėl to
neatsiras papildomų sąnaudų, vykdant iš pradžių numatytus
inžinerinius darbus ir kad prašymas koordinuoti būtų pateiktas kuo greičiau
ir bet kuriuo atveju ne vėliau kaip prieš mėnesį iki galutinio
projekto pateikimo kompetentingoms institucijoms, atsakingoms už leidimų
suteikimą.
3. Kai inžinerinių darbų
koordinavimo susitarimo pagal 2 dalį nepavyksta sudaryti per
vieną mėnesį nuo oficialaus prašymo pradėti derybas
pateikimo, bet kuri šalis turi teisę perduoti klausimą kompetentingai
nacionalinei ginčų sprendimo įstaigai.
4. 3 dalyje nurodyta nacionalinė
ginčų sprendimo įstaiga, visiškai atsižvelgdama į
proporcingumo principą, priima privalomą sprendimą
išspręsti ginčą, kilusį dėl 3 dalyje nurodytų
priežasčių, įskaitant sąžiningų ir
nediskriminacinių sąlygų ir prireikus mokesčių
nustatymą, per kuo trumpesnį laiką ir bet kuriuo atveju per du
mėnesius, nepažeisdama šalių galimybės perduoti bylą
teismui.
5. Valstybės narės gali numatyti
šiame straipsnyje nustatytų įpareigojimų taikymo išimtis
nereikšmingos vertės inžineriniams darbams. Tokios priemonės šiuo
atžvilgiu turi būti tinkamai motyvuotos. Suinteresuotosioms šalims
suteikiama galimybė per priimtiną laikotarpį pateikti
pastabų apie planuojamas priemones. Apie visas tokias priemones pranešama
Komisijai.
6 straipsnis
Leidimų suteikimas
1. Kiekviena įmonė, įgaliota
teikti elektroninio ryšio tinklų paslaugas, paprašiusi turi teisę
elektroninėmis priemonėmis per bendrą informacinį punktą
gauti bet kokios informacijos, susijusios su sąlygomis ir
procedūromis, taikytinomis suteikiant leidimus inžineriniams darbams,
kurie būtini siekiant diegti sparčiojo elektroninio ryšio tinklų
elementus, įskaitant bet kokias tokiems elementams taikytinas išimtis,
susijusias su kai kuriais ar visais leidimais, reikalaujamais pagal
nacionalinę teisę.
2. Kiekviena įmonė, įgaliota
teikti elektroninio ryšio tinklų paslaugas, turi teisę
elektroninėmis priemonėmis per bendrą informacinį
punktą pateikti paraiškas dėl leidimų inžineriniams darbams,
kurie būtini siekiant diegti sparčiojo elektroninio ryšio tinklų
elementus. Bendras informacinis punktas palengvina ir koordinuoja leidimų
suteikimo procesą. Visų pirma jis užtikrina, kad paraiškos
būtų persiųstos kompetentingoms institucijoms,
dalyvaujančioms suteikiant leidimus, taikytinus susijusiems inžineriniams
darbams, taip pat stebi, kad būtų laikomasi pagal 3 dalį
galiojančių terminų.
3. Kompetentingos institucijos suteikia arba
atsisako suteikti leidimus per šešis mėnesius nuo prašymo gavimo,
nepažeisdamos kitų konkrečių terminų arba
įpareigojimų, kurie nustatyti tinkamam procedūros veikimui
užtikrinti ir kurie taikytini pagal nacionalinę arba Sąjungos teisę.
Bet koks atsisakymas suteikti leidimą turi būti tinkamai
pagrįstas, remiantis objektyviais, skaidriais, nediskriminaciniais ir
proporcingais kriterijais.
4. Kiekviena įmonė, įgaliota
teikti elektroninio ryšio tinklų paslaugas, kuri patyrė žalą
dėl to, kad nesilaikyta pagal 3 dalį taikytinų
terminų, pagal nacionalinės teisės aktus turi teisę iš
kompetentingos institucijos gauti kompensaciją už patirtą žalą.
7 straipsnis
Pastato įranga
1. Visuose naujai pastatytuose pastatuose
galutinio paslaugų gavėjo vietoje, įskaitant bendros
nuosavybės elementus, kurių atžvilgiu paraiškos dėl pastatų
leidimų pateiktos po [informacija Leidinių biurui: įrašyti
tikslią šio reglamento įsigaliojimo datą], turi būti
įrengta sparčiajam ryšiui parengta fizinė pastato
infrastruktūra iki galutinių tinklo punktų. Tas pats įpareigojimas
taikomas kapitalinės renovacijos, kuriai statybų leidimai pateikti po
[informacija Leidinių biurui: įrašyti tikslią šio reglamento
įsigaliojimo datą], atveju.
2. Visuose naujai pastatytuose
daugiabučiuose pastatuose, kurių atžvilgiu paraiškos dėl statybų
leidimų pateiktos po [informacija Leidinių biurui: įrašyti
tikslią šio reglamento įsigaliojimo datą], turi būti
įrengtas koncentracijos punktas pastato viduje arba išorėje, ir šie
pastatai turi būti prieinami elektroninio ryšio tinklų paslaugų
teikėjams, kad būtų galima pasijungti prie sparčiajam
ryšiui parengtos pastato infrastruktūros. Tas pats įpareigojimas
taikomas daugiabučių pastatų, kurių atžvilgiu statybų
leidimai pateikti po [informacija Leidinių biurui: įrašyti
tikslią šio reglamento įsigaliojimo datą], kapitalinės
renovacijos atveju.
3. Valstybės narės gali numatyti
1–2 dalyse nustatytų įpareigojimų taikymo išimtis tam
tikroms pastatų kategorijoms, ypač individualiems gyvenamiesiems
pastatams arba kapitalinei renovacijai, kai tų įpareigojimų
vykdymo sąnaudos yra neproporcingos. Tokios priemonės turi būti
tinkamai motyvuotos. Suinteresuotosioms šalims suteikiama galimybė per
priimtiną laikotarpį pateikti pastabų apie planuojamas
priemones. Apie visas tokias priemones pranešama Komisijai.
8 straipsnis

Prieiga
prie pastato įrangos
1. Kiekvienas viešųjų ryšių
tinklų paslaugų teikėjas turi teisę įrengti
galinį savo tinklo įrenginį koncentracijos punkte, jeigu taip
sumažinamas poveikis privačiajai nuosavybei ir jeigu tai atliekama savo
lėšomis, atsižvelgiant į galimybę pasinaudoti sparčiajam
ryšiui parengta fizine pastato infrastruktūra.
2. Kiekvienas viešųjų ryšių
tinklų paslaugų teikėjas turi teisę į prieigą
prie bet kokios esamos sparčiajam ryšiui parengtos fizinės pastato
infrastruktūros priimtinomis sąlygomis, jeigu dubliavimas techniškai
neįmanomas arba ekonomiškai neveiksmingas. Teisės naudotis fizine
pastato infrastruktūra turėtojas suteikia prieigą
nediskriminacinėmis sąlygomis.
3. Kai susitarimo dėl prieigos pagal 1
arba 2 dalis nepavyksta pasiekti per du mėnesius nuo oficialaus
prašymo dėl prieigos pateikimo, kiekviena šalis turi teisę perduoti
klausimą kompetentingai nacionalinei ginčų sprendimo
įstaigai, siekiant įvertinti, kaip laikomasi tose dalyse
nustatytų reikalavimų. Ši nacionalinė ginčų sprendimo
įstaiga, visapusiškai atsižvelgdama į proporcingumo principą,
priima privalomą sprendimą išspręsti ginčą per kuo
trumpesnį terminą ir bet kuriuo atveju per du mėnesius,
nepažeidžiant bet kurios šalies galimybės perduoti bylą teismui.
4. Nesant sparčiajam ryšiui parengtos
pastato infrastruktūros, kiekvienas viešųjų ryšių
tinklų paslaugų teikėjas turi teisę įrengti
galinį savo tinklo įrenginį sparčiojo elektroninio ryšio
paslaugų abonento patalpoje, pastarajam sutikus, su sąlyga, kad taip
sumažinamas poveikis privačiajai nuosavybei ir tai atliekama savo
lėšomis.
9 straipsnis
Kompetentingos įstaigos
1. Nacionalinė reguliavimo institucija,
atliekanti Direktyvos 2002/21/EB 20 straipsnyje numatytas užduotis, vykdo
nacionalinės ginčų sprendimo įstaigos, nurodytos
3 straipsnio 4 dalyje, 4 straipsnio 9 dalyje,
5 straipsnio 4 dalyje ir 8 straipsnio 3 dalyje, funkcijas,
jeigu valstybė narė nepaskiria kitų kompetentingų
įstaigų.
2. Bet kuri kita nacionalinė
ginčų sprendimo įstaiga, kurią paskiria valstybės
narės pagal 1 dalį, yra teisiškai atskirta ir funkciniu
požiūriu nepriklausoma nuo visų tinklo operatorių. Ji
įgaliota taikyti tinklo operatoriams tinkamas, veiksmingas, proporcingas
ir atgrasomąsias sankcijas, jeigu pažeidžiami sprendžiant ginčą
priimtų sprendimų įpareigojimai.
3. Nacionalinė reguliavimo institucija,
atliekanti Direktyvos 2002/21/EB 20 straipsnyje numatytas užduotis, vykdo
4 ir 6 straipsniuose nurodyto bendro informacinio punkto funkcijas, jeigu
valstybė narė nepaskiria kitų kompetentingų
įstaigų.
4. Bet kuris kitas bendras informacinis
punktas, paskirtas valstybių narių pagal 3 dalį, yra
įgaliotas taikyti tinklo operatoriams tinkamas, veiksmingas, proporcingas
ir atgrasomąsias sankcijas, jeigu pažeidžiami iš 4 straipsnio 3 ir 8 dalių
kylantys įpareigojimai.
5. Valstybės narės nurodo Komisijai
kiekvieną kompetentingą įstaigą, paskirtą pagal
šį straipsnį atlikti užduotį pagal šį reglamentą, iki
[informacija Leidinių biurui: įrašyti tikslią datą: šio
reglamento įsigaliojimo data] ir praneša apie bet kokį su ta
įstaiga susijusį pakeitimą iki tokio paskyrimo arba pakeitimo
įsigaliojimo.
6. Bet kokius sprendimus, kuriuos
priėmė bet kuri šiame straipsnyje nurodyta kompetentinga
įstaiga, galima užginčyti teisme pagal nacionalinę teisę.
10 straipsnis
Peržiūra
Komisija pateikia Europos Parlamentui ir
Tarybai šio reglamento įgyvendinimo ataskaitą ne vėliau kaip [informacija
Leidinių biurui: įrašyti tikslią datą: šio
reglamento įsigaliojimo data + 3 metai]. Ataskaitoje pateikiama šiuo
reglamentu numatytų priemonių poveikio santrauka ir tikslų
įgyvendinimo pažangos įvertinimas.
11 straipsnis
Įsigaliojimas
Šis reglamentas įsigalioja
dvidešimtą dieną po jo paskelbimo Europos Sąjungos
oficialiajame leidinyje.
Šis reglamentas yra privalomas visas
ir tiesiogiai taikomas visose valstybėse narėse.
Priimta Briuselyje
Europos Parlamento vardu                           Tarybos
vardu
Pirmininkas                                                   Pirmininkas
[1]               2008 m.
„Analysys Mason“, 2012 m. „Analysys Mason“, 2008 m. WIK.
[2]               2012 m.
„Analysys Mason“. Skaičiavimai grindžiami šiomis prielaidomis: 25 %
diegimo darbų vykdoma esamuose kanaluose, šioje dalyje kapitalo išlaidos
75 % mažesnės, 10 % diegimo darbų susiję su naujų
statomų namų tinklu, čia taikomas bendras diegimas su kitais
operatoriais / komunalinėmis įmonėmis, sutaupant 15–60 %,
ir 5 % diegimo darbų susiję su daugiabučių namų,
kuriuose nutiestos telekomunikacijos, tinklu, sutaupant 20–60 %. Be to,
tai taip pat bus naudinga socialiniu, aplinkos ir ekonominiu požiūriu.
[3]               Įvertis
grindžiamas investiciniu scenarijumi, kuris apskaičiuotas atliekant
išsamų „Analysys Mason and Tech4i2“ tyrimą („The socio-economic
impact of bandwidth“ („Socialinis ir ekonominis plačiajuosčio ryšio
poveikis“), 2013 m.). Šiame tyrime prognozuojama, kad Europos skaitmeninės
darbotvarkės uždaviniai, susiję su plačiajuosčiu ryšiu,
būtų įgyvendinti tik didelio įsikišimo scenarijaus atveju,
t. y. investuojant 211 mlrd. EUR į naujos kartos prieigos
tinklus. Siekiant apskaičiuoti galimą išlaidų
sumažėjimą, procentiniai dydžiai nurodyti remiantis šia suma.
[4]               Mario
Monti, 2010 m. gegužės 9 d. ataskaita Europos Komisijos
pirmininkui „A New Strategy for the Single Market“.
[5]               „Steps
towards a truly Internal Market for e-communications in the run-up to 2020“,
Ecorys, TU Delft ir TNO, išleista 2012 m. vasario mėn.
[6]               (COM(2012)
573).
[7]               Booz and
Company „Maximising the impact of Digitalisation“ („Skaitmeninimo poveikio
maksimizavimas“), 2012 m.
[8]               Nacionaliniais
tyrimais pagrįsti Komisijos skaičiavimai (J. Liebenau,
R. Atkinson, P. Karrberg, D. Castro ir S. Ezell,
2009 m., „The UK Digital Road to Recovery“ („Skaitmeninis JK kelias
link atsigavimo“); Katz R.L. ir kt., 2009 m. „The Impact of Broadband
on Jobs and the German Economy“).
[9]               Teisingumo
Teismas byloje „De Coster“ (C-17/00, [2001 m.] Rink. p. I-9445,
nr. 37), priminė kad bet kokie vietos antriniai teisės aktai,
kuriais paveikiama galimybė laisvai teikti paslaugas, turi atitikti
proporcingumo principą. Tuo pačiu palydovinių antenų atveju
Komisija savo Komunikate dėl laisvo prekių ir paslaugų
judėjimo principų. 28 ir 49 straipsniai dėl
palydovinių antenų naudojimo (COM(2001) 351 galutinis) bendro
taikymo pabrėžė, kad kiekviena valstybė narė yra atsakinga
už sąlygų, kurių reikia laikytis pagal jos vidaus teisės
sistemą įrengiant ir naudojant palydovines antenas, nustatymą,
tačiau kai kurie nacionaliniai teisės aktai vis tiek gali paveikti
priėmimo galimybes. Taigi, netiesiogiai jie gali paveikti per
palydovą perduodamų įvairių paslaugų (kurios yra
tarpvalstybinio pobūdžio), pvz., televizijos ir radijo transliacijų
kartu su interaktyviomis paslaugomis (informacinės visuomenės
paslaugos), paskirstymą. Todėl tokios nacionalinės
priemonės turi atitikti tokius pagrindinius Sutarties principus, kaip
laisvas prekių judėjimas ir laisvė teikti paslaugas bendrojoje
rinkoje.
[10]             2000 m.
gruodžio 18 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentas (EB)
Nr. 2887/2000 dėl atsietos prieigos prie vietinės linijos, OL
L 336, 2000 12 30, p. 4.
[11]             2010 m.
gegužės 19 d. Komisijos komunikatas Europos Parlamentui, Tarybai,
Europos ekonomikos ir socialinių reikalų komitetui ir Regionų
komitetui Europos skaitmeninė darbotvarkė, COM(2010) 245,
ypač 2.4.1 skirsnis.
[12]             2012 m. kovo 1–2 d. Europos Vadovų Tarybos išvados, EUCO
4/2/12, http://register.consilium.europa.eu/pdf/lt/12/st00/st00004-re02.lt12.pdf,15 punktas.
[13]             2012 m.
spalio 3 d. Komisijos komunikatas Europos Parlamentui, Tarybai, Ekonomikos
ir socialinių reikalų komitetui ir Regionų komitetui,
COM(2012) 573, 9 pagrindinis veiksmas.
[14]             2012 m.
gruodžio 13–14 d. Europos Vadovų Tarybos išvados, EUCO 205/12, http://www.consilium.europa.eu/uedocs/cms_Data/docs/pressdata/en/ec/134353.pdf,
17 punktas.
[15]             Viešų
konsultacijų rezultatų ataskaita įtraukta į prie šio
pasiūlymo pridėtą Poveikio vertinimo ataskaitą (ataskaitos
I priedas).
[16]             Žr. http://daa.ec.europa.eu/content/special/crowdsourcing.
[17]             „Deloitte“
parengtu tyrimu grindžiama ataskaita, papildomai patikrinta pagal kitus
šaltinius, įtraukta į Poveikio vertinimo ataskaitą (ataskaitos
II priedas), pridėtą prie šio pasiūlymo.
[18]             Ši
ataskaita įtraukta į Poveikio vertinimo ataskaitą (ataskaitos
III priedas), pridėtą prie šio pasiūlymo.
[19]             Visas
šių šaltinių sąrašas pateiktas Poveikio vertinimo ataskaitos
bibliografiniame sąraše.
[20]             Poveikio
vertinimo ataskaita pridedama prie šio pasiūlymo.
[21]             Žr. bylos
C-66/04 45 dalį ir bylos C-217/04 43 dalį.
[22]             Žr.
Europos Komisijos Ryšių tinklų, turinio ir technologijų
generaliniam direktoratui skirtą „Analysys Manson“ galutinę
ataskaitą „Parama rengiant poveikio vertinimą, pridedamą prie ES
iniciatyvos dėl sparčiojo plačiajuosčio ryšio
infrastruktūros diegimo sąnaudų mažinimo“ (SMART 2012/2013).
[23]             Žr. bylos
C-217/04, 47 dalį.
[24]             Žr., pvz.,
Geresnio reguliavimo direktyvos 2009/140/EB 8 konstatuojamąją
dalį, Pagrindų direktyvos 22 konstatuojamąją dalį
ir Reglamento 2887/2000/EB 1 ir 4 konstatuojamąsias dalis.
[25]             Žr. bylos
272/83 25 ir 27 punktus.
[26]             2012 m.
birželio 14 d. Europos Parlamento rezoliucija dėl „II bendrosios
rinkos akto. Drauge už naująjį augimą“ (2012/2663(RSP)) 10
punktas.
[27]             OL C , ,
p. .
[28]             OL C , ,
p. .
[29]             COM(2010) 245;
žr. taip pat skaitmeninės darbotvarkės peržiūrą,
COM(2012) 784 final.
[30]             2012 m.
gruodžio 13–14 d. Europos Vadovų Tarybos išvados, EUCO 205/12,
17 punktas.
[31]             COM(2012)
573 galutinis.
[32]             OL L 108, 2002 4 24, p. 33.
[33]             OL L 108, 2002 4 24, p. 21.
[34]             OL L 108, 2002 4 24, p. 7.
[35]             OL L 108, 2002 4 24, p. 51.
[36]             OL L 249, 2002 9 17, p. 21.
[37]             OL L 108,
2007 4 25, p. 1.
[38]             OL L 345,
2003 12 31, p. 90.