               EUROPOS KOMISIJA
            Briuselis, 2019 02 04
            COM(2019) 72 final
            2019/0034(NLE)
            Pasiūlymas
            TARYBOS SPRENDIMAS
            dėl pozicijos, kurios Europos Sąjungos vardu turi būti laikomasi Tarptautinės civilinės aviacijos organizacijos taryboje, dėl 13 priedo 17 pakeitimo priėmimo

               AIŠKINAMASIS MEMORANDUMAS

               1.Pasiūlymo dalykas

               Šis pasiūlymas susijęs su sprendimu, kuriuo nustatoma pozicija, kurios Sąjungos vardu turi būti laikomasi Tarptautinės civilinės aviacijos organizacijos (ICAO) taryboje, atsižvelgiant į tai, kad ICAO taryba savo 216-ajame posėdyje ketina priimti Čikagos konvencijos 13 priedo 17 pakeitimą.

               2.Pasiūlymo aplinkybės

               2.1.Tarptautinės civilinės aviacijos konvencija

               Čikagos tarptautinės civilinės aviacijos konvencija (toliau – Čikagos konvencija) siekiama reguliuoti tarptautinį oro susisiekimą. Čikagos konvencija įsigaliojo 1947 m. balandžio 4 d. ir ja įsteigta Tarptautinė civilinės aviacijos organizacija.

               Visos ES valstybės narės yra Čikagos konvencijos Šalys.

               2.2.Tarptautinė civilinės aviacijos organizacija

               Tarptautinė civilinės aviacijos organizacija yra specializuotoji Jungtinių Tautų agentūra. Organizacijos tikslai ir uždaviniai – plėtoti tarptautinės oro navigacijos principus bei metodus ir skatinti tarptautinio oro susisiekimo planavimą bei plėtrą.

               ICAO taryba yra nuolatinis ICAO organas, sudarytas iš 36 susitariančiųjų valstybių, kurias ICAO asamblėja išrenka trejų metų laikotarpiui. 2016–2019 m. laikotarpiu į ICAO tarybą yra išrinktos septynios ES valstybės narės.

               Čikagos konvencijos 54 straipsnyje išvardytos privalomos ICAO tarybos funkcijos – tvirtinti tarptautinius standartus ir rekomenduojamą praktiką, kurie įtraukiami į Čikagos konvencijos priedus.

               2.3.Numatomas Tarptautinės civilinės aviacijos organizacijos aktas

               216-ajame posėdyje Tarptautinės civilinės aviacijos organizacijos taryba turi priimti Čikagos konvencijos 13 priedo 17 pakeitimą dėl pranešimo apie avarijas bei incidentus ir jų tyrimo savalaikiškumo (toliau – numatomas aktas).

               Numatomo akto tikslas – iš dalies pakeisti Čikagos konvencijos 13 priedą „Orlaivių avarijų ir incidentų tyrimas“, remiantis per trečiąjį Avarijų tyrimo grupės (AIGP/3) posėdį priimtomis rekomendacijomis ir Antrosios aukšto lygio saugos konferencijos (HLSC2015) rekomendacija. Į pakeitimą įtraukti pokyčiai yra susiję su avarijų ir pavojingų incidentų tyrimo savalaikiškumu ir galutinės ataskaitos skelbimu, „įgaliotojo atstovo“ apibrėžtimi, pranešimus ir galutinių ataskaitų sklaidą reglamentuojančių nuostatų derinimu, tyrėjų atvykimo palengvinimu, ekspertų teisėmis ir privilegijomis, galimybe susipažinti su saugos rekomendacijų projektais, pavojingų incidentų pavyzdžių sąrašu ir tyrimo perdavimu.

               Siūlomas 13 priedo pakeitimas turėtų įsigalioti 2019 m. liepos mėn. ir turėtų būti taikomas nuo 2020 m. lapkričio 5 d.

               3.Pozicija, kurios turi būti laikomasi Sąjungos vardu

               3.1.Pagrindiniai pokyčiai ir jų ryšys su galiojančiomis Sąjungos taisyklėmis

               Pagrindinis 13 priedo 17 pakeitimo pasiūlyme (toliau – pasiūlymas) numatytas pokytis yra susijęs su avarijų ir pavojingų incidentų tyrimo savalaikiškumu ir galutinės ataskaitos skelbimu. Jis pagrįstas Antrosios aukšto lygio saugos konferencijos (HLSC2015) rekomendacija. Yra pasitaikę atvejų, kai, įvykus avarijai, įvykio vietos valstybė neatliko tyrimo arba nesutiko jo perduoti, nors naudotojo valstybė arba gamybos / projektavimo valstybė manė, kad įvykį reikėjo ištirti. Reikia pažymėti, kad pagal kai kuriuos standartus ir rekomenduojamą praktiką įvykio vietos valstybė turi teisę perduoti tyrimą, tačiau standartų ir rekomenduojamos praktikos ar kitokių kriterijų, pagal kuriuos valstybės turėtų teisę prašyti, kad tyrimas būtų perduotas, nėra. Antrojoje aukšto lygio saugos konferencijoje nuspręsta, kad yra atvejų, kuriais įvykio vietos valstybė tyrimų neatlieka, ir Tarptautinei civilinės aviacijos organizacijai rekomenduota, tinkamai atsižvelgiant į atvejus, kuriais įvykio vietos valstybė neatlieka 13 priede numatyto tyrimo ir neketina perduoti tyrimo kitai valstybei, peržiūrėti atitinkamas 13 priedo nuostatas. Primenama, kad įvykio vietos valstybė pagal 13 priedą privalo laikytis įsipareigojimo atlikti tyrimą; jei ji tokio įsipareigojimo nesilaikytų ir dėl to kiltų pavojus saugai, būtų taikomas pasiūlymas.

               Siūloma rekomenduojama praktika
                  1
                yra susijusi su atvejais, kuriais pagal 13 priedą už tyrimą atsakinga valstybė narė (atitinkamai, įvykio vietos valstybė arba registracijos valstybė) nevykdo savo įsipareigojimų. Kitos nustatytos valstybės tuomet galėtų prašyti, kad joms būtų perduotas tyrimas. Jeigu atsakinga valstybė pagal 13 priedą nesiimtų veiksmų, prašančioji valstybė, kaip nurodyta rekomendacijose, „turėtų pradėti ir vykdyti tyrimą remdamasi prieinama informacija“. Jei įvykio vietos valstybė atsisakytų patenkinti prašymą perduoti tyrimą (tokia baigtis yra įmanoma), prašančioji valstybė tyrimo nevykdytų.

               Problema, dėl kurios siūlomas toks pokytis, tarp Sąjungos valstybių narių paprastai iškilti neturėtų. Reglamento (ES) Nr. 996/2010 5 straipsnyje įtvirtintos pareigos atlikti tyrimus ir nustatyti saugos tyrimų apimtį, taip pat nurodoma, kuri valstybė narė konkrečiu atveju turi atlikti tyrimą. Jei valstybė narė nesilaikytų šios pareigos, tai būtų laikoma Sąjungos teisės pažeidimu, o Komisija turėtų teisę pradėti pažeidimo tyrimo procedūrą. Tačiau, jei siūlomas pakeitimas būtų priimtas, dėl valstybei narei tenkančios pareigos atlikti tyrimą (t. y. pagal Reglamentą (ES) Nr. 996/2010 ir Čikagos konvencijos 13 priedą) nevykdymo, priklausomai nuo konkretaus atvejo, pagal naujus 13 priedo 5.1.3 ir 5.3.2 punktus galėtų būti imamasi veiksmų.

               Kitas su tyrimų savalaikiškumu susijęs aspektas yra galutinių ataskaitų vėlyvas skelbimas arba neskelbimas. Peržiūrėjus duomenis apie 1990–2016 m. įvykusias 1 157 orlaivių, kurių MCTOM viršija 5 700 kg, avarijas, per kurias žuvo žmonių, nustatyta, kad 59 proc. galutinių ataskaitų nebuvo paviešintos. Tai, kad su šiomis galutinėmis ataskaitomis negalima susipažinti, yra didelė problema, nes neįmanoma gauti su sauga susijusios informacijos, kuri reikalinga taikant saugos priemones. Kai kuriais atvejais valstybės, dalyvavusios atliekant tuos tyrimus, žinojo apie saugos problemas, tačiau negalėjo tos informacijos atskleisti, nes už informacijos pateikimą galutinėje ataskaitoje arba tarpiniame pranešime buvo atsakinga tyrimą atliekanti valstybė.

               Todėl pagal siūlomą rekomenduojamą praktiką
                  2
                tuo atveju, kai tyrimą atliekanti valstybė galutinės ataskaitos arba tarpinio pranešimo nepaskelbtų per pagrįstą laikotarpį, tyrime dalyvaujančios valstybės turėtų teisę prašyti sutikimo paskelbti pranešimą, kuriame būtų nurodytos saugos problemos. Tokio pobūdžio mechanizmas Reglamente (ES) Nr. 996/2010 nenumatytas ir nėra būtinas (žr. pirmiau pateiktą argumentą dėl tyrimo perdavimo).

               Reikėtų pažymėti, kad minėtieji du elementai, įvardijami kaip „rekomenduojama praktika“, keičia šios srities teisinę padėtį: jie daro poveikį dabar galiojančiais standartais grindžiamam užduočių paskirstymui tarp ICAO valstybių.

               Avarijų tyrimo grupė (AIGP/3) taip pat rekomendavo atlikti su toliau nurodytais aspektais susijusius pokyčius (jie įtraukti į 13 priedo 17 pakeitimo pasiūlymą): „įgaliotojo atstovo“ apibrėžtimi, pranešimus ir galutinių ataskaitų sklaidą reglamentuojančių nuostatų derinimu, tyrėjų atvykimo palengvinimu, ekspertų teisėmis ir privilegijomis, galimybe susipažinti su saugos rekomendacijų projektais, pavojingų incidentų pavyzdžių sąrašu ir tyrimo perdavimu.

               Dėl „įgaliotojo atstovo“ apibrėžties pakeitimo pažymėtina, kad siūlomas tekstas atitinka Reglamento (ES) Nr. 996/2010 2 straipsnio 2 dalį, kurioje apibrėžiamas „įgaliotasis atstovas“ ir nurodoma, kad valstybės narės paskirtas įgaliotasis atstovas turi būti saugos tyrimų institucijos darbuotojas. Visos Sąjungos valstybės narės yra įsisteigusios nuolatinę ir nepriklausomą aviacijos tyrimų instituciją.

               Dėl pranešimus ir galutinių ataskaitų sklaidą reglamentuojančių nuostatų derinimo pažymėtina, kad siūlomais pakeitimais įvairios 13 priedo nuostatos suderinamos su likusios priedo dalies nuostatomis. Šių pokyčių poveikis Sąjungos taisyklėms turėtų būti įvertintas ir, prireikus, apie skirtumus galėtų būti pranešta.

               Siūlomu 5.24 straipsnio 2 pastabos, susijusios su tyrėjų atvykimo palengvinimu, pakeitimu valstybėms narėms siekiama priminti, kad avarijos tyrimo institucijų ir valstybės muitinės išankstiniai susitarimai gali padėti paspartinti tyrėjų atvykimą ir įrangos įvežimą. Reglamento (ES) Nr. 996/2010 12 straipsniu prie šio tikslo įgyvendinimo prisidedama numatant išankstinius susitarimus, kurie turėtų būti sudaromi su kitomis institucijomis, galinčiomis dalyvauti su saugos tyrimu susijusioje veikloje; taip siekiama sudaryti sąlygas atlikti techninį tyrimą kruopščiai ir veiksmingai.

               Siekiant išvengti galimos painiavos, susijusios su ekspertų ir įgaliotųjų atstovų teisėmis ir privilegijomis, siūloma iš 5.27 punkto pavadinimo išbraukti žodį „dalyvavimas“ , nes jis panašus į 5.18 ir 5.23 punktų, pagal kuriuos dalyvaujančios valstybės turi teisę paskirti įgaliotuosius atstovus tyrimui atlikti, pavadinimus. Šių pokyčių poveikis Sąjungos taisyklėms turėtų būti įvertintas ir, prireikus, apie skirtumus galėtų būti pranešta.

               Siūloma 6.8 straipsnio pastaba siekiama tyrimą atliekančią valstybę informuoti apie galimybę koordinuoti saugos rekomendacijų projektų rengimą su tyrime dalyvavusiomis valstybėmis. Šis tekstas dera su Reglamento (ES) Nr. 996/2010 17 straipsniu, pagal kurį bet kuriame saugos tyrimo etape Sąjungos aviacijos avarijų tyrimo institucijos, tinkamai pasikonsultavusios su atitinkamomis šalimis, siunčia visas, jų manymu, būtinas saugos rekomendacijas.

               Siūlomais C priedėlio „Pavojingų incidentų pavyzdžių sąrašas“ pakeitimais siekiama padėti aviacijos tyrimų institucijoms įvertinti, ar įvykis turi būti laikomas avarija, pavojingu incidentu ar paprastu incidentu. Sąrašas nėra išsamus ir ateityje bus keičiamas atsižvelgiant į naujus pavojus, tokius kaip bepiločiai orlaiviai arba kibernetinio saugumo pažeidimai. Jame taip pat pateikiamos trumpos aviacijos avarijų tyrimo institucijoms skirtos gairės, kaip taikyti rizika grindžiamą analizę tais atvejais, kai reikia nustatyti, ar incidentas laikytinas pavojingu incidentu. Į C priedėlį siūloma įtraukti supaprastintą aviacijos rizikos valdymo sprendimų (angl. Aviation Risk Management Solutions, ARMS) įvykių rizikos klasifikavimo lentelę.

               Reglamento (ES) Nr. 996/2010 priede „Pavojingų incidentų pavyzdžių sąrašas“ pateikiami tipiniai incidentų, kurie gali būti laikomi pavojingais, pavyzdžiai. Sąrašas nėra baigtinis ir yra skirtas tik terminui „pavojingas incidentas“ paaiškinti. Apskritai, Sąjunga palankiai vertina bet kokią iniciatyvą, kuri galėtų padėti suvienodinti pavojingų incidentų sampratą. Siūlomi papildomi įrašai neturi atitikmenų Reglamento (ES) Nr. 996/2010 priede. Tačiau jie atrodo pagrįsti ir atitinka į sąrašą jau įtrauktų elementų pobūdį. Jeigu dėl vieno ar kelių tokių elementų kiltų problemų, apie skirtumus dar būtų galima pranešti vėliau.

               Siūlomas F priedėlio „Susitarimai dėl tyrimo perdavimo“ pakeitimas susijęs su susitarimais dėl viso saugos tyrimo arba jo dalies perdavimo. Šiuo pasiūlymu atkreipiamas dėmesys į tai, kad tyrimo inicijavimą ir vykdymą svarbu skirti nuo valstybei, kuriai tyrimas perduodamas, tenkančių pareigų. Juo numatoma galimybė perduoti tyrimą regioninei avarijų ir incidentų tyrimo organizacijai.

               Reglamente (ES) Nr. 996/2010 yra keletas straipsnių, susijusių su šia sritimi. 6 straipsniu, kuris susijęs su saugos tyrimų institucijų bendradarbiavimu, saugos tyrimų institucijai, remiantis bendru sutarimu, suteikiama galimybė perduoti avarijos ar pavojingo incidento tyrimą kitai saugos tyrimų institucijai. 7 straipsniu sukuriamas Europos Komisijos remiamas Europos civilinės aviacijos saugos tyrimų institucijų tinklas (ENCASIA), kurio vienas iš tikslų – Europos saugos tyrimų institucijoms paprašius, remiantis 6 straipsniu, teikti deramą pagalbą, kuri apima kitoje valstybėje narėje turimų tyrėjų, įrangos ir gebėjimų, kurie gali padėti tyrimą vykdančiai institucijai, sąrašų teikimą ir kt. Pažymėtina, kad ENCASIA jau įtrauktas į ICAO registrą kaip regioninė avarijų ir incidentų tyrimo organizacija. Tačiau pagal Reglamentą (ES) Nr. 996/2010 saugos tyrimų institucija negali perduoti tyrimo regioninei avarijų ir incidentų tyrimo organizacijai (ENCASIA).

               3.2.Pozicija, kurios turi būti laikomasi Sąjungos vardu

               Siūloma pozicija, kurios turi būti laikomasi Sąjungos vardu, yra pritarti visam siūlomam pakeitimui.

               Nors kai kurie 17 pakeitime siūlomi pokyčiai dera su Sąjungos teisės aktais, kiti arba nedera, arba dėl jų derėjimo trūksta užtikrintumo.

               Tačiau yra svarbių argumentų pritarti pateiktam pakeitimui, atsižvelgiant į tai, kad nuspręsti, ar kai kurios Reglamento (ES) Nr. 996/2010 nuostatos turėtų būti iš dalies pakeistos ir (arba) ar apie skirtumus turėtų būti pranešta pagal Čikagos konvencijos 38 straipsnį, dar bus įmanoma vėliau.

               Pirma priežastis, dėl kurios reikia pritarti pakeitimui, yra ta, kad jis yra grindžiamas tarptautinio masto visuotiniu įvairių ICAO valstybių narių ekspertų, įskaitant Europos Sąjungos valstybių narių ekspertus, sutarimu. Bendras įvairių pakeitimo elementų tikslas – pagerinti tarptautinę orlaivių avarijų ir incidentų tyrimo sistemą. Pozicija, pagal kurią Sąjungos valstybės narės nepritaria siūlomam pakeitimui, galėtų sukliudyti siekti to tikslo tarptautiniu mastu. Antra, labai svarbu, kad būtų pritarta visiems 17 pakeitimo elementams, nes tuo pakeitimu siūlomi pokyčiai yra tarpusavyje susiję. Jei būtų nuspręsta pritarti tik kai kuriems 17 pakeitimo elementams, būtų iškreipta vidinė loginė siūlomo pakeitimo sąranga ir kiltų pavojus, kad 13 priede pateiktų taisyklių darna būtų dar labiau pažeista. Pagaliau, pažymėtina, kad Europos aviacijos saugos tyrimų teisinė sistema gali būti laikoma visapusiška ir veiksminga, tačiau kai kuriose kitose ICAO valstybėse padėtis yra priešinga.

               Kaip jau minėta, tai, kas išdėstyta pirmiau, nedaro poveikio vėlesniam vertinimui, siekiant išsiaiškinti, ar Sąjunga turėtų iš dalies pakeisti savo taisykles ir (arba) nuspręsti pranešti apie skirtumus. Bet kuriuo atveju Komisija imtųsi reikiamų iniciatyvų. Visų pirma, jei Komisija manytų, kad būtina pranešti apie skirtumus, ji pagal SESV 218 straipsnio 9 dalį pateiktų atitinkamą sprendimo pasiūlymą.

               4.Teisinis pagrindas

               4.1.Procedūrinis teisinis pagrindas

               4.1.1.Principai

               Sutarties dėl Europos Sąjungos veikimo (SESV) 218 straipsnio 9 dalyje numatyti sprendimai, kuriais „nustatomos pozicijos, kurios Sąjungos vardu priimamos susitarimu įsteigtame organe, kai tam organui reikia priimti teisinę galią turinčius aktus, išskyrus aktus, papildančius arba pakeičiančius susitarimo institucinę struktūrą“.

               SESV 218 straipsnio 9 dalis taikoma neatsižvelgiant į tai, ar Sąjunga yra organo narė arba susitarimo šalis
                  3
               .

               Sąvoka „teisinę galią turintys aktai“ apima aktus, turinčius teisinę galią pagal aptariamą organą reglamentuojančias tarptautinės teisės normas. Ji taip pat apima priemones, kurios nėra privalomos pagal tarptautinę teisę, tačiau „gali stipriai paveikti Sąjungos teisės akto leidėjo priimamų teisės aktų [...] turinį“
                  4
               .

               4.1.2.Taikymas aptariamuoju atveju

               Tarptautinė civilinės aviacijos organizacija yra susitarimu, t. y. Tarptautinės civilinės aviacijos konvencija, įsteigtas organas.

               Aktas, kurį turi priimti Tarptautinė civilinės aviacijos organizacija, yra teisinę galią turintis aktas. Numatomas aktas turi teisinį poveikį, nes jis pakeičia keletą standartų, kuriais gali būti nustatyta privaloma teisinė prievolė pagal tarptautinę teisę.

               Be to, pakeitime numatyti tam tikri pokyčiai, įvardijami kaip „rekomendacijos“. Nepaisant pavadinimo, šios rekomendacijos yra tokio pobūdžio, dėl kurio keičiasi pagal galiojančius standartus egzistuojanti teisinė padėtis.

               Numatomu aktu Susitarimo institucinė struktūra nepapildoma ir nekeičiama.

               Todėl siūlomo sprendimo procedūrinis teisinis pagrindas yra SESV 218 straipsnio 9 dalis.

               4.2.Materialinis teisinis pagrindas

               4.2.1.Principai

               Sprendimo pagal SESV 218 straipsnio 9 dalį materialinis teisinis pagrindas pirmiausia priklauso nuo numatomo akto, dėl kurio Sąjungos vardu nustatoma pozicija, tikslo ir turinio. Jeigu numatomu aktu siekiama dviejų tikslų arba jį sudaro dvi dalys ir jeigu vieną iš tų tikslų ar dalių galima laikyti pagrindiniu tikslu arba pagrindine dalimi, o kita dalis ar kiti tikslai yra tik papildomi, sprendimas pagal SESV 218 straipsnio 9 dalį turi būti grindžiamas tik vienu materialiniu teisiniu pagrindu – tuo, kurio reikalauja pagrindinis ar svarbesnis tikslas arba dalis.

               4.2.2.Taikymas aptariamuoju atveju

               Pagrindinis numatomo akto tikslas ir turinys yra susiję su bendrąja transporto politika.

               Todėl siūlomo sprendimo materialinis teisinis pagrindas yra SESV 100 straipsnio 2 dalis.

               4.3.Išvada

               Siūlomo sprendimo teisinis pagrindas turėtų būti SESV 100 straipsnio 2 dalis kartu su SESV 218 straipsnio 9 dalimi.

               2019/0034 (NLE)

               Pasiūlymas

               TARYBOS SPRENDIMAS

               dėl pozicijos, kurios Europos Sąjungos vardu turi būti laikomasi Tarptautinės civilinės aviacijos organizacijos taryboje, dėl 13 priedo 17 pakeitimo priėmimo

               EUROPOS SĄJUNGOS TARYBA,

               atsižvelgdama į Sutartį dėl Europos Sąjungos veikimo, ypač į jos 100 straipsnio 2 dalį kartu su 218 straipsnio 9 dalimi,

               atsižvelgdama į Europos Komisijos pasiūlymą,

               kadangi:

               (1)1947 m. balandžio 4 d. įsigaliojo Tarptautinė civilinės aviacijos konvencija (toliau – Čikagos konvencija), kuria reguliuojamas tarptautinis oro susisiekimas. Ja įsteigta Tarptautinė civilinės aviacijos organizacija (ICAO);

               (2)valstybės narės yra Čikagos konvencijos susitariančiosios valstybės ir ICAO narės, o Sąjunga turi stebėtojos statusą tam tikruose ICAO organuose;

               (3)pagal Čikagos konvencijos 54 straipsnį ICAO taryba turi priimti tarptautinius standartus ir rekomenduojamą praktiką;

               (4)per savo 216-ąjį posėdį, kuris prasidės 2019 m. vasario 14 d., ICAO taryba turi priimti Čikagos konvencijos 13 priedo 17 pakeitimą dėl pranešimų apie avarijas bei incidentus ir jų tyrimo savalaikiškumą;

               (5)tikslinga nustatyti poziciją, kurios Sąjungos vardu turi būti laikomasi ICAO taryboje, nes siūlomas pakeitimas turi teisinę galią ir visas arba jo dalis gali stipriai paveikti Sąjungos teisės aktų, t. y. Europos Parlamento ir Tarybos reglamento (ES) Nr. 996/2010
                  5
               , turinį;

               (6)šiuo pakeitimu siekiama atlikti pokyčius, susijusius su avarijų ir pavojingų incidentų tyrimo savalaikiškumu ir galutinės ataskaitos skelbimu, „įgaliotojo atstovo“ apibrėžtimi, pranešimus ir galutinių ataskaitų sklaidą reglamentuojančių nuostatų derinimu, tyrėjų atvykimo palengvinimu, ekspertų teisėmis ir privilegijomis, galimybe susipažinti su saugos rekomendacijų projektais, pavojingų incidentų pavyzdžių sąrašu ir tyrimo perdavimu;

               (7)Sąjunga tvirtai remia šias ICAO pastangas gerinti aviacijos saugą užtikrinant aukšto lygio civilinės aviacijos saugos tyrimų efektyvumą, operatyvumą ir kokybę;

               (8)Sąjungos poziciją turi pareikšti Sąjungos valstybės narės, kurios yra ICAO tarybos narės,

               PRIĖMĖ ŠĮ SPRENDIMĄ:

               1 straipsnis

               Pozicija, kurios Sąjungos vardu turi būti laikomasi Tarptautinės civilinės aviacijos organizacijos (toliau – ICAO) tarybos 216-ajame posėdyje, yra pritarti siūlomam Tarptautinės civilinės aviacijos konvencijos (toliau – Čikagos konvencija) 13 priedo 17 pakeitimui, nedarant poveikio teisei pranešti apie skirtumus pagal Čikagos konvencijos 38 straipsnį.

               2 straipsnis

               1 straipsnyje nurodytą Sąjungos poziciją pareiškia Sąjungos valstybės narės, kurios yra ICAO tarybos narės.

               3 straipsnis

               Šis sprendimas skirtas valstybėms narėms.

               Priimta Briuselyje

                     Tarybos vardu

                     Pirmininkas

                     (1)

                        Bus įtraukta į Čikagos konvencijos 13 priedą kaip 5.1.3 ir 5.3.2 punktai.

                     (2)

                        Bus įtraukta į Čikagos konvencijos 13 priedą kaip 6.6.1 punktas.

                     (3)

                        2014 m. spalio 7 d. Teisingumo Teismo sprendimo Vokietija prieš Tarybą, C-399/12, ECLI:EU:C:2014:2258, 64 punktas.

                     (4)

                        2014 m. spalio 7 d. Teisingumo Teismo sprendimo Vokietija prieš Tarybą, C-399/12, ECLI:EU:C:2014: 2258, 61–64 punktai.

                     (5)

                        2010 m. spalio 20 d. Parlamento ir Tarybos reglamentas (ES) Nr. 996/2010 dėl civilinės aviacijos avarijų ir incidentų tyrimo ir prevencijos, kuriuo panaikinama Direktyva 94/56/EB (OL L 295, 2010 11 12, p. 35).


               EUROPOS KOMISIJA
            Briuselis, 2019 02 04
            COM(2019) 39 final
            2019/0018(NLE)
            Pasiūlymas
            TARYBOS SPRENDIMAS
            dėl pozicijos, kurios Europos Sąjungos vardu turi būti laikomasi EEE jungtiniame komitete, dėl EEE susitarimo IX priedo (Finansinės paslaugos) dalinio pakeitimo[Kapitalo reikalavimų reglamentas (ES) Nr. 575/2013 (KRR) ir Direktyva 2013/36/ES (KRD IV)]
            (Tekstas svarbus EEE)

               AIŠKINAMASIS MEMORANDUMAS

               1.PASIŪLYMO APLINKYBĖS

               •Pasiūlymo pagrindimas ir tikslai

               EEE jungtinio komiteto sprendimo projektu (pridedamas prie siūlomo Tarybos sprendimo) siekiama iš dalies pakeisti EEE susitarimo IX priedą (Finansinės paslaugos), kad į jį būtų įtrauktas Kapitalo reikalavimų reglamentas (ES) Nr. 575/2013 ir Direktyva 2013/36/ES
                  1
               .

               Pridedamame EEE jungtinio komiteto sprendimo projekte išdėstytos adaptacijos negali būti laikomos vien tik techninėmis adaptacijomis, kaip numatyta Tarybos reglamente Nr. 2894/94. Todėl Taryba nustato Sąjungos poziciją.

               •Suderinamumas su toje pačioje politikos srityje galiojančiomis nuostatomis

               Pridedamu EEE jungtinio komiteto sprendimo projektu išplečiamas esamos ES politikos taikymas EEE narėmis esančioms ELPA valstybėms (Norvegijai, Islandijai ir Lichtenšteinui).

               •Suderinamumas su kitomis Sąjungos politikos sritimis

               ES acquis taikymo išplėtimas EEE narėmis esančioms ELPA valstybėms jį įtraukiant į EEE susitarimą vykdomas laikantis šio susitarimo tikslų ir principų, kuriais siekiama sukurti dinamišką ir vientisą bendromis taisyklėmis ir vienodomis konkurencijos sąlygomis pagrįstą Europos ekonominę erdvę.

               2.TEISINIS PAGRINDAS, SUBSIDIARUMO IR PROPORCINGUMO PRINCIPAI

               •Teisinis pagrindas

               Į EEE susitarimą įtrauktini teisės aktai yra grindžiami Sutarties dėl Europos Sąjungos veikimo 114 straipsniu.

               Tarybos reglamento (EB) Nr. 2894/94 dėl EEE susitarimo įgyvendinimo tvarkos 1 straipsnio 3 dalyje nustatyta, kad Taryba, remdamasi Komisijos pasiūlymu, nustato poziciją, kurios Sąjungos vardu turi būti laikomasi dėl tokių sprendimų.

               EIVT su Komisijos tarnybomis teikia EEE jungtinio komiteto sprendimų projektus, kad Taryba juos priimtų kaip Sąjungos poziciją. EIVT tikisi galėsianti pateikti juos EEE jungtiniame komitete artimiausiu metu.

               •Subsidiarumo principas (neišimtinės kompetencijos atveju)

               Pasiūlymas atitinka subsidiarumo principą dėl toliau nurodytos priežasties.

               Šio pasiūlymo tikslo, t. y. užtikrinti vidaus rinkos vientisumą, valstybės narės negali deramai pasiekti, todėl dėl siūlomo veiksmo poveikio to tikslo būtų geriau siekti Sąjungos lygmeniu.

               ES acquis įtraukimo į EEE susitarimą procesas vykdomas pagal 1994 m. lapkričio 28 d. Tarybos reglamentą (EB) Nr. 2894/94 dėl Europos ekonominės erdvės susitarimo įgyvendinimo tvarkos, kuriame patvirtinamas požiūris, kurio laikomasi.

               •Proporcingumo principas

               Pagal proporcingumo principą šiuo pasiūlymu neviršijama to, kas būtina nurodytam tikslui pasiekti.

               •Priemonės pasirinkimas

               Pagal EEE susitarimo 98 straipsnį pasirinkta priemonė yra EEE jungtinio komiteto sprendimas. EEE jungtinis komitetas užtikrina veiksmingą EEE susitarimo įgyvendinimą ir veikimą. Todėl EEE susitarime numatytais atvejais jis priima sprendimus.

               3.EX POST VERTINIMO, KONSULTACIJŲ SU SUINTERESUOTOSIOMIS ŠALIMIS IR POVEIKIO VERTINIMO REZULTATAI

               Netaikoma.

               4.POVEIKIS BIUDŽETUI

               Dėl minėto reglamento įtraukimo į EEE susitarimą poveikis biudžetui nenumatomas.

               5.KITI ELEMENTAI

               •Išsamus konkrečių pasiūlymo nuostatų paaiškinimas

               Siūlomų įgijėjų nerezidentų prudencinis vertinimas (prie Jungtinio komiteto sprendimo pridedama bendra deklaracija), susijęs su Direktyva 2013/36/ES

               Iš esmės EEE susitarimu nesiekiama reglamentuoti susitariančiųjų šalių santykių su trečiosiomis šalimis (žr. EEE susitarimo preambulės 16 konstatuojamąją dalį). EEE susitarime nenumatyta liberalizuoti kapitalo srautų ar suteikti teisių, susijusių su įsisteigimo laisve ar dalyvavimu bendrovių kapitale, kiek tai susiję su nerezidentais (žr. EEE susitarimo 31, 34, 40 ir 124 straipsnius).

               Todėl prie Jungtinio komiteto sprendimo pridedamoje bendroje deklaracijoje teigiama, kad Susitariančiosios Šalys sutaria, kad Direktyvos 2013/36/ES įtraukimu į EEE susitarimą nedaromas poveikis nacionalinėms bendrai taikomoms taisyklėms dėl tiesioginių užsienio investicijų tikrinimo saugumo ar viešosios tvarkos labui.

               Tam tikrų Islandijos viešųjų kredito įstaigų atleidimas nuo nuostatų vykdymo (e adaptacija, susijusi su Direktyva 2013/36/ES)

               Pagal KRD IV 2 straipsnio 5 dalį tam tikroms viešosioms įstaigoms direktyva netaikoma. Pagal šią nuostatą trys Islandijos įstaigos atleidžiamos nuo KRD IV nuostatų vykdymo.

               Byggðastofnun (Islandijos regioninės plėtros institutas) yra Islandijos valstybės valdoma nepriklausoma įstaiga. Pagrindinė instituto funkcija – prisidėti prie regioninės plėtros įgyvendinant vyriausybės regionines strategijas. Jo veiklos tikslas – stiprinti kaimo vietovių gyvenvietes remiant perspektyvius, ilgalaikius, įvairių ekonominių pagrindų projektus. Institutas remia ir stiprina vietos plėtrą teikdamas kreditus ir kitokių formų finansinę paramą, kad pagerintų ekonomines ir gyvenimo sąlygas, ypač regionuose, kuriuose mažėja gyventojų skaičius. Institutas teikia papildomą finansinę paramą teikdamas paskolas įmonėms, asmenims ir savivaldybėms, kuriomis sudaromos sąlygos dalyvauti bendroje ekonominėje plėtroje ir skatinamos inovacijos. Instituto įsipareigojimus garantuoja Islandijos valstybė.Íbúðalánasjóður pakeitė Byggingarsjóðir ríkisins, kuriam buvo netaikoma Direktyva 2006/48/EB pagal EEE IX priedo 14 punkto a papunktį.

               Lánasjóður sveitarfélaga ohf. yra specialios paskirties kredito įstaiga. Pagal teisę įstaiga priklauso savivaldybėms (šiuo metu nuosavybės teisės priklauso 75 savivaldybėms). Teisėje nustatytas įstaigos tikslas – teikti kreditus savivaldybėms ir joms nuosavybės teise priklausančioms įstaigoms, tik kiek tai susiję su investicijomis, turinčiomis didelę ekonominę reikšmę. Įstaiga yra panaši į Danijos įstaigą KommuneKredit, kuriai pagal 2 straipsnio 5 dalies 5 punktą netaikoma KRD IV.

               Trečiųjų šalių filialams taikomas nacionalinis režimas ir bendradarbiavimas su trečiųjų šalių valdžios institucijomis (g ir h adaptacijos, susijusios su Direktyva 2013/36/ES)

               Pagal KRD IV 47 straipsnio 3 dalį Sąjunga turi kompetenciją sudaryti susitarimus su trečiosiomis šalimis, kuriais jų kredito įstaigų filialams Sąjungos teritorijoje taikomos vienodos sąlygos.

               EEE kontekste Susitariančiosios Šalys sutaria, kad iš esmės EEE susitarimu nesiekiama reguliuoti jų santykių su trečiosiomis šalimis (žr. EEE susitarimo preambulės 16 konstatuojamąją dalį). Į EEE susitarimą įtraukdamos KRD IV, ELPA valstybės neperduoda jokios kompetencijos Sąjungai derybose dėl trečiųjų šalių filialų patekimo į rinką. Todėl g adaptacija panaikinama 47 straipsnio 3 dalis, kiek tai susiję su ELPA valstybėmis, ir patikslinama, kad ELPA valstybės gali sudaryti dvišalius susitarimus su trečiosiomis šalimis dėl filialų patekimo į rinką.

               Tačiau siekiant skatinti Sąjungos ir ELPA valstybių konvergenciją trečiųjų šalių politikos srityje, g adaptacija taip pat nustatoma, kad EEE susitarimo Susitariančiosios Šalys dėl derybų dėl susitarimų su trečiosiomis šalimis informuoja viena kitą ir tarpusavyje konsultuojasi EEE jungtiniame komitete.

               g adaptacija parengta pagal sprendimus, dėl kurių susitarė Sąjunga ir ELPA valstybės pagal direktyvą „Mokumas II“ ir Finansinių priemonių rinkų direktyvą (FPRD) (žr. EEE susitarimo IX priedo 1 punkto d ir e papunkčius ir 31ba punkto b papunktį).

               KRD IV 48 straipsnyje nustatytos taisyklės, susijusios su priežiūros susitarimų dėl Sąjungos ir trečiųjų šalių konsoliduotos priežiūros sudarymu. Šiuose susitarimuose turi būti numatyta galimybė trečiųjų šalių priežiūros institucijoms gauti informaciją iš ES nacionalinių kompetentingų ar sektorinių institucijų (NKI), o Europos bankininkystės institucijai (EBI) – rinkti informaciją, kurią ES NKI gauna iš trečiųjų šalių priežiūros institucijų. Kadangi Europos Sąjunga negali sudaryti susitarimų, kuriais ELPA NKI įpareigojamos perduoti informaciją trečiųjų šalių priežiūros institucijoms, h adaptacija panaikinamas KRD IV 48 straipsnis (panašiai kaip ir sutartas sprendimas dėl ERIR 75 straipsnio 2 ir 3 dalių; žr. EEE susitarimo IX priedo 31bc punkto zc papunktį).

               Siekiant užtikrinti, kad ELPA NKI iš trečiųjų šalių priežiūros institucijų gautą informaciją galėtų perduoti EBI, kai to reikia, kad ji galėtų atlikti savo technines užduotis, susijusias su ELPA valstybėmis, h adaptacija taip pat nustatoma, kad ELPA valstybės taip pat stengsis į priežiūros susitarimus įtraukti sąlygas, pagal kurias jų NKI galėtų perduoti atitinkamą informaciją EBI.

               Būsimų Sąjungos teisės aktų išlyga (k ir o adaptacijos, susijusios su Direktyva 2013/36/ES)

               Pagal EEE susitarimo 7 straipsnį EEE narėmis esančioms ELPA valstybėms privalomi tik tie teisės aktai, kurie įtraukti į EEE susitarimą. Todėl k adaptacija KRD IV 89 straipsnio 5 dalies tekstas suderinamas siekiant atsižvelgti į tai, kad EEE kontekste 89 straipsnis nustoja būti taikomas tik tada, kai EEE pradedami taikyti nauji Sąjungos teisės aktai dėl informacijos atskleidimo įpareigojimų.

               Atitinkamai o adaptacija pritaikoma 151 straipsnio 1 dalis siekiant atsižvelgti į tai, kad KRD IV XI antraštinės dalies 1 skyriuje nustatytos pereinamojo laikotarpio priemonės taikomos tik tol, kol pradedamas taikyti EEE jungtinio komiteto sprendimas, į kurį įtrauktas pagal Reglamento (ES) Nr. 575/2013 460 straipsnį priimtas deleguotasis aktas.

               Kompetencija leisti taikyti sisteminės rizikos rezervo priemones (n adaptacija, susijusi su Direktyva 2013/36/ES)

               Pagal KRD IV 133 straipsnio 14 dalį ES NKI tam tikrais atvejais prieš priimdamos priemones, kuriomis nustatomi arba pakartotinai nustatomi sisteminės rizikos rezervai, turi sulaukti Komisijos nuomonės. Kai nuomonė yra neigiama, tos NKI arba laikosi nuomonės, arba paaiškina priežastis, kodėl jos nesilaiko.

               Pagal KRD IV 133 straipsnio 15 dalį Komisija, įsitikinusi, kad sisteminės rizikos rezervai nedaro neproporcingo neigiamo poveikio kitų valstybių narių ar Sąjungos finansų sistemai, ir remdamasi ESRV nuomone priima įgyvendinimo aktą, kuriuo NKI suteikiami įgaliojimai patvirtinti sisteminės rizikos rezervus. EBI taip pat gali pateikti nuomonę Komisijai.

               Pagal EEE IX priedo 31f ir 31g punktais nustatytą sistemą ESRV ir EBI gali teikti rekomendacijas dėl padėties ELPA valstybėse, o EBI taip pat gali vykdyti neprivalomą tarpininkavimą pagal EBI reglamento 19 straipsnį dėl nesutarimų su ELPA valstybe. ELPA priežiūros institucijai suteikiama kompetencija priimti ELPA lygmeniu privalomus sprendimus pagal EBI reglamento 19 straipsnį.

               Tačiau pagal EEE susitarimo 1 protokolo 4 dalies d punktą Komisijos funkcijas, kiek tai susiję su ELPA valstybių veiksmų atitikties EEE susitarime nustatytoms taisyklėms, tikrinimo arba patvirtinimo procedūromis, atlieka ELPA lygmens subjektas. Atsižvelgiant į sprendimų dėl sisteminės rizikos rezervo svarbą ir sudėtingumą, ši kompetencija ELPA valstybių atžvilgiu suteikiama ELPA valstybių nuolatiniam komitetui.

               Todėl siekiant aiškumo n adaptacija nustatoma ELPA valstybių nuolatinio komiteto kompetencija priimti nuomones ar rekomendacijas (nes šie įgaliojimai nėra aiškiai nustatyti EEE 1 protokolo 4 straipsnio d punkte), kartu užtikrinant, kad ESRV ir EBI, kai tinkama, tam nuolatiniam komitetui perduotų savo vertinimus pagal KRD IV 133 straipsnio 14 ir 15 dalis.

               „Gyvenamosios paskirties nekilnojamojo turto“ apibrėžtis Norvegijoje (e adaptacija, susijusi su Reglamentu (ES) Nr. 575/2013)

               Kooperatinis būstas yra įprastas gyvenamasis būstas Norvegijoje. Akcininkai įgyja dalį kooperatyve, kuris valdo ar kontroliuoja pastatą (-us) ir turtą, kuriame jie gyvena. Kiekvienas akcininkas turi teisę gyventi konkrečiame vienete.

               Kreditoriaus apsauga, susijusi su kooperatinio būsto butu Norvegijoje, paprastai laikoma lygiaverte tiesiogiai valdomam turtui. Tačiau siekiant teisinio tikrumo turėtų būti paaiškinta, kad teisė gyventi kooperatiniam būstui priklausančiame bute Norvegijoje yra įtraukta į KRR pateiktą „gyvenamosios paskirties nekilnojamojo turto“ apibrėžtį. Todėl e adaptacija pritaikomas 4 straipsnio 1 dalies 75 punkto, susijusio su Švedija, tekstas į jį įtraukiant Norvegiją.

               Komisijos kompetencija pritarti didelių pozicijų riboms ir Tarybos kompetencija leisti taikyti griežtesnes nacionalines priemones makroprudencinės arba sisteminės rizikos atveju (i ir j adaptacijos, susijusios su Reglamentu (ES) Nr. 575/2013)

               Pagal KRR 395 straipsnį ES NKI tam tikrais atvejais turi gauti Komisijos pritarimą prieš patvirtindamos struktūrines priemones, kuriomis reikalaujama, kad toje valstybėje narėje veiklos leidimą turinčios kredito įstaigos sumažintų savo turimas įvairių juridinių subjektų pozicijas. Komisija, remdamasi EBI nuomone, gali atmesti nacionalinę priemonę tik tuo atveju, jei ji daro neproporcingą neigiamą poveikį kitų valstybių narių ar Sąjungos finansų sistemai.

               Pagal KRR 458 straipsnį valstybės narės tam tikrais atvejais turi gauti Tarybos leidimą prieš priimdamos tam tikras griežtesnes nacionalines priemones, kuriomis siekiama kovoti su makroprudencine ir sistemine rizika, galinčia turėti pasekmių nacionalinei finansų sistemai ir realiajai ekonomikai. Komisijai pavesta pasiūlyti Tarybai priemonės, kuria būtų patvirtinta arba atmesta nacionalinė priemonė, projektą. Taryba, atsižvelgdama į ESRV ir EBI nuomones, nacionalinę priemonę atmeta tik konkrečiai nustatytais atvejais. Kitos valstybės narės gali pripažinti pagal KRR 458 straipsnį priimtas nacionalines priemones ir jas taikyti toje valstybėje narėje esantiems filialams.

               Pagal EEE IX priedo 31f ir 31g punktais nustatytą sistemą ESRV ir EBI gali teikti nuomones dėl padėties ELPA valstybėse.

               Tačiau pagal EEE susitarimo 1 protokolo 4 dalies d punktą Komisijos funkcijas, kiek tai susiję su ELPA valstybių veiksmų atitikties EEE susitarime nustatytoms taisyklėms, tikrinimo arba patvirtinimo procedūromis, atlieka ELPA lygmens subjektas. Atsižvelgiant į sprendimų dėl struktūrinių priemonių, kuriomis apribojamos didelės pozicijos pagal 395 straipsnį, svarbą ir sudėtingumą ši kompetencija ELPA valstybių atžvilgiu suteikiama ELPA valstybių nuolatiniam komitetui.

               Analogiškai, Tarybai pagal KRR 458 straipsnį suteiktas funkcijas ELPA valstybių atžvilgiu vykdo ELPA valstybių nuolatinis komitetas. Tačiau šis sprendimas turėtų būti pagrįstas ELPA priežiūros institucijos pasiūlymu, atitinkančiu ES taikomą sistemą.

               Todėl, siekiant aiškumo, i adaptacijos ii papunkčiu ir j adaptacijos ii papunkčiu nustatoma ELPA valstybių nuolatinio komiteto kompetencija priimti tokius sprendimus (nes šie įgaliojimai ELPA lygmeniu nėra aiškiai nustatyti EEE susitarimo 1 protokolo 4 dalies d punkte), kartu užtikrinant, kad EBI ir, kai tinkama ESRV, ELPA valstybių nuolatiniam komitetui perduotų savo vertinimus pagal KRR 395 straipsnio 8 dalį arba 458 straipsnio 4 dalį (i adaptacijos iii papunktis ir j adaptacijos iii papunktis).

               Pereinamojo laikotarpių nuostatų, susijusių su žemiausia riba pagal susitarimą „Bazelis I“, taikymas (preambulės 6 konstatuojamoji dalis, susijusi su Reglamentu (ES) Nr. 575/2013)

               KRR 500 straipsniu įgyvendinama vadinamoji žemiausia riba pagal susitarimą „Bazelis I“, kuri buvo nustatyta pagal susitarimo „Bazelis II“ 2-1-C dalį (45–47 punktai). Straipsnis nustojo galioti 2017 m. pabaigoje. Direktyvos 2006/48/EB 152 straipsniu, kurio nuostatos pratęstos Reglamento (ES) Nr. 575/2013 500 straipsniu, apribotos galimybės nepagrįstai sumažinti nuosavas lėšas naudojant vidaus modelius. Nors 500 straipsnis nustojo galioti, kompetentinga institucija vis tiek turi atsižvelgti į modelio riziką.

               Preambulės 6 konstatuojamojoje dalyje primenama, kad sistemoje yra kelios nuostatos, kuriomis kompetentingoms institucijoms leidžiama spręsti tą patį klausimą, įskaitant galimybę imtis priemonių kompensuoti nepagrįstus pagal riziką įvertintų pozicijų sumų sumažinimus ir nustatyti riziką ribojančias konservatyvumo atsargas taikant vidaus modelius.

               2019/0018 (NLE)

               Pasiūlymas

               TARYBOS SPRENDIMAS

               dėl pozicijos, kurios Europos Sąjungos vardu turi būti laikomasi EEE jungtiniame komitete, dėl EEE susitarimo IX priedo (Finansinės paslaugos) dalinio pakeitimo

                  [Kapitalo reikalavimų reglamentas (ES) Nr. 575/2013 (KRR) ir Direktyva 2013/36/ES (KRD IV)]

               (Tekstas svarbus EEE)

               EUROPOS SĄJUNGOS TARYBA,

               atsižvelgdama į Sutartį dėl Europos Sąjungos veikimo, ypač į jos 114 straipsnį kartu su 218 straipsnio 9 dalimi,

               atsižvelgdama į 1994 m. lapkričio 28 d. Tarybos reglamentą (EB) Nr. 2894/94 dėl Europos ekonominės erdvės susitarimo įgyvendinimo tvarkos
                  2
               , ypač į jo 1 straipsnio 3 dalį,

               atsižvelgdama į Europos Komisijos pasiūlymą,

               kadangi:

               (1)Europos ekonominės erdvės susitarimas
                  3
                (toliau – EEE susitarimas) įsigaliojo 1994 m. sausio 1 d.;

               (2)pagal EEE susitarimo 98 straipsnį EEE jungtinis komitetas gali nuspręsti iš dalies pakeisti, be kita ko, EEE susitarimo IX priedą, kuriame yra nuostatų dėl finansinių paslaugų;

               (3)į EEE susitarimą turi būti įtraukti Europos Parlamento ir Tarybos reglamentas (ES) Nr. 575/2013
                  4
                ir Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2013/36/ES
                  5
               ;

               (4)todėl EEE susitarimo IX priedas turėtų būti atitinkamai iš dalies pakeistas;

               (5)todėl Sąjungos pozicija EEE jungtiniame komitete turėtų būti grindžiama pridedamu sprendimo projektu,

               PRIĖMĖ ŠĮ SPRENDIMĄ:

               1 straipsnis

               Pozicija, kurios Sąjungos vardu turi būti laikomasi EEE jungtiniame komitete, dėl siūlomo EEE susitarimo IX priedo (Finansinės paslaugos) dalinio pakeitimo grindžiama prie šio sprendimo pridėtu EEE jungtinio komiteto sprendimo projektu.

               2 straipsnis

               Šis sprendimas įsigalioja jo priėmimo dieną.

               Priimta Briuselyje

                     Tarybos vardu

                     Pirmininkas

                     (1)

                        2013 m. birželio 26 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentas (ES) Nr. 575/2013 dėl prudencinių reikalavimų kredito įstaigoms ir investicinėms įmonėms ir kuriuo iš dalies keičiamas Reglamentas (ES) Nr. 648/2012, su pataisymais, padarytais OL L 208, 2013 8 2, p. 68 ir OL L 321, 2013 11 30, p. 6.2013 m. birželio 26 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2013/36/ES dėl galimybės verstis kredito įstaigų veikla ir dėl riziką ribojančios kredito įstaigų ir investicinių įmonių priežiūros, kuria iš dalies keičiama Direktyva 2002/87/EB ir panaikinamos direktyvos 2006/48/EB bei 2006/49/EB, su pataisymais, padarytais OL L 208, 2013 8 2, p. 73.

                     (2)

                        OL L 305, 1994 11 30, p. 6.

                     (3)

                        OL L 1, 1994 1 3, p. 3.

                     (4)

                        2013 m. birželio 26 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentas (ES) Nr. 575/2013 dėl prudencinių reikalavimų kredito įstaigoms ir investicinėms įmonėms ir kuriuo iš dalies keičiamas Reglamentas (ES) Nr. 648/2012 (OL L 176, 2013 6 27, p. 1), su pataisymais, padarytais OL L 208, 2013 8 2, p. 68, OL L 321, 2013 11 30, p. 6 ir OL L 20, 2017 1 25, p. 2.

                     (5)

                        2013 m. birželio 26 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2013/36/ES dėl galimybės verstis kredito įstaigų veikla ir dėl riziką ribojančios kredito įstaigų ir investicinių įmonių priežiūros, kuria iš dalies keičiama Direktyva 2002/87/EB ir panaikinamos direktyvos 2006/48/EB bei 2006/49/EB (OL L 176, 2013 6 27, p. 338), su pataisymais, padarytais OL L 208, 2013 8 2, p. 73 ir OL L 20, 2017 1 25, p. 1.

    ---documentbreak---

               EUROPOS KOMISIJA
            Briuselis, 2019 02 04
            COM(2019) 39 final
            PRIEDAS
            prie
            pasiūlymo dėl Tarybos sprendimo
            dėl pozicijos, kurios Europos Sąjungos vardu turi būti laikomasi EEE jungtiniame komitete, dėl EEE susitarimo IX priedo (Finansinės paslaugos) dalinio pakeitimo[Kapitalo reikalavimų reglamentas (ES) Nr. 575/2013 (KRR) ir Direktyva 2013/36/ES (KRD IV)]

               PRIEDAS

               EEE JUNGTINIO KOMITETO SPRENDIMAS
                  Nr.

               [data]

               kuriuo iš dalies keičiamas EEE susitarimo IX priedas (Finansinės paslaugos)

               EEE JUNGTINIS KOMITETAS,

               atsižvelgdamas į Europos ekonominės erdvės susitarimą (toliau – EEE susitarimas), ypač į jo 98 straipsnį,

               kadangi:

               (1)į EEE susitarimą turi būti įtrauktas 2013 m. birželio 26 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentas (ES) Nr. 575/2013 dėl prudencinių reikalavimų kredito įstaigoms ir investicinėms įmonėms ir kuriuo iš dalies keičiamas Reglamentas (ES) Nr. 648/2012
                  1
               , su pataisymais, padarytais OL L 208, 2013 8 2, p. 68, OL L 321, 2013 11 30, p. 6 ir OL L 20, 2017 1 25, p. 2;

               (2)į EEE susitarimą turi būti įtrauktas 2017 m. gruodžio 12 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentas (ES) 2017/2395, kuriuo iš dalies keičiamos Reglamento (ES) Nr. 575/2013 nuostatos, susijusios su pereinamojo laikotarpio nuostatomis, skirtomis poveikiui nuosavoms lėšoms dėl 9-ojo TFAS įvedimo mažinti ir didelių pozicijų tvarkos, taikomos tam tikroms viešojo sektoriaus pozicijoms, išreikštoms bet kurios valstybės narės nacionaline valiuta, taikymo poveikiui mažinti
                  2
               ;

               (3)į EEE susitarimą turi būti įtraukta 2013 m. birželio 26 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2013/36/ES dėl galimybės verstis kredito įstaigų veikla ir dėl riziką ribojančios kredito įstaigų ir investicinių įmonių priežiūros, kuria iš dalies keičiama Direktyva 2002/87/EB ir panaikinamos direktyvos 2006/48/EB bei 2006/49/EB
                  3
               , su pataisymais, padarytais OL L 208, 2013 8 2, p. 73 ir OL L 20, 2017 1 25, p. 1;

               (4)Reglamente (ES) Nr. 575/2013 ir Direktyvoje 2013/36/ES daroma nuoroda į ES patronuojančiąsias įstaigas, ES patronuojančiąsias finansų kontroliuojančiąsias bendroves ir ES mišrią veiklą vykdančias finansų kontroliuojančiąsias bendroves, kurios taikant EEE susitarimą suprantamos kaip nuorodos į subjektus, atitinkančius reglamente išdėstytas apibrėžtis, kurie yra įsisteigę EEE Susitariančioje Šalyje ir kurie nėra kurios nors iš kitų institucijų, įsteigtų kitoje EEE Susitariančiojoje Šalyje, patronuojamosios įmonės;

               (5)Direktyva 2013/36/ES panaikinamos į EEE susitarimą įtrauktos Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 2006/48/EB
                  4
                ir 2006/49/EB
                  5
               , todėl jos turi būti iš EEE susitarimo išbrauktos;

               (6)galimybė nepagrįstai sumažinti nuosavų lėšų reikalavimus taikant vidaus modelius, inter alia, buvo apribota nacionaliniais teisės aktais, kuriais įgyvendinamas Direktyvos 2006/48/EB 152 straipsnis, kuris iki 2017 m. pabaigos buvo pakeistas Reglamento (ES) Nr. 575/2013 500 straipsniu. Tačiau tebėra keletas kitų Reglamento (ES) Nr. 575/2013 ir Direktyvos 2013/36/ES nuostatų, kuriomis kompetentingoms institucijoms leidžiama spręsti tą patį klausimą, įskaitant galimybę imtis priemonių kompensuoti nepagrįstus pagal riziką įvertintų pozicijų sumų sumažinimus (pvz., žr. Direktyvos 2013/36/ES 104 straipsnį) ir nustatyti riziką ribojančias konservatyvumo atsargas taikant vidaus modelius (pvz., žr. Reglamento (ES) Nr. 575/2013 144 straipsnį ir Direktyvos 2013/36/ES 101 straipsnį);

               (7)todėl EEE susitarimo IX priedas turėtų būti atitinkamai iš dalies pakeistas,

               PRIĖMĖ ŠĮ SPRENDIMĄ:

               1 straipsnis

               Susitarimo IX priedas iš dalies keičiamas taip:

               1.14 punkto (Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2006/48/EB) tekstas pakeičiamas taip:

               „32013 L 0036: 2013 m. birželio 26 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2013/36/ES dėl galimybės verstis kredito įstaigų veikla ir dėl riziką ribojančios kredito įstaigų ir investicinių įmonių priežiūros, kuria iš dalies keičiama Direktyva 2002/87/EB ir panaikinamos direktyvos 2006/48/EB bei 2006/49/EB (OL L 176, 2013 6 27, p. 338), su pataisymais, padarytais OL L 208, 2013 8 2, p. 73 ir OL L 20, 2017 1 25, p. 1.

               Direktyvos nuostatos šio Susitarimo tikslais pritaikomos taip:

               a)nepaisant šio Susitarimo 1 protokolo ir jeigu šiame Susitarime nenumatyta kitaip, sąvokos „valstybė (-ės) narė (-ės)“ ir „kompetentingos institucijos“, be jų reikšmės direktyvoje, reiškia ir atitinkamai ELPA valstybes ir jų kompetentingas institucijas;

               b)nuorodos į „ECBS centrinius bankus“ arba „centrinius bankus“, be jų reikšmės direktyvoje, reiškia ir ELPA valstybių nacionalinius centrinius bankus;

               c)nuorodos į kitus aktus direktyvoje taikomos tiek ir tokiu būdu, kiek šie aktai yra įtraukti į šį Susitarimą;

               d)nuorodos direktyvoje į EBI įgaliojimus pagal Europos Parlamento ir Tarybos reglamento (ES) Nr. 1093/2010 19 straipsnį šio priedo 31g punkte numatytais atvejais ir laikantis šio punkto suprantamos kaip nuorodos į ELPA priežiūros institucijos įgaliojimus ELPA valstybių atžvilgiu;

               e)2 straipsnio 5 dalyje įterpiamas šis punktas:

               „11a) Islandijoje – Byggðastofnun, Íbúðalánasjóður ir Lánasjóður sveitarfélaga ohf.;

               f)6 straipsnio a punktas papildomas šia pastraipa:

               „ELPA valstybių kompetentingos valdžios institucijos bendradarbiauja pasitikėdamos ir visapusiškai gerbdamos vienos kitas, visų pirma, užtikrindamos, kad tarpusavyje ir su kitomis EFPIS šalimis bei ELPA priežiūros institucija būtų keičiamasi tinkama ir patikima informacija. ES valstybių narių kompetentingos valdžios institucijos su ELPA valstybių kompetentingomis valdžios institucijomis bendradarbiauja tokiu pačiu būdu;“;

               g)47 straipsnio 3 dalis netaikoma ELPA valstybėms. ELPA valstybė, sudarydama susitarimus su viena arba keliomis trečiosiomis šalimis, gali susitarti taikyti nuostatas, kuriomis kredito įstaigų, kurių pagrindinė buveinė yra trečiojoje šalyje, filialams tos ELPA valstybės teritorijoje būtų sudarytos vienodos sąlygos.

               Susitariančiosios Šalys prieš sudarydamos susitarimus su trečiosiomis šalimis pagal atitinkamai 47 straipsnio 3 dalį arba šio punkto pirmą pastraipą, informuoja viena kitą ir konsultuojasi tarpusavyje.

               Kai Europos Sąjunga derasi su viena ar keliomis trečiosiomis šalimis dėl susitarimo sudarymo pagal 47 straipsnio 3 dalį ir kai toks susitarimas yra susijęs su kreditų įstaigų, kurių buveinė yra Europos Sąjungos valstybėje narėje, filialams atitinkamose trečiosiose šalyse taikomu nacionaliniu režimu arba veiksmingomis galimybėmis patekti į rinką, Europos Sąjunga siekia, kad kredito įstaigų, kurių buveinė yra ELPA valstybėje, filialams būtų taikomos vienodos sąlygos;

               h)48 straipsnis netaikomas. Kai ELPA valstybė sudaro susitarimą su viena ar daugiau trečiųjų šalių dėl konsoliduotos priežiūros vykdymo priemonių, taikomų įstaigoms, kurių patronuojančiųjų įmonių buveinė yra trečiojoje šalyje, ir trečiose šalyse esančių įstaigų, kurių patronuojančiųjų įmonių (įstaigų, finansų kontroliuojančiųjų bendrovių ir mišrią veiklą vykdančių finansų kontroliuojančiųjų bendrovių) buveinė yra toje ELPA valstybėje, tuo susitarimu siekiama užtikrinti, kad EBI galėtų iš tos ELPA valstybės kompetentingos institucijos gauti informaciją, pagal Reglamento (ES) Nr. 1093/2010 35 straipsnį gautą iš trečiųjų šalių nacionalinių institucijų;

               i)53 straipsnio 2 dalyje prieš žodžius „kaip numatyta šioje direktyvoje“ įterpiami žodžiai „arba tam tikrais atvejais ELPA priežiūros institucijai“;

               j)58 straipsnio 1 dalies d punkte po žodžio „EVPRI“ įterpiami žodžiai „arba tam tikrais atvejais ELPA priežiūros institucija“;

               k)89 straipsnio 5 dalyje žodžiai „būsimuose Sąjungos teisėkūros procedūra priimamuose aktuose bus nustatyti informacijos atskleidimo įpareigojimai“ pakeičiami žodžiais „būsimuose teisėkūros procedūra priimamuose aktuose, taikomuose pagal EEE susitarimą, bus nustatyti informacijos atskleidimo įpareigojimai“;

               l)114 straipsnio 1 dalyje dėl Lichtenšteino žodžiai „ECBS centrinis bankas“ pakeičiami žodžiais „kompetentinga institucija“;

               m)117 straipsnio 1 dalies antroje pastraipoje po žodžio „EBI“ įterpiami žodžiai „arba tam tikrais atvejais ELPA priežiūros institucija“;

               n)133 straipsnio 14 ir 15 dalyse po žodžių „Komisija“ atitinkamu linksniu įterpiami žodžiai „arba ELPA valstybių atžvilgiu ELPA valstybių nuolatinis komitetas“ atitinkamu linksniu;

               o)151 straipsnio 1 dalyje dėl ELPA valstybių po žodžio „vadovaujantis“ įterpiami žodžiai „EEE jungtinio komiteto sprendimu, su į jį įtrauktu“;

               2.Po 14 punkto (Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2013/36/ES) įterpiamas šis punktas:

               „14a.32013 R 0575: 2013 m. birželio 26 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentas (ES) Nr. 575/2013 dėl prudencinių reikalavimų kredito įstaigoms ir investicinėms įmonėms ir kuriuo iš dalies keičiamas Reglamentas (ES) Nr. 648/2012 (OL L 176, 2013 6 27, p. 1), su pataisymais, padarytais OL L 208, 2013 8 2, p. 68, OL L 321, 2013 11 30, p. 6 ir OL L 20, 2017 1 25, p. 2, su pakeitimais padarytais:

               -32017 R 2395: 2017 m. gruodžio 12 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentu (ES) 2017/2395 (OL L 345, 2017 12 27, p. 27).

               Reglamento nuostatos šio Susitarimo tikslais pritaikomos taip:

               a)nepaisant šio Susitarimo 1 protokolo ir jeigu šiame Susitarime nenumatyta kitaip, sąvokos „valstybė (-ės) narė (-ės)“ ir „kompetentingos institucijos“, be jų reikšmės reglamente, reiškia ir atitinkamai ELPA valstybes ir jų kompetentingas institucijas;

               b)nuorodos į „ECBS centrinius bankus“ arba „centrinius bankus“, be jų reikšmės reglamente, reiškia ir ELPA valstybių nacionalinius centrinius bankus;

               c)nuorodos į kitus teisės aktus reglamente taikomos tiek ir tokiu būdu, kiek šie aktai yra įtraukti į šį Susitarimą;

               d)nuorodos reglamente į EBI įgaliojimus pagal Europos Parlamento ir Tarybos reglamento (ES) Nr. 1093/2010 19 straipsnį šio priedo 31g punkte numatytais atvejais ir laikantis šio punkto suprantamos kaip nuorodos į ELPA priežiūros institucijos įgaliojimus ELPA valstybių atžvilgiu;

               e)4 straipsnio 1 dalies 75 punkte prieš žodį „Švedijoje“ įterpiami žodžiai „Norvegijoje ir“;

               f)31 straipsnio 1 dalies b punkte ELPA valstybių atžvilgiu žodis „Komisija“ pakeičiami žodžiais „ELPA priežiūros institucija“;

               g)80 straipsnio 1 ir 2 dalyse po žodžių „Komisija“ atitinkamu linksniu įterpiami žodžiai „arba su ELPA valstybe susijusiais atvejais ELPA priežiūros institucija“ atitinkamu linksniu;

               h)329 straipsnio 4 dalyje, 344 straipsnio 2 dalyje, 352 straipsnio 6 dalyje, 358 straipsnio 4 dalyje ir 416 straipsnio 5 dalyje dėl ELPA valstybių prieš žodžius „techninių standartų įsigaliojimo“, juos pakeičiant atitinkamu linksniu, įterpiami žodžiai „EEE jungtinio komiteto sprendimų, į kuriuos įtraukti“;

               i)395 straipsnyje:

               i)7 ir 8 dalyse dėl ELPA valstybių žodžiai „Taryba“ atitinkamu linksniu netaikomi;

               ii)dėl ELPA valstybių 8 dalies pirma pastraipa išdėstoma taip:

               „ELPA valstybių nuolatiniam komitetui suteikiami įgaliojimai priimti sprendimą patvirtinti arba atmesti 7 dalyje nurodytas siūlomas nacionalines priemones.“;

               iii)8 dalies antros pastraipos pirmas sakinys pakeičiamas taip:

               „Per vieną mėnesį nuo 7 dalyje nurodyto pranešimo gavimo dienos EBI Tarybai, Komisijai ir atitinkamai valstybei narei pateikia savo nuomonę dėl toje dalyje nurodytų punktų, arba kai nuomonė susijusi su ELPA valstybės pasiūlyta priemone – atitinkamos ELPA valstybių nuolatiniam komitetui ir atitinkamai ELPA valstybei.“;

               j)458 straipsnyje:

               i)dėl ELPA valstybių 2 dalies pirma pastraipa išdėstoma taip:

               „Jei pagal 1 dalį nustatyta institucija nustato makroprudencinės arba sisteminės rizikos intensyvumo pokyčius, kurie gali turėti rimtų neigiamų pasekmių finansų sistemai ir realiajai ekonomikai konkrečioje ELPA valstybėje, ir jei ta institucija mano, jog jų atžvilgiu būtų geriau taikyti griežtesnes nacionalines priemones, ji apie tai praneša ELPA valstybių nuolatiniam komitetui, ELPA priežiūros institucijai, ESRV bei EBI ir pateikia atitinkamus kiekybinius ir kokybinius visų toliau išvardytų punktų įrodymus:“;

               ii)dėl ELPA valstybių 4 dalies pirma pastraipa išdėstoma taip:

               „Remiantis ELPA priežiūros institucijos pasiūlymu, ELPA valstybių nuolatiniam komitetui suteikiami įgaliojimai priimti įgyvendinimo aktą, kuriuo būtų atmestas 2 dalies d punkte nurodytų nacionalinių priemonių projektas.“;

               iii)4 dalies antra pastraipa papildoma taip:

               „Kai jų nuomonės yra susijusios su ELPA valstybės nacionalinių priemonių projektu, ESRV ir EBI teikia nuomones ELPA valstybių nuolatiniam komitetui, ELPA priežiūros institucijai ir atitinkamai ELPA valstybei.“;

               iv)dėl ELPA valstybių 4 dalies trečia–aštunta pastraipos išdėstomos taip:

               „Kuo labiau atsižvelgdama į antroje pastraipoje nurodytas nuomones ir jei turima patikimų, tvirtų ir išsamių įrodymų, kad priemonė vidaus rinkai turės neigiamos įtakos, kuria nusveriama finansinio stabilumo nauda, gauta dėl nustatytos makroprudencinės arba sisteminės rizikos sumažinimo, ELPA priežiūros institucija gali per vieną mėnesį pateikti ELPA valstybių nuolatiniam komitetui pasiūlymą atmestas nacionalinių priemonių projektas.

               Jei per tą vieno mėnesio laikotarpį ELPA priežiūros institucija nepateikia pasiūlymo, atitinkama ELPA valstybė gali nedelsdama patvirtinti nacionalinių priemonių, kurios būtų taikomos ne ilgesnį nei dvejų metų laikotarpį arba tol, kol bus panaikinta makroprudencinė arba sisteminė rizika, jei ši rizika būtų panaikinta anksčiau, projektą.

               ELPA valstybių nuolatinis komitetas sprendimą dėl ELPA priežiūros institucijos pasiūlymo priima per vieną mėnesį nuo pasiūlymo gavimo ir nurodo priežastis, dėl kurių nacionalinių priemonių projektas atmetamas arba neatmetamas.

               ELPA valstybių nuolatinis komitetas nacionalinių priemonių projektą atmeta tik tuo atveju, jei mano, kad nesilaikoma vienos ar daugiau iš šių sąlygų:

               a)dėl makroprudencinės arba sisteminės rizikos intensyvumo pokyčių pobūdžio kyla pavojus finansiniam stabilumui nacionaliniu lygiu;

               b)nustatytos makroprudencinės arba sisteminės rizikos problemos neįmanoma tinkamai išspręsti taikant šio reglamento 124 ir 164 straipsnius bei Direktyvos 2013/36/ES 101, 103, 104, 105, 133 ir 136 straipsnius, atsižvelgiant į santykinį tų priemonių veiksmingumą;

               c)nacionalinių priemonių projektai yra tinkamesni siekiant spręsti nustatytos makroprudencinės arba sisteminės rizikos problemą ir nesukelia neproporcingo neigiamo poveikio visai finansų sistemai arba jos dalims kitose Susitariančiosiose Šalyse arba visoje EEE taip, kad būtų sudaryta arba sukurta kliūtis vidaus rinkos veikimui;

               d)šis klausimas susijęs tik su viena ELPA valstybe ir

               e)rizikos problemos dar nebuvo sprendžiamos kitomis šiame reglamente arba Direktyvoje 2013/36/ES nustatytomis priemonėmis.

               ELPA valstybių nuolatinio komiteto įvertinime atsižvelgiama į ESRV ir EBI nuomonę ir remiamasi įrodymais, kuriuos remdamasi 2 dalimi pateikia pagal 1 dalį nustatyta institucija.

               Jei per vieną mėnesį nuo ELPA priežiūros institucijos pasiūlymo gavimo ELPA valstybių nuolatinis komitetas nepriima sprendimo, kuriuo atmetamas nacionalinių priemonių projektas, ELPA valstybė gali patvirtinti priemones ir jas taikyti ne ilgesnį nei dvejų metų laikotarpį arba tol, kol bus panaikinta makroprudencinė arba sisteminė rizika, jei ši rizika būtų panaikinta anksčiau.“;

               v)dėl ELPA valstybių 6 dalis išdėstoma taip:

               „Jei ELPA valstybė pripažįsta pagal šį straipsnį nustatytas priemones, ji apie tai praneša ELPA valstybių nuolatiniam komitetui, ELPA priežiūros institucijai, EBI, ESRV ir EEE susitarimo Susitariančiajai Šaliai, kuri yra gavusi leidimą taikyti priemones.“;

               k)467 straipsnio 2 dalyje dėl ELPA valstybių žodžiai „Komisija priima reglamentą“ pakeičiami žodžiais „įsigalioja EEE jungtinio komiteto sprendimas, į kurį įtrauktas priimtas reglamentas“;

               l)dėl ELPA valstybių 497 straipsnyje:

               i)1 ir 2 dalyse po žodžių „paskutinio iš“ įterpiami žodžiai „EEE jungtinio komiteto sprendimų, į kuriuos įtrauktas“ atitinkamai pakeičiant linksnius;

               ii)1 dalyje žodis „priėmimo“ pakeičiami žodžiais „taikymo EEE“.

               3.31bc punktas (Europos Parlamento ir Tarybos reglamentas (ES) Nr. 648/2012):

               a)papildomas šia įtrauka:

               „-32013 R 0575: 2013 m. birželio 26 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentas (ES) Nr. 2013/575 (OL L 176, 2013 6 27, p. 1) su pataisymais, padarytais OL L 208, 2013 8 2, p. 68, OL L 321, 2013 11 30, p. 6 ir OL L 20, 2017 1 25, p. 2.“;

               b)zh adaptacijos tekstas papildomas taip:

               „v)5a dalyje dėl ELPA valstybių prieš žodį „paskutinio iš“ įterpiami žodžiai „EEE jungtinio komiteto sprendimų, į kuriuos įtrauktas“ atitinkamai pakeičiant linksnius.“

               4.31ea punktas (Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2002/87/EB) papildomas šia įtrauka:

               „-32013 L 0036: 2013 m. birželio 26 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2013/36/ES (OL L 176, 2013 6 27, p. 338) su pataisymais, padarytais OL L 208, 2013 8 2, p. 73 ir OL L 20, 2017 1 25, p. 1.“

               5.31 punkto (Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2006/49/EB) tekstas išbraukiamas.

               2 straipsnis

               Europos Sąjungos oficialiojo leidinio EEE priede skelbtini reglamentų (ES) Nr. 575/2013 su pataisymais, padarytais OL L 208, 2013 8 2, p. 68, OL L 321, 2013 11 30, p. 6 ir OL L 20, 2017 1 25, p. 2, bei (ES) 2017/2395 ir Direktyvos 2013/36/ES su pataisymais, padarytais OL L 208, 2013 8 2, p. 73 ir OL L 20, 2017 1 25, p. 1, tekstai islandų ir norvegų kalbomis yra autentiški.

               3 straipsnis

               Šis sprendimas įsigalioja […], jei pateikti visi pranešimai pagal EEE susitarimo 103 straipsnio 1 dalį*.

                  64 straipsnis

               Šis sprendimas skelbiamas Europos Sąjungos oficialiojo leidinio EEE skyriuje ir EEE priede.

               Priimta Briuselyje

                     EEE jungtinio komiteto vardu

                     Pirmininkas

                     EEE jungtinio komiteto
                     sekretoriai

               Bendra Susitariančiųjų Šalių deklaracija,

               pridedama prie Sprendimo Nr. […], kuriuo Direktyva 2013/36/ES įtraukiama į EEE susitarimą

               [priimama kartu su šiuo sprendimu ir skelbiama OL]

               Susitariančiosios Šalys sutaria, kad į EEE susitarimą įtraukus 2013 m. birželio 26 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvą 2013/36/ES dėl galimybės verstis kredito įstaigų veikla ir dėl riziką ribojančios kredito įstaigų ir investicinių įmonių priežiūros, kuria iš dalies keičiama Direktyva 2002/87/EB ir panaikinamos direktyvos 2006/48/EB bei 2006/49/EB, nedaromas poveikis nacionalinėms bendrai taikomoms taisyklėms dėl tiesioginių užsienio investicijų tikrinimo saugumo ar viešosios tvarkos labui.

                     (1)

                        OL L 176, 2013 6 27, p. 1.

                     (2)

                        OL L 345, 2017 12 27, p. 1.

                     (3)

                        OL L 176, 2013 6 27, p. 338.

                     (4)

                        OL L 177, 2006 6 30, p. 1.

                     (5)

                        OL L 177, 2006 6 30, p. 201.

                     (6)
                  *
                        [Konstitucinių reikalavimų nenurodyta.] [Konstituciniai reikalavimai nurodyti.]


               EUROPOS KOMISIJA
            Briuselis, 2019 05 17
            COM(2019) 242 final
            2019/0116(NLE)
            Pasiūlymas
            TARYBOS SPRENDIMAS
            dėl pozicijos, kurios Europos Sąjungos vardu turi būti laikomasi AKR ir ES ministrų taryboje dėl įgaliojimų perdavimo AKR ir ES ambasadorių komitetui dėl sprendimo priimti pereinamojo laikotarpio priemones, siekiant pratęsti AKR ir ES partnerystės susitarimo galiojimą

               AIŠKINAMASIS MEMORANDUMAS

               1.Pasiūlymo dalykas

               2020 m. vasario 29 d. nustos galioti 2000 m. birželio 23 d. Kotonu pasirašytas ES ir Afrikos, Karibų ir Ramiojo vandenyno (AKR) valstybių grupės partnerystės susitarimas
                  1
               . Šis Komisijos pasiūlymas susijęs su Tarybos sprendimu dėl pozicijos, kurios Sąjungos vardu turi būti laikomasi AKR ir ES ministrų taryboje dėl numatomo priimti sprendimo, susijusio su įgaliojimų suteikimu AKR ir ES ambasadorių komitetui dėl galimo pereinamojo laikotarpio priemonių taikymo, kad būtų pratęstas AKR ir ES partnerystės susitarimo taikymas.

               2.Pasiūlymo aplinkybės

               2.1.Kotonu partnerystės susitarimas

               Nuo 2000 m. Kotonu partnerystės susitarimas (toliau – susitarimas arba KPS) yra ES santykių su 79 Afrikos, Karibų jūros ir Ramiojo vandenyno (AKR) šalimis pagrindas. Susitarimas sudarytas 20 metų laikotarpiui nuo 2000 m. kovo 1 d. iki 2020 m. vasario 29 d. Vėliau jis buvo persvarstytas 2005 m. ir 2010 m.

               2.2.AKR ir ES ministrų taryba

               AKR ir ES ministrų taryba yra susitarimu (15 straipsniu) įsteigta ministrų lygmens institucija. Ją sudaro Europos Sąjungos Tarybos ir Europos Komisijos nariai ir kiekvienos AKR valstybės vyriausybės narys.

               Ministrų tarybai paeiliui pirmininkauja vienas iš Europos Sąjungos Tarybos narių ir vienas iš AKR valstybių vyriausybių narių. Tinkamos nagrinėtiniems klausimams formos ir geografinės sudėties Ministrų taryba paprastai susitinka kartą per metus pirmininko iniciatyva ir tais atvejais, kai tai atrodo būtina.

               Ministrų taryba, be kita ko
                  2
               , priima KPS įgyvendinti ir vykdyti reikalingus sprendimus.

               Ministrų taryba sprendimus priima bendru Šalių susitarimu. Kad sprendimai galiotų,

               –turi dalyvauti pusė Europos Sąjungos Tarybos narių (t. y. 14 ES valstybių narių ministrų),

               –vienas Komisijos narys ir

               –du trečdaliai narių, atstovaujančių AKR valstybių vyriausybėms (t. y. 55 skirtingų AKR valstybių vyriausybių nariai).

               Negalinčius dalyvauti posėdyje Ministrų tarybos narius gali pakeisti atstovai. Atstovas turi visas to nario teises (KPS 15 straipsnio 3 dalis).

               Pagal KPS 15 straipsnio 4 dalį Ministrų taryba gali perduoti įgaliojimus Ambasadorių komitetui. Ministrų taryba gali suteikti įgaliojimus priimti Šalims privalomus sprendimus. Įgaliojimai suteikiami priimant Ministrų tarybos sprendimą.

               2.3.AKR IR ES AMBASADORIŲ KOMITETAS

               Ambasadorių komitetas įsteigtas KPS 16 straipsniu. Ambasadorių komitetą sudaro kiekvienos ES valstybės narės nuolatinis atstovas bei Komisijos atstovas ir kiekvienos AKR valstybės atstovybės ES vadovas. Ambasadorių komitetui paeiliui pirmininkauja Sąjungos paskirtos valstybės narės nuolatinis atstovas ir AKR valstybių paskirtos atstovybės, atstovaujančios AKR valstybei, vadovas.

               Ambasadorių komitetas padeda Ministrų tarybai atlikti jos užduotis ir vykdo visus įgaliojimus, kuriuos jam patikėjo Taryba (KPS 16 straipsnio 2 dalis). Šiomis aplinkybėmis Ambasadorių komitetas gali priimti šalims privalomus sprendimus neviršydamas Ministrų tarybos jai suteiktų įgaliojimų.

               Ambasadorių komitetas stebi šio susitarimo įgyvendinimą ir pažangą siekiant jame nustatytų tikslų. Ambasadorių komitetas reguliariai susitinka pirmiausia parengti Tarybos posėdžius ir tais atvejais, kai tai atrodo būtina.

               2.4.Pereinamojo laikotarpio priemonės

               Kotonu partnerystės susitarimas nustoja galioti 2020 m. vasario 29 d. Pagal susitarimo 95 straipsnio 4 dalies pirmą pastraipą derybos dėl naujojo AKR ir ES partnerystės susitarimo pradėtos 2018 m. rugsėjo mėn. Jei naujasis susitarimas nebus parengtas iki nurodytos galiojimo pabaigos datos, reikia imtis priemonių, kad ES ir AKR santykių srityje būtų išvengta teisinio vakuumo.

               95 straipsnio 4 dalies antroje pastraipoje nurodyta: „Ministrų taryba patvirtina pereinamojo laikotarpio priemones, kurių gali prireikti iki naujo susitarimo įsigaliojimo.“ Pagal KPS 95 straipsnio 4 dalies antrą pastraipą pereinamojo laikotarpio priemonės gali būti taikomos, siekiant pratęsti viso KPS arba jo dalių taikymą iki naujojo susitarimo (laikino taikymo ar įsigaliojimo, ratifikavus visoms šalims) taikymo dienos.

               Siekiant išlaikyti teisinį tęstinumą su AKR valstybėmis, jeigu naujasis susitarimas nebūtų taikomas iki galiojančios teisinės sistemos galiojimo pabaigos, būtina priimti pereinamojo laikotarpio priemones, kad būtų pratęstas dabartinio susitarimo taikymas.

               Sprendimą dėl pereinamojo laikotarpio priemonių (t. y. kuri susitarimo dalis (-ys) taikoma (-os) pereinamuoju laikotarpiu ir iki kada) gali priimti pati Ministrų taryba arba ji gali Ambasadorių komitetui perduoti įgaliojimus priimti tokį sprendimą.

               2.5.Numatomas Ministrų tarybos aktas

               Pagal Ministrų tarybos darbo tvarkos taisykles ji posėdžiauja kartą per metus. 44-oji Ministrų tarybos sesija vyks Briuselyje 2019 m. gegužės 23–24 d. Kadangi dėl pereinamojo laikotarpio priemonių turinio ir datos nebuvo tartasi su AKR šalimis, Ministrų taryba negali priimti pereinamojo laikotarpio priemonių.

               Kadangi iki susitarimo galiojimo pabaigos nenumatoma jokių kitų Ministrų tarybos posėdžių, būtina, kad sprendimas priimti pereinamojo laikotarpio priemones pagal KPS 95 straipsnio 4 dalį būtų perduotas AKR ir ES ambasadorių komitetui. Ambasadorių komitetas gali užtikrinti, kad sprendimas dėl pereinamojo laikotarpio priemonių būtų priimtas laiku.

               Todėl 44-ojoje sesijoje AKR ir ES ministrų taryba turi priimti sprendimą perduoti įgaliojimus priimti pereinamojo laikotarpio priemones AKR ir ES ambasadorių komitetui (toliau – numatomas aktas).

               Numatomo akto tikslas – perduoti įgaliojimus AKR ir ES ambasadorių komitetui dėl sprendimo taikyti pereinamojo laikotarpio priemones pagal susitarimo 15 straipsnio 4 dalį, kurioje nustatyta: „Ministrų taryba gali perduoti įgaliojimus Ambasadorių komitetui.“ Numatomas aktas Šalims bus privalomas.

               Šalims nustačius pereinamojo laikotarpio priemonių turinį ir taikymo trukmę, Ambasadorių komitetas pasinaudos jam perduotais įgaliojimais ir priims sprendimą dėl pereinamojo laikotarpio priemonių, kaip numatyta KPS 95 straipsnio 4 dalyje. Siekiant parengti šį sprendimą, kurį priimtų Ambasadorių komitetas, reikėtų pagal SESV 218 straipsnio 9 dalį priimti kitą Tarybos sprendimą dėl Sąjungos pozicijos.

               3.Pozicija, kurios turi būti laikomasi Sąjungos vardu

               Atsižvelgiant į tai, kas išdėstyta, siūloma Sąjungos pozicija yra per 44-ąją AKR ir ES ministrų tarybos sesiją priimti numatomą aktą ir taip AKR ir ES ambasadorių komitetui pavesti priimti sprendimą dėl pereinamojo laikotarpio priemonių pagal KPS 95 straipsnio 4 dalį.

               4.Teisinis pagrindas

               4.1.Procedūrinis teisinis pagrindas

               4.1.1.Principai

               SESV 218 straipsnio 9 dalyje numatyti sprendimai, kuriais „nustatomos pozicijos, kurios Sąjungos vardu priimamos susitarimu įsteigtame organe, kai tam organui reikia priimti teisinę galią turinčius aktus, išskyrus aktus, papildančius arba pakeičiančius susitarimo institucinę struktūrą“.

               Sąvoka „teisinę galią turintys aktai“ apima aktus, turinčius teisinę galią pagal aptariamą organą reglamentuojančias tarptautinės teisės normas. Ji taip pat apima priemones, kurios nėra privalomos pagal tarptautinę teisę, tačiau „gali stipriai paveikti Sąjungos teisės akto leidėjo priimamų teisės aktų [...] turinį“
                  3
               .

               4.1.2.Taikymas aptariamuoju atveju

               AKR ir ES ministrų taryba yra susitarimu, t. y. 2000 m. birželio 23 d. Kotonu pasirašyto AKR ir ES partnerystės susitarimo 15 straipsnio 1 dalimi, įsteigtas organas.

               Aktas, kurį AKR ir ES ministrų tarybos prašoma priimti, yra teisinę galią turintis aktas. Vadovaujantis susitarimo 15 straipsnio 3 dalimi, numatomas aktas bus privalomas pagal tarptautinę teisę.

               Numatomu aktu susitarimo institucinė struktūra nepapildoma ir nekeičiama.

               Todėl siūlomo sprendimo procedūrinis teisinis pagrindas yra SESV 218 straipsnio 9 dalis.

               4.2.Materialinis teisinis pagrindas

               4.2.1.Principai

               Sprendimo pagal SESV 218 straipsnio 9 dalį materialinis teisinis pagrindas pirmiausia priklauso nuo numatomo akto, dėl kurio Sąjungos vardu nustatoma pozicija, tikslo ir turinio. Jeigu numatomu aktu siekiama dviejų tikslų arba jį sudaro dvi dalys ir jeigu vieną iš tų tikslų ar dalių galima laikyti pagrindiniu tikslu arba pagrindine dalimi, o kita dalis ar kiti tikslai yra tik papildomi, sprendimas pagal SESV 218 straipsnio 9 dalį turi būti grindžiamas tik vienu materialiniu teisiniu pagrindu – tuo, kurio reikalauja pagrindinis ar svarbesnis tikslas arba dalis.

               4.2.2.Taikymas aptariamuoju atveju

               Numatomo akto pagrindinis tikslas ir turinys yra susiję su apskritai tarptautinių institucijų, įsteigtų pagal KPS, veikimu ir KPS kaip visumos veikimu (galbūt pratęsiant jo taikymą po numatytos galiojimo pabaigos datos). Tarybos sprendimo materialinis teisinis pagrindas turi būti nustatomas į KPS atsižvelgiant kaip į visumą
                  4
               .

               KPS buvo sudarytas kaip asociacijos susitarimas, taigi buvo grindžiamas Europos bendrijos steigimo sutarties 310 straipsniu, atitinkančiu SESV 217 straipsnį. Todėl siūlomo sprendimo materialinis teisinis pagrindas yra SESV 217 straipsnis.

               4.3.Išvada

               Siūlomo sprendimo teisinis pagrindas turėtų būti SESV 217 straipsnis kartu su 218 straipsnio 9 dalimi.

               2019/0116 (NLE)

               Pasiūlymas

               TARYBOS SPRENDIMAS

               dėl pozicijos, kurios Europos Sąjungos vardu turi būti laikomasi AKR ir ES ministrų taryboje dėl įgaliojimų perdavimo AKR ir ES ambasadorių komitetui dėl sprendimo priimti pereinamojo laikotarpio priemones, siekiant pratęsti AKR ir ES partnerystės susitarimo galiojimą

               EUROPOS SĄJUNGOS TARYBA,

               atsižvelgdama į Sutartį dėl Europos Sąjungos veikimo, ypač į jos 217 straipsnį kartu su 218 straipsnio 9 dalimi,

               atsižvelgdama į Europos Komisijos pasiūlymą,

               kadangi:

               (1)2000 m. birželio 23 d. Kotonu pasirašytas Afrikos, Karibų jūros bei Ramiojo vandenyno grupės valstybių (toliau – AKR) ir Europos bendrijos bei jos valstybių narių partnerystės susitarimas (toliau – AKR ir ES partnerystės susitarimas)
                  5
               . AKR ir ES partnerystės susitarimas įsigaliojo 2003 m. balandžio 1 d. ir turi būti taikomas iki 2020 m. vasario 29 d.;

               (2)pagal AKR ir ES partnerystės susitarimo 95 straipsnio 4 dalies pirmą pastraipą derybos dėl naujojo AKR ir ES partnerystės susitarimo pradėtos 2018 m. rugsėjo mėn. Jei naujasis susitarimas nebus parengtas iki dabartinės teisinės sistemos galiojimo pabaigos, būtina priimti pereinamojo laikotarpio priemones, kad būtų pratęstas dabartinio susitarimo taikymas;

               (3)AKR ir ES partnerystės susitarimo 95 straipsnio 4 dalies antroje pastraipoje numatyta, kad Ministrų taryba priima pereinamojo laikotarpio priemones, kad būtų pratęstas viso AKR ir ES partnerystės susitarimo ar jo dalių taikymas iki naujojo susitarimo laikino taikymo arba įsigaliojimo;

               (4)pagal AKR ir ES partnerystės susitarimo 15 straipsnio 4 dalį AKR ir ES ministrų taryba gali priimti sprendimą perduoti įgaliojimus AKR ir ES ambasadorių komitetui, įskaitant įgaliojimą priimti sprendimą dėl pereinamojo laikotarpio priemonių;

               (5)2019 m. gegužės 23–24 d. AKR ir ES ministrų taryba rengia eilinį posėdį Briuselyje. Dėl pereinamojo laikotarpio priemonių nesusitarta, todėl AKR ir ES ministrų taryba savo eiliniame posėdyje negali jų priimti. Kadangi iki AKR ir ES partnerystės susitarimo galiojimo pabaigos nenumatoma jokių kitų AKR ir ES ministrų tarybos posėdžių, siekiant laiku priimti sprendimą dėl pereinamojo laikotarpio priemonių, būtina, kad įgaliojimas priimti sprendimą dėl pereinamojo laikotarpio priemonių pagal KPS 95 straipsnio 4 dalį būtų perduotas AKR ir ES ambasadorių komitetui;

               (6)44-ojoje sesijoje AKR ir ES ministrų taryba turi priimti sprendimą, kuriuo AKR ir ES ambasadorių komitetui perduodami įgaliojimai priimti pereinamojo laikotarpio priemones (toliau – numatomas aktas);

               (7)tikslinga nustatyti poziciją, kurios Sąjungos vardu turi būti laikomasi AKR ir ES ministrų taryboje, nes numatomas aktas Sąjungai bus privalomas;

               (8)šiame sprendime turėtų būti nustatyta Sąjungos pozicija, kuria AKR ir ES ministrų taryboje pritariama numatomam aktui,

               PRIĖMĖ ŠĮ SPRENDIMĄ:

               1 straipsnis

               Pozicija, kurios Sąjungos vardu turi būti laikomasi 44-ojoje AKR ir ES ministrų tarybos sesijoje, yra patvirtinti įgaliojimų perdavimą AKR ir ES ambasadorių komitetui pagal AKR ir ES partnerystės susitarimo 15 straipsnio 4 dalį dėl sprendimo pagal AKR ir ES partnerystės susitarimo 95 straipsnio 4 dalį priimti bet kokias pereinamojo laikotarpio priemones, kurių gali prireikti iki naujojo susitarimo įsigaliojimo.

               2 straipsnis

               Šis sprendimas skirtas Komisijai.

               Priimta Briuselyje

                     Tarybos vardu

                     Pirmininkas

                     (1)

                        2002 m. gruodžio 19 d. Tarybos sprendimas dėl 2000 m. birželio 23 d. Kotonu pasirašyto Afrikos, Karibų jūros ir Ramiojo vandenyno valstybių grupės ir Europos bendrijos bei jos valstybių narių partnerystės susitarimo sudarymo (OL L 65, 2003 3 8, p. 27).

                     (2)

                        Pagal KPS 15 straipsnio 2 dalį AKR ir ES ministrų taryba „a) vykdo politinį dialogą; b) priima politikos gaires ir sprendimus, būtinus šio susitarimo nuostatų įgyvendinimui, visų pirma dėl plėtros strategijų šiame susitarime numatytose konkrečiose srityse arba kitose svarbiose srityse ir dėl procedūrų; c) nagrinėja ir sprendžia klausimus, galinčius sukliudyti veiksmingai ir patikimai įgyvendinti šį susitarimą arba sudaryti kliūtis siekiant jo tikslų; d) užtikrina sklandų konsultacijų mechanizmų veikimą.“

                     (3)

                        2014 m. spalio 7 d. Teisingumo Teismo sprendimo byloje Vokietija prieš Tarybą, C-399/12, ECLI:EU:C:2014:2258, 61–64 punktai.

                     (4)

                        Visų pirma žr. 2018 m. rugsėjo 4 d. sprendimo byloje Komisija prieš Tarybą (Kazachstanas), C-244/17 [ECLI:EU:C:2018:662], 40 punktą ir jame nurodytą teismų praktiką.

                     (5)

                        Susitarimas (OL L 317, 2000 12 15, p. 3) su pakeitimais, padarytais 2005 m. birželio 25 d. Liuksemburge pasirašytu susitarimu (OL L 209, 2005 8 11, p. 27) ir 2010 m. birželio 22 d. Uagadugu pasirašytu susitarimu (OL L 287, 2010 11 4, p. 3).


               EUROPOS KOMISIJA
            Briuselis, 2019 07 05
            COM(2019) 321 final
            2019/0148(NLE)
            Pasiūlymas
            TARYBOS SPRENDIMAS
            kuriuo nustatoma pozicija, kurios Europos Sąjungos vardu turi būti laikomasi rengiantis 13-ajam Migruojančių laukinių gyvūnų rūšių išsaugojimo konvencijos šalių konferencijos susitikimui, dėl pasiūlymų iš dalies pakeisti Konvencijos priedus teikimo

               AIŠKINAMASIS MEMORANDUMAS

               1.Pasiūlymo dalykas

               Šis pasiūlymas teikiamas dėl sprendimo, kuriuo nustatoma pozicija, kurios Sąjungos vardu turi būti laikomasi dėl Migruojančių laukinių gyvūnų rūšių išsaugojimo konvencijos priedų pakeitimo pasiūlymų, dėl kurių sprendimas turi būti priimtas 13-ajame Šalių konferencijos susitikime, teikimo.

               2.Pasiūlymo aplinkybės

               2.1.Migruojančių laukinių gyvūnų rūšių išsaugojimo konvencija (CMS)

               Migruojančių laukinių gyvūnų rūšių išsaugojimo konvencija (toliau – Susitarimas) siekiama išsaugoti migruojančių sausumos ir jūrų gyvūnų bei paukščių rūšis jų paplitimo areale.  Tai tarpvyriausybinė sutartis, sudaryta pagal Jungtinių Tautų aplinkos programą, kurią vykdant rūpinamasi laukinių gyvūnų ir jų buveinių išsaugojimu visame pasaulyje. Saugomos migruojančių gyvūnų rūšys išvardytos Konvencijos I priede (nykstančios rūšys) ir II priede (rūšys, dėl kurių sudaromi susitarimai). Susitarimas įsigaliojo 1983 m. lapkričio 1 d.

               Europos Sąjunga yra Susitarimo šalis
                  1
               .

               2.2.Šalių konferencija

               Šalių konferencija yra sprendimus priimantis Susitarimo organas, turintis teisę vertinti migruojančių rūšių išsaugojimo būklę ir prireikus iš dalies keisti Susitarimo I ir II priedus. Pagal Susitarimo XI straipsnį pakeitimų pasiūlymus gali teikti bet kuri šalis ir jie priimami dviejų trečdalių dalyvaujančių ir balsuojančių šalių balsų dauguma.

               Tryliktasis Šalių konferencijos susitikimas įvyks 2020 m. vasario 15–22 d. Gandynagare (Indija). Susitarimo sekretoriatas pagal XI straipsnio 3 dalį yra nustatęs, kad pakeitimų pasiūlymus galima teikti iki 2019 m. rugsėjo 19 d. Todėl Taryba turi priimti sprendimą, kuriuo būtų nustatyta pozicija, kurios Sąjungos vardu turi būti laikomasi dėl pakeitimų pasiūlymų pateikimo rengiantis tryliktajam Šalių konferencijos susitikimui.

               Prieš tryliktąjį Šalių konferencijos susitikimą Susitarimo sekretoriatas gali perduoti kitų šalių pateiktus Susitarimo I ir II priedų pakeitimų pasiūlymus, dėl kurių taip pat gali reikėti priimti sprendimą, kuriuo būtų nustatyta pozicija, kurios turi būti laikomasi Sąjungos vardu.

               2.3.Numatomas Šalių konferencijos aktas

               Siūloma, kad rengiantis tryliktajam Šalių konferencijos susitikimui Sąjunga pateiktų pasiūlymus iš dalies pakeisti Susitarimo I priedą, kad būtų sustiprinta vienos paukščių rūšies (Tetrax tetrax) apsauga, taip pat iš dalies pakeisti Susitarimo II priedą, kad būtų sustiprinta tos pačios paukščių rūšies (Tetrax tetrax) ir dar dviejų ryklių rūšių (Galeorhinus galeus ir Sphyrna zygaena) apsauga visame jų paplitimo areale, taip pat ir už ES ribų.

               Jei numatomas aktas bus priimtas, jis taps privalomas šalims pagal Susitarimo XI straipsnį, kuriame nustatyta, kad priedų pakeitimas visoms šalims įsigalioja praėjus devyniasdešimčiai dienų po Šalių konferencijos susitikimo, kuriame jis buvo priimtas, išskyrus tas šalis, kurios pareiškia išlygą.

               3.Pozicija, kurios turi būti laikomasi Sąjungos vardu

               Sąjungos pasiūlymai iš dalies pakeisti priedus grindžiami šiais argumentais: 1) šių rūšių įtraukimas yra moksliškai pagrįstas, 2) toks įtraukimas dera su ES teisės aktais ir 3) Sąjunga yra įsipareigojusi bendradarbiauti tarptautiniu mastu biologinės įvairovės apsaugos klausimais.

               Pasiūlymas dera su Septintąja aplinkosaugos veiksmų programa
                  2
                ir ES biologinės įvairovės strategija iki 2020 m.
                  3
               , ypač su jos 6 tikslu – padėti sustabdyti pasaulio biologinės įvairovės nykimą. Pateikus tokį pasiūlymą Sąjungos teisėje nieko keisti nereikėtų, nes jis susijęs su rūšimis, kurių tinkama apsauga jau nustatyta ES teisėje, visų pirma Paukščių direktyvoje
                  4
                ir ES bendroje žuvininkystės politikoje
                  5
               .

               Pasiūlymu nesukuriama jokių naujų stebėsenos ir ataskaitų teikimo reikalavimų. Visas įgyvendinimo planavimas ir stebėsena bus įprastinio pagal Susitarimą vykdomo planavimo ir ataskaitų teikimo veiklos dalis. Be to, poveikio biudžetui nėra.

               Su valstybėmis narėmis buvo neoficialiai apsikeista preliminariomis nuomonėmis, raštu konsultuojantis su valstybių narių atstovais, kurie yra Biologinės įvairovės ir gamtos koordinavimo grupės (CGBN) ir Paukščių ir Buveinių direktyvų ekspertų grupės (NADEG) nariai.

               Todėl pozicija, kurios turi būti laikomasi Sąjungos vardu, turėtų būti įgalioti Komisiją pateikti minėtus pasiūlymus Susitarimo sekretoriatui.

               4.Teisinis pagrindas

               4.1.Procedūrinis teisinis pagrindas

               4.1.1.Principai

               Sutarties dėl Europos Sąjungos veikimo (SESV) 218 straipsnio 9 dalyje numatyti sprendimai, kuriais „nustatomos pozicijos, kurios Sąjungos vardu priimamos susitarimu įsteigtame organe, kai tam organui reikia priimti teisinę galią turinčius aktus, išskyrus aktus, papildančius arba pakeičiančius susitarimo institucinę struktūrą“.

               Sąvoka „teisinę galią turintys aktai“ apima aktus, turinčius teisinę galią pagal aptariamą organą reglamentuojančias tarptautinės teisės normas. Ji taip pat apima priemones, kurios nėra privalomos pagal tarptautinę teisę, tačiau „gali stipriai paveikti Sąjungos teisės akto leidėjo priimamų teisės aktų [...] turinį“
                  6
               .

               4.1.2.Taikymas aptariamuoju atveju

               Šalių konferencija yra susitarimu, t. y. Migruojančių laukinių gyvūnų rūšių išsaugojimo konvencija, įsteigtas organas.

               Aktas, kurį turi priimti Šalių konferencija, yra teisinę galią turintis aktas. Numatomas aktas bus privalomas pagal tarptautinę teisę vadovaujantis Migruojančių laukinių gyvūnų rūšių išsaugojimo konvencijos XI straipsniu.

               Numatomu aktu Susitarimo institucinė struktūra nepapildoma ir nekeičiama.

               Todėl siūlomo sprendimo procedūrinis teisinis pagrindas yra SESV 218 straipsnio 9 dalis.

               4.2.Materialinis teisinis pagrindas

               4.2.1.Principai

               Sprendimo pagal SESV 218 straipsnio 9 dalį materialinis teisinis pagrindas pirmiausia priklauso nuo numatomo akto, dėl kurio Sąjungos vardu nustatoma pozicija, tikslo ir turinio. Jeigu numatomu aktu siekiama dviejų tikslų arba jį sudaro dvi dalys ir jeigu vieną iš tų tikslų ar dalių galima laikyti pagrindiniu tikslu arba pagrindine dalimi, o kita dalis ar kiti tikslai yra tik papildomi, sprendimas pagal SESV 218 straipsnio 9 dalį turi būti grindžiamas tik vienu materialiniu teisiniu pagrindu – tuo, kurio reikalauja pagrindinis ar svarbesnis tikslas arba dalis.

               4.2.2.Taikymas aptariamuoju atveju

               Pagrindinis numatomo akto tikslas ir turinys yra susiję su aplinka.

               Todėl siūlomo sprendimo materialinis teisinis pagrindas yra 192 straipsnio 1 dalis.

               4.3.Išvada

               Siūlomo sprendimo teisinis pagrindas turėtų būti SESV 192 straipsnio 1 dalis kartu su 218 straipsnio 9 dalimi.

               2019/0148 (NLE)

               Pasiūlymas

               TARYBOS SPRENDIMAS

               kuriuo nustatoma pozicija, kurios Europos Sąjungos vardu turi būti laikomasi rengiantis 13-ajam Migruojančių laukinių gyvūnų rūšių išsaugojimo konvencijos šalių konferencijos susitikimui, dėl pasiūlymų iš dalies pakeisti Konvencijos priedus teikimo

               EUROPOS SĄJUNGOS TARYBA,

               atsižvelgdama į Sutartį dėl Europos Sąjungos veikimo, ypač į jos 192 straipsnio 1 dalį kartu su 218 straipsnio 9 dalimi,

               atsižvelgdama į Europos Komisijos pasiūlymą,

               kadangi:

               (1)Migruojančių laukinių gyvūnų rūšių išsaugojimo konvenciją (toliau – Susitarimas) Sąjunga sudarė Tarybos sprendimu 82/461/EEB
                  7
                ir ji įsigaliojo 1983 m. lapkričio 1 d.;

               (2)pagal Susitarimo XI straipsnį Šalių konferencija gali priimti Susitarimo I ir II priedų pakeitimus;

               (3)taigi tokius pakeitimus Šalių konferencija gali priimti 2020 m. vasario 15–22 d. įvyksiančiame tryliktajame susitikime. Konvencijos sekretoriatas pagal Susitarimo XI straipsnio 3 dalį pranešė Konvencijos šalims, kad pakeitimų pasiūlymus reikia pateikti iki 2019 m. rugsėjo 19 d. Būdama Konvencijos šalis, Sąjunga gali teikti tokius pasiūlymus;

               (4)tikslinga nustatyti poziciją, kurios turi būti laikomasi Sąjungos vardu, dėl pasiūlymų iš dalies pakeisti Susitarimo priedus pateikimo, kadangi tokie pakeitimai Sąjungai bus privalomi;

               (5)Tetrax tetrax rūšies įtraukimas į Susitarimo I priedą ir Tetrax tetrax, Galeorhinus galeus bei Sphyrna zygaena rūšių įtraukimas į II priedą būtų moksliškai pagrįstas ir atitiktų Sąjungos teisę bei jos įsipareigojimą bendradarbiauti tarptautiniu mastu biologinės įvairovės apsaugos klausimais. Todėl Komisiją reikėtų įgalioti šiuo tikslu siūlyti pakeitimus;

               (6)šiuos pasiūlymus Komisija turėtų perduoti Susitarimo sekretoriatui,

               PRIĖMĖ ŠĮ SPRENDIMĄ:

               1 straipsnis

               1.
                     Rengiantis tryliktajam Migruojančių laukinių gyvūnų rūšių išsaugojimo konvencijos (toliau – Susitarimas) šalių konferencijos susitikimui, Komisija įgaliojama Sąjungos vardu pateikti pasiūlymą dėl šių pakeitimų:

               a)
                     Susitarimo I priedo pakeitimo, kuriuo į jį būtų įtraukta Tetrax tetrax rūšis;

               b)
                     Susitarimo II priedo pakeitimų, kuriais į jį būtų įtrauktos Tetrax tetrax, Galeorhinus galeus ir Sphyrna zygaena rūšys.

               2.
                     1 dalyje nurodytus pasiūlymus Komisija perduoda Konvencijos sekretoriatui.

               2 straipsnis

               Šis sprendimas skirtas Komisijai.

               Priimta Briuselyje

                     Tarybos vardu

                     Pirmininkas

                     (1)

                        1982 m. birželio 24 d. Tarybos sprendimas 82/461/EEB dėl Migruojančiųjų laukinių gyvūnų rūšių išsaugojimo konvencijos sudarymo (OL L 210, 1982 6 24, p. 10).

                     (2)

                        2013 m. lapkričio 20 d. Europos Parlamento ir Tarybos sprendimas Nr. 1386/2013/ES dėl bendrosios Sąjungos aplinkosaugos veiksmų programos iki 2020 m. „Gyventi gerai pagal mūsų planetos išgales“ (OL L 354, 2013 12 28, p. 171).

                     (3)

                        KOM (2011) 244 galutinis „Biologinė įvairovė – mūsų gyvybės draudimas ir gamtinis turtas. ES biologinės įvairovės strategija iki 2020 m.“

                     (4)

                        1979 m. balandžio 2 d. Tarybos direktyva 79/409/EEB dėl laukinių paukščių apsaugos (OL L 103, 1979 4 25, p. 1). 1.

                     (5)

                        2013 m. gruodžio 11 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentas (ES) Nr. 1380/2013 dėl bendros žuvininkystės politikos (OL L 354, 2013 12 28, p. 22).

                     (6)

                        2014 m. spalio 7 d. Teisingumo Teismo sprendimo byloje Vokietija prieš Tarybą, C-399/12, ECLI:EU:C:2014:2258, 61–64 punktai.

                     (7)

                        1982 m. birželio 24 d. Tarybos sprendimas 82/461/EEB dėl Migruojančiųjų laukinių gyvūnų rūšių išsaugojimo konvencijos sudarymo (OL L 210, 1982 6 24, p. 10).