               EUROPOS KOMISIJA
            Briuselis, 2015 09 14
            COM(2015) 435 final
            2015/0198(NLE)
            Pasiūlymas
            TARYBOS SPRENDIMAS
            dėl Europos Sąjungos ir Kolumbijos Respublikos susitarimo dėl bevizio režimo trumpalaikio buvimo atveju pasirašymo Sąjungos vardu ir laikino taikymo

               AIŠKINAMASIS MEMORANDUMAS

               1.PASIŪLYMO APLINKYBĖS

               Tarybos reglamente (EB) Nr. 539/2001
                  1
                pateikti trečiųjų šalių, kurių piliečiai, kirsdami valstybių narių išorės sienas, privalo turėti vizą, ir trečiųjų šalių, kurių piliečiams toks reikalavimas netaikomas, sąrašai. Reglamentą (EB) Nr. 539/2001 taiko visos valstybės narės, išskyrus Airiją ir Jungtinę Karalystę.

               Europos Parlamento ir Tarybos reglamentu (ES) Nr. 509/2014
                  2
                iš dalies pakeitus Reglamentą (EB) Nr. 539/2001 į II priedo sąrašą, kuriame nurodomos trečiosios šalys, kurių piliečiams netaikomas reikalavimas turėti vizą, įtraukta 19 šalių. Tos 19 šalių yra Dominika, Grenada, Jungtiniai Arabų Emyratai, Kiribatis, Kolumbija, Maršalo Salos, Mikronezija, Nauru, Palau, Peru, Rytų Timoras, Saliamono Salos, Samoa, Sent Lusija, Sent Vinsentas ir Grenadinai, Tonga, Trinidadas ir Tobagas, Tuvalu ir Vanuatu. Šalia kiekvienos iš tų II priede nurodytų šalių pavadinimų pateikiama nuoroda į išnašą, kurioje nustatyta, kad „vizų reikalavimas netaikomas nuo tos dienos, kai įsigalioja su Europos Sąjunga sudarytinas susitarimas dėl bevizio režimo“.

               Reglamentas (ES) Nr. 509/2014 buvo priimtas 2014 m. gegužės 20 d. ir įsigaliojo 2014 m. birželio 9 d. Pirmoji bevizio režimo susitarimų dalis pasirašyta 2015 m. gegužės 6 d. (su Jungtiniais Arabų Emyratais), 2015 m. gegužės 26 d. (su Rytų Timoru) ir 2015 m. gegužės 28 d. (su Dominika, Grenada, Samoa, Sent Lusija, Sent Vinsentu ir Grenadinais, Trinidadu ir Tobagu ir Vanuatu).

               Vadovaujantis Reglamento (ES) Nr. 509/2014 5 konstatuojamąja dalimi ir jį priimant paskelbta bendra deklaracija, Kolumbijai ir Peru taikoma speciali procedūra, pagal kurią papildomai vertinama, ar šios šalys atitinka nustatytus kriterijus, ir tik tada Komisija gali rekomenduoti Tarybai priimti sprendimą suteikti įgaliojimus pradėti derybas dėl bevizio režimo susitarimų su tomis dviem šalimis. 2014 m. spalio mėn. Komisija priėmė ataskaitą
                  3
               , kurioje pagal Reglamento (EB) Nr. 539/2001, iš dalies pakeisto Reglamentu (ES) Nr. 509/2014, 1 straipsnyje išvardytus kriterijus vertinama Kolumbijos padėtis; taip pat priimta Peru padėties ataskaita
                  4
               . Ataskaitoje išnagrinėti tokių sričių, kaip migracija ir judumas (Šengeno vizos, teisėta migracija, neteisėta migracija, kelionės dokumentų saugumas ir klastojimas), nusikalstamumas ir saugumas, ekonomika, prekyba ir turizmas, išorės santykiai ir žmogaus teisių klausimai, regionų sanglauda ir abipusiškumas, duomenys ir pokyčiai jose. Taip pat įvertinta galima vizų režimo liberalizavimo rizika. Komisija priėjo prie išvados, kad pastaraisiais metais pastebimai pagerėjus Kolumbijos ekonominei, socialinei ir saugumo padėčiai, į valstybių narių teritoriją atvykstantiems Kolumbijos piliečiams turėtų būti taikomas bevizis režimas, o vizų režimo liberalizavimo rizika galėtų būti valdoma, be kita ko, glaudžiau bendradarbiaujant grąžinimo srityje ir tinkamai įgyvendinant sienų kontrolės priemones. Be to, bevizio režimo susitarime nustatytos būtinos apsaugos priemonės, leisiančios sustabdyti susitarimo galiojimą arba jį nutraukti, jeigu to prireiktų siekiant išvengti saugumo ar migracijos rizikos Sąjungai.

               2015 m. kovo mėn. Komisija Tarybai pateikė rekomendaciją suteikti jai įgaliojimus pradėti derybas dėl bevizio režimo susitarimų su Kolumbija ir Peru
                  5
               . 2015 m. gegužės 19 d. Taryba pateikė Komisijai derybinius nurodymus. Derybos su Kolumbija surengtos 2015 m. gegužės 20 d. Briuselyje. Per posėdį peržiūrėtas visas teksto projektas, pateikta keletas pakeitimų ir susitarta dėl visų jo aspektų.

               2015 m. birželio 9 d. vyriausieji derybininkai parafavo susitarimą. Oficiali ceremonija surengta 2015 m. birželio 10 d. vykusiame ES ir Lotynų Amerikos ir Karibų valstybių bendrijos aukščiausiojo lygio susitikime. 2015 m. gegužės 27 d. susitarimo tekstas išplatintas valstybėms narėms, o 2015 m. birželio 15 d. Tarybos Vizų darbo grupės posėdyje pateikta daugiau informacijos.

               2.TEISINIS PAGRINDAS

               Sąjungos teisinis šio susitarimo pagrindas – Sutarties dėl Europos Sąjungos veikimo (SESV) 77 straipsnio 2 dalies a punktas kartu su jos 218 straipsniu.

               Pridedamas pasiūlymas yra susitarimo pasirašymo teisinė priemonė. Taryba sprendimą priims kvalifikuota balsų dauguma.

               Atsižvelgiant į tai, kad Kolumbija galės greitai užbaigti vidaus ratifikavimo procedūrą, siūlomame sprendime dėl pasirašymo pagal SESV 218 straipsnio 5 dalį numatomas laikinas susitarimo taikymas nuo kitos dienos po jo pasirašymo. Atsižvelgdama į tai, kad prieš sudarant susitarimą jam turi pritarti Europos Parlamentas, Komisija informuos Europos Parlamentą apie laikiną susitarimo taikymą.

               3.DERYBŲ REZULTATAI

               Komisijos nuomone, Tarybos derybiniuose nurodymuose nustatyti tikslai pasiekti ir bevizio režimo susitarimo projektas Sąjungai yra priimtinas.

               Jo galutinis turinys gali būti apibendrintas taip, kaip išdėstyta toliau.

               Tikslas

               Susitarimu nustatomas bevizis režimas Europos Sąjungos ir Kolumbijos piliečiams, vykstantiems į kitos Susitariančiosios Šalies teritoriją ne ilgiau kaip 90 dienų per bet kurį 180 dienų laikotarpį.

               Siekiant užtikrinti vienodas sąlygas visiems ES piliečiams, į susitarimą įtraukta nuostata, pagal kurią Kolumbija gali sustabdyti susitarimo galiojimą arba jį nutraukti tik visų Europos Sąjungos valstybių narių atžvilgiu, o Sąjunga gali sustabdyti susitarimo galiojimą arba jį nutraukti tik visų savo valstybių narių atžvilgiu.

               Apie ypatingą Jungtinės Karalystės ir Airijos padėtį kalbama preambulėje.

               Taikymo sritis

               Bevizis režimas taikomas visų kategorijų asmenims (paprastų, diplomatinių, tarnybinių ir (arba) pareiginių ir specialiųjų pasų turėtojams), keliaujantiems bet kokiais tikslais, išskyrus asmenis, vykstančius dirbti mokamo darbo. Pastarosios kategorijos asmenims, kurie yra kitos Susitariančiosios Šalies piliečiai, visos valstybės narės ir Kolumbija gali toliau taikyti reikalavimą turėti vizą pagal galiojančią Sąjungos arba nacionalinę teisę. Siekiant užtikrinti darnų įgyvendinimą, prie susitarimo pridedama bendra deklaracija dėl asmenų, kurie vyksta dirbti mokamo darbo, kategorijos aiškinimo.

               Buvimo trukmė

               Susitarimu nustatomas bevizis režimas Europos Sąjungos ir Kolumbijos piliečiams, vykstantiems į kitos Susitariančiosios Šalies teritoriją ne ilgiau kaip 90 dienų per bet kurį 180 dienų laikotarpį. Bendra deklaracija dėl 90 dienų laikotarpio per bet kurį 180 dienų laikotarpį aiškinimo pridedama prie susitarimo.

               Susitarime atsižvelgiama į valstybių narių, kurios dar netaiko viso Šengeno acquis, padėtį. Šengeno erdvei be vidaus sienų nepriklausančių valstybių narių (Bulgarijos, Kipro, Kroatijos ir Rumunijos) atveju beviziu režimu Kolumbijos piliečiams suteikiama teisė būti jų teritorijoje 90 dienų per bet kurį 180 dienų laikotarpį, neskaičiuojant buvimo visoje Šengeno erdvėje trukmės.

               Teritorinis taikymas

               Susitarime yra nuostatų dėl jo teritorinio taikymo: Prancūzijos ir Nyderlandų atveju bevizis režimas Kolumbijos piliečiams taikomas tik šių valstybių narių europinėje teritorijoje.

               Deklaracijos

               Be minėtų bendrų deklaracijų, prie susitarimo pridedamos keturios kitos bendros deklaracijos:

               –dėl Norvegijos, Islandijos, Šveicarijos ir Lichtenšteino asociacijos įgyvendinant, taikant ir plėtojant Šengeno acquis;

               –dėl informacijos apie bevizio režimo susitarimo turinį ir padarinius, taip pat apie kitus susijusius klausimus, kaip antai apie atvykimo sąlygas, visapusiškos sklaidos;

               –dėl Kolumbijos Respublikos įvedamų biometrinių pasų, kurioje skelbiama, kad Kolumbija įsipareigoja vėliausiai iki 2015 m. rugpjūčio 31 d. išduoti biometrinius pasus ir kad jeigu biometriniai pasai neįvedami iki 2015 m. gruodžio 31 d., tai gali būti laikoma pakankamu pagrindu sustabdyti susitarimo galiojimą, ir

               –dėl bendradarbiavimo neteisėtos migracijos srityje. Šia deklaracija primenamas Sąjungos ir Andų bendrijos Politinio dialogo ir bendradarbiavimo susitarimo 49 straipsnio 3 dalyje nustatytas įsipareigojimas dėl neteisėtų migrantų readmisijos. Susitariančiosios Šalys atidžiai stebi, kaip laikomasi šio įsipareigojimo, ir susitaria bet kurios Susitariančiosios Šalies prašymu sudaryti readmisijos susitarimą, ypač jeigu padidėja neteisėtos migracijos srautai ir kyla su neteisėtų migrantų readmisija susijusių problemų. Atsisakymas Susitariančiosios Šalies prašymu sudaryti readmisijos susitarimą laikomas pakankamu pagrindu sustabdyti susitarimo galiojimą.

               4.IŠVADA

               Atsižvelgdama į minėtus rezultatus, Komisija siūlo Tarybai:

               –priimti sprendimą pasirašyti susitarimą Sąjungos vardu ir įgalioti Tarybos pirmininką paskirti asmenį (-is), tinkamai įgaliotą (-us) pasirašyti susitarimą Sąjungos vardu;

               –pritarti, kad iki įsigaliojimo susitarimas būtų taikomas laikinai.

               2015/0198 (NLE)

               Pasiūlymas

               TARYBOS SPRENDIMAS

               dėl Europos Sąjungos ir Kolumbijos Respublikos susitarimo dėl bevizio režimo trumpalaikio buvimo atveju pasirašymo Sąjungos vardu ir laikino taikymo

               EUROPOS SĄJUNGOS TARYBA,

               atsižvelgdama į Sutartį dėl Europos Sąjungos veikimo, ypač į jos 77 straipsnio 2 dalies a punktą kartu su 218 straipsnio 5 dalimi,

               atsižvelgdama į Europos Komisijos pasiūlymą,

               kadangi:

               (1)Europos Parlamento ir Tarybos reglamentu (ES) Nr. 509/2014
                  6
                Kolumbija perkelta iš Tarybos reglamento (EB) Nr. 539/2001
                  7
                I priedo į II priedą;

               (2)šalia šios šalies pavadinimo pateikiama nuoroda į išnašą, kurioje nustatyta, kad vizų reikalavimas netaikomas nuo tos dienos, kai įsigalioja su Europos Sąjunga sudarytinas susitarimas dėl bevizio režimo;

               (3)vadovaudamasi Reglamento (ES) Nr. 509/2014 5 konstatuojamąja dalimi, Komisija įvertino Kolumbijos padėtį pagal tame reglamente nustatytus kriterijus. 2014 m. spalio 29 d. Komisija priėmė ataskaitą, kurioje priėjo prie išvados, kad pastaraisiais metais pastebimai pagerėjus Kolumbijos ekonominei, socialinei ir saugumo padėčiai, į valstybių narių teritoriją atvykstantiems Kolumbijos piliečiams turėtų būti taikomas bevizis režimas;

               (4)2015 m. gegužės 19 d. sprendimu Taryba įgaliojo Komisiją derėtis dėl Europos Sąjungos ir Kolumbijos susitarimo dėl bevizio režimo trumpalaikio buvimo atveju; derybos dėl susitarimo surengtos 2015 m. gegužės 20 d.;

               (5)2015 m. birželio 9 d. parafuotas susitarimas turėtų būti pasirašytas, o pridedamos deklaracijos – patvirtintos. Susitarimas turėtų būti laikinai taikomas, kol bus baigtos jo oficialaus sudarymo procedūros;

               (6)pagal Protokolą dėl Jungtinės Karalystės ir Airijos pozicijos dėl laisvės, saugumo ir teisingumo erdvės ir Protokolą dėl į Europos Sąjungos sistemą integruotos Šengeno acquis, pridėtus prie Europos Sąjungos sutarties ir Sutarties dėl Europos Sąjungos veikimo, ir patvirtindama, kad susitarimo nuostatos netaikomos Jungtinei Karalystei ir Airijai,

               PRIĖMĖ ŠĮ SPRENDIMĄ

               1 straipsnis

               Europos Sąjungos ir Kolumbijos Respublikos susitarimo dėl bevizio režimo trumpalaikio buvimo atveju (toliau – Susitarimas) pasirašymas patvirtinamas Sąjungos vardu su sąlyga, kad jis bus sudarytas.

               Susitarimo tekstas pridedamas prie šio sprendimo.

               2 straipsnis

               Sąjungos vardu patvirtinamos prie šio sprendimo pridedamos deklaracijos.

               3 straipsnis

               Tarybos pirmininkas įgaliojamas paskirti asmenį (-is), įgaliotą (-us) pasirašyti Susitarimą Sąjungos vardu su sąlyga, kad jis bus sudarytas.

               4 straipsnis

               Šis susitarimas laikinai taikomas nuo kitos dienos po jo pasirašymo, kol bus baigtos jo sudarymo procedūros.

               Priimta Briuselyje

                     Tarybos vardu

                     Pirmininkas

                     (1)
                  2001 m. kovo 15 d. Tarybos reglamentas (EB) Nr. 539/2001, nustatantis trečiųjų šalių, kurių piliečiai, kirsdami išorines sienas, privalo turėti vizas, ir trečiųjų šalių, kurių piliečiams toks reikalavimas netaikomas, sąrašus, OL L 81, 2001 3 21, p. 1.

                     (2)
                  2014 m. gegužės 15 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentas (ES) Nr. 509/2014, kuriuo iš dalies keičiamas Tarybos reglamentas (EB) Nr. 539/2001, nustatantis trečiųjų šalių, kurių piliečiai, kirsdami išorines sienas, privalo turėti vizas, ir trečiųjų šalių, kurių piliečiams toks reikalavimas netaikomas, sąrašus, OL L 149, 2014 5 20, p. 67.

                     (3)
                  COM(2014) 665, 2014 10 29.

                     (4)
                  COM(2014) 663, 2014 10 29.

                     (5)
                  COM(2015) 119, 2015 3 11.

                     (6)
                  2014 m. gegužės 15 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentas (ES) Nr. 509/2014, kuriuo iš dalies keičiamas Tarybos reglamentas (EB) Nr. 539/2001, nustatantis trečiųjų šalių, kurių piliečiai, kirsdami išorines sienas, privalo turėti vizas, ir trečiųjų šalių, kurių piliečiams toks reikalavimas netaikomas, sąrašus, OL L 149, 2014 5 20, p. 67.

                     (7)
                  2001 m. kovo 15 d. Tarybos reglamentas (EB) Nr. 539/2001, nustatantis trečiųjų šalių, kurių piliečiai, kirsdami išorines sienas, privalo turėti vizas, ir trečiųjų šalių, kurių piliečiams toks reikalavimas netaikomas, sąrašus, OL L 81, 2001 3 21, p. 1.

    ---documentbreak---

               EUROPOS KOMISIJA
            Briuselis, 2015 09 14
            COM(2015) 435 final
            PRIEDAS
            prie
            Pasiūlymo dėl Tarybos sprendimo
            dėl Europos Sąjungos ir Kolumbijos Respublikos susitarimo dėl bevizio režimo trumpalaikio buvimo atveju pasirašymo Sąjungos vardu ir laikino taikymo

               PRIEDAS

               prie

               Pasiūlymo dėl Tarybos sprendimo

               dėl Europos Sąjungos ir Kolumbijos Respublikos susitarimo dėl bevizio režimo trumpalaikio buvimo atveju pasirašymo Sąjungos vardu ir laikino taikymo

               SUSITARIMAS

               Europos Sąjungos ir Kolumbijos Respublikos susitarimas dėl bevizio režimo trumpalaikio buvimo atveju

               EUROPOS SĄJUNGA (toliau – Sąjunga arba ES) ir

               KOLUMBIJOS RESPUBLIKA (toliau – Kolumbija),

               toliau kartu – Susitariančiosios Šalys,

               SIEKDAMOS toliau plėtoti draugiškus tarpusavio santykius ir sudaryti savo piliečiams palankesnes sąlygas keliauti užtikrinant bevizį atvykimą ir trumpalaikį buvimą,

               ATSIŽVELGDAMOS į 2014 m. gegužės 15 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentą (ES) Nr. 509/2014, kuriuo iš dalies keičiamas Tarybos reglamentas (EB) Nr. 539/2001, nustatantis trečiųjų šalių, kurių piliečiai, kirsdami išorines sienas, privalo turėti vizas, ir trečiųjų šalių, kurių piliečiams toks reikalavimas netaikomas, sąrašus
                  1
               , ir kuriuo, inter alia, į sąrašą, kuriame nurodomos trečiosios šalys, kurių piliečiams trumpalaikio buvimo valstybėse narėse atveju netaikomas reikalavimas turėti vizą, įtraukta 19 trečiųjų šalių, įskaitant Kolumbiją,

               ATSIŽVELGDAMOS į tai, kad Reglamento (ES) Nr. 509/2014 1 straipsnyje nurodoma, kad toms 19 šalių vizų reikalavimas netaikomas nuo tos dienos, kai įsigalioja su Sąjunga sudarytinas susitarimas dėl bevizio režimo,

               TROKŠDAMOS užtikrinti, kad būtų laikomasi vienodo požiūrio į visus ES piliečius principo,

               ATSIŽVELGDAMOS į tai, kad asmenims, vykstantiems dirbti mokamo darbo trumpalaikio buvimo metu, šis susitarimas netaikomas, todėl tos kategorijos asmenims toliau taikomos atitinkamos Sąjungos teisės bei valstybių narių nacionalinės teisės ir Kolumbijos nacionalinės teisės nuostatos, susijusios su reikalavimo turėti vizą taikymu ar netaikymu bei galimybe įsidarbinti,

               ATSIŽVELGDAMOS į prie Europos Sąjungos sutarties ir Sutarties dėl Europos Sąjungos veikimo pridėtus Protokolą dėl Jungtinės Karalystės ir Airijos pozicijos dėl laisvės, saugumo ir teisingumo erdvės ir Protokolą dėl į Europos Sąjungos sistemą integruotos Šengeno acquis, ir patvirtindamos, kad šio susitarimo nuostatos Jungtinei Karalystei ir Airijai netaikomos,

               SUSITARĖ:

               1 STRAIPSNIS

               Tikslas

               Šiuo susitarimu nustatomas bevizis režimas Sąjungos ir Kolumbijos piliečiams, vykstantiems į kitos Susitariančiosios Šalies teritoriją ne ilgiau kaip 90 dienų per bet kurį 180 dienų laikotarpį.

               2 STRAIPSNIS

               Sąvokų apibrėžtys

               Šiame susitarime:

               a)
                     valstybė narė – bet kuri Sąjungos valstybė narė, išskyrus Jungtinę Karalystę ir Airiją;

               b)
                     Sąjungos pilietis – a punkte apibrėžtos valstybės narės pilietis;

               c)
                     Kolumbijos pilietis – bet kuris Kolumbijos pilietybę turintis asmuo;

               d)
                     Šengeno erdvė – erdvė be vidaus sienų, kurią sudaro a punkte apibrėžtų valstybių narių, taikančių visą Šengeno acquis, teritorijos;

               e)
                     Šengeno acquis – visos priemonės, kuriomis siekiama užtikrinti laisvą asmenų judėjimą erdvėje be vidaus sienų, taip pat tiesiogiai susijusios šalutinės išorės sienų kontrolės, prieglobsčio bei imigracijos priemonės ir nusikalstamumo prevencijos bei kovos su juo priemonės.

               3 STRAIPSNIS

               Taikymo sritis

               1.
                     Sąjungos piliečiai, turintys valstybės narės išduotus galiojančius paprastus, diplomatinius, tarnybinius, pareiginius arba specialiuosius pasus, gali neturėdami vizos atvykti į Kolumbijos teritoriją ir  joje būti 4 straipsnio 1 dalyje apibrėžtą laikotarpį.

               Kolumbijos piliečiai, turintys Kolumbijos išduotus galiojančius paprastus, diplomatinius, tarnybinius, pareiginius arba specialiuosius pasus, gali neturėdami vizos atvykti į valstybių narių teritoriją ir joje būti 4 straipsnio 2 dalyje apibrėžtą laikotarpį.

               2.
                     Šio straipsnio 1 dalis netaikoma asmenims, vykstantiems dirbti mokamo darbo.

               Šios kategorijos asmenims, kurie yra Kolumbijos piliečiai, kiekviena valstybė narė gali pati nuspręsti taikyti reikalavimą turėti vizą arba jo netaikyti pagal Tarybos reglamento (EB) Nr. 539/2001
                  2
                4 straipsnio 3 dalį.

               Šios kategorijos asmenims – atskirai kiekvienos valstybės narės piliečiams – Kolumbija gali nuspręsti taikyti reikalavimą turėti vizą arba bevizį režimą pagal savo nacionalinę teisę.

               3.
                     Šiuo susitarimu nustatytas bevizis režimas taikomas nedarant poveikio Susitariančiųjų Šalių teisės aktams, susijusiems su atvykimo ir trumpalaikio buvimo sąlygomis. Jeigu nesilaikoma vienos ar kelių iš šių sąlygų, valstybės narės ir Kolumbija pasilieka teisę neleisti asmeniui atvykti į savo teritoriją ir trumpai joje būti.

               4.
                     Bevizis režimas taikomas nepriklausomai nuo to, kokia transporto priemone kertamos Susitariančiųjų Šalių sienos.

               5.
                     Šiuo susitarimu nereglamentuojami klausimai sprendžiami vadovaujantis Sąjungos teise, valstybių narių nacionaline teise ir Kolumbijos nacionaline teise.

               4 STRAIPSNIS

               Buvimo trukmė

               1.
                     Sąjungos piliečiai gali būti Kolumbijos teritorijoje ne ilgiau kaip 90 dienų per bet kurį 180 dienų laikotarpį.

               2.
                     Kolumbijos piliečiai gali būti valstybių narių, taikančių visą Šengeno acquis, teritorijoje ne ilgiau kaip 90 dienų per bet kurį 180 dienų laikotarpį. Tas laikotarpis apskaičiuojamas neatsižvelgiant į buvimą valstybėje narėje, kuri dar netaiko viso Šengeno acquis.

               Kolumbijos piliečiai kiekvienos valstybės narės, kuri dar netaiko viso Šengeno acquis, teritorijoje gali būti ne ilgiau kaip 90 dienų per bet kurį 180 dienų laikotarpį neatsižvelgiant į apskaičiuotą buvimo valstybių narių, kurios taiko visą Šengeno acquis, teritorijoje laikotarpį.

               3.
                     Šis susitarimas nedaro poveikio Kolumbijos ir valstybių narių galimybei praėjus 90 dienų pratęsti buvimo laikotarpį pagal savo atitinkamus nacionalinės teisės aktus ir Sąjungos teisę.

               5 STRAIPSNIS

               Teritorinis taikymas

               1.
                     Prancūzijos Respublikos atveju šis susitarimas taikomas tik europinėje Prancūzijos Respublikos teritorijoje.

               2.
                     Nyderlandų Karalystės atveju šis susitarimas taikomas tik europinėje Nyderlandų Karalystės teritorijoje.

               6 STRAIPSNIS

               Jungtinis Susitarimo valdymo komitetas

               1.
                     Susitariančiosios Šalys įsteigia Jungtinį ekspertų komitetą (toliau – Komitetas), sudarytą iš Sąjungos ir Kolumbijos atstovų. Sąjungai atstovauja Europos Komisija.

               2.
                     Komiteto uždaviniai:

               a)
                     stebėti, kaip įgyvendinamas šis susitarimas;

               b)
                     siūlyti šio susitarimo pakeitimus arba papildymus;

               c)
                     spręsti ginčus dėl šio susitarimo aiškinimo ar taikymo;

               d)
                     atlikti visas kitas užduotis, dėl kurių susitaria Susitariančiosios Šalys.

               3.
                     Prireikus Komiteto posėdis sušaukiamas vienos iš Susitariančiųjų Šalių prašymu.

               4.
                     Komitetas nustato savo darbo tvarkos taisykles.

               7 STRAIPSNIS

               Šio susitarimo ryšys su esamais dvišaliais valstybių narių ir Kolumbijos bevizio režimo susitarimais

               Šis susitarimas yra viršesnis už atskirus valstybių narių ir Kolumbijos sudarytus bet kokius dvišalius susitarimus ar sutartis, jeigu jie apima šio susitarimo taikymo sričiai priklausančius klausimus.

               8 STRAIPSNIS

               Baigiamosios nuostatos

               1.
                     Šį susitarimą Susitariančiosios Šalys ratifikuoja arba tvirtina pagal atitinkamas savo vidaus procedūras ir jis įsigalioja pirmą kito mėnesio dieną praėjus vienam mėnesiui po to, kai išsiunčiamas vėlesnis iš dviejų pranešimų, kuriais Susitariančiosios Šalys praneša viena kitai, kad pirmiau nurodytos vidaus procedūros yra baigtos.

               Kol Susitarimas neįsigaliojo, jis laikinai taikomas nuo kitos dienos po jo pasirašymo.

               2.
                     Šis susitarimas yra neterminuotas, nebent būtų nutrauktas pagal 5 dalį.

               3.
                     Šis susitarimas gali būti iš dalies keičiamas raštišku Susitariančiųjų Šalių susitarimu. Pakeitimai įsigalioja po to, kai Susitariančiosios Šalys praneša viena kitai apie šiam tikslui būtinų jų vidaus procedūrų užbaigimą.

               4.
                     Bet kuri Susitariančioji Šalis visų pirma viešosios tvarkos, nacionalinio saugumo užtikrinimo arba visuomenės sveikatos apsaugos sumetimais, taip pat dėl neteisėtos imigracijos ar dėl kurios nors Susitariančiosios Šalies pakartotinai nustatyto reikalavimo turėti vizą, gali visiškai arba iš dalies sustabdyti šio susitarimo galiojimą. Apie sprendimą sustabdyti šio susitarimo galiojimą kitai Susitariančiajai Šaliai pranešama iki jo planuojamo įsigaliojimo likus ne mažiau kaip dviem mėnesiams. Jei priežasčių, dėl kurių sustabdytas šio susitarimo galiojimas, nebelieka, galiojimą sustabdžiusi Susitariančioji Šalis nedelsdama informuoja apie tai kitą Susitariančiąją Šalį ir panaikina tą sustabdymą.

               5.
                     Bet kuri Susitariančioji Šalis gali nutraukti šį susitarimą raštu pranešdama apie tai kitai Susitariančiajai Šaliai. Šis susitarimas netenka galios po 90 dienų nuo tokio pranešimo dienos.

               6.
                     Kolumbija gali sustabdyti šio susitarimo galiojimą arba jį nutraukti tik visų valstybių narių atžvilgiu.

               7.
                     Sąjunga gali sustabdyti šio susitarimo galiojimą arba jį nutraukti tik visų savo valstybių narių atžvilgiu.

               Priimta dviem egzemplioriais anglų, bulgarų, čekų, danų, estų, graikų, ispanų, italų, kroatų, latvių, lenkų, lietuvių, maltiečių, olandų, portugalų, prancūzų, rumunų, slovakų, slovėnų, suomių, švedų, vengrų ir vokiečių kalbomis. Visi tekstai autentiški.

               BENDRA DEKLARACIJA DĖL ISLANDIJOS, NORVEGIJOS, ŠVEICARIJOS IR LICHTENŠTEINO

               Susitariančiosios Šalys atkreipia dėmesį į glaudžius Europos Sąjungos ir Norvegijos, Islandijos, Šveicarijos ir Lichtenšteino santykius, visų pirma į 1999 m. gegužės 18 d. ir 2004 m. spalio 26 d. susitarimus dėl tų šalių asociacijos įgyvendinant, taikant ir plėtojant Šengeno acquis.

               Tokiomis aplinkybėmis pageidautina, kad Norvegijos, Islandijos, Šveicarijos bei Lichtenšteino valdžios institucijos ir Kolumbijos valdžios institucijos nedelsdamos sudarytų dvišalius susitarimus dėl bevizio režimo trumpalaikio buvimo atveju, kurių sąlygos būtų panašios į nustatytąsias šiame susitarime.

               BENDRA DEKLARACIJA DĖL ŠIO SUSITARIMO 3 STRAIPSNIO 2 DALYJE NURODYTOS ASMENŲ, KURIE VYKSTA DIRBTI MOKAMO DARBO, KATEGORIJOS AIŠKINIMO

               Siekdamos užtikrinti vienodą aiškinimą, Susitariančiosios Šalys sutaria, kad šiame susitarime mokamą darbą dirbančių asmenų kategorijai priklauso asmenys, kurie kaip darbuotojai ar paslaugų teikėjai atvyksta į kitos Susitariančiosios Šalies teritoriją vykdyti mokamos arba atlyginamos veiklos.

               Šiai kategorijai neturėtų priklausyti:

               –
                     verslininkai, t. y. verslo reikalais atvykstantys asmenys (neįdarbinti kitoje Susitariančiojoje Šalyje),

               –
                     sportininkai arba menininkai, atliekantys ad hoc veiklą,

               –
                     žurnalistai, kuriuos siunčia jų gyvenamosios šalies žiniasklaidos organizacijos, ir

               –
                     bendrovių stažuotojai.

               Jungtinis komitetas, vykdydamas šio susitarimo 6 straipsniu jam suteiktas pareigas, stebi, kaip įgyvendinama ši deklaracija, ir, atsižvelgdamas į Susitariančiųjų Šalių patirtį, prireikus gali pasiūlyti ją iš dalies pakeisti.

               BENDRA DEKLARACIJA DĖL ŠIO SUSITARIMO 4 STRAIPSNYJE NUSTATYTO 90 DIENŲ LAIKOTARPIO PER BET KURĮ 180 DIENŲ LAIKOTARPĮ AIŠKINIMO

               Susitariančiosios Šalys sutaria, kad ne ilgesnis kaip 90 dienų laikotarpis per bet kurį 180 dienų laikotarpį, kaip nustatyta šio susitarimo 4 straipsnyje, reiškia nepertraukiamą buvimo laikotarpį arba kelis buvimo laikotarpius iš eilės, kurių bendra trukmė neviršija 90 dienų per bet kurį 180 dienų laikotarpį.

               Sąvoka „per bet kurį“ reiškia, kad taikomas „slenkantis“ 180 dienų ataskaitinis laikotarpis, kai, siekiant patikrinti, ar ir toliau tenkinamas 90 dienų per bet kurį 180 dienų laikotarpį reikalavimas, atsižvelgiama į kiekvieną buvimo dieną per pastarąsias 180 dienų. Be kita ko, tai reiškia, kad naujas buvimo iki 90 dienų laikotarpis leidžiamas, jei šalyje nebūta nepertraukiamą 90 dienų laikotarpį.

               BENDRA DEKLARACIJA DĖL PILIEČIŲ INFORMAVIMO APIE BEVIZIO REŽIMO SUSITARIMĄ

               Pripažindamos skaidrumo svarbą Europos Sąjungos ir Kolumbijos piliečiams, Susitariančiosios Šalys sutaria užtikrinti visapusišką informacijos apie bevizio režimo susitarimo turinį ir padarinius bei susijusius klausimus, kaip antai apie atvykimo sąlygas, sklaidą.

               Bendra deklaracija dėl Kolumbijos Respublikos biometrinių pasų įvedimo

               Kaip Susitariančioji Šalis, Kolumbijos Respublika paskelbia, kad ji sudarė biometrinių pasų gamybos sutartį, ir įsipareigoja piliečiams išduoti biometrinius pasus vėliausiai iki 2015 m. rugpjūčio 31 d. Šie pasai visiškai atitinka Tarptautinės civilinės aviacijos organizacijos (ICAO) reikalavimus, nustatytus ICAO dokumente Nr. 9303.

               Susitariančiosios Šalys susitaria, kad jeigu biometriniai pasai neįvedami iki 2015 m. gruodžio 31 d., tai laikoma pakankamu pagrindu šio susitarimo galiojimui sustabdyti pagal 8 straipsnio 4 dalyje nustatytą procedūrą.

               BENDRA DEKLARACIJA DĖL BENDRADARBIAVIMO NETEISĖTOS MIGRACIJOS SRITYJE

               Susitariančiosios Šalys primena Europos bendrijos bei jos valstybių narių ir Andų bendrijos bei jos valstybių narių Politinio dialogo ir bendradarbiavimo susitarimo (pasirašyto 2003 m.) 49 straipsnio 3 dalyje nustatytą įsipareigojimą dėl neteisėtų migrantų readmisijos.

               Susitariančiosios Šalys atidžiai stebi, kaip laikomasi šio įsipareigojimo. Jos susitaria bet kurios Susitariančiosios Šalies prašymu ir, ypač jeigu įsigaliojus susitarimui dėl bevizio režimo trumpalaikio buvimo atveju padidėja neteisėtos migracijos srautai ir kyla su neteisėtų migrantų readmisija susijusių problemų, sudaryti susitarimą dėl abiejų Susitariančiųjų Šalių konkrečių su readmisija susijusių įsipareigojimų.

               Susitariančiosios Šalys sutaria, kad toks readmisijos susitarimas būtų svarbus šiuo susitarimu prisiimtų tarpusavio įsipareigojimų elementas ir kad tokio readmisijos susitarimo, kurį sudaryti prašo kita Susitariančioji Šalis, nesudarymas yra pakankamas pagrindas šio susitarimo galiojimui sustabdyti pagal 8 straipsnio 4 dalyje nustatytą procedūrą.

               _________________

                     (1)
                  OL L 149, 2014 5 20, p. 67.

                     (2)
                  2001 m. kovo 15 d. Tarybos reglamentas (EB) Nr. 539/2001, nustatantis trečiųjų šalių, kurių piliečiai, kirsdami išorines sienas, privalo turėti vizas, ir trečiųjų šalių, kurių piliečiams toks reikalavimas netaikomas, sąrašus (OL L 81, 2001 3 21, p. 1).


Svarbus teisinis pranešimas

|

52009PC0244

Pasiūlymas Tarybos sprendimas dėl triazoksido neįtraukimo į Tarybos direktyvos 91/414/EEB I priedą ir augalų apsaugos produktų, kurių sudėtyje yra šios medžiagos, registracijos panaikinimo  /* KOM/2009/0244 galutinis */

	[pic] | EUROPOS BENDRIJŲ KOMISIJA |Briuselis, 25.5.2009KOM(2009) 244 galutinisPasiūlymasTARYBOS SPRENDIMASdėl triazoksido neįtraukimo į Tarybos direktyvos 91/414/EEB I priedą ir augalų apsaugos produktų, kurių sudėtyje yra šios medžiagos, registracijos panaikinimoAIŠKINAMASIS MEMORANDUMASPridedamas Tarybos sprendimo pasiūlymas yra susijęs su veikliosios medžiagos triazoksido neįtraukimu į Tarybos direktyvos 91/414/EEB leidžiamų medžiagų sąrašą (I priedą) ir augalų apsaugos produktų, kurių sudėtyje yra šios medžiagos, atšaukimu. Pasiūlymas dėl neįtraukimo grindžiamas keletu problemų, nustatytų atliekant šios veikliosios medžiagos vertinimą.Tarybos direktyvoje 91/414/EEB nustatoma darni augalų apsaugos produktų registravimo ir teikimo rinkai sistema. Veikliosios medžiagos, skirtos naudoti kaip augalų apsaugos produktai, yra vertinamos ir registruojamos Bendrijos lygmeniu ir yra išvardytos direktyvos I priede. Atskirus augalų apsaugos produktus, kurių sudėtyje yra veikliųjų medžiagų, vertina ir registruoja valstybės narės, laikydamosi suderintų taisyklių.Pirmiausia pramonės atstovų pateiktus duomenis įvertino ataskaitą rengianti valstybė narė, šiuo atveju Jungtinė Karalystė, kuri pateikė vertinimo ataskaitos projektą. Europos maisto saugos tarnyba surengė pirmojo vertinimo tarpusavio peržiūrą ir 2009 m. rugsėjo 26 d. pateikė Komisijai triazoksido keliamos rizikos vertinimo išvadas.Vertinant šią veikliąją medžiagą, nustatyta tam tikrų problemų. Visų pirma, buvo neįmanoma atlikti patikimo rizikos vartotojams vertinimo, nes trūksta duomenų nustatyti liekanų su augalais susijusiuose produktuose pobūdį ir galimą liekanų patekimą į gyvūninės kilmės produktus. Be to, remiantis turimais duomenimis neįrodyta, kad ilgalaikė rizika žinduoliams, paukščiams, žuvims ir sliekams yra priimtina.2009 m. vasario 26 d. sprendimo dėl neįtraukimo projektas buvo pateiktas Maisto grandinės ir gyvūnų sveikatos nuolatiniam komitetui, kuriame:-  17 valstybių narių (186 balsai) balsavo už;-  8 valstybės narės (137 balsai) balsavo prieš;-  2 valstybės narės (22 balsai) susilaikė.Komitetas nuomonės nepateikė. Todėl pagal Direktyvos 91/414/EEB 19 straipsnį ir kaip numatyta Tarybos sprendimo 1999/468/EB 5 straipsnyje Komisija turi pateikti Tarybai pasiūlymą dėl priemonių, kurių reikia imtis, o Taryba kvalifikuota balsų dauguma turi priimti sprendimą per tris mėnesius.Sprendimo projektui netaikoma Europos Parlamento teisė į parlamentinę analitinę priežiūrą (Tarybos sprendimo 1999/468/EB 8 straipsnis).PasiūlymasTARYBOS SPRENDIMASdėl triazoksido neįtraukimo į Tarybos direktyvos 91/414/EEB I priedą ir augalų apsaugos produktų, kurių sudėtyje yra šios medžiagos, registracijos panaikinimo(Tekstas svarbus EEE)EUROPOS SĄJUNGOS TARYBA,atsižvelgdama į Europos bendrijos steigimo sutartį,atsižvelgdama į 1991 m. liepos 15 d. Tarybos direktyvą 91/414/EEB dėl augalų apsaugos produktų pateikimo į rinką[1], ypač į jos 8 straipsnio 2 dalies ketvirtą pastraipą,kadangi:1.  Direktyvos 91/414/EEB 8 straipsnio 2 dalyje yra nustatyta, kad valstybė narė gali per 12 metų nuo pranešimo apie tą direktyvą leisti teikti rinkai augalų apsaugos produktus, kurių sudėtyje yra veikliųjų medžiagų, neįrašytų į tos direktyvos I priedą, ir kurie jau dvejus metus nuo pranešimo apie tą direktyvą dienos yra rinkoje, kol šios medžiagos laipsniškai tiriamos pagal darbo programą.2.  Komisijos reglamentuose (EB) Nr. 451/2000[2] ir (EB) Nr. 1490/2002[3] nustatytos Direktyvos 91/414/EEB 8 straipsnio 2 dalyje nurodytos darbo programos išsamios trečiojo etapo įgyvendinimo taisyklės ir nustatytas veikliųjų medžiagų, kurias reikia įvertinti dėl to, ar reikia įtraukti į Direktyvos 91/414/EEB I priedą, sąrašas. Tame sąraše yra triazoksidas.3.  Triazoksido poveikis žmonių sveikatai ir aplinkai pranešėjų pasiūlytomis naudojimo paskirtimis buvo įvertintas pagal Reglamentuose (EB) Nr. 451/2000 ir (EB) Nr. 1490/2002 išdėstytas nuostatas. Be to, šiais reglamentais skiriamos ataskaitas rengiančios valstybės narės, kurios pagal Reglamento (EB) Nr. 1490/2002 10 straipsnio 1 dalį Europos maisto saugos tarnybai (toliau – EMST) privalo pateikti atitinkamas vertinimo ataskaitas ir rekomendacijas. Jungtinė Karalystė buvo paskirta triazoksido ataskaitą rengiančia valstybe nare, o visa atitinkama informacija buvo pateikta 2007 m. birželio 25 d.4.  EMST vertinimo darbo grupės posėdyje EMST ir valstybės narės kartu peržiūrėjo šią vertinimo ataskaitą ir 2008 m. rugsėjo 30 d. Komisijai pateikė kaip EMST išvadas dėl veikliosios medžiagos pesticido triazoksido rizikos vertinimo tarpusavio peržiūros[4]. Šią ataskaitą valstybės narės ir Komisija persvarstė Maisto grandinės ir gyvūnų sveikatos nuolatiniame komitete ir 2009 m. vasario 26 d . pateikė kaip Komisijos triazoksido peržiūros ataskaitą.5.  Vertinant šią veikliąją medžiagą nustatyta tam tikrų problemų. Visų pirma, buvo neįmanoma atlikti patikimo rizikos vartotojams vertinimo, nes trūksta duomenų nustatyti liekanų su augalais susijusiuose produktuose pobūdį ir galimą liekanų patekimą į gyvūninės kilmės produktus. Be to, remiantis turimais duomenimis neįrodyta, kad ilgalaikė rizika žinduoliams, paukščiams, žuvims ir sliekams yra priimtina. Todėl remiantis turima informacija buvo neįmanoma padaryti išvados, kad triazoksidas atitiko medžiagų įtraukimo į Direktyvos 91/414/EEB I priedą kriterijus.6.  Komisija paragino pranešėją pateikti pastabų apie tarpusavio peržiūros rezultatus ir nurodyti, ar jis ketina toliau pritarti, kad ši medžiaga būtų įtraukta į priedą. Pranešėjas pateikė pastabų ir jos buvo atidžiai išnagrinėtos. Tačiau, nepaisant pranešėjo pateiktų argumentų, nustatyta, kad minėtos problemos negali būti išspręstos, o atlikus vertinimus remiantis pateikta ir EMST ekspertų posėdyje įvertinta informacija paaiškėjo, kad negalima tikėtis, kad augalų apsaugos produktai, kurių sudėtyje yra triazoksido, siūlomomis naudojimo sąlygomis iš esmės atitiktų Direktyvos 91/414/EEB 5 straipsnio 1 dalies a ir b punktuose nustatytus reikalavimus.7.  Todėl triazoksidas neturėtų būti įtrauktas į Direktyvos 91/414/EEB I priedą.8.  Reikėtų imtis priemonių siekiant užtikrinti, kad galiojanti augalų apsaugos produktų, kurių sudėtyje yra triazoksido, registracija per nustatytą laikotarpį būtų panaikinta, nebūtų atnaujinama ir kad nebūtų registruojami nauji produktai.9.  Valstybės narės suteikiamas lengvatinis laikotarpis turimoms augalų apsaugos produktų, kurių sudėtyje yra triazoksido, atsargoms sunaikinti, sandėliuoti, teikti rinkai ir sunaudoti turėtų būti ne ilgesnis kaip dvylika mėnesių, kad turimas atsargas būtų galima naudoti dar vieną auginimo sezoną, užtikrinant, kad ūkininkai galėtų naudoti augalų apsaugos produktus, kurių sudėtyje yra triazoksido, 18 mėnesių nuo šio sprendimo priėmimo.10.  Šiuo sprendimu neapribojama galimybė teikti paraiškas pagal Direktyvos 91/414/EEB 6 straipsnio 2 dalies, kurios išsamios įgyvendinimo taisyklės nustatytos Komisijos reglamentu (EB) Nr. 33/2008[5], nuostatas, siekiant įtraukti triazoksidą į minėtos direktyvos I priedą.11.  Maisto grandinės ir gyvūnų sveikatos nuolatinis komitetas nepateikė nuomonės per Komiteto pirmininko nustatytą terminą,PRIĖMĖ ŠĮ SPRENDIMĄ:1 straipsnisVeiklioji medžiaga triazoksidas neįtraukiama į Direktyvos 91/414/EEB I priedą.2 straipsnisValstybės narės užtikrina, kad:(a) augalų apsaugos produktų, kurių sudėtyje yra triazoksido, registracija būtų panaikinta iki [... NURODYTI DATĄ – 6 MĖN. NUO ŠIO SPRENDIMO PRIĖMIMO DIENOS ];(b) nuo šio sprendimo paskelbimo dienos augalų apsaugos produktai, kurių sudėtyje yra triazoksido, nebūtų registruojami arba perregistruojami.3 straipsnisValstybės narės suteikiamas lengvatinis laikotarpis pagal Direktyvos 91/414/EEB 4 straipsnio 6 dalį yra kuo trumpesnis ir baigiasi ne vėliau kaip [...NURODYTI DATĄ – 18 MĖN. NUO ŠIO SPRENDIMO PRIĖMIMO DIENOS] .4 straipsnisŠis sprendimas skirtas valstybėms narėms.Priimta BriuselyjeTarybos varduPirmininkas [1] OL L 230, 1991 8 19, p. 1.[2] OL L 55, 2000 2 29, p. 25.[3] OL L 224, 2002 8 21, p. 23.[4] EMST mokslinė ataskaita (2008 m.), 193, „Veikliosios medžiagos pesticido triazoksido keliamos rizikos vertinimo tarpusavio peržiūros išvados“ (pateikta 2008 m. rugsėjo 26 d.).[5] OL L 15, 2008 1 18, p. 5–12 .


title: Pasiūlymas Tarybos sprendimas kuriuo dėl išorinių jūros sienų stebėjimo vykdant operatyvų bendradarbiavimą, koordinuojamą Europos operatyvaus bendradarbiavimo prie Europos Sąjungos valstybių narių išorės sienų valdymo agentūros, papildomas Šengeno sienų kodeksas

text:
Svarbus teisinis pranešimas

|

52009PC0658

	[pic] | EUROPOS BENDRIJŲ KOMISIJA |Briuselis, 2009.11.27KOM(2009)658 galutinisPasiūlymasTARYBOS SPRENDIMASkuriuo dėl išorinių jūros sienų stebėjimo vykdant operatyvų bendradarbiavimą, koordinuojamą Europos operatyvaus bendradarbiavimo prie Europos Sąjungos valstybių narių išorės sienų valdymo agentūros, papildomas Šengeno sienų kodeksasAIŠKINAMASIS MEMORANDUMASPASIŪLYMO APLINKYBĖSPagrindiniai faktai2007 m. Komisija parengė studiją, kurioje nagrinėjama tarptautinė teisinė sistema, taikoma išorinės jūros sienos stebėjimui, ir veiksmingo jos įgyvendinimo kliūtys. Tada Komisija pavedė neoficialiai grupei, sudarytai iš valstybių narių, FRONTEX, Jungtinių Tautų vyriausiojo pabėgėlių reikalų komisaro biuro ir Tarptautinės migracijos organizacijos atstovų, parengti FRONTEX operacijų jūroje gaires.2007 m. rugsėjo mėn. TVR taryba išreiškė paramą grupei. Ji paprašė „Komisijos, FRONTEX ir valstybių narių prioriteto tvarka užbaigti nagrinėti jūrų teisės nuostatas, kurios yra aktualios bendroms FRONTEX operacijoms, ir [paprašė] Komisijos iki metų pabaigos pateikti Tarybai pranešimą“.Grupė per 2007 m. liepos mėn. – 2008 m. balandžio mėn. laikotarpį susitiko penkis kartus ir parengė „FRONTEX operacijų jūroje gairių projektą“. Dalyviams nepavyko susitarti dėl tokių klausimų kaip žmogaus teisių ir pabėgėlių teisių ribojimas, FRONTEX vaidmuo ir migrantų išsilaipinimo vietų išankstinis nustatymas.Manydama, kad dėl valstybių narių skirtumų gairių parengti nepavyks, Komisija parengė sprendimo projektą, pagrįstą neoficialios gairių projekto rengimo grupės darbo rezultatais. Projektas pagrįstas Šengeno sienų kodekso 12 straipsniu, pagal kurį Komisija, taikydama komiteto procedūrą (reguliavimo komitetas ir Europos Parlamentas gali naudotis priežiūros teise), gali priimti sienų stebėjimo taisykles.Konsultacijos su Šengeno sienų kodekso komitetuSprendimo projektas buvo pateiktas Šengeno sienų kodekso komitetui apsvarstyti 2009 m. vasario 23–24 d. susitikime. Kelios valstybės narės griežtai paprieštaravo projektui, iš esmės dėl to, kad juo numatyta suteikti Komisijai daugiau įgaliojimų, nei nurodyta Šengeno sienų kodekse. Vis dėlto kitos valstybės narės išreiškė tvirtą paramą, visų pirma kalbant apie žmogaus teises ir pabėgėlių teises. Kai kurios valstybės narės dar nebuvo užbaigusios vidaus konsultacijų, tačiau jos taip pat turėjo abejonių dėl projekto.Atsižvelgdama į 2009 m. birželio mėn. Europos Vadovų Tarybos išvadas, kuriose pabrėžta, kad būtina „stiprinti FRONTEX koordinuojamas sienų kontrolės operacijas, nustatyti aiškias veiksmų pradžios taisykles bendro patruliavimo bei išgelbėtų asmenų išlaipinimo srityse“, Komisija nusprendė taikyti komiteto procedūrą. Peržiūrėtas sprendimo projektas, kuriame atsižvelgta į kai kuriuos valstybėms narėms susirūpinimą kėlusius klausimus, komitetui pateiktas spalio 19 d. Svarbiausi padaryti pakeitimai:-  Visos gairės buvo pateiktos priede, kuris bus dalyvaujančių valstybių narių ir agentūros FRONTEX parengto veiksmų plano dalis.-  Pateikta nauja negrąžinimo principo formuluotė; šis principas bus taikomas tais atvejais, kai bus pagrįstų priežasčių manyti, kad asmenims grėstų persekiojimas ar kitoks nežmoniškas ar žeminamas elgesys.-  Supaprastinta nuostata dėl perėmimo, taip pat dėl paieškos ir gelbėjimo vykdant stebėjimo operacijas.-  Projekte pirmenybė teikiama išlaipinimui trečiosiose šalyse (užtikrinant negrąžinimo principo laikymąsi); jeigu tai neįmanoma, turėtų būti išlaipinama geografiškai arčiausioje vietovėje.Spalio 19 d. susitikime komiteto buvo paprašyta pateikti oficialią nuomonę dėl sprendimo projekto. Aštuonios valstybės narės balsavo už projektą (iš viso 67 balsai). Septynios valstybės narės balsavo prieš (iš viso 116 balsų). Keturios valstybės narės susilaikė. Penkių valstybių narių atstovai nedalyvavo. Nebuvo surinkta tiek balsų, kiek jų reikia komiteto nuomonei paskelbti (reikia 223 balsų).PASIŪLYMO PAGRINDAS IR TIKSLAIŠis pasiūlymas yra kitas komiteto procedūros etapas, per kurį Komisija Tarybai ir Europos Parlamentui nedelsdama turi pateikti Tarybos sprendimo pasiūlymą, kuriame būtų komitete balsavimui pateikto projekto tekstas.Pasiūlymo tikslas – užtikrinti, kad tarptautines taisykles, susijusias su jūros sienų stebėjimo operacijomis, vykdomomis įgyvendinant agentūros FRONTEX koordinuojamą operatyvinį bendradarbiavimą (Jūrų teisės konvenciją, konvencijas dėl saugumo jūroje ir dėl paieškos ir gelbėjimo, tarptautinę teisę pabėgėlių klausimu ir pagrindines teises), vienodai taikytų visos tokiose operacijose dalyvaujančios valstybės narės. Juo taip pat siekiama sukurti reglamentavimo pagrindą, kad viena valstybė narė galėtų stebėti kitos valstybės narės jūros sieną.2009 m. spalio 29–30 d. Europos Vadovų Tarybos išvadose dar kartą paminėta, kad turi būti „numatytos aiškios bendrų jūroje vykdomų operacijų taisyklės, [parengimu,] deramai atsižvelgiant į mišriuose migracijos srautuose keliaujančių asmenų apsaugos užtikrinimą, laikantis tarptautinės teisės“.Projektu siekiama išspręsti šias konkrečias problemas:-  Kai kurios valstybės narės, Europos Parlamento nariai, akademikai ir asociacijos iškėlė klausimą, ar vykdant FRONTEX operacijas užtikrinamos pagrindinės teisės ir pabėgėlių teisės (pirmiausia kalbant apie draudimą grąžinti ir galimybę naudotis prieglobsčio procedūromis). Jie klausia, kokia teisė taikoma tokiais atvejais, visų pirma tarptautiniuose vandenyse, ir kokios yra garantijos, kad šios teisės iš tikrųjų užtikrinamos. Iš tiesų, numatyta pareiga užtikrinti pagrindines teises įgyvendinant Šengeno kodeksą, tačiau nėra aiškiai nurodyta, kad šios pareigos reikia laikytis vykdant stebėjimo operacijas. Kalbant apie negrąžinimo principą, valstybės narės skirtingai aiškina šį tarptautinės teisės principą, pavyzdžiui, kai kurios valstybės narės ginčija jo taikymą tarptautiniuose vandenyse.-  Pasiūlymu siekiama aiškiai nustatyti pareigą užtikrinti pagrindines teises ir pabėgėlių teises vykdant agentūros FRONTEX stebėjimo operacijas. Galiausiai pasiūlymu nustatomas draudimas grąžinti tuos asmenis, kuriems gresia persekiojimas ar kitoks nežmoniškas arba žeminamas elgesys. Šis draudimas būtų taikomas neatsižvelgiant į vandenų, kuriuose žmonės aptikti, statusą.-  Sprendimo pasiūlymu sukuriamas Bendrijos teisės teisinis pagrindas, kuriuo remiantis galima vykdyti tam tikrus, pavyzdžiui, laivų patikrinimo ir perėmimo, įgaliojimus, reikalingus, kad būtų veiksmingai taikomas Šengeno sienų kodekso 12 straipsnis. Juo taip pat nustatomos sąlygos, kurių laikantis gali būti imamasi tokių priemonių įvairiuose jūros rajonuose, įskaitant tarptautinius vandenis. Šios sąlygos apima atitinkamas tarptautinės teisės taisykles, taip prisidedant prie veiksmingo ir vienodo jų įgyvendinimo vykdant FRONTEX operacijas (pakrantės valstybės sutikimas, laivo vėliavos patikrinimas, vėliavos valstybės sutikimas, laivai be vėliavos, kt.).-  Dauguma FRONTEX koordinuojamų jūros operacijų tampa paieškos ir gelbėjimo operacijomis. Tačiau FRONTEX nėra paieškos ir gelbėjimo agentūra; jos uždavinys – padėti įgyvendinti sienų kontrolės taisykles. Praktiškai dėl to, kad operacijos tampa paieškos ir gelbėjimo operacijomis, jos nepatenka į FRONTEX koordinavimo ir Bendrijos teisės taikymo sritį. Pareigą suteikti pagalbą jūroje ir paieškos ir gelbėjimo institucijų atsakomybės sritis reglamentuoja tarptautinė teisė, tačiau valstybės narės šias taisykles aiškina ar taiko nevienodai.-  Sprendimo pasiūlymu siekiama užtikrinti, kad būtų vykdoma ši tarptautinė pareiga suteikti pagalbą ir taikoma paieškos ir gelbėjimo sistema. Juo nustatomas bendradarbiavimo su paieškos ir gelbėjimo institucijomis prieš prasidedant operacijai principas. Juo taip pat konkrečiai nustatoma, su kuria paieškos ir gelbėjimo institucija reikia susisiekti tais atvejais, kai atsakinga institucija neatsiliepia, kad visi operacijoje dalyvaujantys padaliniai ryšį palaikytų su ta pačia paieškos ir gelbėjimo institucija.-  Be to, valstybės narės skirtingai apibūdina situaciją, kai reikalinga pagalba: kai kurių valstybių narių nuomone laivui turi būti iškilusi skendimo grėsmė, kitoms valstybėms pakanka to, kad laivas nėra tinkamas plaukioti; kai kurios valstybės narės reikalauja, kad laive esantys asmenys prašytų pagalbos, o kitos to nereikalauja. Pasiūlymas grindžiamas paieškos ir gelbėjimo sistema – jame nustatyta sąlyga, kad jei kyla klausimų dėl laivo ar asmens saugumo, būtina susisiekti su paieškos ir gelbėjimo institucijomis ir suteikti joms visą informaciją, kurios reikia siekiant nustatyti, ar būtina imtis paieškos ir gelbėjimo veiksmų.-  Sprendimą, į kur turėtų būti gabenami išgelbėti asmenys, priimti sudėtinga ir laikoma, kad tai vienas iš paieškos ir gelbėjimo sistemos trūkumų. 2004 m. pakeitimais nustatytas reikalavimas, pagal kurį visos valstybės narės turi bendradarbiauti sprendžiant paieškos ir gelbėjimo situacijas; už paieškos ir gelbėjimo regioną atsakinga valstybė turi, valstybėms narėms bendradarbiaujant, nuspręsti, į kur bus gabenami išgelbėti asmenys. Viena valstybė narė nepritarė šiems pakeitimams. Daugiausia nesutarimų kėlė klausimas, kur turėtų būti išlaipinti išgelbėti asmenys, jei už paieškos ir gelbėjimo regioną atsakinga valstybė nevykdytų savo pareigų šiuo atžvilgiu. Kai kurios valstybės narės nenori dalyvauti operacijose, nes bijo, kad turės į savo šalį priimti išgelbėtus asmenis. Sprendimo pasiūlymu siekiama išspręsti tokias problemas konkrečiai nurodant, kad jeigu asmenų neįmanoma išlaipinti trečiojoje šalyje, jie bus išlaipinami operacijai vadovaujančioje valstybėje narėje.TEISINIAI PASIŪLYMO ASPEKTAITeisinis pagrindasPasiūlymo teisinis pagrindas – 2006 m. kovo 15 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamento (EB) Nr. 562/2006, nustatančio taisyklių, reglamentuojančių asmenų judėjimą per sienas, Bendrijos kodeksą (Šengeno sienų kodeksas)[1], 12 straipsnio 5 dalis, pagal kurią Komisija gali patvirtinti stebėjimą reglamentuojančias papildomas taisykles, atsižvelgdama į reguliavimo procedūrą ir kai Europos Parlamentas naudojasi priežiūros teise.Pasiūlymas taikomas jūros sienos stebėjimui vykdant operacijas, koordinuojamas FRONTEX, kuriai suteikti įgaliojimai palengvinti valstybių narių operatyvinį bendradarbiavimą įgyvendinant Šengeno sienų kodeksą. Šioms operacijoms taikomas Šengeno sienų kodeksas, jas koordinuoja Bendrijos agentūra, o jų išlaidos dengiamos iš Bendrijos biudžeto. Papildomų taisyklių, reglamentuojančių stebėjimą, priėmimas taikant komiteto procedūrą aiškiai nurodytas Kodekso 12 straipsnyje. Kai vykdomas jūros sienų stebėjimas, savaime suprantama, kad būtina laikytis tarptautinės jūrų teisės ir tarptautinės jūrų laivininkystės teisės. Be to, šių operacijų negalima vykdyti pažeidžiant žmogaus teises, įskaitant pabėgėlių teises, kaip jau numatyta Kodekse. Pasiūlyme atidžiai atsižvelgiama į šią tarptautinę teisinę sistemą – juo siekiama užtikrinti geresnį šių principų laikymąsi vykdant operacijas ir tuo pat metu užtikrinti, kad visi tokiose operacijose dalyvaujantys operatyviniai padaliniai vienodai taikytų teisinę sistemą.Subsidiarumas ir proporcingumasSprendimo pasiūlymas susijęs su klausimu, nepriklausančiu išimtinei Bendrijos kompetencijai, todėl jam taikomas subsidiarumo principas. Pasiūlymas taip turi atitikti proporcingumo principą.Pasiūlymo tikslų valstybės narės savarankiškai negali pasiekti, be to, reikia, kad būtų patvirtintos Bendrijos taisyklės.Pasiūlymas taikomas jūros sienos stebėjimui vykdant agentūros FRONTEX koordinuojamą operatyvinį bendradarbiavimą ir netaikomas stebėjimo veiklai, kurią valstybės narės vykdo individualiai arba bendradarbiaudamos srityse, kurioms ši sistema netaikoma.Pasirinkta priemonėSiūloma priemonė – Tarybos sprendimas.Sprendimas kaip teisinė priemonė pasirinktas todėl, kad pasiūlymu siekiama nustatyti pareigas valstybėms narėms, kurioms skirtas šis pasiūlymas, taikytinas visų pirma tada, kai vykdydamos FRONTEX koordinuojamą operatyvinį bendradarbiavimą jos stebi išorinės sienas.Turinys1 straipsnyje nustatyta, kad jūros sienos stebėjimas vykdant FRONTEX operacijas turi būti vykdomas atsižvelgiant į priede išdėstytas gaires, kurios turėtų būti įtraukiamos į kiekvienos operacijos veiksmų planą.-  2 skirsnyje pateiktas trumpas priedo turinio aprašas.DERėJIMAS SU KITOMIS BENDRIJOS POLITIKOS SRITIMISPasiūlymas dera su kitomis Bendrijos politikos sritimis, visų pirma su Europos Sąjungos išorės politika ir bendrąja transporto politika. Jis taip pat dera su Europos Sąjungos integruota jūrų politika.KONSULTACIJOS IR POVEIKIO VERTINIMASIšorės konsultacijosSprendimo pasiūlymas iš esmės grindžiamas neoficialios gairių projekto rengimo grupės, kurios susitikimus 2007 m. ir 2008 m. rengė Komisija ir kurią sudarė valstybių narių, FRONTEX, Jungtinių Tautų vyriausiojo pabėgėlių reikalų komisaro biuro ir Tarptautinės migracijos organizacijos ekspertai, darbo rezultatais.Poveikio vertinimasPoveikio vertinimas nebuvo atliekamas todėl, kad pasiūlyme iš esmės dar kartą nurodomos ir paaiškinamos jau galiojančios tarptautinės ir Bendrijos taisyklės.VERTINIMASSprendimo įgyvendinimo vertinimo atlikti neplanuojama.FINANSINĖ PAŽYMA IR SUKČIAVIMO RIZIKOS VERTINIMASPriemonė nesukuria finansinės ir administracinės naštos Bendrijai. Todėl pasiūlymas neturi poveikio Bendrijos biudžetui.TAM TIKRŲ VALSTYBIŲ NARIŲ IR ASOCIJUOTŲ ŠALIŲ YPATINGA POZICIJAŠiuo pasiūlymu plėtojamas Šengeno acquis . Todėl reikia atsižvelgti į šias su įvairiais protokolais susijusias pasekmes:-  Jungtinė Karalystė ir Airija. Šiuo pasiūlymu siekiama plėtoti Šengeno acquis nuostatas, kurias įgyvendinant Jungtinė Karalystė ir Airija pagal 2000 m. gegužės 29 d. Tarybos sprendimą 2000/365/EB dėl Jungtinės Didžiosios Britanijos ir Šiaurės Airijos Karalystės prašymo dalyvauti įgyvendinant kai kurias Šengeno acquis nuostatas ir pagal 2002 m. vasario 28 d. Tarybos sprendimą 2002/192/EB dėl Airijos prašymo dalyvauti įgyvendinant kai kurias Šengeno acquis nuostatas nedalyvauja. Šios valstybės narės nedalyvauja priimant šį sprendimą, jis nėra joms privalomas ar taikomas.-  Danija. Šiuo pasiūlymu bus pakeistas Reglamentas (EB) Nr. 562/2006. Atsižvelgdama į tai, kad Reglamentu siekiama plėtoti Šengeno acquis pagal Europos bendrijos steigimo sutarties trečiosios dalies IV antraštinės dalies nuostatas, Danija pagal Protokolo dėl Danijos pozicijos, pridėto prie Europos Sąjungos sutarties ir Europos bendrijos steigimo sutarties, 5 straipsnį 2006 m. birželio 8 d. raštu pranešė apie šio reglamento perkėlimą į savo nacionalinę teisę. Todėl ji pagal tarptautinę teisę privalo įgyvendinti šį sprendimą.-  Norvegija ir Islandija. Šiuo pasiūlymu plėtojamos Šengeno acquis nuostatos pagal Europos Sąjungos Tarybos ir Islandijos Respublikos bei Norvegijos Karalystės sudarytą susitarimą dėl šių šalių asociacijos įgyvendinat, taikant ir plėtojant Šengeno acquis [2] .-  Šveicarija. Šiuo pasiūlymu plėtojamos Šengeno acquis nuostatos, kaip apibrėžta Europos Sąjungos, Europos bendrijos ir Šveicarijos Konfederacijos susitarime dėl Šveicarijos Konfederacijos asociacijos įgyvendinant, taikant ir plėtojant Šengeno acquis [3] .-  Lichtenšteinas. Šiuo pasiūlymu plėtojamos Šengeno acquis nuostatos, kaip apibrėžta Europos Sąjungos, Europos bendrijos, Šveicarijos Konfederacijos ir Lichtenšteino Kunigaikštystės protokole dėl Lichtenšteino Kunigaikštystės prisijungimo prie Europos Sąjungos, Europos bendrijos ir Šveicarijos Konfederacijos susitarimo dėl Šveicarijos Konfederacijos asociacijos įgyvendinant, taikant ir plėtojant Šengeno acquis .PasiūlymasTARYBOS SPRENDIMASkuriuo dėl išorinių jūros sienų stebėjimo vykdant operatyvų bendradarbiavimą, koordinuojamą Europos operatyvaus bendradarbiavimo prie Europos Sąjungos valstybių narių išorės sienų valdymo agentūros, papildomas Šengeno sienų kodeksasEUROPOS SĄJUNGOS TARYBA,atsižvelgdama į Europos bendrijos steigimo sutartį,atsižvelgdama į 2006 m. kovo 15 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentą (EB) Nr. 562/2006, nustatantį taisyklių, reglamentuojančių asmenų judėjimą per sienas, Bendrijos kodeksą (Šengeno sienų kodeksas)[4], ypač į jo 12 straipsnio 5 dalį,atsižvelgdama į Komisijos pasiūlymą,kadangi:1.  Sienų stebėjimo tikslas – užkirsti kelią neleistinam sienų kirtimui, kovoti su tarpvalstybiniu nusikalstamumu ir sulaikyti neteisėtai sieną kirtusius asmenis arba imtis prieš juos kitų priemonių. Sienų stebėjimas turėtų veiksmingai atgrasyti asmenis nuo siekio išvengti patikrinimų sienos perėjimo punktuose ir nustatyti neteisėto išorės sienų kirtimo atvejus.2.  Europos operatyvaus bendradarbiavimo prie Europos Sąjungos valstybių narių išorės sienų valdymo agentūra (toliau – Agentūra) atsakinga už valstybių narių operatyvaus bendradarbiavimo koordinavimą, siekiant palengvinti Bendrijos teisės, įskaitant su sienų stebėjimu susijusią Bendrijos teisę, taikymą. Reikia papildomų taisyklių sienų stebėjimo veiklai, kurią prie kitų valstybių narių jūros sienos vykdo vienos valstybės narės laivai ir lėktuvai, kai jų operatyvų bendradarbiavimą koordinuoja Agentūra, reglamentuoti ir tokiam bendradarbiavimui dar labiau stiprinti.3.  Laikantis Reglamento (EB) Nr. 562/2006 ir bendrųjų Bendrijos teisės principų, priemonės, kurių imamasi stebėjimo operacijos metu, turėtų būti proporcingos siekiamiems tikslams ir jomis turėtų būti visiškai užtikrintos pagrindinės teisės ir pabėgėlių bei prieglobsčio prašytojų teisės, įskaitant visų pirma draudimą grąžinti . Jei valstybių narių teritorijoje, įskaitant pasienį arba tranzito zonas, pateikiamas prieglobsčio prašymas, valstybės narės privalo taikyti prieglobsčio acquis nuostatas, visų pirma 2005 m. gruodžio 1 d. Tarybos direktyvą 2005/85/EB, nustatančią būtiniausius reikalavimus dėl pabėgėlio statuso suteikimo ir panaikinimo tvarkos valstybėse narėse[5].4.  2009 m. birželio 18–19 d. ir spalio 29–30 d. susitikimuose Europos Vadovų Taryba pabrėžė, kad būtina stiprinti Agentūros koordinuojamas sienų kontrolės operacijas ir nustatyti aiškias veiksmų pradžios taisykles bendro patruliavimo ir išgelbėtų asmenų išlaipinimo srityse.5.  Reikėtų atsižvelgti į faktą, kad Agentūros koordinuojamos sienų stebėjimo operacijos vykdomos pagal dalyvaujančių valstybių narių ir Agentūros suderintą veiksmų planą ir laikantis tvarkaraščio bei nurodymų, kuriuos pateikė koordinavimo centras, kuriame atstovaujamos dalyvaujančios valstybės narės bei Agentūra, taip pat į tai, kad prieš pradedant operaciją nustatoma viena ar keletas priimančiųjų valstybių narių, kurios (-ių) siena bus stebima. Šiame sprendime nurodytos gairės turėtų būti įtraukiamos į tą veiksmų planą.6.  Tai, kad šis sprendimas įgyvendinamas, neturėtų daryti poveikio valstybių narių pareigoms pagal Jungtinių Tautų jūrų teisės konvenciją, Tarptautinę konvenciją dėl žmogaus gyvybės apsaugos jūroje, Tarptautinę jūrų paieškos ir gelbėjimo konvenciją, Jungtinių Tautų konvenciją dėl kovos su tarptautiniu organizuotu nusikalstamumu ir jos Protokolą dėl neteisėto migrantų įvežimo sausuma, jūra ir oru, Jungtinių Tautų konvenciją dėl pabėgėlių statuso, Europos žmogaus teisių konvenciją ir kitus susijusius tarptautinius dokumentus.7.  Pagal tarptautinę teisę kiekviena valstybė įpareigoja su jos vėliava plaukiojančio laivo kapitoną, kiek tai įmanoma, nesukeliant rimto pavojaus pačiam laivui, įgulai ar keleiviams, suteikti pagalbą bet kokiam asmeniui jūroje, jei iškyla jo žūties pavojus, ir vykti didžiausiu galimu greičiu gelbėti nelaimėje atsidūrusių žmonių. Tokia pagalba turėtų būti teikiama neatsižvelgiant į asmenų, kuriems teiktina pagalba, pilietybę arba statusą ar aplinkybes, kuriomis jie surandami. Šis sprendimas neturi poveikio paieškos ir gelbėjimo tarnybų įsipareigojimams, įskaitant įsipareigojimą užtikrinti, kad koordinavimas ir bendradarbiavimas vyktų taip, jog išgelbėtus asmenis būtų galima pristatyti į saugią vietą.8.  Šiame sprendime gerbiamos pagrindinės teisės ir laikomasi principų, pripažintų visų pirma Europos Sąjungos pagrindinių teisių chartijoje, būtent – žmogaus orumo, kankinimo ir nežmoniško ar žeminamo elgesio arba baudimo uždraudimo, teisės į laisvę ir saugumą, negrąžinimo principo, nediskriminavimo principo ir vaiko teisių. Valstybės narės šį sprendimą turėtų taikyti nepažeisdamos šių teisių ir principų.9.  Kadangi veiksmų, kurių reikia imtis, būtent – priimti papildomas jūros sienų stebėjimo, kurį sienos apsaugos pareigūnai vykdo koordinuojant Agentūrai, taisykles, tikslų valstybės narės dėl skirtingų teisinių sistemų ir nevienodos praktikos negali tinkamai pasiekti, ir dėl operacijų tarptautinio pobūdžio tuos tikslus galima geriau pasiekti Bendrijos lygiu, Bendrija gali priimti priemones laikydamasi Sutarties 5 straipsnyje nustatyto subsidiarumo principo. Pagal tame straipsnyje nustatytą proporcingumo principą šiuo sprendimu neviršijama to, kas būtina nurodytiems tikslams pasiekti.10.  Pagal Protokolo dėl Danijos pozicijos, pridėto prie Europos Sąjungos sutarties ir Europos bendrijos steigimo sutarties, 2 straipsnį Danija nedalyvavo priimant Reglamentą (EB) Nr. 562/2006, dėl to neprivalo jo laikytis ir jis neturi būti jai taikomas. Vis dėlto, atsižvelgdama į tai, kad Reglamentas (EB) Nr. 562/2006 grindžiamas Šengeno acquis pagal Europos bendrijos steigimo sutarties trečiosios dalies IV antraštinės dalies nuostatas, Danija pagal minėto protokolo 5 straipsnį 2006 m. birželio 8 d. raštu pranešė apie šio reglamento perkėlimą į savo nacionalinę teisę. Todėl ji pagal tarptautinę teisę privalo įgyvendinti šį sprendimą.11.  Kalbant apie Islandiją ir Norvegiją, šiuo sprendimu plėtojamos Šengeno acquis nuostatos, kaip apibrėžta Europos Sąjungos Tarybos, Islandijos Respublikos ir Norvegijos Karalystės sudarytame susitarime dėl pastarųjų asociacijos įgyvendinant, taikant ir plėtojant Šengeno acquis [6] , kurios priklauso Tarybos sprendimo 1999/437/EB[7] dėl tam tikrų priemonių taikant šį susitarimą 1 straipsnio A punkte nurodytai sričiai.12.  Kalbant apie Šveicariją, šiuo sprendimu plėtojamos Šengeno acquis nuostatos, kaip apibrėžta Europos Sąjungos, Europos bendrijos ir Šveicarijos Konfederacijos pasirašytame Susitarime dėl Šveicarijos Konfederacijos asociacijos įgyvendinant, taikant ir plėtojant Šengeno acquis [8] , kurios priklauso Sprendimo 1999/437/EB 1 straipsnio A punkte, jį siejant su Tarybos sprendimo 2008/146/EB dėl to susitarimo sudarymo[9] 3 straipsniu, nurodytai sričiai.13.  Kalbant apie Lichtenšteiną, šiuo sprendimu plėtojamos Šengeno acquis nuostatos, kaip apibrėžta Europos Sąjungos, Europos bendrijos, Šveicarijos Konfederacijos ir Lichtenšteino Kunigaikštystės pasirašytame protokole dėl Lichtenšteino Kunigaikštystės prisijungimo prie Europos Sąjungos, Europos bendrijos ir Šveicarijos Konfederacijos susitarimo dėl Šveicarijos Konfederacijos asociacijos įgyvendinant, taikant ir plėtojant Šengeno acquis , kurios priklauso Sprendimo 1999/437/EB 1 straipsnio A punkte, jį siejant su Tarybos sprendimo 2008/261/EB dėl protokolo pasirašymo ir laikino tam tikrų nuostatų taikymo[10] 3 straipsniu, nurodytai sričiai.14.  Šiuo sprendimu plėtojamos Šengeno acquis nuostatos, kurias įgyvendinant Jungtinė Karalystė, remdamasi 2000 m. gegužės 29 d. Tarybos sprendimu 2000/365/EB dėl Jungtinės Didžiosios Britanijos ir Šiaurės Airijos Karalystės prašymo dalyvauti įgyvendinant kai kurias Šengeno acquis nuostatas[11], nedalyvauja. Dėl to Jungtinė Karalystė nedalyvauja jį priimant ir jis nėra jai privalomas ar taikomas. Todėl šis sprendimas neturėtų būti skirtas Jungtinei Karalystei.15.  Šiuo sprendimu plėtojamos Šengeno acquis nuostatos, kurias įgyvendinant Airija, remdamasi 2002 m. vasario 28 d. Tarybos sprendimu 2002/192/EB dėl Airijos prašymo dalyvauti įgyvendinant kai kurias Šengeno acquis nuostatas[12], nedalyvauja. Dėl to Airija nedalyvauja jį priimant ir jis nėra jai privalomas ar taikomas. Todėl šis sprendimas neturėtų būti skirtas Airijai.16.  Šengeno sienų kodekso komitetas, su kuriuo konsultuotasi 2009 m. spalio 19 d., savo nuomonės nepateikė, dėl to Komisija, remdamasi Sprendimo 1999/468/EB 5a straipsnio 4 dalies a punktu, turėjo pateikti Tarybai pasiūlymą dėl priemonių, kurių būtina imtis, ir tuo pat metu perduoti jį Europos Parlamentui,PRIĖMĖ ŠĮ SPRENDIMĄ:1 straipsnisIšorinių jūros sienų stebėjimas, kai valstybės narės operatyviai bendradarbiauja, o jų veiklą koordinuoja Europos operatyvaus bendradarbiavimo prie Europos Sąjungos valstybių narių išorės sienų valdymo agentūra (toliau – Agentūra), vykdomas vadovaujantis priede išdėstytomis gairėmis. Šios gairės yra veiksmų plano, kurį Agentūra ir dalyvaujančios valstybės narės parengia kiekvienai Agentūros koordinuojamai operacijai, dalis.2 straipsnisŠis sprendimas skirtas Belgijos Karalystei, Bulgarijos Respublikai, Čekijos Respublikai, Danijos Karalystei, Vokietijos Federacinei Respublikai, Estijos Respublikai, Graikijos Respublikai, Ispanijos Karalystei, Prancūzijos Respublikai, Italijos Respublikai, Kipro Respublikai, Latvijos Respublikai, Lietuvos Respublikai, Liuksemburgo Didžiajai Hercogystei, Vengrijos Respublikai, Maltos Respublikai, Nyderlandų Karalystei, Austrijos Respublikai, Lenkijos Respublikai, Portugalijos Respublikai, Rumunijai, Slovėnijos Respublikai, Slovakijos Respublikai, Suomijos Respublikai ir Švedijos Karalystei.Priimta Briuselyje,Tarybos varduPirmininkasPRIEDAS FRONTEX operacijų jūroje gairėsBendrieji principai1.1 Priemonės, kurių imamasi vykdant stebėjimo operaciją, turėtų būti taikomos taip, kad nekiltų pavojaus perimtų ar išgelbėtų asmenų ir dalyvaujančių padalinių saugumui.1.2. Visos operacijos metu turėtų būti atsižvelgiama į ypatingus vaikų, prekybos žmonėmis aukų, asmenų, kuriems būtina skubi medicininė pagalba, asmenų, kuriems reikalinga tarptautinė apsauga, ir kitų asmenų, kurių padėtis itin pažeidžiama, poreikius.1.3. Valstybės narės šias gaires turėtų taikyti nepažeisdamos pagrindinių teisių. Valstybės narės turėtų užtikrinti, kad stebėjimo operacijoje dalyvaujantys sienos apsaugos pareigūnai būtų dalyvavę mokymuose, susijusiuose su atitinkamomis žmogaus teisių ir pabėgėlių teisės nuostatomis, ir būtų susipažinę su tarptautine paieškos ir gelbėjimo tvarka.Perėmimas2.1 Aptikus laivą ar kitą jūrų transporto priemonę (laivą), prie jo turėtų būti prisiartinama, siekiant nustatyti jo tapatybę ir nacionalinę priklausomybę, ir, kol bus imtasi tolesnių priemonių, jis turėtų būti stebimas per saugų atstumą. Informacija apie laivą turėtų būti nedelsiant perduodama koordinavimo centrui, įsteigtam vykdant FRONTEX koordinuojamą jūrų operaciją ir siekiant jos tikslų.2.2 Jeigu laivas netrukus įplauks arba jau įplaukė į operacijoje nedalyvaujančios valstybės narės gretutinę zoną ar teritorinius vandenis, informacija apie laivą turėtų būti perduodama koordinavimo centrui, kuris ją perduos atitinkamai valstybei narei.2.3. Informacija apie bet kokį laivą, kuris, kaip įtariama, vykdo neteisėtą veiklą jūroje, ir kai tai nesusiję su operacija, perduodama koordinavimo centrui, kuris ją perduos atitinkamai (-oms) valstybei (-ėms) narei (-ėms).2.4. Priemonės, kurių imamasi vykdant laivų ar kitų jūrų transporto priemonių, kuriomis, kaip pagrįstai įtariama, gabenami asmenys, siekiantys išvengti patikrinimo sienos perėjimo punktuose, stebėjimo operacijas, gali būti šios:a) prašymas pateikti informaciją ir dokumentus dėl nuosavybės, registracijos ir duomenų, susijusių su kelione, taip pat dėl laive esančių asmenų tapatybės, pilietybės ir kitų susijusių duomenų;b) laivo sustabdymas, patekimas į jį ir laivo, jo krovinio bei jame esančių asmenų patikrinimas ir pastarųjų apklausa;c) laive esančių asmenų informavimas, kad jie neturi teisės kirsti sieną, ir kad laivui vadovaujantiems asmenims gali būti taikomos sankcijos už padėjimą vykdyti kelionę;d) laivo areštas ir laive esančių asmenų sulaikymas;e) įsakymas laivui pakeisti maršrutą ir palikti teritorinius vandenis ar gretutinę zoną arba neplaukti link jų (jos), palydint laivą arba plaukiant šalia jo, iki kol jis pradės plaukti tokiu maršrutu;f) laivo ar jame esančių asmenų nukreipimas į trečiąją šalį arba laivo ar jame esančių asmenų perdavimas trečiosios šalies valdžios institucijoms;g) laivo ar jame esančių asmenų nukreipimas į priimančiąją valstybę narę arba kitą operacijoje dalyvaujančią valstybę narę.2.5. 2.4 punkte nustatytų priemonių turėtų būti imamasi esant šioms sąlygoms:2.5.1. Teritoriniai vandenys ir gretutinė zona2.4 punkte minimų priemonių imamasi gavus priimančiosios valstybės narės sutikimą ir laikantis jos nurodymų, perduotų dalyvaujančiam padaliniui per koordinavimo centrą. Todėl dalyvaujantis padalinys per koordinavimo centrą priimančiajai valstybei narei turėtų pranešti, ar perimto laivo kapitonas paprašė informuoti vėliavos valstybės diplomatinį agentą ar konsulinį pareigūną.2.5.2. Išskirtinė ekonominė zona ir atviroji jūra2.5.2.1. Jei laivas plaukioja su operacijoje dalyvaujančios valstybės narės vėliava arba pažymėtas jos nacionalinės priklausomybės registracijos žyma, 2.4 punkte minimų priemonių turėtų būti imamasi gavus vėliavos valstybės sutikimą. Koordinavimo centre tai valstybei narei atstovaujantis nacionalinis pareigūnas turėtų turėti teisę suteikti arba perduoti tokį sutikimą.2.5.2.2. Jei laivas plaukioja su operacijoje nedalyvaujančios valstybės narės arba trečiosios šalies vėliava arba pažymėtas jos nacionalinės priklausomybės registracijos žyma, atitinkamais kanalais vėliavos valstybės turėtų būti paprašoma patvirtinti registraciją ir, jei nacionalinė priklausomybė patvirtinama, vėliavos valstybės turėtų būti paprašoma sutikimo imtis 2.4 punkte minimų priemonių.Koordinavimo centrui turėtų būti pranešama apie bet kokius ryšius su vėliavos valstybe.2.5.2.3. Jei yra pagrįstų priežasčių įtarti, kad nors laivas plaukioja su užsienio vėliava arba atsisako rodyti savo vėliavą, iš tikrųjų jo nacionalinė priklausomybė yra tokia pati kaip ir dalyvaujančio padalinio, dalyvaujantis padalinys turėtų patikrinti laivo teisę plaukti su jo valstybės vėliava. Tuo tikslu į įtartiną laivą jis gali pasiųsti pareigūno vadovaujamą valtį. Jei patikrinus dokumentus toks įtarimas išlieka, turėtų būti tęsiamas laivo tikrinimas, kuris turi būti atliekamas imantis visų būtinų atsargumo priemonių. Atitinkamais kanalais turėtų būti susisiekiama su šalimi, tariamai su kurios vėliava plaukioja laivas.2.5.2.4. Jei yra pagrįstų priežasčių įtarti, kad nors laivas plaukioja su užsienio vėliava arba atsisako rodyti savo vėliavą, iš tikrųjų jo nacionalinė priklausomybė yra tokia pati, kaip ir kitos operacijoje dalyvaujančios valstybės narės, laivo teisė plaukti su valstybės narės vėliava turėtų būti patikrinta gavus jos sutikimą. Koordinavimo centre tai valstybei narei atstovaujantis nacionalinis pareigūnas turėtų turėti teisę suteikti arba perduoti tokį sutikimą.Paaiškėjus, kad įtarimai dėl laivo nacionalinės priklausomybės pagrįsti, 2.4 punkte nurodytų priemonių imamasi laikantis 2.5.1.1. punkte nurodytų sąlygų.2.5.2.5. Jei yra pagrįstų priežasčių įtarti, kad laivas neturi nacionalinės priklausomybės arba gali būti prilygintas nacionalinės priklausomybės neturinčiam laivui, dalyvaujantis padalinys turėtų patikrinti laivo teisę plaukioti su atitinkama vėliava. Tuo tikslu į įtartiną laivą jis gali pasiųsti pareigūno vadovaujamą valtį. Jei patikrinus dokumentus toks įtarimas išlieka, turėtų būti tęsiamas laivo tikrinimas, kuris turėtų būti atliekamas imantis visų būtinų atsargumo priemonių.2.4 punkte nurodytų priemonių turėtų būti imtasi, jei paaiškėja, kad įtarimai, jog laivas neturi nacionalinės priklausomybės, pagrįsti, ir jei yra pagrįstų priežasčių įtarti, kad laivas neteisėtai gabena migrantus jūra, kaip apibrėžta Protokole dėl neteisėto migrantų įvežimo sausuma, jūra ir oru, kuriuo papildoma Jungtinių Tautų konvencija prieš tarptautinį organizuotą nusikalstamumą.Turėtų būti laikoma, kad laivas neturi nacionalinės priklausomybės arba gali būti prilygintas nacionalinės priklausomybės neturinčiam laivui, kai nė viena valstybė nėra suteikusi jam teisės plaukioti su jos vėliava arba kai jis plaukioja su dviejų ar daugiau valstybių vėliavomis, kurias naudoja, kaip jam patogu.2.5.2.6. Negavus vėliavos valstybės sutikimo arba jo laukiant, laivas turėtų būti stebimas per saugų atstumą. Be išankstinio vėliavos valstybės sutikimo neturėtų būti imamasi jokių kitokių priemonių, išskyrus tas, kurios būtinos esant neišvengiamam pavojui asmenų gyvybei, kaip numatyta 3 dalyje, arba kurios numatytos dvišaliuose ar daugiašaliuose susitarimuose, arba tuo atveju, jeigu laivas įplaukia į gretutinę zoną.2.6. Bet kokia operatyvinė veikla operacijoje nedalyvaujančios valstybės narės arba trečiosios šalies teritoriniuose vandenyse turėtų būti vykdoma tik gavus pakrantės valstybės sutikimą ir laikantis jos nurodymų. Koordinavimo centrui turėtų būti pranešama apie bet kokius ryšius su pakrantės valstybe ir vėlesnius veiksmus.Operacijos metu kylančios su paieška ir gelbėjimu susijusios situacijos3.1. Dalyvaujantys padaliniai teikia pagalbą bet kokiam jūroje nelaimės ištiktam laivui ar asmeniui. Jie pagalbą suteikia neatsižvelgdami į tokio asmens pilietybę arba statusą ar aplinkybes, kuriomis tas asmuo surandamas.3.2. Jei operacijos metu kyla abejonių arba baiminamasi dėl laivo ar bet kurio iš jame esančių asmenų saugumo, dalyvaujantis padalinys nedelsdamas visą turimą informaciją turėtų perduoti gelbėjimo koordinavimo centrui, atsakingam už paieškos ir gelbėjimo regioną, kuriame susidarė tokia situacija.Jei už paieškos ir gelbėjimo regioną atsakingas trečiosios šalies gelbėjimo koordinavimo centras neatsako į dalyvaujančio padalinio perduotą pranešimą, pastarasis turėtų susisiekti su priimančiosios valstybės narės, kuri geografiniu požiūriu yra arčiausiai ekstremaliosios situacijos vietos, gelbėjimo koordinavimo centru.Laukdami gelbėjimo koordinavimo centro nurodymų, dalyvaujantys padaliniai turėtų imtis visų tinkamų priemonių atitinkamų asmenų saugumui užtikrinti.3.3. Dalyvaujantys padaliniai turėtų atsižvelgti į visus susijusius elementus ir perduoti savo vertinimą atsakingam gelbėjimo koordinavimo centrui, visų pirma nurodydami:a) ar yra pagalbos prašymas,b) ar laivas tinkamas plaukioti ir kokia tikimybė, kad jis nepasieks galutinės paskirties vietos,c) keleivių skaičių pagal laivo rūšį (perkrova),d) ar turima krantui pasiekti būtinų išteklių (degalų, vandens, maisto, kt.),e) ar yra kvalifikuota įgula ir laivo kapitonas,f) ar turima saugumo, navigacijos bei ryšių įranga,g) ar yra keleivių, kuriems būtina skubi medicininė pagalba,h) ar yra mirusių keleivių,i) ar yra nėščiųjų arba vaikų,j) kokios yra oro sąlygos ir jūros būklė.3.4. Vien tai, kad faktiškai paprašyta pagalbos, neturėtų reikšti, kad kilo ekstremalioji situacija.Tais atvejais, kai laive esantys asmenys atsisako priimti pagalbą, nors konstatuojama, kad laivas pateko į ekstremaliąją situaciją, dalyvaujantis padalinys turėtų informuoti gelbėjimo koordinavimo centrą ir toliau vykdyti savo pareigą pasirūpinti, imdamasis visų būtinų priemonių atitinkamų asmenų saugumui užtikrinti ir vengdamas bet kokių veiksmų, kurie galėtų pabloginti situaciją arba padidinti asmenų sužalojimo ar mirties riziką.3.5. Operacijos koordinavimo centrui turėtų būti nedelsiant pranešama apie bet kokius ryšius su gelbėjimo koordinavimo centru ir veiksmus, kurių ėmėsi dalyvaujantis padalinys.3.6. Jei laivas (daugiau) negali būti laikomas patekusiu į ekstremaliąją situaciją arba jei paieškos ir gelbėjimo operacija yra atlikta, dalyvaujantis padalinys, pasikonsultavęs su operacijos koordinavimo centru, turėtų toliau tęsti operaciją pagal 2 dalies nuostatas.Išlaipinimas4.1. Veiksmų plane turėtų būti aiškiai išdėstyta sulaikytų ar išgelbėtų asmenų išlaipinimo tvarka, atitinkanti tarptautinę teisę ir visus taikytinus dvišalius susitarimus.Pagal 4.2 punktą pirmenybė turėtų būti teikiama išlaipinimui trečiojoje šalyje, iš kurios asmenys išvyko arba per kurios teritorinius vandenis ar paieškos ir gelbėjimo regioną keliavo tranzitu, arba, jeigu neįmanoma to padaryti, išlaipinimui geografiškai arčiausioje vietovėje, kurioje galima užtikrinti asmenų saugumą.4.2. Joks asmuo neturėtų būti išlaipintas šalyje arba kitaip perduotas valdžios institucijoms tos šalies, kurios atžvilgiu kyla pagrįstų priežasčių manyti, kad asmuo gali būti persekiojamas arba kankinamas arba gali patirti nežmonišką ar žeminamą elgesį arba baudimą, arba šalyje, iš kurios asmuo gali būti išsiųstas arba grąžintas į tokią šalį. Sulaikyti arba išgelbėti asmenys turi būti tinkamai informuojami, kad jie galėtų išdėstyti visas priežastis, dėl kurių, jų manymu, jiems grėstų tokio elgesio siūlomoje išlaipinimo vietoje galimybė.4.3. Koordinavimo centrui turėtų būti pranešama apie asmenis, nurodytus 4.2 punkte, ir jis tokią informaciją turėtų perduoti priimančiosios valstybės narės kompetentingoms valdžios institucijoms.[1] OL L 105, 2006 4 13, p. 9.[2] OL L 176, 1999 7 10, p. 36.[3] OL L 53, 2008 2 27, p. 52.[4] OL L 105, 2006 4 13, p. 1.[5] OL L 326, 2005 12 13, p. 13.[6] OL L 176, 1999 7 10, p. 36.[7] OL L 176, 1999 7 10, p. 31.[8] OL L 53, 2008 2 27, p. 52.[9] OL L 53, 2008 2 27, p. 1.[10] OL L 83, 2008 3 26, p. 3.[11] OL L 131, 2000 6 1, p. 43.[12] OL L 64, 2002 3 7, p. 20.


               EUROPOS KOMISIJA
            Briuselis, 2016 02 16
            COM(2016) 68 final
            2016/0040(NLE)
            Pasiūlymas
            TARYBOS SPRENDIMAS
            dėl pozicijos, kurios Europos Sąjungos vardu turi būti laikomasi Muitinės pakomitetyje, įsteigtame Europos Sąjungos ir Europos atominės energijos bendrijos bei jų valstybių narių ir Moldovos Respublikos asociacijos susitarimu, dėl to susitarimo II protokolo dėl sąvokos „kilmės statusą turintys produktai“ apibrėžties ir administracinio bendradarbiavimo metodų pakeitimo nauju protokolu, kuriame dėl kilmės taisyklių daroma nuoroda į Visos Europos ir Viduržemio jūros regiono valstybių preferencinių kilmės taisyklių regioninę konvenciją

               AIŠKINAMASIS MEMORANDUMAS

               1.PASIŪLYMO APLINKYBĖS

               •Pasiūlymo pagrindas ir tikslai

               Visos Europos ir Viduržemio jūros regiono valstybių preferencinių kilmės taisyklių regioninėje konvencijoje
                  1
                (toliau – Konvencija) išdėstytos nuostatos dėl prekių, kuriomis prekiaujama pagal atitinkamus susitariančiųjų šalių sudarytus susitarimus, kilmės. ES Konvenciją pasirašė 2011 m. birželio 15 d. 2013 m. liepos 17 d. Moldovos Respublika paprašė leisti prisijungti prie Konvencijos, ir Konvencijos jungtinis komitetas 2014 m. gegužės 21 d. sprendimu Nr. 2
                  2
                nutarė, kad Moldovos Respublika turėtų būti pakviesta prisijungti prie Konvencijos.

               ES ir Moldovos Respublika savo priėmimo dokumentus Konvencijos depozitarui deponavo atitinkamai 2012 m. kovo 26 d. ir 2015 m. liepos 31 d. Todėl Konvencija, taikant jos 10 straipsnio 3 dalį, ES ir Moldovos Respublikai įsigaliojo atitinkamai 2012 m. gegužės 1 d. ir 2015 m. rugsėjo 1 d.

               Konvencijos 6 straipsnyje numatyta, kad kiekviena susitariančioji šalis imasi reikiamų priemonių veiksmingam Konvencijos taikymui užtikrinti. Tuo tikslu Muitinės pakomitetis, įsteigtas Europos Sąjungos ir Europos atominės energijos bendrijos bei jų valstybių narių ir Moldovos Respublikos asociacijos susitarimu
                  3
               , turėtų priimti sprendimą, kuriuo II protokolas dėl sąvokos „kilmės statusą turintys produktai“ apibrėžties ir administracinio bendradarbiavimo metodų būtų pakeistas nauju protokolu, kuriame dėl kilmės taisyklių daroma nuoroda į Konvenciją. Taryba turėtų nustatyti poziciją, kurios ES turėtų laikytis Muitinės pakomitetyje.

               2.TEISINIS PAGRINDAS, SUBSIDIARUMO IR PROPORCINGUMO PRINCIPAI

               •Teisinis pagrindas

               Šio Tarybos sprendimo teisinis pagrindas – Sutarties dėl Europos Sąjungos veikimo 207 straipsnio 4 dalies pirma pastraipa kartu su 218 straipsnio 9 dalimi.

               •Subsidiarumo principas (neišimtinės kompetencijos atveju)

               Pasiūlymas priklauso išimtinei Sąjungos kompetencijai.

               •Priemonės pasirinkimas

               Siūloma priemonė – Tarybos sprendimas.

               3.EX POST VERTINIMO, KONSULTACIJŲ SU SUINTERESUOTOSIOMIS ŠALIMIS IR POVEIKIO VERTINIMO REZULTATAI

               •Konsultacijos su suinteresuotosiomis šalimis

               ES valstybėms narėms apie Tarybos sprendimo projektą pranešta 2015 m. rugsėjo 30 d. Muitinės kodekso komiteto Kilmės skyriuje.

               •Tiriamųjų duomenų rinkimas ir naudojimas

                  Nepriklausomo tyrimo neprireikė.

               •Poveikio vertinimas

               Atlikti poveikio vertinimo taip pat neprireikė, nes siūlomi daliniai pakeitimai yra techninio pobūdžio ir nekeičia šiuo metu galiojančio kilmės taisyklių protokolo esmės.

               2016/0040 (NLE)

               Pasiūlymas

               TARYBOS SPRENDIMAS

               dėl pozicijos, kurios Europos Sąjungos vardu turi būti laikomasi Muitinės pakomitetyje, įsteigtame Europos Sąjungos ir Europos atominės energijos bendrijos bei jų valstybių narių ir Moldovos Respublikos asociacijos susitarimu, dėl to susitarimo II protokolo dėl sąvokos „kilmės statusą turintys produktai“ apibrėžties ir administracinio bendradarbiavimo metodų pakeitimo nauju protokolu, kuriame dėl kilmės taisyklių daroma nuoroda į Visos Europos ir Viduržemio jūros regiono valstybių preferencinių kilmės taisyklių regioninę konvenciją

               EUROPOS SĄJUNGOS TARYBA,

               atsižvelgdama į Sutartį dėl Europos Sąjungos veikimo, ypač į jos 207 straipsnio 4 dalies pirmą pastraipą kartu su 218 straipsnio 9 dalimi,

               atsižvelgdama į Europos Komisijos pasiūlymą,

               kadangi:

               (1)Europos Sąjungos ir Europos atominės energijos bendrijos bei jų valstybių narių ir Moldovos Respublikos asociacijos susitarimo
                  4
                (toliau – susitarimas) II protokole (toliau – II protokolas) pateikiama sąvokos „kilmės statusą turintys produktai“ apibrėžtis ir nustatomi administracinio bendradarbiavimo metodai;

               (2)dauguma asociacijos susitarimo dalies „Prekyba ir su prekyba susiję klausimai“ nuostatų, įskaitant II protokolo nuostatas, yra laikinai taikomos nuo 2014 m. rugsėjo 1 d.;

               (3)Visos Europos ir Viduržemio jūros regiono valstybių preferencinių kilmės taisyklių regioninėje konvencijoje
                  5
                (toliau – Konvencija) išdėstytos nuostatos dėl prekių, kuriomis prekiaujama pagal atitinkamus susitariančiųjų šalių sudarytus susitarimus, kilmės;

               (4)Sąjunga Konvenciją pasirašė 2011 m. birželio 15 d. Konvencijos jungtinis komitetas 2014 m. gegužės 21 d. sprendimu Nr. 2
                  6
                nutarė, kad Moldovos Respublika turėtų būti pakviesta prisijungti prie Konvencijos;

               (5)Sąjunga ir Moldovos Respublika savo priėmimo dokumentus Konvencijos depozitarui deponavo atitinkamai 2012 m. kovo 26 d. ir 2015 m. liepos 31 d. Todėl Konvencija, taikant jos 10 straipsnio 3 dalį, Sąjungai ir Moldovos Respublikai įsigaliojo atitinkamai 2012 m. gegužės 1 d. ir 2015 m. rugsėjo 1 d.;

               (6)Konvencijos 6 straipsnyje numatyta, kad kiekviena susitariančioji šalis turi imtis reikiamų priemonių veiksmingam Konvencijos taikymui užtikrinti. Tuo tikslu Muitinės pakomitetis, įsteigtas susitarimu, turėtų priimti sprendimą, kuriuo II protokolas būtų pakeistas nauju protokolu, kuriame dėl kilmės taisyklių daroma nuoroda į Konvenciją;

               (7)todėl Sąjungos pozicija Muitinės pakomitetyje turėtų būti grindžiama pridėtu sprendimo projektu,

               PRIĖMĖ ŠĮ SPRENDIMĄ:

               1 straipsnis

               Pozicija, kurios Europos Sąjungos vardu turi būti laikomasi Muitinės pakomitetyje, įsteigtame Europos Sąjungos ir Europos atominės energijos bendrijos bei jų valstybių narių ir Moldovos Respublikos asociacijos susitarimu, dėl to susitarimo II protokolo dėl sąvokos „kilmės statusą turintys produktai“ apibrėžties ir administracinio bendradarbiavimo metodų pakeitimo nauju protokolu, kuriame dėl kilmės taisyklių daroma nuoroda į Visos Europos ir Viduržemio jūros regiono valstybių preferencinių kilmės taisyklių regioninę konvenciją, yra grindžiama prie šio sprendimo pridėtu Muitinės pakomitečio sprendimo projektu.

               Neesminiams Muitinės pakomitečio sprendimo projekto pakeitimams Sąjungos atstovai Muitinės pakomitetyje gali pritarti be papildomo Tarybos sprendimo.

               2 straipsnis

               Muitinės pakomitečio sprendimas skelbiamas Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje.

               3 straipsnis

               Šis sprendimas įsigalioja jo priėmimo dieną.

               Priimta Briuselyje

                     Tarybos vardu

                     Pirmininkas

                     (1)
                  OL L 54, 2013 2 26, p. 4.

                     (2)
                  OL L 217, 2014 7 23, p. 88.

                     (3)
                  OL L 260, 2014 8 30, p. 4.

                     (4)
                  OL L 260, 2014 8 30, p. 4.

                     (5)
                  OL L 54, 2013 2 26, p. 4.

                     (6)
                  OL L 217, 2014 7 23, p. 88.

    ---documentbreak---

               EUROPOS KOMISIJA
            Briuselis, 2016 02 16
            COM(2016) 68 final
            PRIEDAS
            Priedas
            prie
            pasiūlymo dėl Tarybos sprendimo
            dėl pozicijos, kurios Europos Sąjungos vardu turi būti laikomasi Muitinės pakomitetyje, įsteigtame Europos Sąjungos ir Europos atominės energijos bendrijos bei jų valstybių narių ir Moldovos Respublikos asociacijos susitarimu, dėl to susitarimo II protokolo dėl sąvokos „kilmės statusą turintys produktai“ apibrėžties ir administracinio bendradarbiavimo metodų pakeitimo nauju protokolu, kuriame dėl kilmės taisyklių daroma nuoroda į Visos Europos ir Viduržemio jūros regiono valstybių preferencinių kilmės taisyklių regioninę konvenciją

               Projektas
               ES IR MOLDOVOS RESPUBLIKOS MUITINĖS PAKOMITEČIO SPRENDIMAS Nr. ...

               dėl

               Europos Sąjungos ir Europos atominės energijos bendrijos bei jų valstybių narių ir Moldovos Respublikos asociacijos susitarimo II protokolo dėl sąvokos „kilmės statusą turintys produktai“ apibrėžties ir administracinio bendradarbiavimo metodų pakeitimo

               ES ir Moldovos Respublikos muitinės pakomitetis,

               atsižvelgdamas į Europos Sąjungos ir Europos atominės energijos bendrijos bei jų valstybių narių ir Moldovos Respublikos asociacijos susitarimą
                  1
               , ypač į jo 144 straipsnio 2 dalį,

               atsižvelgdamas į Europos Sąjungos ir Europos atominės energijos bendrijos bei jų valstybių narių ir Moldovos Respublikos asociacijos susitarimo II protokolą dėl sąvokos „kilmės statusą turintys produktai“ apibrėžties ir administracinio bendradarbiavimo metodų,

               kadangi:

               (1)Europos Sąjungos ir Europos atominės energijos bendrijos bei jų valstybių narių ir Moldovos Respublikos asociacijos susitarimo (toliau – susitarimas) 144 straipsnio 2 dalyje daroma nuoroda į susitarimo II protokolą (toliau – II protokolas), kuriame yra nustatytos kilmės taisyklės ir numatyta kilmės kumuliacija tarp Europos Sąjungos ir Moldovos Respublikos;

               (2)dauguma asociacijos susitarimo dalies „Prekyba ir su prekyba susiję klausimai“ nuostatų, įskaitant II protokolo nuostatas, yra laikinai taikomos nuo 2014 m. rugsėjo 1 d.;

               (3)II protokolo 38 straipsnyje numatyta, kad susitarimo 200 straipsnyje nurodytas Muitinės pakomitetis gali priimti sprendimą iš dalies pakeisti to protokolo nuostatas;

               (4)Visos Europos ir Viduržemio jūros regiono valstybių preferencinių kilmės taisyklių regionine konvencija
                  2
                (toliau – Konvencija) siekiama vienu teisės aktu pakeisti kilmės taisyklių protokolus, kurie šiuo metu galioja visos Europos ir Viduržemio jūros regiono šalyse;

               (5)Sąjunga Konvenciją pasirašė 2011 m. birželio 15 d. Konvencijos jungtinis komitetas 2014 m. gegužės 21 d. sprendimu Nr. 2
                  3
                nutarė, kad Moldovos Respublika turėtų būti pakviesta prisijungti prie Konvencijos;

               (6)Sąjunga ir Moldovos Respublika savo priėmimo dokumentus Konvencijos depozitarui deponavo atitinkamai 2012 m. kovo 26 d. ir 2015 m. liepos 31 d. Todėl Konvencija, taikant jos 10 straipsnio 3 dalį, Sąjungai ir Moldovos Respublikai įsigaliojo atitinkamai 2012 m. gegužės 1 d. ir 2015 m. rugsėjo 1 d.;

               (7)todėl II protokolas turėtų būti pakeistas nauju protokolu, kuriame daroma nuoroda į Konvenciją,

               PRIĖMĖ ŠĮ SPRENDIMĄ:

               1 straipsnis

               Europos Sąjungos ir Europos atominės energijos bendrijos bei jų valstybių narių ir Moldovos Respublikos asociacijos susitarimo II protokolas dėl sąvokos „kilmės statusą turintys produktai“ apibrėžties ir administracinio bendradarbiavimo metodų pakeičiamas šio sprendimo priede išdėstytu tekstu.

               2 straipsnis

               Šis sprendimas įsigalioja jo priėmimo dieną.

               Jis taikomas nuo …

               Priimta

                  Muitinės pakomitečio vardu

                  Pirmininkas

               Priedas

               II protokolas

               dėl sąvokos „kilmės statusą turintys produktai“ apibrėžties ir administracinio bendradarbiavimo metodų

               1 straipsnis

               Taikytinos kilmės taisyklės

               1.
                     Įgyvendinant šį susitarimą taikomas Visos Europos ir Viduržemio jūros regiono valstybių preferencinių kilmės taisyklių regioninės konvencijos
                  4
                (toliau – Konvencija) I priedėlis ir atitinkamos II priedėlio nuostatos.

               2.
                     Visos Konvencijos I priedėlyje ir atitinkamose II priedėlio nuostatose daromos nuorodos į „atitinkamą susitarimą“ reiškia nuorodas į šį susitarimą.

               2 straipsnis

               Ginčų sprendimas

               1.
                     Jeigu dėl Konvencijos I priedėlio 32 straipsnyje numatytų tikrinimo procedūrų kyla ginčų, kurių tarpusavyje negali išspręsti tikrinimą atlikti prašanti muitinė ir tą tikrinimą atlikti turinti muitinė, tie ginčai perduodami spręsti Muitinės pakomitečiui. Šio susitarimo V antraštinės dalies („Prekyba ir su prekyba susiję klausimai“) 14 skyriaus („Ginčų sprendimas“) nuostatos dėl ginčų sprendimo tvarkos netaikomos.

               2.
                     Importuotojo ir importuojančios šalies muitinės ginčai visais atvejais sprendžiami pagal tos šalies teisės aktus.

               3 straipsnis

               Protokolo pakeitimai

               Muitinės pakomitetis gali priimti sprendimą iš dalies pakeisti šio protokolo nuostatas.

               4 straipsnis

               Pasitraukimas iš Konvencijos

               1.
                     Jei Europos Sąjunga arba Moldovos Respublika raštu praneša Konvencijos depozitarui apie ketinimą pasitraukti iš Konvencijos pagal jos 9 straipsnį, Europos Sąjunga ir Moldovos Respublika nedelsdamos pradeda derybas dėl kilmės taisyklių, taikytinų siekiant įgyvendinti šį susitarimą.

               2.
                     Iki tol, kol įsigalios tokios naujos derybomis sutartos kilmės taisyklės, šiam susitarimui toliau taikomos Konvencijos I priedėlyje nustatytos kilmės taisyklės ir, jei taikytina, atitinkamos II priedėlio nuostatos, galiojančios pasitraukimo metu. Tačiau nuo pasitraukimo momento laikoma, kad Konvencijos I priedėlyje nustatytomis kilmės taisyklėmis ir, jei taikytina, atitinkamomis II priedėlio nuostatomis leidžiama tik dvišalė kumuliacija tarp Europos Sąjungos ir Moldovos Respublikos.

               5 straipsnis

               Pereinamojo laikotarpio nuostatos. Kumuliacija

               Nepaisant Konvencijos I priedėlio 16 straipsnio 5 dalies ir 21 straipsnio 3 dalies, jei kumuliacija susijusi tik su ELPA valstybėmis, Farerų salomis, Europos Sąjunga, Turkija, kitais stabilizacijos ir asociacijos proceso dalyviais ir Moldovos Respublika, kilmės įrodymas gali būti EUR.1 judėjimo sertifikatas arba kilmės deklaracija.

                     (1)
                  OL L 260, 2014 8 30, p. 4.

                     (2)
                  OL L 54, 2013 2 26, p. 4.

                     (3)
                  OL L 217, 2014 7 23, p. 88.

                     (4)
                  OL L 54, 2013 2 26, p. 4.