				|

		52012PC0130

			Pasiūlymas TARYBOS REGLAMENTAS dėl naudojimosi teise imtis kolektyvinių veiksmų atsižvelgiant į įsisteigimo ir paslaugų teikimo laisves /* COM/2012/0130 final - 2012/0064 (APP) */

			   	AIŠKINAMASIS MEMORANDUMAS
1.           PASIŪLYMO APLINKYBĖS
Bendrosios aplinkybės
Sprendimuose Viking Line[1] ir Laval[2] Teisingumo Teismas pirmą kartą teisę imtis
kolektyvinių veiksmų, įskaitant teisę streikuoti, pripažino
pagrindine teise, esančia neatskiriama ES teisės bendrųjų
principų, kurių laikymąsi užtikrina Teisingumo Teismas, dalimi[3]. Be to, Teismas aiškiai nurodė, kad, kadangi Europos Sąjunga
turi ne tik ekonominių, bet ir socialinių tikslų, teisės,
atsirandančios dėl Sutarties nuostatų laisvo prekių, asmenų,
paslaugų ir kapitalo judėjimo srityje, turi būti suderintos su
socialinės politikos tikslais, įskaitant gyvenimo ir darbo
sąlygų gerinimą, deramą socialinę apsaugą ir
administracijos bei darbuotojų dialogą[4]. Be
to, jis taip pat pripažino, kad teisė imtis kolektyvinių
priemonių, kurių tikslas – darbuotojų apsauga, yra teisėtas
interesas, iš esmės galintis pateisinti vienos iš Sutarties
garantuojamų pagrindinių laisvių apribojimus. Taigi
darbuotojų apsauga patenka tarp Teisingumo Teismo jau pripažintų privalomų
bendrojo intereso pagrindų[5].
Nepaisant šio paaiškinimo, Teisingumo Teismo
sprendimai sukėlė plačias ir intensyvias diskusijas apie jų
pasekmes komandiruotųjų darbuotojų teisių apsaugai ir
apskritai, kokiu mastu profesinės sąjungos gali toliau ginti darbuotojų
teises tarpvalstybinėse situacijose. Visų pirma, jie sukėlė
ginčą dėl galiojančių ES taisyklių tinkamumo
darbuotojų teisėms apsaugoti atsižvelgiant į įsisteigimo
laisvę ir paslaugų teikimo laisvę[6].
Šiose diskusijose dalyvavo įvairios
suinteresuotosios šalys – socialiniai partneriai, politikai, praktikuojantys
teisininkai, akademinės bendruomenės atstovai ir kt. Kai kurie
diskusijų dalyviai pritarė sprendimams kaip būtinam vidaus
rinkos taisyklių paaiškinimui, tačiau daugelis Teisingumo Teismo sprendimus
vertino kaip pripažįstančius ekonominių laisvių
viršenybę prieš naudojimąsi pagrindinėmis socialinėmis
teisėmis ir keliančius pavojų, jei ne suteikiančius
teisę, vykdyti „socialinį dempingą“ ir nesąžiningą
konkurenciją. Kritikai ypač pabrėžė aspektą, kad nors
Teisingumo Teismas teisę imtis kolektyvinių veiksmų,
įskaitant teisę streikuoti, pripažino pagrindine teise, esančia
neatskiriama Bendrijos teisės bendrųjų principų, kurių
laikymąsi užtikrina Teisingumo Teismas, dalimi, vis dėlto jis aiškiai
nurodė, kad „taip pat matyti, kad jos įgyvendinimui gali būti
taikomi tam tikri apribojimai“[7]. Tokie apribojimai labai trukdytų profesinių
sąjungų gebėjimui imtis veiksmų darbuotojų
teisėms ginti.
Profesoriaus M. Monti[8] teigimu, 2007 m. ir 2008 m. Teisingumo Teismo sprendimai[9] atskleidė bendrosios rinkos ir nacionalinio lygmens socialinio
aspekto neatitikimus. Jais „atnaujinta sena problema, kuri niekada nebuvo
išspręsta: takoskyra tarp didesnės rinkos integracijos šalininkų
ir manančiųjų, kad ekonominių laisvių reikalavimas ir
reglamentavimo kliūčių šalinimas – tai priemonė
socialinių teisių, saugomų nacionaliniu lygmeniu, sistemai
išardyti“. Be to, jo teigimu, „atgaivinus šią takoskyrą, nuo
bendrosios rinkos ir nuo ES gali būti atstumti tie viešosios nuomonės,
darbuotojų judėjimų ir profesinių sąjungų
atstovai, kurie ilgą laiką buvo pagrindiniai ekonominės
integracijos šalininkai“.
Lisabonos sutartis
Pagal Europos Sąjungos sutarties
3 straipsnio 3 dalį vidaus rinka siekiama didelio
konkurencingumo socialinės rinkos ekonomikos, kuria siekiama visiško
užimtumo ir socialinės pažangos. Nustatydama ir įgyvendindama savo
politikos kryptis ir veiksmus, Sąjunga privalo atsižvelgti į
reikalavimus, susijusius su didelio užimtumo skatinimu, tinkamos
socialinės apsaugos užtikrinimu ir kova su socialine atskirtimi[10]. Be to, įsigaliojus Lisabonos sutarčiai, pagrindinių
teisių įtvirtinimą pirminėje teisėje sustiprino tai,
kad dabar Europos Sąjungos pagrindinių teisių chartija turi
tokią pat teisinę galią kaip Sutartis[11].
Taigi socialinis aspektas yra pagrindinė
vidaus rinkos sudedamoji dalis, ir vidaus rinka negali tinkamai veikti be
stipraus socialinio aspekto ir piliečių paramos[12].
Be to, Teisingumo Teismas pripažino, kad
Sąjunga turi ne tik ekonominių, bet ir socialinių tikslų.
Taigi teisės, atsirandančios dėl Sutarties dėl Europos
Sąjungos veikimo (SESV) nuostatų laisvo prekių, asmenų,
paslaugų ir kapitalo judėjimo srityje, turi būti
įgyvendinamos laikantis socialinės politikos tikslų, tarp
kurių, kaip matyti iš SESV 151 straipsnio pirmos pastraipos, inter
alia, yra gyvenimo ir darbo sąlygų gerinimas, derama
socialinė apsauga ir administracijos bei darbuotojų dialogas.
Taip pat pagal SESV 152 straipsnį
Sąjunga, atsižvelgdama į nacionalinių sistemų
įvairovę ir gerbdama socialinių partnerių
savarankiškumą, siekia pripažinti, remti bei dar labiau stiprinti
socialinių partnerių vaidmenį ES lygiu ir remti jų
dialogą.
2009 m. birželio 18–19 d.
Oficialioje deklaracijoje dėl darbuotojų teisių, socialinės
politikos ir kitų klausimų Europos Vadovų Taryba taip pat
pakartojo, kad Sutartyse, iš dalies pakeistose Lisabonos sutartimi, nustatyta,
kad Europos Sąjunga pripažįsta ir remia socialinių
partnerių vaidmenį.
Teisė į kolektyvines derybas.
Teisė imtis kolektyvinių veiksmų. Teisė streikuoti
Net jei taikomuose teisės aktuose
teisė streikuoti gali būti ne visuomet aiškiai nurodoma, teisė
imtis kolektyvinių veiksmų, kuri išplaukia iš teisės į
kolektyvines derybas, pripažįstama įvairiuose tarptautiniuose
teisės aktuose, kuriuos valstybės narės yra pasirašiusios arba
kuriuose bendradarbiavo[13]. Ji įtraukta į tų valstybių narių ES lygmeniu
parengtus teisės aktus[14] ir į 2000 m. gruodžio 7 d. Nicoje paskelbtą
Europos Sąjungos pagrindinių teisių chartiją[15], 2008 m. gruodžio 12 d. priimtą Strasbūre[16]. Ji taip pat ginama daugelio valstybių narių konstitucijose.
Šiuo atžvilgiu Europos Sąjungos
pagrindinių teisių chartijos 28 straipsnyje aiškiai
pripažįstama teisė į kolektyvines derybas, kuri interesų
konflikto atveju apima teisę imtis kolektyvinių veiksmų, įskaitant
streikus, interesams apginti[17].
Europos Žmogaus Teisių Teismo nuomone,
teisė į kolektyvines derybas, derėtis ir sudaryti kolektyvines
sutartis yra neatskiriama teisės jungtis į asociacijas (t. y.
teisės steigti profesines sąjungas ir į jas stoti siekiant ginti
savo interesus, kaip išdėstyta Žmogaus teisių ir pagrindinių
laisvių apsaugos konvencijos 11 straipsnyje) dalis[18].
Europos Žmogaus Teisių Teismas[19] taip pat pripažino, kad profesinių sąjungų laisvės
srityje, atsižvelgiant į opų socialinių ir politinių
klausimų, susijusių su tinkamos atitinkamų administracijos ir
darbuotojų interesų pusiausvyros nustatymu, pobūdį, ir
atsižvelgiant į didelius šios srities nacionalinių sistemų
skirtumus, Susitariančiosios valstybės turi plačią veikimo
laisvę nuspręsti, kaip užtikrinti profesinių sąjungų
laisvę ginti jų narių profesinius interesus. Tačiau EŽTT
pažymi, kad ši veikimo laisvė nėra neribota – ją Europos mastu
prižiūri Teismas, kurio užduotis – priimti galutinį sprendimą
dėl to, ar apribojimas yra suderinamas su asociacijų laisve, kuri
ginama Europos žmogaus teisių konvencijos (EŽTK) 11 straipsniu.
Tačiau, kaip pripažino Teisingumo Teismas
ir Europos Žmogaus Teisių Teismas[20], teisė streikuoti nėra absoliuti ir naudojimuisi ja gali
būti taikomi tam tikri apribojimai, kuriuos taip pat gali lemti
nacionalinės konstitucijos, teisė ir praktika. Kaip dar kartą
patvirtinta Chartijos 28 straipsnyje, ja turi būti naudojamasi
laikantis Europos Sąjungos teisės ir nacionalinių įstatymų
bei praktikos.
Todėl šiuo atžvilgiu profesinės
sąjungos vaidina svarbų vaidmenį ir turėtų, kaip
patvirtino Teisingumo Teismas, toliau turėti galimybę imtis
veiksmų darbuotojų teisėms ginti, įskaitant galimybę
kviesti narius streikuoti ir taikyti boikotą arba rengti blokadas ginant
darbuotojų interesus bei teises ir siekiant užtikrinti darbo vietų
arba darbo sutarties sąlygų apsaugą, jeigu tai daroma laikantis
Europos Sąjungos ir nacionalinės teisės ir praktikos.
Ekonominės
laisvės. Apribojimai. Darbuotojų teisių apsauga
Įsisteigimo laisvė ir paslaugų
teikimo laisvė yra vieni pagrindinių ES teisės principų.
Remiantis Teisingumo Teismo praktika, šių laisvių apribojimas
leistinas, tik jeigu juo siekiama Sutartį atitinkančio teisėto
tikslo ir jis grindžiamas privalomaisiais bendrojo intereso pagrindais, jei šis
apribojimas yra tinkamas siekiamam tikslui įgyvendinti ir neviršija to,
kas būtina jam pasiekti.
Darbuotojų apsauga, visų pirma
jų socialinė apsauga ir jų teisių apsauga, taip pat siekis
išvengti darbo rinkos sutrikdymų buvo pripažinti esantys privalomais
bendrojo intereso pagrindais, pateisinančiais naudojimosi
pagrindinėmis ES teisės laisvėmis apribojimus.
Be to, Teisingumo Teismas pripažino, kad
valstybės narės turi sprendimo ir veikimo laisvę vykdyti
judėjimo laisvės kliūčių, atsirandančių
dėl privačių subjektų elgsenos, prevenciją.
Apibendrinant, ekonominėms laisvėms
ir pagrindinėms teisėms, taip pat veiksmingam naudojimuisi jomis gali
būti taikomi apribojimai.
2.           KONSULTACIJŲ SU SUINTERESUOTOSIOMIS
ŠALIMIS REZULTATAI IR POVEIKIO VERTINIMAI
2.1.        Konsultacijos su
suinteresuotosiomis šalimis
Kaip jau
minėta, 2007–2008 m. Teisingumo Teismo sprendimai Viking-Line,
Laval, Rüffert ir Komisija prieš Liuksemburgą
sukėlė intensyvias diskusijas, visų pirma apie paslaugų
teikimo laisvės ir įsisteigimo laisvės pasekmes darbuotojų
teisių apsaugai ir profesinių sąjungų vaidmeniui ginant
darbuotojų teises tarpvalstybinėse situacijose.
Europos
profesinės sąjungos šiuos sprendimus vertina kaip asocialius. Jos
pageidauja, kad teisės aktai būtų iš dalies pakeisti, siekiant
paaiškinti teisinę situaciją ir neleisti ateityje teisėjams
priimti sprendimų, kuriais neleidžiama ginti to, ką jos vertina kaip
darbuotojų interesus. Šiuo tikslu jos pateikė du pagrindinius
reikalavimus:
–
peržiūrėti Darbuotojų komandiravimo
direktyvą (Direktyva 96/71/EB), siekiant į ją įtraukti
nuorodą į principą „vienodas užmokestis už vienodą
darbą“ ir priimančiai valstybei narei leisti taikyti palankesnes
sąlygas nei pagrindinės darbo sutarties sąlygos, nustatytos
direktyvos 3 straipsnio 1 dalyje;
–
į Sutartį įtraukti „Socialinės
pažangos protokolą“, kad būtų nustatyta pagrindinių
socialinių teisių viršenybė ekonominėms laisvėms.
Kitos
suinteresuotosios šalys laikosi kitokios nuomonės. BusinessEurope
pritaria Teisingumo Teismo sprendimais pateiktam paaiškinimui ir nemano, kad
direktyvą reikėtų peržiūrėti. Daugelis valstybių
narių išsakė panašią nuomonę. Kai kurios valstybės
narės (Švedija, Vokietija, Liuksemburgas ir Danija) pakeitė savo
teisės aktus, kad jie atitiktų Teismo sprendimus.
2008 m. spalio mėn. Europos
Parlamentas priėmė rezoliuciją, kuria ragino valstybes nares
tinkamai užtikrinti Darbuotojų komandiravimo direktyvos
įgyvendinimą ir siūlė Komisijai neatsisakyti dalinio
direktyvos peržiūrėjimo, prieš tai išsamiai įvertinus problemas
ir uždavinius[21]. Be to, buvo pabrėžta, kad paslaugų teikimo laisvė kaip
„vienas svarbiausių Europos projekto pagrindų, viena vertus, turi
būti suderinama su pagrindinėmis teisėmis, Sutartyse
įtvirtintais socialiniais tikslais, kita vertus, su viešųjų ir
socialinių partnerių teise užtikrinti nediskriminavimą ir
vienodų sąlygų taikymą bei pagerinti gyvenimo ir darbo
sąlygas“[22]. 2010 m. birželio 2 d. Užimtumo ir socialinių
reikalų komitetas surengė trijų ekspertų
(atstovaujančių Komisijai, ETUC ir Belgijai) klausymus, kurių
metu S&D, kairieji ir žalieji Europos Parlamento nariai paragino
Komisiją imtis panašių kaip ETUC siūlomų veiksmų.
Bendru Komisijos nario V. Špidla ir
ministro X. Bertrand (einančio Tarybos pirmininko pareigas) kvietimu
2008 m. spalio mėn. forume Europos socialiniai partneriai
susitarė atlikti bendrą Teisingumo Teismo sprendimų
pasekmių analizę, atsižvelgdami į judumą ir
globalizaciją. 2010 m. kovo mėn.[23]
Europos socialiniai partneriai pateikė ETT sprendimų pasekmių
ataskaitą. Dokumente atsiskleidė dideli jų nuomonių
skirtumai. BusinessEurope nepritaria direktyvos peržiūrai
(tačiau pritaria būtinybei patikslinti tam tikrus su vykdymo
užtikrinimu susijusius aspektus), o ETUC pasisako už tai, kad direktyva
būtų iš esmės pakeista.
2010 m. Europos ekonomikos ir
socialinių reikalų komitetas priėmė nuomonę dėl
Vidaus rinkos socialinio matmens[24], kurioje reikalavo veiksmingiau įgyvendinti Direktyvą 96/71
ir išreiškė pritarimą Komisijos iniciatyvai patikslinti teisines
nacionalinių institucijų, įmonių ir darbuotojų
prievoles, kuri apima dalinę direktyvos peržiūrą. Be to,
nuomonėje Komisija raginama teisę streikuoti pašalinti iš bendrosios
rinkos taikymo srities ir apsvarstyti „Europos socialinio interpolo“, kuris
remtų įvairių valstybių narių darbo inspekcijų
veiklą, idėją.
Pripažindamas Teisingumo Teismo sprendimų
sukeltą prieštarą, profesorius M. Monti ataskaitoje „Nauja
bendrosios rinkos strategija“ rekomendavo:
–
patikslinti Darbuotojų komandiravimo
direktyvos įgyvendinimą ir aktyviau platinti informaciją apie
darbuotojų ir įmonių teises ir pareigas, gerinti
administracinį bendradarbiavimą ir sankcijų taikymą laisvo
asmenų judėjimo ir tarpvalstybinio paslaugų teikimo srityse;
–
įtraukti teisės streikuoti užtikrinimo
nuostatą pagal Tarybos reglamento (EB) Nr. 2679/98 (vadinamasis
„Monti II reglamentas“) 2 straipsnio modelį ir neoficialaus darbo
ginčų, susijusių su direktyvos taikymu, sprendimo
mechanizmą.
2010 m. spalio mėn. Komisija
pradėjo viešąsias konsultacijas dėl būdų, kaip
vėl pagyvinti bendrąją rinką, paskelbusi Komunikatą
„Kuriamas Bendrosios rinkos aktas. Siekiant labai konkurencingos
socialinės rinkos ekonomikos. 50 pasiūlymų, kaip pagerinti
bendrą darbą, verslą ir prekybą“[25].
Siekdama atkurti piliečių pasitikėjimą ir paramą, ji
pateikė du pasiūlymus (Nr. 29 ir 30): dėl pagrindinių
socialinių teisių ir ekonominių laisvių pusiausvyros ir
dėl darbuotojų komandiravimo.
–
Pasiūlymas Nr. 29. „Remdamasi
naująja Veiksmingo Pagrindinių teisių chartijos
įgyvendinimo Europos Sąjungoje strategija, Komisija
prižiūrės, kad būtų atsižvelgta į Chartijoje numatytas
teises, įskaitant bendrų veiksmų teisę. …“
–
Pasiūlymas Nr. 30. „2011 m. Komisija
priims teisės aktą, kuriuo siekiama pagerinti Darbuotojų
komandiravimo direktyvos įgyvendinimą; tame teisės akte
greičiausiai bus įtrauktas patikslinimas apie naudojimąsi
pagrindinėmis socialinėmis teisėmis esant bendrosios rinkos
ekonominėms laisvėms.“
Vykstant viešosioms konsultacijoms buvo matyti
didžiulis profesinių sąjungų, atskirų piliečių ir
NVO domėjimasis šiais veiksmais ir parama jiems.
Pasiūlymą Nr. 29 dėl
veiksmingo Pagrindinių teisių chartijos įgyvendinimo ir
socialinio poveikio vertinimo vienu svarbiausių klausimų laiko
740 respondentų (iš daugiau kaip 800).
Europos socialiniai partneriai konsultacijose
išsakė savo ankstesnę nuomonę. ETUC pakartojo reikalavimą
priimti „Socialinės pažangos protokolą“, kuriuo būtų iš
dalies pakeista Sutartis ir tvirtino, kad Komisija turėtų ne tik
patikslinti ir patobulinti Darbuotojų komandiravimo direktyvos
įgyvendinimą, bet taip pat iš esmės ją
peržiūrėti. BusinessEurope pritarė Komisijos
požiūriui dėl geresnio esamos direktyvos įgyvendinimo ir vykdymo
užtikrinimo.
Vadinamojo „Monti II reglamento“
idėją ETUC vertino kaip teigiamą žingsnį teisinga kryptimi
(keliuose atsakymuose tai taip pat aiškiai nurodė nacionalinės
profesinės sąjungos), papildantį „Socialinės pažangos
protokolą“. BusinessEurope aiškaus atsakymo nepateikė,
tačiau panašu, kad ji abejoja papildoma reglamento nauda, aiškiai
nurodydama, kad jis neturėtų prieštarauti teisės streikuoti
pašalinimui iš ES kompetencijos sričių.
Po plačių viešųjų
diskusijų ir remdamasi viešųjų diskusijų metu išsakytomis
nuomonėmis, 2011 m. balandžio 13 d. Komisija priėmė
komunikatą „Bendrosios rinkos aktas. Dvylika svertų augimui skatinti
ir pasitikėjimui stiprinti“[26]. Tarp dvylikos pagrindinių veiksmų į socialinės
sanglaudos skyrių įtrauktos teisės aktų dėl
darbuotojų komandiravimo iniciatyvos: „Darbuotojų komandiravimo
direktyvos perkėlimui į nacionalinę teisę, griežtesniam
taikymui ir praktiniam įgyvendinimui pagerinti skirti teisės aktai,
kuriuose numatytos priemonės, kad būtų užkirstas kelias bet
kokiam piktnaudžiavimui taisyklėmis ar jų nesilaikymui ir už tai
būtų skiriamos nuobaudos, ir teisės aktai, kuriais
patikslinamos naudojimosi įsisteigimo ir paslaugų teikimo
laisvėmis, taip pat pagrindinėmis socialinėmis teisėmis
nuostatos.“
Po Bendrosios rinkos akto priėmimo Europos
Parlamentas 2011 m. balandžio 6 d. priėmė tris
rezoliucijas[27]. Vis dėlto kitaip nei bendresnis judumo (ir teisių į
pensiją perkeliamumo) klausimas, darbuotojų komandiravimas nebuvo
nurodytas kaip vienas iš pagrindinių prioritetų.
Kita vertus, Europos ekonomikos ir
socialinių reikalų komitetas darbuotojų komandiravimą
ir ekonomines laisves įvardija kaip prioritetus[28].
Taryba išvadose
dėl prioritetų suteikiant naują impulsą bendrajai rinkai:
„14. MANO, kad tinkamai įgyvendinant ir
vykdant Darbuotojų komandiravimo direktyvą galima padėti
užtikrinti geresnę komandiruotųjų darbuotojų teisių
apsaugą ir didesnį aiškumą, susijusį su paslaugas
teikiančių įmonių ir nacionalinių institucijų
teisėmis ir pareigomis, ir galima padėti užkirsti kelią
taikytinų taisyklių apėjimui; be to, MANO, kad būtinas
didesnis aiškumas, susijęs su galimybe naudotis įsisteigimo laisve ir
laisve teikti paslaugas, kaip ir galimybe naudotis pagrindinėmis
socialinėmis teisėmis.“[29]
2011 m. birželio 27–28 d.
konferencijoje, skirtoje pagrindinėms socialinėms teisėms ir
darbuotojų komandiravimui, ministrai, socialiniai partneriai, ES
institucijų ir akademinės bendruomenės atstovai diskutavo apie
reglamentavimo galimybes, galimą teisės aktų iniciatyvų
turinį ir stengėsi padėti rasti galimus sprendimus[30]. Atviromis konstruktyviomis diskusijomis buvo siekiama prisidėti
prie bendresnės vizijos ir pristatyti neseniai atliktų tyrimų
rezultatus.
Be to, Krokuvos deklaracijoje[31] pakartota, kad paslaugų teikimas kitose valstybėse ir
komandiruotųjų darbuotojų judumas yra esminės bendrosios
rinkos dalys. Geresnių sąlygų laikinam paslaugų teikimui
kitose valstybėse sudarymas turėtų būti neatsiejamas nuo
pakankamo ir tinkamo darbuotojų, komandiruotų į kitą
valstybę narę teikti šių paslaugų, apsaugos lygio
užtikrinimo.
2.2         Poveikio vertinimas
Laikydamasi savo geresnio reglamentavimo
politikos, Komisija atliko politikos alternatyvų poveikio vertinimą,
paremtą nepriklausomu tyrimu[32].
Nustatytos problemų priežastys
sugrupuotos pagal keturias antraštes, o su šiuo pasiūlymu tiesiogiai
susijusi 4 problema (įtampa tarp paslaugų teikimo bei
įsisteigimo laisvių ir nacionalinių darbo santykių). Teisingumo
Teismo sprendimai Viking ir Laval, kuriais buvo aiškinama
direktyva ir Sutarties nuostatos, parodė, kad esama įtampos tarp
paslaugų teikimo bei įsisteigimo laisvių ir naudojimosi
pagrindinėmis teisėmis, kaip antai teise į kolektyvines derybas
ir teise į kolektyvinius darbuotojų interesų gynimo veiksmus.
Visų pirma, profesinės sąjungos sprendimus vertino kaip
nustatančius kolektyvinių darbuotojų interesų gynimo
veiksmų nagrinėjimą ES ar nacionaliniuose teismuose kaskart, kai
tokie veiksmai galėtų turėti poveikio ar pakenkti naudojimuisi
paslaugų teikimo laisve arba įsisteigimo laisve. Dėl tokio
supratimo netolimoje praeityje buvo daromas neigiamas šalutinis poveikis, kaip
rodo mažas tarpvalstybinių darbo ginčų skaičius. Šios
problemos svarba pabrėžta 2010 m. Tarptautinės darbo
organizacijos (TDO) ekspertų komiteto konvencijų ir
rekomendacijų taikymo klausimais ataskaitoje, kurioje išsakytas „didelis
susirūpinimas“ ESTT sprendimų nustatytais praktiniais veiksmingo
naudojimosi teise streikuoti apribojimais. Teisė streikuoti nustatyta TDO
konvencijoje Nr. 87, kurią pasirašė visos ES valstybės
narės.
Politikos pasirinktys, skirtos spręsti
šią problemą lemiančius veiksnius, yra pagrindinis scenarijus
(5 pasirinktis), ne reglamentavimo priemonė (6 pasirinktis) ir ES
lygmens reglamentavimo priemonė (7 pasirinktis).
6 ir 7 pasirinktys buvo įvertintos
lyginant su pagrindiniu scenarijumi, atsižvelgiant į jų
pajėgumą išspręsti nustatytą 4 problemą
lemiančius veiksnius ir pasiekti bendruosius tikslus, kaip antai tvarus bendrosios
rinkos, paremtos didelio konkurencingumo socialine rinkos ekonomika,
vystymasis, paslaugų teikimo laisvė ir vienodų sąlygų
užtikrinimas, gyvenimo ir darbo sąlygų gerinimas, pagarba
valstybių narių darbo santykių sistemų įvairovei ir
administracijos bei darbuotojų dialogo skatinimas. Be to, jos buvo
išnagrinėtos atsižvelgiant į konkretesnius ir susijusius veiklos
tikslus, visų pirma teisinio tikrumo gerinimą, susijusį su
socialinių teisių ir ekonominių laisvių pusiausvyra,
visų pirma darbuotojų komandiravimo srityje. Remiantis Veiksmingo
Pagrindinių teisių chartijos įgyvendinimo Europos Sąjungoje
strategija, poveikio vertinimas buvo panaudotas siekiant nustatyti pagrindines
teises, kurioms gali būti daromas poveikis, trukdymo naudotis susijusia
teise mastą ir tokio trukdymo būtinumą ir proporcingumą,
atsižvelgiant į politikos pasirinktis ir tikslus[33].
Poveikio vertinime nustatytas neigiamas
ekonominis ir socialinis pagrindinio scenarijaus poveikis. Dėl tolesnio
teisinio netikrumo galėtų būti prarasta didelės
suinteresuotųjų šalių dalies parama bendrajai rinkai ir sukurta
nepalanki verslo aplinka, galbūt net paskatintas protekcionizmas.
Ieškinių dėl žalos atlyginimo rizika ir abejonės dėl
nacionalinių teismų vaidmens galėtų trukdyti
profesinėms sąjungoms naudotis teise streikuoti. Tai turėtų
neigiamą poveikį darbuotojų teisių apsaugai ir Europos
Sąjungos pagrindinių teisių chartijos 28 straipsniui. 6 ir
7 pasirinktys turėtų teigiamą ekonominį ir
socialinį poveikį, nes jos sumažina teisinio netikrumo mastą.
Teigiamas 7 pasirinkties poveikis būtų didesnis, nes
teisėkūros priemonė (reglamentas) suteikia didesnį
teisinį tikrumą nei neprivaloma priemonė (6 pasirinktis).
Įspėjimo sistema turėtų papildomą teigiamą
poveikį. Be to, teisėkūros priemone Komisija pareikštų
ryžtingesnę politinę valią sprendžiant problemą, dėl
kurios yra susirūpinusios profesinės sąjungos ir dalis Europos
Parlamento narių.
Tinkamiausia pasirinktis 4 problemą
lemiantiems veiksniams spręsti yra 7 pasirinktis. Ji laikoma
veiksmingiausiu ir efektyviausiu sprendimu konkrečiam tikslui „mažinti
įtampą tarp nacionalinių darbo santykių sistemų ir
paslaugų teikimo laisvės“ pasiekti ir geriausiai atitinka bendruosius
tikslus. Todėl iš esmės ji sudaro šio pasiūlymo pagrindą.
Poveikio vertinimo projektą du kartus
atidžiai išnagrinėjo Poveikio vertinimo valdyba – jos rekomendacijos
dėl projekto patobulinimo įtrauktos į galutinę
ataskaitą. Poveikio vertinimo valdybos nuomonė, galutinis poveikio
vertinimas ir jo santrauka skelbiami kartu su šiuo pasiūlymu.
3.           TEISINIAI PASIŪLYMO ASPEKTAI
3.1.        Bendrosios aplinkybės.
Siūlomų veiksmų santrauka
Minėti Teisingumo Teismo sprendimai
atskleidė bendrosios rinkos ir socialinio aspekto neatitikimus dviem
būdais. Pirma, sprendimais buvo atkreiptas dėmesys į
poreikį užtikrinti tinkamą naudojimosi teise profesinėms
sąjungoms imtis kolektyvinių veiksmų, taip pat teise streikuoti,
ir įsisteigimo laisvės bei paslaugų teikimo laisvės
(Sutartyje įtvirtintų ekonominių laisvių) pusiausvyrą.
Antra, sprendimais buvo dar labiau pabrėžtas klausimas, ar
Komandiruotųjų darbuotojų direktyva vis dar sudaro tinkamą
pagrindą darbuotojų teisėms ginti, atsižvelgiant į
skirtingas valstybių narių socialines ir darbo sąlygas. Visų
pirma abejota dėl jos praktinio taikymo ir vykdymo užtikrinimo.
Kaip nurodyta minėtoje profesoriaus
M. Monti ataskaitoje, abu šie klausimai yra glaudžiai susiję,
tačiau siekiant bendrosios rinkos ir socialinių reikalavimų
pusiausvyros, būtinos skirtingos strategijos. Kaip pabrėžta
Veiksmingo Pagrindinių teisių chartijos įgyvendinimo Europos
Sąjungoje strategijoje, asmenims, atsidūrusiems Sąjungos
teisės reglamentuojamoje situacijoje, turi būti sudarytos
sąlygos veiksmingai naudotis Chartijoje nustatytomis teisėmis[34]. Šių klausimų patikslinimas taip pat neturėtų
būti paliktas būsimam išaiškinimui ETT ar nacionalinių
teismų nagrinėjamose bylose[35]. Be to, teisė arba laisvė streikuoti neturėtų
būti paprasčiausias šūkis ar teisinė metafora.
Todėl šis pasiūlymas yra teisės
aktų rinkinio dalis. Kartu su Vykdymo užtikrinimo direktyvos
pasiūlymu, jis sudaro tikslinę priemonę, kuria siekiama
patikslinti naudojimosi socialinėmis teisėmis ir naudojimosi
Sutartyje įtvirtintomis įsisteigimo ir paslaugų teikimo
laisvėmis sąveiką Europos Sąjungoje, laikantis vieno
pagrindinių Sutarties tikslų „didelio konkurencingumo socialinės
rinkos ekonomikos“, tačiau nepanaikinant Teisingumo Teismo praktikos.
Šiuo pasiūlymu siekiama patikslinti
bendruosius principus ir ES lygmeniu galiojančias taisykles, susijusias su
naudojimusi pagrindine teise imtis kolektyvinių veiksmų atsižvelgiant
į paslaugų teikimo laisvę ir įsisteigimo laisvę,
įskaitant poreikį jas praktiškai suderinti tarpvalstybinėse
situacijose. Pasiūlymas apima ne tik laikiną darbuotojų
komandiravimą į kitą valstybę narę teikti paslaugas tarpvalstybiniu
mastu, bet ir numatomą restruktūrizavimą ir (arba)
bendrovių perkėlimą iš vienos valstybės narės į
kitą.
3.2.        Teisinis pagrindas
Tinkamas siūlomos priemonės teisinis
pagrindas – SESV 352 straipsnis (skirtas atvejams, kai Sutartyse
nenumatyti įgaliojimai, kurių reikia būtiniems veiksmams
įgyvendinti pagal Sutartyse apibrėžtas politikos sritis, kad
būtų pasiektas vienas iš Sutarčių tikslų).
Reglamentas laikomas tinkamiausia teisine
priemone, siekiant patikslinti bendruosius principus ir ES lygmeniu
galiojančias taisykles, kad tarpvalstybinėse situacijose naudojimasis
pagrindinėmis teisėmis būtų suderintas su ekonominėmis
laisvėmis. Kadangi reglamentas taikomas tiesiogiai, reglamentavimas bus
paprastesnis ir bus užtikrintas didesnis teisinis tikrumas tiems, kam bus
taikomas šis teisės aktas visoje Sąjungoje, vienodžiau patikslinant
taikomas taisykles. Reglamentavimo aiškumas ir paprastumas ypač
svarbūs MVĮ. To negalima pasiekti direktyva, nes ja nustatomas tik
privalomas rezultatas, o pasirinkti formą ir metodą paliekama
nacionalinėms institucijoms.
3.3.        Subsidiarumo ir proporcingumo
principai
Kadangi reikiami įgaliojimai Sutartyje
aiškiai nenumatyti, šis reglamentas grindžiamas SESV 352 straipsniu.
SESV 153 straipsnio 5 dalyje
teisė streikuoti pašalinama iš sričių, kurios gali būti
reglamentuojamos visoje Europos Sąjungoje direktyvomis nustatant
būtiniausius reikalavimus. Tačiau Teisingumo Teismo sprendimai
aiškiai parodė, kad pats faktas, kad 153 straipsnis netaikomas teisei
streikuoti, nereiškia, kad kolektyviniams veiksmams netaikoma ES teisė.
Reglamento tikslui patikslinti bendruosius
principus ir ES lygmens taisykles, taikomas naudojimuisi pagrindine teise imtis
kolektyvinių veiksmų atsižvelgiant į paslaugų teikimo
laisvę ir įsisteigimo laisvę, įskaitant poreikį jas
praktiškai suderinti tarpvalstybinėse situacijose, būtini veiksmai
Europos Sąjungos lygmeniu ir valstybės narės vienos jo pasiekti
negali.
Be to, pagal Sutartį bet kuria šios
srities iniciatyva turės būti gerbiamas ne tik socialinių
partnerių savarankiškumas, bet ir skirtingi valstybių narių
socialiniai modeliai ir darbo santykių sistemų įvairovė.
Pasiūlymo turiniu subsidiarumo principo
laikymasis taip pat užtikrinamas pripažįstant nacionalinių
teismų vaidmenį nustatant faktus ir įsitikinant, ar veiksmais
siekiama tikslų, kurie yra teisėtas interesas, yra tinkami šiems
tikslams pasiekti ir jais neviršijama to, kas būtina jiems pasiekti.
Reglamentu taip pat pripažįstama galiojančių nacionalinių
įstatymų ir procedūrų, įskaitant esamas alternatyvaus
ginčų sprendimo institucijas, kurios nebus keičiamos arba
kurioms nebus daromas poveikis, svarba naudojimuisi teise streikuoti. Iš
tiesų pasiūlymu nesukuriamas neoficialaus darbo ginčų
sprendimo nacionaliniu lygmeniu mechanizmas, siekiant nustatyti tam tikros
formos prejurisdikcinę profesinių sąjungų veiksmų
kontrolę (kaip siūlyta 2010 m. M. Monti ataskaitoje), juo
tik nurodomas alternatyvaus neoficialaus ginčų sprendimo
mechanizmų, kurie veikia kai kuriose valstybėse narėse, vaidmuo.
Šiuo pasiūlymu neviršijama to, kas
būtina numatytiems tikslams pasiekti.
3.4.        Išsamus pasiūlymo
paaiškinimas
3.4.1.     Dalykas ir vadinamoji
M. Monti išlyga
Be reglamento tikslų aprašymo,
1 straipsnyje pateikta tai, kas dažnai vadinama M. Monti išlyga. Joje
sujungtas Tarybos reglamento Nr. 2679/98[36]
2 straipsnio ir Paslaugų direktyvos[37]
1 straipsnio 7 dalies tekstas. Jis taip pat atitinka panašių
nuostatų, pavyzdžiui, neseniai pateiktame Reglamento dėl
jurisdikcijos ir teismo sprendimų civilinėse ir komercinėse
bylose pripažinimo ir vykdymo (nauja redakcija išdėstytas Reglamentas
„Briuselis I“)[38] pasiūlyme ir neseniai priimtame Reglamente dėl
makroekonominių disbalansų[39], tekstus.
3.4.2.     Santykis tarp pagrindinių
teisių ir ekonominių laisvių. Bendrieji principai
Pakartojus, kad nėra savaiminės
naudojimosi pagrindine teise imtis kolektyvinių veiksmų ir Sutartyje
įtvirtintų ir ja ginamų įsisteigimo laisvės bei
paslaugų teikimo laisvės prieštaros ir tarp jų nėra
hierarchinio ryšio, 2 straipsnyje pripažįstama, kad gali kilti
situacijų, kuriose naudojimąsi jomis prieštaros atveju gali tekti
suderinti, laikantis proporcingumo principo, pagal įprastą
teismų praktiką ir ES Teismo praktiką[40].
Bendra pagrindinių teisių ir
įsisteigimo bei paslaugų teikimo laisvių statuso lygybė
reiškia, kad tokios laisvės gali būti apribotos siekiant apsaugoti
pagrindines teises. Tačiau ji taip pat reiškia, kad naudojimasis tokiomis
laisvėmis gali pateisinti veiksmingo naudojimosi pagrindinėmis
teisėmis apribojimą.
Siekiant neleisti, kad profesinėms
sąjungoms būtų iš esmės trukdoma arba de facto net
draudžiama veiksmingai naudotis jų kolektyvinėmis teisėmis
dėl grėsmės, kad darbdaviai pateiks ieškinius dėl žalos
atlyginimo, remdamiesi Viking-Line sprendimu, nurodydami
tarpvalstybinius aspektus[41], reikėtų priminti, kad situacijose, kuriose
tarpvalstybinių aspektų nėra arba jie hipotetiniai, laikoma, kad
kolektyvinis veiksmas nepažeidžia įsisteigimo arba paslaugų teikimo
laisvės. Tai nepažeidžia kolektyvinio veiksmo atitikties nacionalinei
teisei ir praktikai.
Iš tiesų dėl tokios didelės
ieškinių dėl žalos atlyginimo, paremtų gana hipotetine situacija
arba situacija, kurioje nėra tarpvalstybinių aspektų, rizikos
profesinėms sąjungoms būtų gana sunku ar net neįmanoma
naudotis savo teise streikuoti situacijose, kurioms įsisteigimo
laisvė arba paslaugų teikimo laisvė net netaikomos.
3.4.3.     Ginčų sprendimo
mechanizmai
3 straipsnyje pripažįstamas
praktinis esamos nacionalinės praktikos, susijusios su teise streikuoti,
įskaitant esamas alternatyvaus ginčų sprendimo institucijas,
kaip antai tarpininkavimo, taikinimo ir (arba) arbitražo, vaidmuo ir svarba.
Šiuo pasiūlymu nenustatomi tokių esamų nacionalinio lygmens alternatyvaus
ginčų sprendimo mechanizmų pakeitimai, taip pat tiesiogiai ar
netiesiogiai nenustatoma prievolė įvesti tokius mechanizmus tose
valstybėse narėse, kuriose jų nėra. Tačiau toms
valstybėms narėms, kuriose tokie mechanizmai veikia, nustatomas vienodų
galimybių taikymo tarpvalstybiniams atvejams principas ir numatoma, kad
valstybės narės savo sistemas gali pritaikyti, kad užtikrintų jo
praktinį taikymą.
Pasiūlymu nesiūlomas neoficialaus
darbo ginčų, susijusių su Darbuotojų komandiravimo
direktyvos taikymu nacionaliniu lygmeniu, sprendimo mechanizmas[42]. Tokiu pasiūlymu būtų nustatyta tam tikros formos
prejurisdikcinė profesinių sąjungų veiksmų
kontrolė, o tai ne tik galėtų sukurti papildomą
kliūtį veiksmingam naudojimuisi teise streikuoti, bet ir prieštarautų
SESV 153 straipsnio 5 daliai, kurioje aiškiai nurodyta, kad šioje
srityje ES neturi teisėkūros kompetencijos.
Be to, pagal SESV 155 straipsnį
pasiūlymu pripažįstamas ypatingas administracijos ir darbuotojų
vaidmuo Europos lygmeniu, ir administracija bei darbuotojai raginami jų
pageidavimu nustatyti tokių alternatyvaus ginčų sprendimo
mechanizmų sąlygų ir procedūrų gaires.
3.4.4.     Nacionalinių teismų
vaidmuo
3 straipsnio 4 dalyje paaiškinamas
nacionalinių teismų vaidmuo: jeigu pavieniu atveju dėl naudojimosi
pagrindine teise apribojama ekonominė laisvė, nacionaliniai teismai
turės rasti tinkamą pusiausvyrą tarp susijusių teisių
bei laisvių[43] ir jas suderinti. Pagal Europos Sąjungos pagrindinių
teisių chartijos 52 straipsnio 1 dalį bet koks Chartijos
pripažintų teisių ir laisvių įgyvendinimo apribojimas turi
nekeisti šių teisių ir laisvių esmės. Be to, remiantis
proporcingumo principu, apribojimai galimi tik tuo atveju, kai jie būtini
ir tikrai atitinka Sąjungos pripažintus bendrus interesus arba reikalingi
kitų teisėms ir laisvėms apsaugoti[44].
Teisingumo Teismas taip pat pripažino, kad šioje srityje didelę sprendimo
laisvę turi kompetentingos nacionalinės institucijos. Pagal
Teisingumo Teismo praktiką atliekamas trijų pakopų patikrinimas,
pagal kurį reikia tikrinti atitinkamos priemonės 1) tinkamumą,
2) būtinumą ir 3) adekvatumą. Tinkamas kompromisas tarp
pagrindinės teisės ir pagrindinės laisvės prieštaravimo
atveju gali būti užtikrintas tik tada, „jei pagrindinė laisvė
pagrindinės teisės apribojama tiek, kad neviršijama tai, kas tinkama,
būtina ir adekvatu, siekiant įgyvendinti tą pagrindinę
teisę. Ir atvirkščiai, pagrindinė laisvė negali apriboti
pagrindinės teisės labiau, negu tai tinkama, būtina ir adekvatu,
siekiant įgyvendinti tą pagrindinę laisvę.“[45]
Tai nepažeidžia galimybės, kad Teisingumo
Teismas gali pats prireikus pateikti nuorodas ir paaiškinimus nacionaliniam
teismui dėl aspektų, į kuriuos reikia atsižvelgti[46].
3.4.5.     Įspėjimo mechanizmas
4 straipsnyje nustatoma ankstyvo
įspėjimo sistema, pagal kurią reikalaujama, kad valstybės
narės susijusioms valstybėms narėms ir Komisijai tučtuojau
praneštų apie svarbius įvykius ar aplinkybes, kurie sukelia
didelį tinkamo bendrosios rinkos veikimo sutrikdymą arba didelius
socialinius neramumus, kad kuo labiau užkirstų kelią galimai žalai ir
ją apribotų.
4.           POVEIKIS BIUDŽETUI
Šis pasiūlymas neturi poveikio ES
biudžetui.
2012/0064 (APP)
Pasiūlymas
TARYBOS REGLAMENTAS
dėl naudojimosi teise imtis
kolektyvinių veiksmų atsižvelgiant į įsisteigimo ir
paslaugų teikimo laisves
(Tekstas svarbus EEE)
EUROPOS SĄJUNGOS TARYBA,
atsižvelgdama į Sutartį dėl
Europos Sąjungos veikimo, ypač į jos 352 straipsnį,
atsižvelgdama į Europos Komisijos
pasiūlymą,
perdavus įstatymo galią
turinčio teisės akto projektą nacionaliniams parlamentams,
atsižvelgdama į Europos Parlamento
pritarimą[47],
laikydamasi specialios teisėkūros
procedūros,
kadangi:
(1)       teisė imtis
kolektyvinių veiksmų, išplaukianti iš teisės į kolektyvines
derybas, yra pripažįstama tiek įvairiuose tarptautiniuose teisės
aktuose, kuriuos valstybės narės yra pasirašiusios arba kuriuose
bendradarbiavo, kaip antai 1961 m. spalio 18 d. Turine pasirašytoje
Europos socialinėje chartijoje, Tarptautinės darbo organizacijos
konvencijose Nr. 87 ir Nr. 98 „Dėl asociacijų laisvės
ir teisės jungtis į organizacijas gynimo“ ir „Dėl teisės
jungtis į organizacijas ir vesti kolektyvines derybas“, tiek tų
valstybių narių ES lygmeniu parengtuose teisės aktuose, kaip
antai 1989 m. gruodžio 9 d. Strasbūre vykusiame Europos
Vadovų Tarybos susitikime priimtoje Bendrijos darbuotojų
pagrindinių socialinių teisių chartijoje ir 2000 m.
gruodžio 7 d. Nicoje paskelbtoje ir 2008 m. gruodžio 12 d.
Strasbūre priimtoje Europos Sąjungos pagrindinių teisių
chartijoje, kuri turi tokią pačią teisinę galią kaip
Sutartys. Ji taip pat ginama daugelio valstybių narių konstitucijose;
(2)       teisė į
kolektyvines derybas, derėtis ir sudaryti kolektyvines sutartis yra
neatskiriama teisės jungtis į asociacijas dalis, kaip nustatyta
Žmogaus teisių ir pagrindinių laisvių apsaugos konvencijos
(toliau – Konvencija) 11 straipsnyje[48];
(3)       Teisingumo Teismas teisę
imtis kolektyvinių veiksmų taip pat pripažino pagrindine teise,
esančia neatskiriama Sąjungos teisės bendrųjų
principų, kurių laikymąsi užtikrina Teisingumo Teismas, dalimi[49]. Tačiau teisė streikuoti nėra absoliuti ir naudojimuisi
šia teise gali būti taikomos tam tikros sąlygos ir apribojimai,
kuriuos taip pat gali lemti nacionalinės konstitucijos, teisė ir
praktika;
(4)       kaip dar kartą
patvirtinta Europos Sąjungos pagrindinių teisių chartijos
28 straipsnyje, teisė imtis kolektyvinių veiksmų turi
būti ginama laikantis Sąjungos teisės ir nacionalinės
teisės bei praktikos;
(5)       pagal Sutarties dėl
Europos Sąjungos veikimo 152 straipsnį, atsižvelgiant į
nacionalinių sistemų įvairovę ir gerbiant socialinių
partnerių savarankiškumą, reikėtų pripažinti ir remti
socialinių partnerių vaidmenį Sąjungos lygiu ir remti
jų dialogą;
(6)       valstybės narės
gali nustatyti šių socialinių teisių galiojimo ir naudojimosi
jomis sąlygas. Tačiau naudodamosi šiais įgaliojimais
valstybės narės privalo laikytis Sąjungos teisės, ypač
Sutarties nuostatų dėl įsisteigimo ir paslaugų teikimo
laisvių, kurios yra pagrindiniai Sąjungos principai, įtvirtinti
Sutartyje;
(7)       šių laisvių
apribojimas leistinas, tik jeigu juo siekiama Sutartį atitinkančio
teisėto tikslo ir jis grindžiamas privalomaisiais bendrojo intereso
pagrindais, su sąlyga, kad tokiu atveju šis apribojimas yra tinkamas
siekiamam tikslui įgyvendinti ir neviršija to, kas būtina jam
pasiekti;
(8)       darbuotojų apsauga,
visų pirma jų socialinė apsauga ir jų teisių apsauga
nuo socialinio dempingo, taip pat siekis išvengti darbo rinkos sutrikdymų
buvo pripažinti esantys privalomais bendrojo intereso pagrindais,
pateisinančiais naudojimosi viena pagrindinių Sąjungos
teisės laisvių apribojimus;
(9)       profesinės sąjungos
turėtų toliau turėti galimybę imtis kolektyvinių
veiksmų darbuotojų interesams, darbo sąlygoms ir teisėms
užtikrinti ir ginti, su sąlyga, kad tai daroma laikantis Europos Sąjungos
ir nacionalinės teisės ir praktikos;
(10)     taigi tiek pagrindinėms
ekonominėms laisvėms, tiek pagrindinėms teisėms, taip pat
veiksmingam naudojimuisi jomis, gali būti taikomi apribojimai;
(11)     taigi gali tekti suderinti
naudojimąsi teise imtis kolektyvinių veiksmų, įskaitant teisę
arba laisvę streikuoti, ir reikalavimus, susijusius su įsisteigimo
laisve bei paslaugų teikimo laisve, remiantis proporcingumo principu, o
tam dažnai nacionalinės institucijos turi atlikti arba atlieka
sudėtingus vertinimus;
(12)     bet koks Europos Sąjungos
pagrindinių teisių chartijos pripažintų teisių ir
laisvių įgyvendinimo apribojimas turi būti numatytas
įstatymo ir nekeisti šių teisių ir laisvių esmės.
Remiantis proporcingumo principu, apribojimai galimi tik tuo atveju, kai jie
būtini ir tikrai atitinka Sąjungos pripažintus bendrus interesus arba
reikalingi kitų teisėms ir laisvėms apsaugoti;
(13)     tinkamas kompromisas tarp
pagrindinės teisės ir pagrindinės laisvės prieštaravimo
atveju gali būti užtikrintas tik tada, jei pagrindinė laisvė
pagrindinės teisės apribojama tiek, kad neviršijama tai, kas tinkama,
būtina ir adekvatu, siekiant įgyvendinti tą pagrindinę
teisę. Ir atvirkščiai, pagrindinė laisvė negali apriboti
pagrindinės teisės labiau, negu tai tinkama, būtina ir adekvatu,
siekiant įgyvendinti tą pagrindinę laisvę. Siekiant
suteikti būtiną teisinį tikrumą, išvengti dviprasmybės
ir užkirsti kelią vienašališkam sprendimų ieškojimui nacionaliniu
lygmeniu, būtina paaiškinti keletą aspektų, visų pirma
susijusių su naudojimusi teise imtis kolektyvinių veiksmų,
įskaitant teisę arba laisvę streikuoti, taip pat kokiu mastu
profesinės sąjungos gali ginti darbuotojų teises
tarpvalstybinėse situacijose;
(14)     svarbus socialinių
partnerių kaip svarbiausių dalyvių vaidmuo sprendžiant su
darbdavio ir darbuotojo santykiais susijusius ginčus laikui bėgant
gerai susiformavo ir turėtų būti pripažintas. Be to,
reikėtų pripažinti ir išsaugoti neteisminio ginčų sprendimo
mechanizmų, kaip antai tarpininkavimo, taikinimo ir (arba) arbitražo,
numatytų kai kuriose valstybėse narėse, vaidmenį;
(15)     pranešimo ir
įspėjimo sistema turėtų sudaryti sąlygas
valstybėms narėms ir Komisijai tinkamai ir greitai keistis
informacija situacijose, kai labai sutrikdomas tinkamas vidaus rinkos
funkcionavimas ir (arba) kai asmenys arba organizacijos, kuriems padaryta
neigiama įtaka, gali patirti didelių nuostolių;
(16)     šiuo reglamentu laikomasi
Europos Sąjungos pagrindinių teisių chartijos
pripažįstamų pagrindinių teisių ir principų, visų
pirma susirinkimų ir asociacijų laisvės (12 straipsnis),
laisvės pasirinkti profesiją ir teisės dirbti
(15 straipsnis), laisvės užsiimti verslu (16 straipsnis),
teisės į kolektyvines derybas ir kolektyvinių veiksmų
teisės (28 straipsnis), tinkamų ir teisingų darbo
sąlygų (31 straipsnis), teisės į veiksmingą teisinę
gynybą ir teisingą bylos nagrinėjimą (47 straipsnis),
ir jis turi būti taikomas laikantis tų teisių ir principų,
PRIĖMĖ ŠĮ
REGLAMENTĄ:
1 straipsnis
Dalykas
1.           Šiuo reglamentu nustatomi
pagrindiniai principai ir taisyklės, taikomi Sąjungos lygmeniu naudojimuisi
pagrindine teise imtis kolektyvinių veiksmų atsižvelgiant į
įsisteigimo ir paslaugų teikimo laisves.
2.           Šis reglamentas neturi jokio
poveikio naudojimuisi valstybėse narėse pripažįstamomis
pagrindinėmis teisėmis, įskaitant teisę arba laisvę
streikuoti arba imtis kitų veiksmų, kuriuos reglamentuoja
konkrečios valstybių narių darbo santykių sistemos, pagal
nacionalinę teisę ir praktiką. Jis taip pat neturi poveikio
teisei derėtis dėl kolektyvinių susitarimų, juos sudaryti
ir užtikrinti jų įgyvendinimą, taip pat imtis kolektyvinių
veiksmų pagal nacionalinę teisę ir praktiką.
2 straipsnis
Bendrieji
principai
Naudojantis Sutartyje įtvirtintomis
įsisteigimo ir paslaugų teikimo laisvėmis gerbiama
pagrindinė teisė imtis kolektyvinių veiksmų, įskaitant
teisę arba laisvę streikuoti, ir atvirkščiai, naudojantis
pagrindine teise imtis kolektyvinių veiksmų, įskaitant
teisę arba laisvę streikuoti, gerbiamos šios ekonominės
laisvės.
3 straipsnis
Ginčų
sprendimo mechanizmai
1.           Valstybės narės,
pagal nacionalinę teisę, tradicijas ar praktiką numatančios
alternatyvius neteisminius darbo ginčų sprendimo mechanizmus, numato
vienodas galimybes naudotis šiais alternatyviais ginčų sprendimo
mechanizmais situacijose, kai tokie ginčai kyla dėl naudojimosi teise
imtis kolektyvinių veiksmų, įskaitant teisę arba
laisvę streikuoti, tarpvalstybinėse situacijose arba tarpvalstybinio
pobūdžio situacijose atsižvelgiant į įsisteigimo laisvę
arba paslaugų teikimo laisvę, įskaitant 1996 m. gruodžio
16 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 96/71/EB dėl
darbuotojų komandiravimo paslaugų teikimo sistemoje[50] taikymą.
2.           Nepaisant 1 dalies,
administracija ir darbuotojai Europos lygmeniu gali veikdami laikantis savo
Sutartimi nustatytų teisių, kompetencijos ir vaidmenų sudaryti
susitarimus Europos lygmeniu arba nustatyti tarpininkavimo, taikinimo arba
kitų neteisminio ginčų sprendimo mechanizmų
sąlygų ir procedūrų gaires, taikomas sprendžiant
ginčus, kylančius veiksmingai naudojantis teise imtis
kolektyvinių veiksmų, įskaitant teisę arba laisvę
streikuoti, tarpvalstybinėse situacijose arba tarpvalstybinio
pobūdžio situacijose.
3.           Neteisminio ginčų
sprendimo sąlygos ir procedūros negali trukdyti suinteresuotosioms
šalims imtis teisminių teisės gynimo priemonių sprendžiant
ginčus ar konfliktus, jei taikant 1 dalyje nurodytus mechanizmus per
atitinkamą laikotarpį jie neišsprendžiami.
4.           Alternatyvūs
neteisminiai ginčų sprendimo mechanizmai taikomi nepažeidžiant
nacionalinių teismų vaidmens sprendžiant darbo ginčus
1 dalyje nurodytose situacijose, visų pirma vertinti faktus ir
aiškinti nacionalinius teisės aktus, ir, kiek tai susiję su šiuo
reglamentu, nustatyti, ar kolektyviniu veiksmu pagal nacionalinius teisės
aktus ir kolektyvinių susitarimų teisę, taikomą tam
veiksmui, neviršijama to, kas būtina siekiamam (-iems) tikslui (-ams)
pasiekti, nepažeidžiant Teisingumo Teismo vaidmens ir kompetencijos.
4 straipsnis
Įspėjimo
sistema
1.           Įvykus svarbiems
įvykiams ar susiklosčius aplinkybėms, turintiems poveikio
veiksmingam naudojimuisi įsisteigimo laisve arba paslaugų teikimo
laisve, kurie galėtų sukelti didelį tinkamo vidaus rinkos
veikimo sutrikdymą ir (arba) padaryti didelės žalos valstybės
narės darbo santykių sistemai arba sukelti didelius socialinius
neramumus jos teritorijoje arba kitų valstybių narių
teritorijoje, susijusi valstybė narė tučtuojau apie tai praneša
paslaugos teikėjo įsisteigimo arba kilmės valstybei narei ir
(arba) kitoms susijusioms valstybėms narėms ir Komisijai.
2.           Susijusi (-ios) valstybė
(-ės) narė (-ės) kuo skubiau atsako į Komisijos ir
kitų valstybių narių informacijos prašymus dėl
kliūties arba grėsmės pobūdžio. Informacija, kuria
pasikeitė valstybės narės, pateikiama ir Komisijai.
5 straipsnis
Įsigaliojimas
Šis reglamentas įsigalioja
dvidešimtą dieną po jo paskelbimo Europos Sąjungos
oficialiajame leidinyje.
Šis reglamentas yra privalomas visas
ir tiesiogiai taikomas visose valstybėse narėse.
Priimta Briuselyje, 2012 03 21
                                                                       Tarybos
vardu
                                                                       Pirmininkas
[1]               2007 m. gruodžio 11 d. sprendimas C-438/05.
[2]               2007 m. gruodžio 18 d. sprendimas C-341/05.
[3]               Sprendimo Viking-Line 44 punktas ir sprendimo Laval
91 punktas.
[4]               Sprendimo Viking-Line 79 punktas ir sprendimo Laval
105 punktas.
[5]               Sprendimo Viking-Line 77 punktas; plg. sprendimo Laval
103 punktą.
[6]               2010 m. kovo 19 d. Europos socialinių
partnerių bendro darbo ataskaita dėl ETT sprendimų Viking,
Laval, Rüffert ir Liuksemburgo bylose.
[7]               Sprendimo Viking-Line 44 punkto ir sprendimo Laval
91 punkto pirmo sakinio paskutinė dalis.
[8]               Ataskaita Komisijos pirmininkui „Nauja bendrosios rinkos
strategija“, 2010 m. gegužės 9 d., p. 68.
[9]               Be jau minėtų Viking-Line ir Laval
sprendimų taip pat žr. sprendimus Rüffert ir Komisija prieš
Liuksemburgą.
[10]             Sutarties dėl Europos Sąjungos veikimo
9 straipsnis.
[11]             Europos Sąjungos sutarties 6 straipsnis.
[12]             Europos ekonomikos ir socialinių reikalų
komiteto nuomonė dėl Vidaus rinkos socialinio matmens (nuomonė
savo iniciatyva), pranešėjas Thomas Janson, OL 2011 C44/90.
[13]             Pavyzdžiui, 1961 m. spalio 18 d. Turine
pasirašyta Europos socialinė chartija, kuri, beje, aiškiai nurodoma SESV
151 straipsnyje ir Tarptautinės darbo organizacijos konvencijoje
Nr. 87 „Dėl asociacijų laisvės ir teisės jungtis
į organizacijas gynimo“.
[14]             Pavyzdžiui, 1989 m. gruodžio 9 d. Strasbūre
vykusiame Europos Vadovų Tarybos susitikime priimta Bendrijos
darbuotojų pagrindinių socialinių teisių chartija, taip pat
nurodyta SESV 151 straipsnyje.
[15]             OL C 364, 2000 m., p. 1.
[16]             Plg. Europos Sąjungos sutarties 6 straipsnį.
[17]             ESS 6 straipsnyje pateikus bendro pobūdžio
nuorodą į chartiją, teisė į kolektyvines derybas dabar
yra aiškiai įtraukta į pirminę teisę (plg. Generalinės
advokatės Trstenjak išvadą byloje Komisija prieš Vokietiją,
C-271/08, 79 punktą.
[18]             2008 m. lapkričio 12 d. EŽTT sprendimas Demir,
153–154 punktai kartu su 145 punktu.
[19]             2010 m. balandžio 27 d. EˇTT sprendimas Vördur
Olaffson prieš Islandiją, 74–75 punktai.
[20]             Pvz., žr. 2009 m. balandžio 21 d. sprendimo Enerji
Yapi-Yol Sen prieš Turkiją (68959/01) 32 punktą.
[21]             2008 m. spalio 22 d. rezoliucija dėl
kolektyvinių susitarimų problemų ES (2008/2085(INI)), 25 ir
30 punktai.
[22]             1 punktas. Taip pat žr. 17 ir 31 punktus.
[23]             Tekstas buvo pristatytas 2010 m. kovo mėn.
vykusioje Oviedo konferencijoje, surengtoje pirmininkaujančios Ispanijos.
Diskusijų metu vėl išryškėjo suinteresuotųjų
šalių nuomonių skirtumai.
[24]             Nuomonė 2011/C 44/15.
[25]             COM(2010) 608 galutinis/2, 2010 11 11.
[26]             COM(2011) 206 galutinis.
[27]             Dėl bendrosios rinkos siekiant skatinti verslą
ir augimą [2010/2277(INI)], dėl bendrosios rinkos europiečiams
[2010/2278(INI)], ir dėl valdymo ir partnerystės bendrojoje rinkoje
[2010/2289(INI)].
[28]             B. Federspiel, M. Siecker ir I. Voles
nuomonė, INT 548, 2011 m. kovo 15 d.
[29]             3094-asis Konkurencijos tarybos posėdis, 2011 m.
gegužės 30 d.
[30]             Daugiau informacijos, pagrindines kalbas ir susijusius
dokumentus žr.
http://ec.europa.eu/social/main.jsp?langId=en&catId=471&eventsId=347&furtherEvents=yes.
[31]             Bendrosios rinkos forumas, Krokuva, 2011 m. spalio
3–4 d., visų pirma deklaracijos penkta pastraipa ir praktinių
išvadų 5 punktas.
[32]             Daugkartinė bendroji sutartis VT 2008/87,
Parengiamasis poveikio vertinimo dėl galimos teisinės sistemos,
reglamentuojančios darbuotojų komandiravimą paslaugų
teikimo sistemoje, peržiūros tyrimas (VT/2010/126).
[33]             COM(2010) 573 galutinis, p. 6–7.
[34]             COM(2010) 573 galutinis.
[35]             Minėta M. Monti ataskaita, p. 69.
[36]             1998 m. gruodžio 7 d. Tarybos reglamentas
dėl vidaus rinkos funkcionavimo, susijusio su laisvu prekių
judėjimu tarp valstybių narių, OL L 337/8, 1998 12 12.
[37]             Direktyva 2006/123, OL L 376/36, 2006 12 27;
plg. Direktyvos 96/71/EB 22 konstatuojamą dalį.
[38]             COM(2010) 748 galutinis, 2010 12 14,
85 straipsnis.
[39]             2011 m. lapkričio 16 d. Reglamento (ES)
Nr. 1176/2011 dėl makroekonominių disbalansų prevencijos ir
naikinimo, OL L 306/25, 2011 11 23, 1 straipsnio 3 dalies
paskutinis sakinys.
[40]             Generalinio advokato Cruz Villalon išvada byloje C-515/08,
dos Santos Palhota e.a., 53 punktas. Plg. ETT sprendimo Viking-Line,
C-438/05, 46 punktą, Laval, C-341/05, 94 punktą ir Komisija
prieš Vokietiją, C-271/08, 44 punktą. Taip pat ˛r.
prof. dr. M. Schlachter kalbą darbo grupėje „Pagrindinių
socialinių teisių ir ekonominių laisvių suderinimas“ (Reconciliation
between fundamental social rights and economic freedoms)
http://ec.europa.eu/social/main.jsp?langId=en&catId=471&eventsId=347&furtherEvents=yes.
[41]             Daugiau informacijos rasite TDO ekspertų komiteto
ataskaitoje apie šią bylą
http://www.ilo.org/wcmsp5/groups/public/---ed_norm/---relconf/documents/meetingdocument/wcms_123424.pdf,
taip pat „The dramatic implications of Demir and Bakara“, K. Ewing ir
J. Hendy QC, Industrial Law Journal, 39 tomas, Nr. 1,
2010 m. kovo mėn., p. 2–51, ypač p. 44–47.
[42]             Kaip rekomenduojama M. Monti ataskaitoje.
[43]             Plg. Generalinės advokatės Trstenjak išvadą
byloje Komisija prieš Vokietiją, C-271/08, 188–190 punktus.
Taip pat apskritai žr. C. Barnard, „Proporcingumas ir kolektyvinis
veiksmas“ (‘Proportionality and collective action’), ELR 2011 m.
[44]             Generalinio advokato Cruz Villalon išvada byloje C-515/08,
dos Santos Palhota e.a., 53 punktas. Plg. 2004 m. spalio
12 d. ETT sprendimo Wolff & Müller, C-60/03,
44 punktą.
[45]             Generalinės advokatės Trstenjak išvada byloje
C-271/08, 190 punktas.
[46]             Plg. 2007 m. gruodžio 11 d. ETT sprendimo Viking-Line,
C-438/05, 80 ir tolesnius punktus.
[47]             OL C ..., ..., p. ….
[48]             2008 m. lapkričio 12 d. EˇTT sprendimas
Demir.
[49]             2007 m. gruodžio 11 d. sprendimas Viking-Line,
C-438/05, 44 punktas ir 2007 m. gruodžio 18 d. sprendimas Laval,
C-341/05, 91 punktas.
[50]             OL L 18/1, 1997 1 21.


               EUROPOS KOMISIJA
            Briuselis, 2017 01 10
            COM(2017) 4 final
            2017/0001(NLE)
            Pasiūlymas
            TARYBOS REGLAMENTAS
            kuriuo iš dalies keičiamas Reglamentas (ES) 2016/1903, kuriuo nustatomos 2017 m. tam tikrų žuvų išteklių ir žuvų išteklių grupių žvejybos Baltijos jūroje galimybės

               AIŠKINAMASIS MEMORANDUMAS

               1.PASIŪLYMO APLINKYBĖS

               Remiantis daugiamečiu Baltijos jūros išteklių valdymo planu (Reglamentas (ES) 2016/1139) ir jo laikantis, taip pat siekiant užtikrinti, kad vakarinės Baltijos jūros dalies menkių išteklių dydis greitai viršytų dydį, kuriam esant galima užtikrinti didžiausią galimą tausios žvejybos laimikį (toliau – angl. santrumpa MSY), 2016 m. spalio 10–11 d. Tarybos posėdyje Tarybos reglamentu (ES) 2016/1903 nustatytos 2017 m. tų išteklių (22–24 pakvadračiuose) žvejybos galimybės. Pagal to reglamento 5 straipsnio 2 dalį Taryba nustatė tokio lygio bendrą leidžiamą sužvejoti kiekį (kvotą), kuris atitiktų mirtingumą dėl žvejybos, mažesnį už MSY vertę. Pagal to reglamento 5 straipsnio 2 ir 3 dalis Taryba nusprendė imtis tolesnių priemonių siekdama užtikrinti, kad ištekliai greitai pasiektų minėtą lygį.

               Visų pirma Taryba leido pagal minėtą kvotą žvejoti tik nuo 2017 m. sausio 1 d. iki sausio 31 d. ir nuo balandžio 1 d. iki gruodžio 31 d. Per vakarinės Baltijos dalies menkių išteklių neršto sezoną du mėnesius neleidžiant žvejoti pagal kvotą, ištekliams bus sudaromos palankesnės sąlygos atsikurti tiek, kad jie viršytų kiekybiškai sumažėjusį sužvejojamą kiekį, – taip pagerės sąlygos jiems pasipildyti, nes bus mažiau trikdomas nerštas ir teigiamai pasikeis išteklių struktūra pagal amžių.

               Daugiamečiame Baltijos jūros išteklių valdymo plane (Reglamento (ES) 2016/1139 3 straipsnio 1 dalis), į kurį įtraukti bendros žuvininkystės politikos tikslai, Taryba įpareigojama užtikrinti, kad žvejybos veikla būtų aplinkosauginiu požiūriu tvari ilguoju laikotarpiu ir kartu derėtų su tikslu užtikrinti naudą ekonominėje, socialinėje ir užimtumo srityse (2013 m. gruodžio 11 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamento (ES) Nr. 1380/2013 2 straipsnio 1 dalis). Pagal proporcingumo principą reikalaujama, kad sezoninis draudimas žvejoti būtų taikomas tik tais atvejais, kai tai būtina, kad būtų pasiektas tikslas apsaugoti neršiančių žuvų išteklius.

               Moksliniais duomenimis, vakarinės Baltijos jūros dalies menkės neršia jūros plotuose, kurių gylis didesnis nei 20 metrų
                  1
               , o maži pakrančių laivai, kurie itin priklausomi nuo sužvejojamų menkių kiekio, žvejoja ir plotuose, kurie seklesni nei 20 metrų. Iš Žuvininkystės mokslo, technikos ir ekonomikos komiteto (STECF) analizės matyti, kad žvejybą apribojus taip, kad būtų leidžiama žvejoti tik seklesniuose nei 20 metrų gylio plotuose ir tik laivams, kurių ilgis mažesnis nei 15 metrų, modeliuojami išteklių būklės rezultatai nebūtų reikšmingai paveikti.

               Pažymėtina ir tai, kad per 2015 metus, kai nukrypti leidžianti nuostata netaikyta laivams, kurių ilgis nesiekia 12 metrų, nors ir taikytos skirtingos sąlygos, išteklių žvejybos intensyvumas reikšmingai sumažėjo ir nustačius draudimo laikotarpį tikslas buvo pasiektas.

               Visiškas žvejybos uždraudimas taip pat galėtų turėti nepageidaujamą poveikį kitiems Baltijos menkių ištekliams, t. y. padidėtų rytinės Baltijos jūros dalies menkių išteklių žvejybos intensyvumas.

               Be to, leidus žvejoti laivams, kurių ilgis mažesnis nei 15 metrų, jūros plotuose, kurie seklesni nei 20 metrų, ribotas smulkiųjų žvejų skaičius turėtų galimybę tęsti savo žvejybos veiklą ir gauti stabilesnes pajamas nei tuo atveju, jeigu būtų nutraukta visa žvejyba.

               Šie laivai žvejoja ir kitų rūšių žuvis, taigi jiems nutraukus menkių žvejybą būtų veiksmingai apribota kitų rūšių žuvų žvejyba, kadangi menkės paprastai sužvejojamos kaip priegauda.

               Siekiant užtikrinti, kad būtų laikomasi reikalavimo nežvejoti plotuose, kurių gylis didesnis nei 20 metrų, minėtuose plotuose teisė žvejoti turėtų būti suteikiama tik laivams, kuriuose įrengta laivų stebėjimo sistema (LSS). Remiantis Reglamento (EB) Nr. 1224/2009 9 straipsnio 2 dalimi, neturėtų būti taikoma to paties reglamento 9 straipsnio 5 dalis.

               Be to, atsižvelgiant į STECF išvadas, konkrečiai į tai, kad svarbiausia taisomoji priemonė, kuria užtikrinamas išteklių atkūrimas, yra sužvejojamo kiekio apribojimas siekiant užtikrinti atsakingo gyvųjų jūrų biologinių išteklių naudojimo principo taikymą, tikslinga apriboti Reglamento (ES) Nr. 1380/2013 15 straipsnio 9 dalies taikymą menkių ištekliams 22–24 pakvadračiuose, kad būtų laikomasi Reglamento (ES) 2016/1139.

               2.KONSULTACIJŲ SU SUINTERESUOTOSIOMIS ŠALIMIS IR POVEIKIO VERTINIMO REZULTATAI

               Priemonę įvertino STECF; remdamosi šiuo vertinimu ją 2016 m. gruodžio 12 ir 13 d. AGRIFISH taryboje pristatė ir svarstė atitinkamos valstybės narės, taip pat gruodžio mėn. – Baltijos valstybės narės. Siūloma priemonė gali būti veiksminga tik taikant ją visą ir tik tuo atveju, jei ji įsigalios anksčiau nei tą dieną, kurią jokių žvejybos galimybių nesuteikta, t. y. 2017 m. vasario 1 d.

               3.TEISINIAI PASIŪLYMO ASPEKTAI

               Siūlomu pakeitimu siekiama iš dalies pakeisti Tarybos reglamentą (ES) 2016/1903, kaip išdėstyta toliau.

               Reglamento (ES) 2016/1903 priede pateiktos lentelės išnašą, susijusią su menkėmis 22–24 pakvadračiuose (COD/3BC+24), reikės pakeisti siekiant atspindėti sąlygas, kurioms esant žvejybos galimybe naudotis negalima.

               2017/0001 (NLE)

               Pasiūlymas

               TARYBOS REGLAMENTAS

               kuriuo iš dalies keičiamas Reglamentas (ES) 2016/1903, kuriuo nustatomos 2017 m. tam tikrų žuvų išteklių ir žuvų išteklių grupių žvejybos Baltijos jūroje galimybės

               EUROPOS SĄJUNGOS TARYBA,

               atsižvelgdama į Sutartį dėl Europos Sąjungos veikimo, ypač į jos 43 straipsnio 3 dalį,

               atsižvelgdama į Europos Komisijos pasiūlymą,

               kadangi:

               (1)Tarybos reglamentu (ES) 2016/1903 nustatomos menkių ICES 22–24 pakvadračiuose (vakarinės Baltijos jūros dalies menkių išteklių) žvejybos galimybės laikotarpiu nuo 2017 m. sausio 1 d. iki sausio 31 d. ir nuo balandžio 1 d. iki gruodžio 31 d.;

               (2)2016 m. gruodžio mėn. Žuvininkystės mokslo, technikos ir ekonomikos komitetas (STECF) paskelbė mokslinį vertinimą dėl vakarinės Baltijos jūros dalies menkių išteklių žvejybos draudimo laikotarpiu nuo 2017 m. vasario 1 d. iki kovo 31 d. poveikio. Jame patvirtinta, kad žvejybos draudimas tiems ištekliams bus naudingas;

               (3)Reglamente (ES) 2016/1903 nustatytas draudimas taikomas ir menkių žvejybai žvejybos laivais, kurių ilgis mažesnis nei 15 metrų, tuose plotuose, kurių vandens gylis mažesnis nei 20 m. Tačiau STECF vertinime paminėta, kad menkių žvejybos apribojimas leidžiant žvejoti tik plotuose, kurių vandens gylis mažesnis nei 20 metrų, ir tik žvejybos laivams, kurių bendrasis ilgis mažesnis nei 15 metrų, atitinkamiems ištekliams atsikurti padėtų nedaug;

               (4)visiškai atėmus teisę naudotis žvejybos galimybėmis vakarinėje Baltijos jūros dalyje taip pat gali būti padarytas neigiamas poveikis kitiems Baltijos jūros menkių ištekliams, visų pirma rytinės dalies ištekliams, dėl galimo žvejybos veiklos perkėlimo;

               (5)be to, leidus žvejoti laivams, kurių ilgis mažesnis nei 15 metrų, jūros plotuose, kurie seklesni nei 20 metrų, ribotam smulkiųjų žvejų skaičiui bus suteikta galimybė tęsti savo žvejybos veiklą ir žvejoti kitų rūšių nei menkės žuvis;

               (6)todėl yra proporcinga suteikti laivams, kurių bendrasis ilgis mažesnis nei 15 metrų, teisę žvejoti sekliuose vandenyse, kurių gylis iki 20 metrų;

               (7)vis dėlto žvejybos galimybių neturėtų būti suteikta poriniams traleriams, nepriklausomai nuo jų ilgio, dėl didelio tokių laivų žvejybos pajėgumo;

               (8)siekiant užtikrinti veiksmingą kontrolę ir stebėseną žvejybos plotuose, kurių gylis iki 20 m, būtina užtikrinti, kad pagal Reglamento (EB) Nr. 1224/2009 9 straipsnio 2 dalį visuose atitinkamuose laivuose būtų įrengta laivų stebėjimo sistema. Todėl to reglamento 9 straipsnio 5 dalis, kuria valstybėms narėms leidžiama žvejybos laivams, kurių bendrasis ilgis mažesnis nei 15 metrų, netaikyti reikalavimo juose įrengti laivų stebėjimo sistemą, neturėtų būti taikoma vakarinės Baltijos jūros dalies menkių išteklių žvejybai;

               (9)siekiant užtikrinti tausų vakarinės Baltijos jūros dalies menkių išteklių naudojimą pagal Reglamentą (ES) 2016/1139, tiems ištekliams neturėtų būti taikomos Reglamento (ES) Nr. 1380/2013 15 straipsnio 9 dalyje nustatytos kasmetinės lankstumo priemonės, naudojamos įpareigojimo iškrauti laimikį tikslais;

               (10)todėl Reglamentas (ES) 2016/1903 turėtų būti atitinkamai iš dalies pakeistas;

               (11)Reglamentu (ES) 2016/1903 nustatytas draudimas žvejoti menkes ICES 22–24 pakvadračiuose įsigalios 2017 m. vasario 1 d. Taigi, kad būtų visiškai veiksmingas, šis reglamentas turėtų būti taikomas nuo tos pačios dienos ir įsigalioti kitą dieną po jo paskelbimo,

               PRIĖMĖ ŠĮ REGLAMENTĄ:

               1 straipsnis

               Reglamento (ES) 2016/1903 priede įrašas, susijęs su Baltijos menkėmis 22–24 pakvadračiuose, pakeičiamas tekstu:

                        „Rūšis

                        Baltijos menkė

                        Zona

                        22–24 pakvadračiai

                        Gadus morhua

                        (COD/3BC+24)

                        Danija

                        2 444

                        Vokietija

                        1 194

                        Estija

                        54

                        Suomija

                        48

                        Latvija

                        202

                        Lietuva

                        131

                        Lenkija

                        654

                        Švedija

                        870

                        Sąjunga

                        5 597

                        BLSK

                        5 597

                        (1)

                        Mokslinėmis rekomendacijomis pagrįstas BLSK

                        Reglamento (EB) Nr. 847/96 3 straipsnio 2 ir 3 dalys netaikomos

                        Reglamento (EB) Nr. 847/96 4 straipsnis netaikomas

                        Reglamento (ES) Nr. 1380/2013 15 straipsnio 9 dalis netaikoma

                        (1) Pagal šią kvotą gali būti žvejojama nuo 2017 m. sausio 1 d. iki sausio 31 d. ir nuo 2017 m. balandžio 1 d. iki gruodžio 31 d. Tačiau žvejybos laivams, kurių bendrasis ilgis mažesnis nei 15 metrų (išskyrus porinius tralerius) ir kuriuose įrengtos laivo stebėjimo sistemos pagal Reglamento (EB) Nr. 1224/2009 9 straipsnio 2 dalį, pagal šią kvotą leidžiama žvejoti ir nuo 2017 m. vasario 1 d. iki kovo 31 d. plotuose, kurių vandens gylis mažesnis nei 20 metrų. Reglamento (EB) Nr. 1224/2009 9 straipsnio 5 dalis netaikoma.“

               2 straipsnis

               Šis reglamentas įsigalioja kitą dieną po jo paskelbimo Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje.

               Šis reglamentas privalomas visas ir tiesiogiai taikomas visose valstybėse narėse.

               Priimta Briuselyje

                     Tarybos vardu

                     Pirmininkas

                     (1)
                  2015 m. ICES WKBALTCOD ataskaita, p. 19.


               EUROPOS KOMISIJA
            Briuselis, 2015 07 22
            COM(2015) 372 final
            2015/0162(NLE)
            Pasiūlymas
            TARYBOS REGLAMENTAS
            kuriuo iš dalies keičiamas Tarybos reglamentas (ES) Nr. 407/2010, kuriuo nustatoma Europos finansinės padėties stabilizavimo priemonė

               AIŠKINAMASIS MEMORANDUMAS

               Atsižvelgiant į aukštą euro zonos valstybių narių monetarinės ir ekonominės integracijos lygį ir į specialias sustiprintas jų ekonominės politikos koordinavimo priemones pagal Sutarties 136 straipsnį, teikiant Sąjungos finansinę pagalbą pagrįsta taikyti ad hoc tvarką.

               Visiškai laikantis principo, kad visos ES valstybės narės turėtų vykdyti ES biudžeto įsipareigojimus, reikėtų nustatyti tinkamas priemones, kuriomis būtų garantuojama, kad euro zonai nepriklausančioms valstybėms narėms būtų visiškai kompensuojama tuo atveju, jei būtų nesumokėta pagal Europos finansinės padėties stabilizavimo priemonę ir dėl to reikėtų panaudoti ES biudžeto išteklius ir (arba) Komisija pareikalautų papildomų išteklių iš nedalyvaujančių valstybių narių.

               2015/0162 (NLE)

               Pasiūlymas

               TARYBOS REGLAMENTAS

               kuriuo iš dalies keičiamas Tarybos reglamentas (ES) Nr. 407/2010, kuriuo nustatoma Europos finansinės padėties stabilizavimo priemonė

               EUROPOS SĄJUNGOS TARYBA,

               atsižvelgdama į Sutartį dėl Europos Sąjungos veikimo, ypač į jos 122 straipsnio 2 dalį,

               atsižvelgdama į Europos Komisijos pasiūlymą
                  1
               ,

               kadangi:

               (1)pastaraisiais metais euro zonos monetarinės ir ekonominės integracijos lygis padidėjo, ir bet kokia finansinė pagalba, suteikta valstybei narei, kurios valiuta yra euro, būtų naudinga visos euro zonos finansiniam stabilumui;

               (2)be to, nuo to laiko, kai buvo nustatyta Europos finansinės padėties stabilizavimo priemonė (EFSM), Sutarties 136 straipsnis buvo papildytas nauja 3 dalimi (Sprendimas 2011/199/ES), kurioje paaiškinta, kokiomis sąlygomis valstybės narės, kurių valiuta yra euro, gali nustatyti euro zonai skirtą stabilumo mechanizmą. Valstybės narės, kurių valiuta yra euro, nustatė Europos stabilumo mechanizmą (ESM) kaip pagrindinį euro zonos stabilumo mechanizmą;

               (3)pagal Europos finansinės padėties stabilizavimo priemonę Sąjungos finansinę pagalbą galima teikti visoms valstybėms narėms, jeigu laikomasi SESV 122 straipsnio 2 dalyje ir Reglamente (ES) Nr. 407/2010 nustatytų sąlygų. Tačiau rizika, susijusi su padėtimi, kai valstybė narė netenka galimybės patekti į rinką, iš esmės skiriasi priklausomai nuo to, ar ta valstybė narė priklauso euro zonai. Euro zonoje galimas neigiamas šalutinis poveikis yra gerokai didesnis: viena finansinių sunkumų turinti valstybė narė gali kelti riziką visos euro zonos finansiniam stabilumui;

               (4)daugeliu atvejų siekiant suteikti finansinę pagalbą euro zonos valstybei narei kaip finansavimo priemonė turėtų būti naudojamas ESM. Tačiau gali būti tokių situacijų, kai dėl praktinių, procedūrinių ar finansinių priežasčių reikėtų naudoti EFSM, kuri paprastai naudojama prieš ESM finansinę pagalbą arba kartu su ja. Tose situacijose euro zonos valstybių narių tvirtesnio solidarumo, būtino geram pinigų sąjungos veikimui, principą pagrįsta taikyti ir finansinės pagalbos mechanizmui, veikiančiam pagal Sąjungos teisę;

               (5)šiomis aplinkybėmis nauja Sąjungos finansinė pagalba valstybei narei, kurios valiuta yra euro, turėtų būti suteikiama su sąlyga, kad bus nustatyta tvarka, kuri užtikrintų, kad bendros valiutos neįsivedusioms valstybėms narėms būtų visiškai kompensuojama tuo atveju, jei būtų nesumokėta pagal Europos finansinės padėties stabilizavimo priemonę ir dėl to reikėtų panaudoti ES biudžeto išteklius ir (arba) Komisija pareikalautų papildomų išteklių iš euro zonai nepriklausančių valstybių narių;

               (6)šis principas buvo patvirtintas 2015 m. liepos 17 d. Komisijos ir Tarybos bendrame pareiškime;

               (7)todėl Reglamentas (ES) Nr. 407/2010 turėtų būti atitinkamai iš dalies pakeistas,

               PRIĖMĖ ŠĮ REGLAMENTĄ:

               1 straipsnis

               Reglamento (ES) Nr. 407/2010 3 straipsnyje įterpiama 2a dalis:

               „2a.
                     Kai pagalbą gaunanti valstybė narė yra valstybė narė, kurios valiuta yra euro, Sąjungos finansinės pagalbos teikimui taikomos teisiškai privalomos nuostatos, kuriomis garantuojama, kad bendros valiutos neįsivedusioms valstybėms narėms būtų visiškai kompensuojama už bet kokius įsipareigojimus, kurių joms gali atsirasti, jei pagalbą gaunanti valstybė narė negrąžina finansinės pagalbos pagal nustatytas sąlygas.“

               2 straipsnis

               Šis reglamentas įsigalioja kitą dieną po jo paskelbimo Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje.

               Šis reglamentas privalomas visas ir tiesiogiai taikomas visose valstybėse narėse.

               Priimta Briuselyje

                     Tarybos vardu

                     Pirmininkas

                     (1)
                  OL C, , p. .


Svarbus teisinis pranešimas

|

52008PC0129

Pasiūlymas Tarybos reglamentas, kuriuo leidžiama naudoti tam tikrų žuvininkystės produktų importo į Kanarų salas autonomines Bendrijos tarifines kvotas ir numatomas jų administravimas  /* KOM/2008/0129 galutinis - CNS 2008/0054 */

	[pic] | EUROPOS BENDRIJŲ KOMISIJA |Briuselis, 2008.3.7KOM(2008) 129 galutinis2008/0054 (CNS)PasiūlymasTARYBOS REGLAMENTAS,kuriuo leidžiama naudoti tam tikrų žuvininkystės produktų importo į Kanarų salas autonomines Bendrijos tarifines kvotas ir numatomas jų administravimas(pateikta Komisijos)AIŠKINAMASIS MEMORANDUMAS1. PASIūLYMO APLINKYBėS-  Pasiūlymo pagrindas ir tikslaiTarybos reglamento (EB) Nr. 704/2002, laikinai sustabdančio autonominių Bendrojo muitų tarifo muitų taikymą kai kurių pramonės gaminių importui ir atidarančio kai kurių žuvininkystės produktų importo į Kanarų salas autonomines Bendrijos tarifines kvotas bei numatančio jų administravimą, 5 straipsnis.-  Bendrosios aplinkybėsNuo 1991 m. Europos Sąjunga iš dalies ar visiškai sustabdė Bendrojo muitų tarifo muitų taikymą tam tikrų žuvininkystės produktų importui į Kanarų salas. Dėl išskirtinės geografinės Kanarų salų padėties šis sektorius patiria papildomų sąnaudų tam tikrų vietos vartotojams labai svarbių žuvininkystės produktų tiekimo šaltinių atžvilgiu. Šią natūralią kliūtį galima ištaisyti, inter alia , laikinai sustabdant muitų taikymą trečiųjų šalių atitinkamų gaminių importui pagal atitinkamo dydžio Bendrijos tarifines kvotas.-  Pasiūlymo srityje galiojančios nuostatosReglamentas (EB) Nr. 704/2002, kuriuo buvo grindžiama parama, baigė galioti 2006 m. gruodžio 31 d.-  Derėjimas su kitomis Europos Sąjungos politikos sritimis ir tikslaisPasiūlymas leisti naudoti ir numatyti muitais neapmokestinamas tarifines kvotas atitinka EB sutarties 299 straipsnio 2 dalį, kurioje numatytos konkrečios pagalbos atokiausiems regionams priemonės. Jis atitinka ir Komisijos įsipareigojimą, prisiimtą 2004 m. gegužės 26 d. Komunikate dėl glaudesnės atokiausių regionų partnerystės (COM(2004) 343 galutinis), svarstyti, ar taikyti nuolaidą Bendrojo muitų tarifo muitams ar net juos panaikinti, kad tiekiant ne žemės ūkio žaliavas būtų skatinama gamyba atokiausiuose regionuose.Siūlomos neapmokestinamos tarifinės kvotos, kuriomis remiama Kanarų salų žuvininkystės pramonė, turi būti laikomos papildančiomis kitas priemones, kurių imtasi pagal EB sutarties 299 straipsnio 2 dalį, ypač papildomų išlaidų, patirtų prekiaujant tam tikrais žuvininkystės produktais iš atokiausių regionų, kompensavimo schemą (2007 m. gegužės 21 d. Tarybos reglamentas (EB) Nr. 791/2007).2. KONSULTACIJOS SU SUINTERESUOTOSIOMIS šALIMIS IR POVEIKIO VERTINIMAS-  Konsultacijos su suinteresuotosiomis šalimisKonsultacijos su Kanarų salų žuvininkystės sektoriaus suinteresuotosiomis šalimis vyko pagal Ispanijos valdžios institucijų parengtas Tarybos reglamento (EB) Nr. 704/2002 3 straipsnyje nurodytų priemonių įgyvendinimo ataskaitas. 2007 m. pirmoje pusėje vyko tolesnės konsultacijos su Ispanijos valdžios institucijomis, siekiant geriau suprasti minėtų ataskaitų turinį.Ispanijos valdžios institucijos oficialiai paprašė pratęsti pirmiau minėtas priemones 2007–2013 m. laikotarpiui.-  Tiriamųjų duomenų rinkimas ir naudojimasŽr. pirmiau.-  Poveikio vertinimasPoveikis nebuvo vertinamas, nes pasiūlymas nėra svarbi politikos iniciatyva; juo tęsiamas galiojančių priemonių taikymas.Vertinant Ispanijos valdžios institucijų prašymą pratęsti priemonių taikymą, Komisijos tarnybos svarstė siūlomų tarifinių kvotų, kartu su 2007 m. gegužės mėn. Tarybos priimtomis priemonėmis žuvininkystės sektoriui atokiausiuose regionuose remti, ypač papildomų išlaidų, patirtų prekiaujant tam tikrais Kanarų salų žuvininkystės produktais, kompensavimo schemos (2007 m. gegužės 21 d. Tarybos reglamentas (EB) Nr. 791/2007), poveikį Kanarų salų žuvininkystės sektoriui.3. TEISINIAI PASIūLYMO ASPEKTAI-  Siūlomų veiksmų santraukaSiūloma 2007–2013 m. laikotarpiui leisti naudoti dvi tam tikrų žuvininkystės produktų importo į Kanarų salas neapmokestinamas tarifines kvotas.-  Teisinis pagrindasEB sutarties 299 straipsnio 2 dalis.-  Subsidiarumo principasBendrojo muitų tarifo keitimas priklauso išimtinei Bendrijos kompetencijai.-  Proporcingumo principasPasiūlymas atitinka proporcingumo principą dėl toliau nurodytos (-ų) priežasties (-čių).Nustatytas didesnis kvotų dydis labiau atitinka faktinį importą į Kanarų salas.Administracinė našta nacionalinėms ir regioninėms valstybių narių valdžios institucijoms bei Komisijos tarnyboms, ypač susijusi su teikiamomis priemonių įgyvendinimo ataskaitomis, yra labai nedidelė.-  Pasirinkta priemonėSiūloma priemonė − reglamentas.Kitos priemonės būtų netinkamos dėl toliau nurodytos (-ų) priežasties (-čių): pasiūlyme siūloma sustabdyti reglamente nustatytų priemonių taikymą.4. POVEIKIS BIUDžETUIPasiūlymas neturi finansinio poveikio išlaidoms, bet turi finansinį poveikį pajamoms. Apskaičiuotas grynasis nuosavųjų išteklių (Bendrojo muitų tarifo muitų) nuostolis yra 7,9 mln. EUR per metus.5. PAPILDOMA INFORMACIJA-  Persvarstymo, pakeitimo, laikino galiojimo sąlygaPasiūlyme numatyta persvarstymo sąlyga.Pasiūlyme numatyta laikino galiojimo sąlyga.2008/0054 (CNS)PasiūlymasTARYBOS REGLAMENTAS,kuriuo leidžiama naudoti tam tikrų žuvininkystės produktų importo į Kanarų salas autonomines Bendrijos tarifines kvotas ir numatomas jų administravimasEUROPOS SĄJUNGOS TARYBA,atsižvelgdama į Europos bendrijos steigimo sutartį, ypač į jos 299 straipsnio 2 dalį,atsižvelgdama į Komisijos pasiūlymą[1],atsižvelgdama į Europos Parlamento nuomonę[2],atsižvelgdama į Europos ekonomikos ir socialinių reikalų komiteto nuomonę[3],atsižvelgdama į Regionų komiteto nuomonę[4],kadangi:(1) 2000 m. spalio ir lapkričio mėnesiais Ispanijos valdžios institucijos paprašė pratęsti Kanarų saloms taikomų Bendrojo muitų tarifo (BMT) priemonių, pirmą kartą įvestų 1991 m. birželio 26 d. Tarybos reglamentu (EEB) Nr. 1911/91 dėl Bendrijos teisės nuostatų taikymo Kanarų saloms[5], kuris baigė galioti 2001 m. gruodžio 31 d., galiojimą dar 10 metų ir pateikė prašymą pagrindžiančių dokumentų. Tačiau laiko dokumentams įvertinti nepakako, kad būtų buvę galima prieiti galutinės išvados, ar tebepagrįsta pratęsti priemonių galiojimą prašomam laikotarpiui. Todėl tarifinių priemonių taikymas 2001 m. gegužės 30 d. Tarybos reglamentu (EB) Nr. 1105/2001 buvo pratęstas vieneriems metams.(2) 2002 m. kovo 25 d. Tarybos reglamentu (EB) Nr. 704/2002[6] leista naudoti tam tikrų žuvininkystės produktų importo į Kanarų salas autonominės Bendrijos tarifines kvotas bei numatytas jų administravimas laikotarpiui nuo 2002 m. sausio 1 d. iki 2006 m. gruodžio 31 d.(3) 2007 m. gegužės 21 d. Tarybos reglamentu (EB) Nr. 791/2007[7] buvo nustatyta nauja papildomų išlaidų, patirtų prekiaujant tam tikrais atokiausių Azorų, Madeiros, Kanarų salų, Prancūzijos Gvianos bei Reuniono regionų žuvininkystės produktais, kompensavimo schema. Šios schemos tikslas – skatinti regiono ekonominę ir socialinę plėtrą ir sudaryti galimybę jam pasinaudoti bendrosios rinkos, kurios neatsiejama dalimi jis yra, teikiamais privalumais, nepaisant objektyvių veiksnių, dėl kurių jis yra geografiškai ir ekonomiškai izoliuotas.(4) Dėl išskirtinės geografinės Kanarų salų padėties šis sektorius patiria papildomų sąnaudų tam tikrų vietos vartotojams labai svarbių žuvininkystės produktų tiekimo šaltinių atžvilgiu. Šią natūralią kliūtį, kaip pripažinta EB sutarties 299 straipsnio 2 dalyje, kylančią dėl izoliuotumo, tolimumo ir atokumo, galima pašalinti, inter alia , laikinai sustabdant muitų taikymą trečiųjų šalių atitinkamų produktų importui pagal atitinkamo dydžio Bendrijos tarifines kvotas.(5) 2004 m. gegužės 26 d. Komunikate „Glaudesnė partnerystė su atokiausiais regionais“ (COM(2004) 343) Komisija pareiškė esanti pasirengusi svarstyti Bendrojo muitų tarifo sumažinimą ar netgi pašalinimą, kad tiekiant ne žemės ūkio žaliavas būtų skatinama gamyba atokiausiuose regionuose ir tinkamai pateisinamomis aplinkybėmis svarstyti prašymus laikinai sustabdyti tų pačių sektorių tarifinių muitų taikymą. Žuvininkystės produktų atveju bet kokia tokia priemonė būtų patvirtinta tik vietinei rinkai skirtų produktų atžvilgiu.(6) 2004 m. liepos 29 d. ir 2006 m. liepos 19 d. Ispanijos valdžios institucijos pateikė ataskaitas apie Tarybos reglamento (EB) Nr. 704/2002 3 straipsnyje nurodytų priemonių įgyvendinimą ir paprašė pratęsti tų priemonių taikymą 2007–2013 m. laikotarpiui. Remdamasi minėtomis ataskaitomis, Komisija išnagrinėjo priimtų priemonių poveikį tam tikrų žuvininkystės produktų importui į Kanarų salas.(7) Ispanijos valdžios institucijų pateiktose ataskaitose nurodyta, kad Tarybos reglamentu (EB) Nr. 704/2002 leistos naudoti kvotos nebuvo išnaudotos.(8) Tarifinės kvotos, panašios į 2002 m. kovo 25 d. Tarybos reglamentu (EB) Nr. 704/2002 tam tikriems žuvininkystės produktams leistas naudoti tarifines kvotas, yra pagrįstos, nes jos patenkintų Kanarų salų vidaus rinkos poreikius ir kartu užtikrintų, kad sumažintu muitu apmokestinamų į Bendriją importuojamų produktų srautai ir toliau būtų nuspėjami ir aiškiai atpažįstami.(9) Kadangi Tarybos reglamentu (EB) Nr. 704/2002 leistos naudoti kvotos nebuvo išnaudotos, tikslinga leisti naudoti mažesnį kvotų kiekį.(10) Siekiant išvengti tiesioginio poveikio vidaus rinkos veikimui, turėtų būti imtasi priemonių, užtikrinančių, kad žuvininkystės produktai, kuriems prašoma sustabdyti muitų taikymą tarifų, būtų skirti tik Kanarų salų vidaus rinkai.(11) 1993 m. liepos 2 d. Komisijos reglamentu (EEB) Nr. 2454/93, išdėstančiu Tarybos reglamento (EEB) Nr. 2913/92, nustatančio Bendrijos muitinės kodeksą, įgyvendinimo nuostatas[8], buvo susistemintos tarifinių kvotų administravimo taisyklės, taikomos tarifinėms kvotoms, naudotinoms vadovaujantis muitinės deklaracijų priėmimo datų chronologine tvarka.(12) Turi būti imtasi priemonių, kad būtų užtikrinta, jog Komisija būtų nuolatos informuojama apie atitinkamo importo apimtį, kad prireikus ji galėtų imtis veiksmų užkirsti kelią bet kokiems spekuliaciniams veiksmams arba prekybos iškraipymui.(13) Siekiant užtikrinti Reglamentu (EB) Nr. 704/2002 nustatytų priemonių tęstinumą, būtina šiame reglamente numatytas priemones taikyti nuo 2007 m. sausio 1 d.(14) Be to, siekiant užtikrinti suderinamumą su Tarybos reglamentu (EB) Nr. 791/2007 įdiegta schema, turėtų būti leista tarifines kvotas naudoti 2007–2013 m. laikotarpiu,PRIĖMĖ ŠĮ REGLAMENTĄ:1 straipsnis1. Bendrojo muitų tarifo muitų, taikomų šio reglamento priede išvardytų žuvininkystės produktų importui į Kanarų salas, taikymas tame priede nurodytam kiekiui visiškai sustabdomas nuo 2007 m. sausio 1 d. iki 2013 m. gruodžio 31 d.2. 1 dalyje nurodytas muitų taikymo sustabdymas taikomas tik Kanarų salų vidaus rinkai skirtiems produktams. Jis taikomas tik žuvininkystės produktams, kurie yra iškraunami iš laivo arba orlaivio prieš Kanarų salų muitinėms pateikiant išleidimo į laisvą apyvartą muitinės deklaraciją.2 straipsnis1. Kompetentingos Ispanijos institucijos iki 2010 m. gegužės 31 d. pateikia Komisijai 1 straipsnyje nurodytų priemonių įgyvendinimo ataskaitą. Komisija nagrinėja tų priemonių poveikį ir prireikus, remdamasi ta ataskaita, siūlo Tarybai atitinkamus importuotino kiekio pakeitimus.2. Kompetentingos Ispanijos institucijos iki 2012 m. gegužės 31 d. pateikia Komisijai 1 straipsnyje nurodytų priemonių įgyvendinimo po 2010 m. ataskaitą. Komisija iš naujo nagrinėja tų priemonių poveikį ir, remdamasi savo išvadomis, teikia Tarybai atitinkamą pasiūlymą dėl laikotarpio po 2013 m.3 straipsnis1. Jei Komisija turi pagrindo manyti, kad šiuo reglamentu sustabdžius muitų taikymą buvo iškreipta prekyba kuriuo nors produktu, gavusi Muitinės kodekso komiteto nuomonę, ji gali laikinai panaikinti muitų taikymo sustabdymą ne ilgesniam negu 12 mėnesių laikotarpiui. Importo muito už produktus, kurių muito taikymo sustabdymas buvo laikinai panaikintas, mokėjimas užtikrinamas garantija. Šie produktai išleidžiami į laisvą apyvartą Kanarų salose tik pateikus tokią garantiją.2. Per 1 dalyje minėtą 12 mėnesių laikotarpį Taryba, remdamasi Komisijos pasiūlymu gali nuspręsti galutinai panaikinti muitų taikymo sustabdymą. Tokiu atveju garantija užtikrintos muitų sumos galutinai surenkamos.3. Jei, remiantis 2 dalimi, per 12 mėnesių laikotarpį galutinis sprendimas nepriimamas, garantija grąžinama.4 straipsnisŠis reglamentas įsigalioja trečią dieną nuo jo paskelbimo Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje .Jis taikomas nuo 2007 m. sausio 1 d. iki 2013 m. gruodžio 31 d.Šis reglamentas yra privalomas visas ir tiesiogiai taikomas visose valstybėse narėse.Priimta Briuselyje […]Tarybos varduPirmininkasPRIEDASEilės Nr. | KN kodas | Aprašymas | Kvotos kiekis (tonomis) | Kvotos muitas (%) |09.2997 | 0303 | Sušaldytos žuvys, išskyrus filė ir kitą žuvų mėsą, klasifikuojamą 0304 pozicijoje | 15 000 | 0 |0304 | Žuvų filė ir kita žuvų mėsa (malta arba nemalta), šviežia, atšaldyta arba sušaldyta |09.2651 | 0306 | Vėžiagyviai, su kiautais arba be kiautų, gyvi, švieži, atšaldyti, sušaldyti, vytinti, sūdyti arba užpilti sūrymu; vėžiagyviai su kiautais, virti vandenyje arba garuose, atšaldyti arba neatšaldyti, sušaldyti arba nesušaldyti, vytinti arba nevytinti, sūdyti arba užpilti sūrymu arba nesūdyti ir neužpilti sūrymu; vėžiagyvių miltai, rupiniai ir granulės, tinkami vartoti žmonių maistui | 15 000 | 0 |0307 | Moliuskai, su geldelėmis arba be geldelių, gyvi, švieži, atšaldyti, sušaldyti, vytinti, sūdyti ar užpilti sūrymu; kiti vandens bestuburiai, išskyrus vėžiagyvius ir moliuskus, gyvi, švieži, atšaldyti, sušaldyti, vytinti, sūdyti ar užpilti sūrymu; vandens bestuburių, išskyrus vėžiagyvius, miltai, rupiniai ir granulės, tinkami vartoti žmonių maistui |FINANSINĖ TEISĖS AKTO PASIŪLYMO PAŽYMA, SKIRTA PASIŪLYMAMS, KURIŲ POVEIKIS BIUDŽETUI YRA IŠIMTINAI SUSIJĘS SU ĮPLAUKOMS1. PASIŪLYMO PAVADINIMAS:Pasiūlymas dėl Tarybos reglamento (EB), kuriuo leidžiama naudoti tam tikrų žuvininkystės produktų importo į Kanarų salas autonomines Bendrijos tarifines kvotas ir numatomas jų administravimas.2. BIUDŽETO EILUTĖS:Skyrius ir straipsnis: 12 skyriaus 120 straipsnisNumatoma suma atitinkamais metais:3. TEISINIS PAGRINDAS:Sutarties 299 straipsnis.4. FINANSINIS POVEIKIS( Pasiūlymas neturi finansinio poveikio.( Pasiūlymas daro finansinį poveikį ne išlaidoms, o įplaukoms; poveikis yra toks:(mln. EUR, dešimtųjų tikslumu)Biudžeto eilutė | Įplaukos[9]: | 2007 metai |120 straipsnis | Poveikis nuosaviesiems ištekliams (Bendrasis muitų tarifas) | – 7,9 per metus |5. KOVOS SU SUKČIAVIMU PRIEMONĖSĮ tarifinių kvotų administravimo nuostatas įtrauktos sukčiavimo ir pažeidimų prevencijos priemonės (Bendrijos muitinės kodekse ir jo įgyvendinimo nuostatose numatyto tikrinimo taikymas).6. KITOS PASTABOSNumatomos šios priemonės išlaidosVisų priemonės sąnaudų skaičiavimo metodikaRemiantis naujausiais išsamiais statistiniais duomenimis (2006 m.) galima apskaičiuoti, kad dėl šio reglamento metinės įplaukos sumažės 10,5 mln. EUR (žr. toliau pateiktą lentelę). Ši suma apskritai buvo apskaičiuota remiantis didžiausio palankumo statuso (DPS) muitų normomis ir nurodo didžiausią įplaukų sumažėjimo lygį, nes Bendrija taiko mažesnį importo iš tam tikrų šalių muitą. Todėl faktinis įplaukų sumažėjimas paprastai būna mažesnis, nes didžiausio palankumo muitų normos nėra taikomos nuolat.Eilės Nr. | Kvotos dydis (tonomis) | Apskaičiuotoji kaina (EUR/t) | DPS muitas (%) | Kvotos muitas (%) | Per metus negauti muitai (EUR) |09.2997 | 15 000 t | 2 784 | 11 (vidutinis muitas) | 0 | 4 592 891 |09.2651 | 15 000 t | 3 826 | 10.3 (vidutinis muitas) | 0 | 5 910 927 |Iš viso | 10 503 818 |Apskaičiuotas bendras įplaukų sumažėjimas, palyginti su padėtimi, kai tarifinės kvotos netaikomos, yra 10 503 818 EUR.[1] OL C[…], […], p. […].[2] OL C[…], […], p. […].[3] OL C[…], […], p. […].[4] OL C[…], […], p. […].[5] OL L 171, 1991 6 29, p. 1.[6] OL L 111, 2002 4 6, p. 1.[7] OL L 176, 2007 7 6, p. 1.[8] OL L 253, 1993 10 11, p. 1. Reglamentas su paskutiniais pakeitimais, padarytais Reglamentu (EB) Nr. 993/2001 (OL L 141, 2001 5 28, p. 1).[9] Tradicinių nuosavų išteklių atveju (žemės ūkio mokesčiai, cukraus mokesčiai, muitai) turi būti nurodytos grynosios sumos, t. y. bendros sumos atskaičius 25 % surinkimo sąnaudų.