				|

		52013PC0554

			Pasiūlymas EUROPOS PARLAMENTO IR TARYBOS REGLAMENTAS kuriuo iš dalies keičiamas Reglamentas (ES) Nr. 1215/2012 dėl jurisdikcijos ir teismo sprendimų civilinėse ir komercinėse bylose pripažinimo ir vykdymo /* COM/2013/0554 final - 2013/0268 (COD) */

			   	AIŠKINAMASIS MEMORANDUMAS
1.           PASIŪLYMO APLINKYBĖS
1.1. Bendrosios aplinkybės
Tarybos reglamentu (EB) Nr. 44/2001 dėl
jurisdikcijos ir teismo sprendimų civilinėse ir komercinėse
bylose pripažinimo ir vykdymo (toliau – Reglamentas „Briuselis I“) nustatytos
valstybių narių teismų tarptautinės jurisdikcijos nustatymo
taisyklės ir lygiagretaus bylos nagrinėjimo skirtingų
valstybių narių teismuose prevencijos taisyklės. Juo taip pat
nustatytos nacionalinių teismų sprendimų pripažinimo ir vykdymo
kitose valstybėse narėse taisyklės. Be kitų klausimų,
jis apima bylinėjimąsi intelektinės nuosavybės teisių,
įskaitant patentus, srityje. 2012 m. gruodžio 12 d. buvo priimtas Europos
Parlamento ir Tarybos reglamentas (ES) Nr. 1215/2012 dėl jurisdikcijos ir
teismo sprendimų civilinėse ir komercinėse bylose pripažinimo ir
vykdymo[1]
(toliau – naujos redakcijos Reglamentas „Briuselis I“), kuriuo buvo naujai
išdėstytas Reglamentas (EB) Nr. 44/2001. Reglamentas (ES) Nr. 1215/2012
bus taikomas nuo 2015 m. sausio 10 d.
2012 m. gruodžio mėn. buvo susitarta
dėl vadinamojo patentų paketo – teisėkūros iniciatyvos,
kurią sudaro du reglamentai[2]
(toliau – bendrųjų patentų reglamentai) ir tarptautinis
susitarimas (toliau – Susitarimas dėl bendro patentų teismo, BPT
susitarimas), ir kuri sudaro sąlygas sukurti Europos Sąjungoje
bendrą patentinę apsaugą.
Bendrųjų patentų reglamentai
buvo priimti 25 valstybių narių (visų valstybių narių,
išskyrus Italiją ir Ispaniją) tvirtesnio bendradarbiavimo būdu.
BPT susitarimą 2013 m. vasario 19 d. pasirašė dauguma valstybių
narių. Pradėjus taikyti reglamentus, bendrąjį Europos
patentą – nuosavybės teisės dokumentą, užtikrinantį
vienodą išradimo apsaugą visose 25 valstybėse narėse, bus
galima gauti „vieno langelio“ principu, sutaupant sąnaudų ir sumažinant
administracinę naštą.
BPT susitarimo 89 straipsnio 1 dalyje
nustatyta, kad susitarimas negali įsigalioti iki įsigalios naujos
redakcijos Reglamento „Briuselis I“ pakeitimai, kuriais reglamentuojamas
abiejų šių teisės aktų santykis. Šių pakeitimų
tikslas dvejopas. Pirmiausia pakeitimais siekiama užtikrinti BPT susitarimo ir
naujos redakcijos Reglamento „Briuselis I“ tarpusavio atitiktį ir, antra,
išspręsti konkretų klausimą dėl jurisdikcijos
taisyklių ne Europos Sąjungos valstybėse esančių
atsakovų atžvilgiu.
2012 m. spalio 15 d. visos trys valstybės
narės, kurios yra 1965 m. kovo 31 d. Sutarties dėl Beniliukso
Teisingumo Teismo įsteigimo ir statuto susitariančiosios šalys,
pasirašė protokolą, kuriuo minėta sutartis iš dalies
keičiama. Beniliukso Teisingumo Teismas yra bendras Belgijos, Liuksemburgo
ir Nyderlandų teismas, kurio uždavinys – užtikrinti vienodą
Beniliukso valstybėms narėms bendrų taisyklių,
susijusių su įvairiais klausimais, tokiais kaip intelektinė
nuosavybė (visų pirma, tam tikros teisių rūšys, susijusios
su prekių ženklais, pavyzdžiais ir dizainu), taikymą. Iki šios dienos
Beniliukso teismo uždavinys iš esmės yra priimti prejudicinius sprendimus
dėl šių taisyklių aiškinimo. Tačiau 2012 m. protokolu
sukuriama galimybė išplėsti Beniliukso Teisingumo Teismo
kompetenciją, apimant jurisdikciją konkrečiais Reglamento
„Briuselis I“ taikymo srities klausimais. Ši galimybė gali būti
įgyvendinta peržiūrėjus atskirus Beniliukso valstybių
narių tarpusavio susitarimus konkrečiais klausimais; šiuo pakeitimu
jurisdikcija iš nacionalinių teismų praktiškai perduodama Beniliukso
Teisingumo Teismui. Dėl to, analogiškai BPT susitarimui, Beniliukso
sutarties protokolas reikalauja, kad būtų pakeistas naujos redakcijos
Reglamentas „Briuselis I“, siekiant, visų pirma, užtikrinti pataisytos
sutarties ir naujos redakcijos Reglamento „Briuselis I“ tarpusavio
atitiktį ir. antra, išspręsti bendrų jurisdikcijos
taisyklių ne Europos Sąjungos valstybėse esančių
atsakovų atžvilgiu poreikio klausimą.
1.2. Pasiūlymo pagrindas ir tikslai
Visų pirma, šiuo pasiūlymu siekiama
sudaryti galimybę įsigalioti BPT susitarimui. BPT susitarimo 89
straipsnio 1 dalimi susitarimo įsigaliojimas priklauso nuo Reglamento (EB)
Nr. 1215/2012 pakeitimo. Be to, pasiūlymu siekiama užtikrinti šio susitarimo
ir 1965 m. Beniliukso sutarties atitiktį Reglamentui „Briuselis I“ .
Bendras patentų teismas bus tam tikroms
valstybėms narėms bendras teismas, ir jį saistys tie patys
įpareigojimai pagal Sąjungos teisę kaip ir bet kurį
kitą nacionalinį teismą. Bendras patentų teismas turės
išimtinę kompetenciją (tokiu būdu pakeisdamas nacionalinius
teismus) Susitarimu dėl bendro patentų teismo reglamentuojamais
klausimais. BPT susitarimu reglamentuojamas vidinis kompetencijos pasidalijimas
tarp skirtingų Bendro patentų teismo padalinių ir Bendro
patentų teismo sprendimų vykdymas susitariančiosiose
valstybėse narėse. Beniliukso Teisingumo Teismas lygiai taip pat yra
tam tikrų valstybių narių bendras teismas, kuris turės
jurisdikciją klausimais, kuriuos apibrėš susijusios
susitariančiosios valstybės narės.
Siekiant užtikrinti jungtinį ir
nuoseklų pirmiau nurodytų susitarimo bei protokolo ir naujos
redakcijos Reglamento „Briuselis I“ taikymą, būtina naujos redakcijos
Reglamente „Briuselis I“ išspręsti šiuos klausimus:
1.           Reglamento tekste
patikslinti, kad Bendras patentų teismas ir Beniliukso Teisingumo Teismas
yra Reglamentu „Briuselis I“ nustatyti teismai;
2.           patikslinti jurisdikcijos
taisyklių Bendro patentų teismo ir Beniliukso Teisingumo Teismo
atžvilgiu veikimą, kiek tai susiję su atsakovais, kurių
gyvenamoji vieta (buveinė) yra valstybėse narėse. Sukurti
vienodas tarptautinės jurisdikcijos taisykles trečiųjų
valstybių atsakovų atžvilgiu, taikomas prieš juos iškeltose bylose
Bendrame patentų teisme ir Beniliukso Teisingumo Teisme tais atvejais, kai
pačiame Reglamente „Briuselis I“ nenustatyta tokių taisyklių,
tačiau pateikiama nuoroda į nacionalinę teisę;
3.           apibrėžti lis pendens
ir susijusių ieškinių taisyklių taikymą Bendro patentų
teismo ir Beniliukso Teisingumo Teismo, iš vienos pusės, ir valstybių
narių, kurios nėra atitinkamų tarptautinių susitarimų
susitariančiosios šalys, iš kitos pusės, atžvilgiu. Taip pat
apibrėžti šių taisyklių taikymą pereinamuoju laikotarpiu,
nurodytu BPT susitarimo 83 straipsnio 1 dalyje; taip pat
4.           patikslinti pripažinimo ir
vykdymo taisyklių taikymą santykiuose tarp valstybių narių,
kurios yra atitinkamų tarptautinių susitarimų
susitariančiosios šalys, santykiams su kitomis valstybėmis
narėmis.
Išsamus spręstinų klausimų
paaiškinimas pateikiamas 3 punkte žemiau („Teisiniai pasiūlymo aspektai“).

2.           KONSULTACIJŲ SU SUINTERESUOTOSIOMIS
ŠALIMIS IR POVEIKIO VERTINIMO REZULTATAI
Prieš priimant patentų paketą
dėl jo buvo plačiai konsultuotasi. Šių konsultacijų metu
išryškėjo plati parama ne tik bendrojo patento, bet ir bendro
jurisdikcinio režimo sukūrimui. Šiuo pasiūlymu sudaromos sąlygos
įsigalioti BPT susitarimui, kaip numatyta to susitarimo 89 straipsnio 1
dalyje. Kadangi protokolas, kuriuo pakeičiama 1965 m. Sutartis dėl
Beniliukso Teisingumo Teismo, kelia tuos pačius klausimus kaip ir
Susitarimas dėl bendro patentų teismo, abu pakeitimai
turėtų būti padaryti vienu metu. Kalbant apie jurisdikcijos
taisykles trečiųjų valstybių atsakovų atžvilgiu, šis
klausimas buvo išsamiai įvertintas Komisijos poveikio vertinime,
pateiktame su teisėkūros pasiūlymu, kuriuo iš dalies
keičiamas Tarybos reglamentas (EB) Nr. 44/2001 dėl jurisdikcijos ir
teismo sprendimų civilinėse ir komercinėse bylose pripažinimo ir
vykdymo (toliau – Briuselis I)[3].
Šis vertinimas buvo susijęs su jurisdikcijos trečiųjų
valstybių atsakovų atžvilgiu apskritai derinimu; šio vertinimo
išvados a fortiori yra svarbios šiuo pasiūlymu numatomo riboto
derinimo požiūriu.
3.           TEISINIAI PASIŪLYMO ASPEKTAI
Siūlomi tokie naujos redakcijos Reglamento
„Briuselis I“ pakeitimai:
·
nuostatos dėl BPT susitarimo ir 1965 m.
Beniliukso sutarties protokolo, iš vienos pusės, ir Reglamento „Briuselis
I“, iš kitos pusės, santykio;
·
nuostatos, kuriomis papildomos vienodos
jurisdikcijos taisyklės, taikomos trečiųjų valstybių
atsakovams civilinėse ir komercinėse bylose, iškeltose Bendrame
patentų teisme ir Beniliukso Teisingumo Teisme BPT susitarimo arba 1965 m.
Beniliukso sutarties protokolo reglamentuojamais klausimais.
Šie pakeitimai sujungiami keturiose naujose
nuostatose – Reglamento „Briuselis I“ 71a–71d straipsniuose.
3.1. Aiškus Bendro patentų teismo ir
Beniliukso Teisingumo Teismo priskyrimas teismams taikant naujos redakcijos
Reglamentą „Briuselis I“
Dėl Bendro patentų teismo vidinio
kompetencijos pasidalijimo atsakovui gali tekti atvykti į padalinį,
esantį ne toje valstybėje narėje, kurioje yra pagal Reglamento
„Briuselis I“ taisykles paskirtas teismas. Pavyzdžiui, Nyderlandų
kilmės atsakovas, tikėjęsis, kad byla jam bus iškelta jo
gyvenamojoje vietoje arba buveinėje pagal naujos redakcijos Reglamento
„Briuselis I“ 4 straipsnio 1 dalį, gali būti paduotas į
teismą kompetentingame centriniame, regioniniame arba vietos padalinyje,
kuris gali būti įsikūręs Prancūzijoje, Vokietijoje
arba Jungtinėje Karalystėje (arba bet kurioje kitoje valstybėje
narėje, priklausomai nuo to, kur bus įkurti regioniniai arba vietos
padaliniai). Tai taip pat svarbu, kai atsakovo gyvenamoji vieta (buveinė)
arba įprastinė gyvenamoji vieta yra valstybėje narėje, kuri
nėra BPT susitarimo susitariančioji šalis (pvz., licencijos
savininkas, kurio gyvenamoji vieta (buveinė) yra Ispanijoje, pagal
licencijos sutartį turėjo įvykdyti prievolę Nyderlanduose;
byla pagal prievolės įvykdymo vietą keliama Vokietijos
centriniame padalinyje, o ne Nyderlanduose). Lygiai taip pat, perdavus
kompetenciją Beniliukso Teisingumo Teismui, atsakovui (įskaitant
atsakovus iš valstybės narės, kuri nėra susitariančioji
šalis) gali tekti atvykti į teismą, esantį ne toje
valstybėje narėje, kurioje yra pagal Reglamento „Briuselis I“
taisykles paskirtas teismas. Nors Reglamento „Briuselis I“ 71 straipsniu
leidžiami susitarimai tam tikrais jau aptartais klausimais, nauji susitarimai
neleidžiami. Todėl būtina patikslinti, kad taikant Reglamentą
„Briuselis I“ ir Bendras patentų teismas, ir Beniliukso Teisingumo Teismas
turi būti laikomi valstybės narės teismais, taip užtikrinant,
kad Reglamentas šiems teismams būtų taikomas visa apimtimi.
Naujos redakcijos
Reglamente „Briuselis I“ nėra pateikiama teismo apibrėžtis. Reglamento
„Briuselis I“ tikslais jame apsiribojama tam tikrų konkrečių
institucijų įtraukimu į teismo sąvoką 3 straipsnyje.
Tiesa, 11 konstatuojamojoje dalyje paaiškinama, kad teismo sąvoka
turėtų apimti kelioms valstybėms narėms bendrus teismus
arba tribunolus. 11 konstatuojamojoje dalyje tiesiogiai nurodoma į
Beniliukso Teisingumo Teismą, kai šis įgyvendina jurisdikciją
klausimais, patenkančiais į Reglamento „Briuselis I“ taikymo
sritį. 11 konstatuojamojoje dalyje paaiškinama, kad tokių bendrų
teismų sprendimai turi būti pripažįstami ir vykdomi
vadovaujantis Reglamentu „Briuselis I“. Nežiūrint to, konstatuojamoji
dalis nėra privalomo pobūdžio ir negali suteikti pakankamo teisinio
tikrumo dėl atitinkamų tarptautinių susitarimų atitikties
naujos redakcijos Reglamentui „Briuselis I“, visų pirma jo 71 straipsniui.
Todėl reikalingas konkretus teisės aktų pakeitimas. Šis
pakeitimas grindžiamas sprendimu, priimtu Reglamento 3 straipsnyje Vengrijos
notarų ir Švedijos vykdymo institucijos atveju; jame į teismo
sąvoką pagal Reglamentą įtraukiami konkrečiai Bendras
patentų teismas ir Beniliukso Teisingumo Teismas. Dėl aiškumo visi
reikalingi pakeitimai, susiję su susitarimais dėl Bendro patentų
teismo ir Beniliukso Teisingumo Teismo, sujungti į keturias naujas
nuostatas (nauji 71a–71d straipsniai).
Patikslinus, kad ir
Bendras patentų teismas, ir Beniliukso Teisingumo Teismas, taikant naujos
redakcijos Reglamentą „Briuselis I“, turi būti laikomi teismais, bus
užtikrinta, kad šių teismų tarptautinę jurisdikciją nulems
Reglamentas „Briuselis I“; visų pirma bus užtikrinta, kad atsakovai, kurie
pagal Reglamento „Briuselis I“ taisykles tikisi būti paduoti į
teismą konkrečioje valstybėje narėje, gali būti
paduoti į teismą Bendro patentų teismo padalinyje arba
Beniliukso Teisingumo Teisme, kurie yra įsikūrę kitoje
valstybėje narėje nei nacionaliniai teismai, paskirti remiantis
Reglamentu „Briuselis I“. Atsakovams svarbūs teisinio tikrumo ir
prognozuojamumo principai reikalauja, kad šis teritorinės jurisdikcijos
pakeitimas būtų aiškiai išdėstytas Reglamento „Briuselis I“
tekste.
3.2. Jurisdikcijos taisyklių
taikymas Bendram patentų teismui ir Beniliukso Teisingumo Teismui, iš
vienos pusės, ir valstybėms narėms, kurios nėra BPT
susitarimo arba 1965 m. Beniliukso sutarties protokolo susitariančiosios
šalys, iš kitos pusės
Siekiant visiško
skaidrumo bendrai ir nuosekliai taikant atitinkamus tarptautinius susitarimus
ir naujos redakcijos Reglamentą „Briuselis I“, pastarajame
turėtų būti nustatyta, kaip naujos redakcijos Reglamento
„Briuselis I“ jurisdikcijos taisyklės taikomos Bendram patentų
teismui ir Beniliukso Teisingumo Teismui, tokiu pat būdu, kaip naujos
redakcijos Reglamento „Briuselis I“ 71 straipsnyje nustatyta dėl kitų
tarptautinių konvencijų konkrečiais klausimais. Panašūs
paaiškinimai pateikiami, pavyzdžiui, 2007 m. Lugano konvencijos dėl
jurisdikcijos ir teismo sprendimų civilinėse ir komercinėse
bylose pripažinimo ir vykdymo 64 ir 67 straipsniuose.
Todėl naująja
taisykle 71b straipsnio 1 dalyje nustatoma, kad Bendras patentų teismas ir
Beniliukso Teisingumo Teismas turės jurisdikciją visada, kai ją
pagal Reglamento „Briuselis I“ taisykles turi vienos iš atitinkamų
susitariančiųjų valstybių narių nacionalinis teismas. A
contrario, Bendras patentų teismas ir Beniliukso Teisingumo Teismas
jurisdikcijos neturės, kai pagal Reglamentą „Briuselis I“
jurisdikcijos neturi susitariančiosios valstybės narės
nacionalinis teismas (pavyzdžiui, kai pagal Reglamentą „Briuselis I“
jurisdikcija priklauso valstybės narės, kuri nėra
susitariančioji šalis, teismams).
3.3. Trečiųjų
valstybių atsakovams taikomų jurisdikcijos taisyklių papildymas
BPT susitarimo 31 straipsnyje nustatyta, kad
Bendro patentų teismo tarptautinė jurisdikcija nustatoma
vadovaujantis Reglamentu (ES) Nr. 1215/2012 arba, kai taikoma, Konvencija
dėl jurisdikcijos ir teismo sprendimų civilinėse ir
komercinėse bylose pripažinimo ir vykdymo (Lugano konvencija). Tačiau
kai naujos redakcijos Reglamentu „Briuselis I“ ir 2007 m. Lugano konvencija
jurisdikcija nustatoma darant nuorodą į nacionalinę teisę
(žr. minėto reglamento 6 straipsnį ir Lugano konvencijos 4
straipsnį), nenurodyta, kurios taisyklės turėtų būti
taikomos nustatant kelioms valstybėms narėms bendrų teismų,
tokių kaip Bendras patentų teismas ir Beniliukso Teisingumo Teismas,
jurisdikciją. Be to, nuoroda į vieną ar kitą
nacionalinę teisę vieningoje jurisdikcinėje sistemoje
sukurtų nevienodą teisę kreiptis į kelis Bendro
patentų teismo padalinius, kurios nebūtų galima pateisinti jokia
objektyvia priežastimi.
Panaši problema jau yra išspręsta
galiojančiame Prekių ženklų reglamente (Tarybos reglamentas (EB)
Nr. 2007/2009 dėl Bendrijos prekės ženklo) ir Dizaino reglamente
(Tarybos reglamentas (EB) Nr. 6/2002 dėl Bendrijos dizaino), kurių
kiekviename iš tiesų yra visas vienodų jurisdikcijos taisyklių
trečiųjų valstybių atsakovų atžvilgiu rinkinys.
Todėl reikėtų papildyti naujos
redakcijos Reglamento „Briuselis I“ jurisdikcijos taisykles klausimais, kurie
priklausys Bendro patentų teismo ir Beniliukso Teisingumo Teismo
kompetencijai, kiek tai susiję su atsakovais, kurių gyvenamoji vieta
(buveinė) yra ne Europos Sąjungos valstybėse. Tam tikrais
atvejais jau yra nustatytos vienodos jurisdikcijos taisyklės (tokios kaip
išimtinė jurisdikcija dėl patentų registracijos ir galiojimo,
susitarimai dėl teismingumo pasirinkimo), tačiau ne visais (tokiais
kaip bylos, susijusios su patentų pažeidimais, licenciniai susitarimai
nesant susitarimo dėl teismingumo pasirinkimo).
Todėl naujasis pasiūlymas 71b
straipsnio 2 dalyje išplečia reglamento jurisdikcijos taisyklių
taikymą ginčams, kuriuose dalyvauja trečiųjų
valstybių atsakovai, kurių gyvenamoji vieta (buveinė) yra
trečiosiose valstybėse. Be to, užtikrinama Bendro patentų teismo
ir Beniliukso Teisingumo Teismo jurisdikcija taikyti laikinąsias, tarp jų
ir apsaugos, priemones, net kai trečiųjų valstybių teismai
turi materialinę jurisdikciją šiuo klausimu. Šis išplėtimas bus
taikomas nepažeidžiant 2005 m. Europos bendrijos ir Danijos Karalystės
susitarimo dėl jurisdikcijos ir teismo sprendimų civilinėse ir
komercinėse bylose pripažinimo ir vykdymo, kuriuo jau reglamentuojama
Danijos atsakovų padėtis, ir 2007 m. Lugano konvencijos tuo
pačiu klausimu, kuria jau reglamentuojama Šveicarijos, Norvegijos ir
Islandijos atsakovų padėtis, nuostatų.
Po šio išplėtimo teisė kreiptis
į Bendrą patentų teismą ir Beniliukso Teisingumo
Teismą bus užtikrinta tais atvejais, kai atsakovo gyvenamoji vieta
(buveinė) yra ne ES valstybėje narėje, kaip ir tais atvejais,
kai atsakovo gyvenamoji vieta (buveinė) yra ES valstybėje narėje.
Be to, tokia teisė užtikrinama nepriklausomai nuo instancijos ar Bendro
patentų teismo padalinio, kuriame pareiškiamas ieškinys.
Be to, naujuoju pasiūlymu 71b straipsnio 3
dalyje nustatoma papildoma ginčų, kuriuose dalyvauja atsakovai,
kurių gyvenamoji vieta (buveinė) yra už ES ribų,
nagrinėjimo vieta. Pasiūlyme numatyta, kad ne ES
įsikūręs atsakovas gali būti paduotas į teismą
jam priklausančio kilnojamojo turto buvimo vietoje, jei jo vertė
nėra mažareikšmė, palyginti su ieškinio verte, o ginčas pakankamai
glaudžiai susijęs su teismo, kuriame iškelta byla, valstybe nare. Turto
buvimo vieta kompensuoja atsakovo nebuvimo Sąjungoje aplinkybę. Tokia
taisyklė šiuo metu taikoma didelėje valstybių narių dalyje;
jos privalumas – užtikrinama galimybė vykdyti teismo sprendimą
valstybėje, kurioje jis buvo priimtas. Tai taisyklė, labiau
atitinkanti bendrą naujos redakcijos Reglamento „Briuselis I“ dvasią
nei kitos subsidiarinės jurisdikcijos taisyklės, tokios kaip
numatytosios aukščiau minėtuose prekių ženklų ir dizaino
reglamentuose, kuriomis leidžiama iškelti bylą prieš
trečiųjų valstybių atsakovus, visų pirma, tos
valstybės narės, kurioje yra ieškovo gyvenamoji vieta (buveinė),
teismuose (forum actoris). Su turto buvimu siejama ginčo
nagrinėjimo vieta gali užtikrinti Bendro patentų teismo ir Beniliukso
Teisingumo Teismo jurisdikciją tokiais atvejais, kai išplėstos
jurisdikcijos taisyklės pagal reglamentą nesuteiktų
jurisdikcijos ir kai tokia jurisdikcija būtų tinkama. Pavyzdžiui,
Bendro patentų teismo atveju su turto buvimu siejama jurisdikcija
užtikrintų, kad teismas turės jurisdikciją Turkijos atsakovo,
pažeidžiančio keliose valstybėse narėse ir Turkijoje
galiojantį Europos patentą, atžvilgiu.
3.4. Taisyklių dėl lis
pendens ir susijusių ieškinių taikymas Bendram patentų
teismui ir Beniliukso Teisingumo Teismui, iš vienos pusės, ir
valstybėms narėms, kurios nėra BPT susitarimo arba 1965 m.
Beniliukso sutarties protokolo susitariančiosios šalys, iš kitos
pusės
Be to, naująja taisykle 71c straipsnyje
nustatoma, kad Bendram patentų teismui ir Beniliukso Teisingumo Teismui,
iš vienos pusės, ir valstybių narių, kurios nėra
susitariančiosios šalys, teismams, iš kitos pusės, taikomos naujos
redakcijos Reglamento „Briuselis I“ taisyklės dėl lis pendens
ir susijusių ieškinių. Galiausiai šiame straipsnyje taip pat
nustatoma, kad naujos redakcijos Reglamento „Briuselis I“ taisyklės
taikomos, kai pereinamuoju laikotarpiu, nurodytu Susitarimo dėl bendro
patentų teismo 83 straipsnio 1 dalyje, byla iškeliama Bendrame
patentų teisme, iš vienos pusės ir to susitarimo
susitariančiųjų valstybių narių nacionaliniuose
teismuose, iš kitos pusės.
3.5. Pripažinimo ir vykdymo
taisyklių taikymas valstybių narių, kurios ratifikavo
Susitarimą dėl bendro patentų teismo, ir valstybių
narių, kurios jo neratifikavo, atžvilgiu
Siekiant visiško skaidrumo bendrai ir
nuosekliai taikant atitinkamus tarptautinius susitarimus ir naujos redakcijos
Reglamentą „Briuselis I“, pastarajame reglamente turėtų
būti nustatyta, kaip naujos redakcijos Reglamento „Briuselis I“
pripažinimo ir vykdymo taisyklės bus taikomos valstybių narių,
kurios yra atitinkamų tarptautinių susitarimų
susitariančiosios šalys, ir valstybių narių, kurios nėra
šių susitarimų susitariančiosios šalys, tarpusavio santykiams.
Panašių nuostatų yra naujos redakcijos Reglamento „Briuselis I“ 71
straipsnyje dėl kitų tarptautinių konvencijų
konkrečiais klausimais ir 2007 m. Lugano konvencijos dėl
sprendimų civilinėse ir komercinėse bylose pripažinimo ir
vykdymo 64 ir 67 straipsniuose.
Todėl naujuoju 71d straipsniu
reglamentuojamas Bendro patentų teismo ir Beniliukso Teisingumo Teismo
sprendimų pripažinimas ir vykdymas valstybėse narėse, kurios
nėra atitinkamų tarptautinių susitarimų
susitariančiosios šalys, taip pat valstybėse narėse, kurios
nėra šių susitarimų susitariančiosios šalys, šių
susitarimų reglamentuojamais klausimais priimtų sprendimų, kurie
turi būti pripažinti ir vykdomi valstybėse narėse, kurios yra
šių tarptautinių susitarimų susitariančiosios šalys,
pripažinimas ir vykdymas.
2013/0268 (COD)
Pasiūlymas
EUROPOS PARLAMENTO IR TARYBOS REGLAMENTAS
kuriuo iš dalies keičiamas Reglamentas
(ES) Nr. 1215/2012 dėl jurisdikcijos ir teismo sprendimų
civilinėse ir komercinėse bylose pripažinimo ir vykdymo
EUROPOS PARLAMENTAS IR EUROPOS
SĄJUNGOS TARYBA,
atsižvelgdami į Sutartį dėl
Europos Sąjungos veikimo, ypač į jos 67 straipsnio 4 dalį
ir 81 straipsnio 2 dalies a, c ir e punktus,
atsižvelgdami į Europos Komisijos
pasiūlymą,
teisėkūros procedūra priimamo
akto projektą perdavus nacionaliniams parlamentams,
atsižvelgdami į Europos ekonomikos ir
socialinių reikalų komiteto nuomonę[4],
priimdami sprendimą pagal
įprastą teisėkūros procedūrą,
kadangi:
(1)       2013 m. vasario 19 d. kai
kurios valstybės narės pasirašė Susitarimą dėl bendro
patentų teismo; šiame susitarime nustatyta, kad jis neįsigalioja iki
ketvirto mėnesio pirmos dienos, skaičiuojant nuo Reglamento (ES) Nr. 1215/2012
pakeitimų dėl pastarojo reglamento santykio su susitarimu,
įsigaliojimo dienos;
(2)       2012 m. spalio 15 d. trys
valstybės narės, kurios yra 1965 m. kovo 31 d. Sutarties dėl
Beniliukso Teisingumo Teismo įsteigimo ir statuto susitariančiosios
šalys, pasirašė protokolą, kuriuo ši sutartis buvo pakeista,
sukurdamos galimybę Beniliukso Teisingumo Teismui suteikti tam tikrą
jurisdikciją konkrečiais klausimais, patenkančiais į
Reglamento (ES) Nr. 1215/2012 taikymo sritį;
(3)       reikia sureguliuoti
minėtų tarptautinių susitarimų ir Reglamento (ES) Nr. 1215/2012
santykį;
(4)       taikant šį
reglamentą, Bendras patentų teismas ir Beniliukso Teisingumo Teismas
turėtų būti laikomi teismais, siekiant užtikrinti teisinį
tikrumą ir prognozuojamumą, svarbius atsakovams, kuriems šiuose
teismuose, tačiau kitoje valstybėje narėje nei nustatyta pagal
šio reglamento taisykles, gali būti iškeltos bylos;
(5)       Bendras patentų teismas
ir Beniliukso Teisingumo Teismas turėtų turėti galimybę
įgyvendinti jurisdikciją atsakovų, kurių gyvenamoji vieta
(buveinė) yra ne valstybėse narėse, atžvilgiu. Todėl, kiek
tai susiję su Bendro patentų teismo ir Beniliukso Teisingumo Teismo jurisdikcijai
priskiriamais klausimais, šio reglamento taisyklės turėtų
būti taikomos atsakovams, kurių gyvenamoji vieta (buveinė) yra
ne Sąjungos valstybėse narėse. Galiojančios jurisdikcijos
taisyklės užtikrina glaudų ryšį tarp teismo proceso, kuriam taikomas
šis reglamentas, ir valstybių narių teritorijos, o tai pateisina
platesnį šių taisyklių taikymą atsakovams, nepaisant
jų gyvenamosios vietos. Be to, šis reglamentas turėtų nustatyti
atvejus, kuriais Bendras patentų teismas ir Beniliukso Teisingumo Teismas
gali naudotis subsidiaria jurisdikcija;
(6)       šio reglamento taisyklės
dėl lis pendens ir susijusių ieškinių, kuriomis siekiama
užkirsti kelią lygiagrečiam teismo procesui ir nesuderinamiems
teismų sprendimams, turėtų būti taikomos, kai bylos
iškeliamos valstybių narių, kuriose galioja aukščiau nurodyti
tarptautiniai susitarimai, teismuose, ir valstybių narių, kuriose šie
susitarimai negalioja, teismuose;
(7)       šio reglamento taisyklės
dėl lis pendens ir susijusių ieškinių lygiai taip pat
turėtų būti taikomos, kai Susitarimo dėl bendro
patentų teismo 83 straipsnio 1 dalyje nurodytu pereinamuoju laikotarpiu
bylos dėl tam tikro pobūdžio ginčų, susijusių su
Europos patentais, kaip apibrėžta minėtoje dalyje, iškeliamos
Bendrame patentų teisme, iš vienos pusės, ir valstybės
narės – BPT susitarimo susitariančiosios šalies nacionaliniame
teisme, iš kitos pusės;
(8)       Bendro patentų teismo
arba Beniliukso Teisingumo Teismo sprendimai valstybėse narėse,
kurios nėra atitinkamų tarptautinių susitarimų
susitariančiosios šalys, turėtų būti pripažįstami ir
vykdomi vadovaujantis šiuo reglamentu;
(9)       valstybių narių,
kurios nėra atitinkamų tarptautinių susitarimų
susitariančiosios šalys, teismų sprendimai turėtų būti
ir toliau pripažįstami ir vykdomi kitose valstybėse narėse vadovaujantis
šiuo reglamentu;
(10)     šis reglamentas
turėtų pradėti būti taikomas tuo pačiu metu, kaip ir
Reglamentas (ES) Nr. 1215/2012, siekiant sudaryti galimybę tinkamai
įsigalioti BPT susitarimui ir praktiškai perduoti kompetenciją
Beniliukso Teisingumo Teismui;
(11)     todėl Reglamentas (ES)
Nr. 1215/2012 turėtų būti atitinkamai iš dalies pakeistas,
PRIĖMĖ ŠĮ
REGLAMENTĄ:
1 straipsnis
1)         Reglamento (ES) Nr. 1215/2012 14
konstatuojamosios dalies pabaigoje įterpiamas šis naujas sakinys:
„Vienodos jurisdikcijos taisyklės
turėtų taip pat būti taikomos nepriklausomai nuo atsakovo
gyvenamosios vietos (buveinės) tais atvejais, kai kelioms valstybėms
narėms bendri teismai įgyvendina jurisdikciją klausimais,
patenkančiais į šio reglamento taikymo sritį.“
2)         Reglamentas (ES) Nr. 1215/2012
papildomas 71a, 71b, 71c ir 71d straipsniais:
„71a
straipsnis
1.       Šio reglamento tikslais kelioms
valstybėms narėms bendras teismas (toliau – bendras teismas) yra
valstybės narės teismas, kai, vadovaudamasis susitarimu, kuriuo jis
įsteigtas, jis įgyvendina jurisdikciją civilinėse ir
komercinėse bylose, kaip apibrėžta šiame reglamente.
2.       Šio reglamento tikslais visi šie teismai
yra bendri teismai:
a)       Bendras patentų teismas,
įsteigtas Susitarimu dėl bendro patentų teismo, pasirašytu 2013
m. vasario 19 d. (toliau – BPT susitarimas);
b)       Beniliukso Teisingumo Teismas,
įsteigtas 1965 m. kovo 31 d. Sutartimi dėl Beniliukso Teisingumo
Teismo įsteigimo ir statuto (toliau – Beniliukso sutartis).
71b
straipsnis
Bendro teismo jurisdikcija nustatoma kaip nurodyta
žemiau:
1.       Bendras teismas turi jurisdikciją,
kai pagal šį reglamentą valstybės narės, kuri yra
susitarimo, kuriuo įsteigiamas bendras teismas, šalis, teismai turi
jurisdikciją nagrinėti bylas, patenkančias į to susitarimo
taikymo sritį.
2.       Kai atsakovo gyvenamoji vieta
(buveinė) yra ne valstybėje narėje ir šiuo reglamentu
jurisdikcija nėra kitaip jam priskirta, II skyriaus nuostatos taikomos
taip, lyg atsakovo gyvenamoji vieta (buveinė) būtų valstybėje
narėje. 35 straipsnis taikomas, net jei materialinę jurisdikciją
ginčijamu klausimu turi ne valstybių narių teismai.
3.       Kai atsakovo gyvenamoji vieta
(buveinė) yra ne valstybėje narėje ir pagal šį
reglamentą jurisdikcijos neturi joks valstybės narės teismas,
atsakovui byla gali būti iškeliama bendrame teisme, jeigu:
a)       atsakovui priklausantis turtas yra
valstybėje narėje, kuri yra susitarimo, kuriuo įsteigiamas tas
bendras teismas, šalis;
b)       turto vertė nėra
mažareikšmė, palyginti su ieškinio verte;
c)       ginčas pakankamai susijęs su
bet kuria valstybe nare, kuri yra susitarimo, kuriuo įsteigiamas tas
bendras teismas, šalis.
71c
straipsnis
1.       Kai byla iškeliama bendrame teisme ir
valstybės narės, kuri nėra susitarimo, kuriuo įsteigiamas
tas bendras teismas, šalis, teisme, taikomi 29–32 straipsniai.
2.       Kai BPT susitarimo 83 straipsnio 1 dalyje
nurodytu pereinamuoju laikotarpiu byla iškeliama Bendrame patentų teisme
ir valstybės narės, kuri yra BPT susitarimo šalis, teisme, taikomi 29–32
straipsniai.
71d
straipsnis
Pripažinimo ir vykdymo klausimais šis reglamentas
taikomas pripažįstant ir vykdant:
a)       Bendro patentų teismo arba
Beniliukso Teisingumo Teismo sprendimus, kurie turi būti pripažįstami
ir vykdomi valstybėse narėse, kurios nėra BPT susitarimo arba
Beniliukso sutarties susitariančiosios šalys; ir
b)       valstybių narių, kurios
nėra BPT susitarimo arba Beniliukso sutarties susitariančiosios
šalys, teismų sprendimus, kurie turi būti pripažįstami ir
vykdomi valstybėse narėse, kurios yra tokių susitarimų
susitariančiosios šalys.“
2 straipsnis
Šis reglamentas įsigalioja
dvidešimtą dieną po jo paskelbimo Europos Sąjungos
oficialiajame leidinyje.
Jis taikomas nuo 2015 m. sausio 10 d.
Šis reglamentas pagal Sutartis
privalomas visas ir tiesiogiai taikomas valstybėse narėse.
Priimta Briuselyje
Europos Parlamento vardu                           Tarybos
vardu
Pirmininkas                                                   Pirmininkas
[1]               OL L 351, 2012 12 20, p. 1.
[2]               Europos Parlamento ir Tarybos reglamentas (ES) Nr. 1257/2012,
kuriuo įgyvendinamas tvirtesnis bendradarbiavimas kuriant bendrą
patentinę apsaugą, OL L X; Tarybos reglamentas (ES) Nr. 1260/2012,
kuriuo įgyvendinamas su taikoma vertimo tvarka susijęs tvirtesnis
bendradarbiavimas kuriant bendrą patentinę apsaugą, OL L
[3]               SEC (2010) 1547 galutinis, 2010 12 14.
[4]               OL C , , p. .


Avis juridique important

|

52004PC0652

Pasiūlymas Tarybos reglamentas iš dalies keičiantis Reglamentą (EB) Nr. 1257/1999 dėl Europos žemės ūkio orientavimo ir garantijų fondo (EŽŪOGF) paramos kaimo plėtrai  /* KOM/2004/0652 galutinis - CNS 2004/0234 */

Pasiūlymas TARYBOS REGLAMENTAS iš dalies keičiantis Reglamentą (EB) Nr. 1257/1999 dėl Europos žemės ūkio orientavimo ir garantijų fondo (EŽŪOGF) paramos kaimo plėtrai(pateikta Komisijos)AIŠKINAMASIS MEMORANDUMASCette proposition de rčglement du Conseil modifie l'article 47 bis du rčglement (CE) n° 1257/1999 du Conseil afin d'éviter une différence de traitement entre les Etats membres de la Communauté dans sa composition au 30 avril 2004 et les Etats membres qui ont adhéré au 1er mai 2004 en ce qui concerne le taux de participation par la mesures agro-environnementales financičre applicable pour ces derniers Etats membres. Le taux sera aligné, ā partir de la date d'adhésion (1er mai 2004), sur celui applicable pour les Etats membres de la Communauté dans sa composition au 30 avril 2004.La mesure proposée n'entraîne pas de dépenses supplémentaires pour le budget de la Communauté.2004/0234(CNS)Pasiūlymas TARYBOS REGLAMENTAS is dalies keičiantis Reglamentą (EB) Nr. 1257/1999 dėl Europos zemės ūkioorientavimo ir garantijų fondo (EŪOGF) paramos kaimo plėtraiEUROPOS SĄJUNGOS TARYBA,atsizvelgdama į Europos Bendrijos steigimo sutartį, ypač į jos 36 ir 37 straipsnius,atsizvelgdama į Komisijos pasiūlymą,atsizvelgdama į Europos Parlamento nuomonę,kadangi:(1) Tarybos reglamento (EB) Nr. 1257/1999 [1], is dalies keičiamo Reglamentu (EB) Nr. 1783/2003 [2], 47 straipsnio 2 dalies antros pastraipos trečioje įtraukoje numatoma, kad Bendrijos įnasas į agrarinės aplinkosaugos priemones 1 tikslo regionuose gali siekti 85%, o kituose - 60%.[1]  OL L 160, 1999 6 26, p. 80. Reglamentas su paskutiniais pakeitimais, padarytais Reglamentu (EB) Nr. 583/2004 (OL L 91, 2004 3 30, p. 1).[2]  OL L 270, 2003 10 21, p. 70.(2) Reglamento (EB) Nr. 1257/1999, kuriame 2004 m. geguzės 1 d. įstojusioms valstybėms narėms numatomos tam tikros finansinės nuostatos, 47a straipsnio 3 dalyje patikslinama, kad sio Reglamento 47 straipsnis netaikomas finansuojant 47a straipsnio 1 dalyje minėtas priemones, tarp kurių yra ir agrarinės aplinkosaugos priemonės. Bendrijos finansinis įnasas į sias priemones 1 tikslo regionuose gali būti 80%, remiantis 47b straipsnio 1 dalimi.(3) Siekiant isvengti skirtingo vertinimo tarp 2004 m. balandzio 30 d. Bendrijos sudėties valstybių narių ir 2004 m. geguzės 1 d. įstojusių valstybių narių dėl agrarinės aplinkosaugos priemonių finansavimo 1 tikslo regionuose, finansinio įnaso norma naujai įstojusioms valstybėms narėms nuo įstojimo dienos turėtų atitikti senbuvėms taikomą normą, pagal (EB) Tarybos reglamento Nr. 1257/1999 47 straipsnio 2 dalies antrosios pastraipos trečiąją įtrauką.(4) Reglamentas (EB) Nr. 1257/1999 turėtų būti atitinkamai is dalies keičiamas,PRIĖMĖ ŠĮ REGLAMENTĄ:1 straipsnisReglamento (EB) Nr. 1257/1999 47a straipsnio 3 dalies b punktas yra keičiamas siuo tekstu:,b) sio Reglamento 35 straipsnio 1 dalis, 35 straipsnio 2 dalies antroji įtrauka, 36 straipsnio 2 dalis ir 47 straipsnis, isskyrus jo 2 dalies, antrosios pastraipos trečiąją įtrauką."2 straipsnisŠis Reglamentas įsigalioja kitą dieną nuo jo paskelbimo Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje.Jis taikomas nuo 2004 m. geguzės 1 d.Šis reglamentas yra privalomas visas ir tiesiogiai taikomas visose valstybėse narėse.Priimta Briuselyje,Tarybos varduPirmininkas