				|

		52011PC0395

			Pasiūlymas TARYBOS SPRENDIMAS dėl Europos Sąjungos ir Alžyro Liaudies Demokratinės Respublikos mokslinio ir technologinio bendradarbiavimo susitarimo sudarymo /* KOM/2011/0395 galutinis - 2011/0175 (NLE) */

			   	AIŠKINAMASIS MEMORANDUMAS
1.           PASIŪLYMO APLINKYBĖS
2002 m. balandžio 22 d. buvo
pasirašytas Europos Sąjungos ir Viduržemio jūros regiono šalių
susitarimas, kuriuo įsteigiama Europos bendrijos bei jos valstybių
narių ir Alžyro Liaudies Demokratinės Respublikos (toliau – Alžyras)
asociacija (toliau – asociacijos susitarimas). Susitarimo 50 straipsnio d
punkte bendradarbiavimas mokslinių tyrimų ir technologijų
srityse laikomas ypač įdomia ir perspektyvia sritimi, o 51 straipsnio
a punkte numatoma užmegzti nuolatinius susitarimą sudariusių
šalių mokslo bendruomenių ryšius.
Europos kaimynystės politika, kurioje
Alžyras nedalyvauja, tačiau kurioje apibrėžta Europos Sąjungos
bendravimo su kaimyninėmis šalimis sistema, yra nustatyta naujoji sistema
asociacijos susitarimui įgyvendinti. 2004 m. gegužės 12 d. Komisijos
komunikate COM(2004) 373 (galutinis) mokslinis ir technologinis
bendradarbiavimas bei moksliniai tyrimai ir technologijų plėtra
nurodomi kaip viena iš prioritetinių mūsų santykių su
Viduržemio jūros šalimis krypčių. Remiantis minėta Europos
kaimynystės politika, strateginiame dokumente (2007–2013 m.) moksliniai
tyrimai apibrėžiami kaip pagrindinis dalykas, kuriuo prisidedama prie
žinių visuomenės kūrimo ir prie nedarbo mažinimo ekonomikai
tampant vis atviresne.
2006 m. gegužės 30 d. raštu Alžyro
valdžios institucijos išreiškė norą pradėti derybas dėl EB
ir Alžyro mokslinio ir technologinio bendradarbiavimo susitarimo sudarymo. 2007
m. sausio 8 d. raštu Europos Komisija, siekdama pasirengti deryboms dėl bendradarbiavimo
susitarimo, sutiko atlikti tiriamąjį ir įvertinimo vizitą
Alžyre. 2008 m. vyko tiriamieji pokalbiai. Atsižvelgusi į Komisijos
pasiūlymą, Taryba 2009 m. lapkričio 16 d.
įgaliojo Komisiją Europos Sąjungos vardu derėtis su Alžyro
Liaudies Demokratinės Respublika dėl mokslinio ir technologinio
bendradarbiavimo susitarimo ir pateikė atitinkamus derybų nurodymus. Derybų
rezultatas – pridėtas susitarimo teksto projektas, parafuotas 2010 m.
spalio 14 d.
Mokslinio ir technologinio bendradarbiavimo
susitarimo sudarymas pasitarnautų bendriems Europos Sąjungos ir
Alžyro interesams, nes būtų galima tęsti ir intensyvinti tos
srities bendradarbiavimą su šia šalimi. Dėl tokio bendradarbiavimo
paspartėtų Alžyro ir regiono vystimasis ir padidėtų
konkurencingumas, o abiejų šalių ryšiai taptų glaudesni; tai
Europos Sąjungai yra paranku. Mokslinio ir technologinio bendradarbiavimo
susitarimas būtų tinkamiausia priemonė bendradarbiavimui ir
Alžyro dalyvavimui Bendrojoje programoje stiprinti bei dialogui mokslo ir technologijų
klausimais paskatinti.
Atsižvelgdama į pirmiau išdėstytas
aplinkybes, Komisija prašo Tarybos:
–
patvirtinti Europos Sąjungos ir Alžyro
Liaudies Demokratinės Respublikos mokslinio ir technologinio
bendradarbiavimo susitarimo sudarymą;
–
Alžyro valdžios institucijoms pranešti, kad Europos
Sąjunga baigė susitarimui įsigalioti būtinas
procedūras.
2.           TEISINIAI PASIŪLYMO ASPEKTAI
Sutarties dėl Europos Sąjungos
veikimo 186 straipsnis ir 218 straipsnio 6 dalis.
2011/0175 (NLE)
Pasiūlymas
TARYBOS SPRENDIMAS
dėl Europos Sąjungos ir Alžyro
Liaudies Demokratinės Respublikos mokslinio ir technologinio
bendradarbiavimo susitarimo sudarymo
EUROPOS SĄJUNGOS TARYBA,
atsižvelgdama į Sutartį dėl
Europos Sąjungos veikimo, ypač į jos 186 straipsnį kartu su
218 straipsnio 6 ir 7 dalimis,
atsižvelgdama į Europos Komisijos
pasiūlymą,
atsižvelgdama į Europos Parlamento
pritarimą[1],
kadangi:
(1)
2009 m. lapkričio 16 d. Taryba
įgaliojo Komisiją Europos Sąjungos vardu derėtis dėl
mokslinio ir technologinio bendradarbiavimo susitarimo su Alžyro Liaudies
Demokratine Respublika. Per derybas susitarta dėl susitarimo ir jis buvo
parafuotas 2010 m. spalio 14 d.
(2)
Šį susitarimą šalių atstovai
pasirašė ........... su sąlyga, kad jis bus vėliau sudarytas, ir
jis yra laikinai taikomas nuo pasirašymo dienos remiantis Sutarties dėl
Europos Sąjungos veikimo 218 straipsnio 5 dalimi.
(3)
Susitarimas turėtų būti sudarytas
Europos Sąjungos vardu,
PRIĖMĖ ŠĮ
SPRENDIMĄ:
1 straipsnis
1.           Europos Sąjungos vardu
sudaromas Europos Sąjungos ir Alžyro Liaudies Demokratinės
Respublikos mokslinio ir technologinio bendradarbiavimo susitarimas.
2.           Susitarimo tekstas pridedamas
prie šio sprendimo.
2 straipsnis
Tarybos pirmininkas Europos Sąjungos
vardu pateikia susitarimo 7 straipsnio 2 dalyje nurodytą
pranešimą.
3 straipsnis
Komisija priima Europos Sąjungos
poziciją, kurios turi būti laikomasi pagal susitarimo 4 straipsnio 2
dalį įsteigtame Jungtiniame komitete dėl techninių
susitarimo pakeitimų pagal Susitarimo 4 straipsnio 2 dalies a punktą.
4 straipsnis
Šis sprendimas įsigalioja jo
priėmimo dieną. Jis skelbiamas Europos Sąjungos oficialiajame
leidinyje.
Priimta … data …
                                                                       Tarybos
vardu
                                                                       Pirmininkas
PRIEDAS
Europos
Sąjungos ir Alžyro Liaudies Demokratinės Respublikos
mokslinio
ir technologinio bendradarbiavimo
SUSITARIMAS
Europos Sąjunga
            (toliau – Sąjunga)
            viena Šalis,
IR
Alžyro Liaudies Demokratinė Respublika
            (toliau – Alžyras)
            kita Šalis,
toliau – Šalys,
ATSIŽVELGDAMOS į mokslo ir
technologijų svarbą Šalių ekonominei ir socialinei plėtrai
ir į nuorodą, pateiktą 2005 m. rugsėjo 1 d.
įsigaliojusio Europos Sąjungos ir Viduržemio jūros regiono
šalių susitarimo, steigiančio Europos bendrijos bei jos
valstybių narių ir Alžyro Liaudies Demokratinės Respublikos asociaciją,
51 straipsnyje,
ATSIŽVELGDAMOS į Europos kaimynystės
politiką ir Europos Sąjungos santykių su kaimyninėmis
šalimis stiprinimo strategiją,
KADANGI Sąjunga ir Alžyras
ėmėsi bendros mokslinių tyrimų, technologijų
plėtros ir demonstravimo veiklos įvairiose bendrų interesų
srityse ir kadangi abiem Šalims būtų naudinga, kad, vadovaujantis
abipusiškumo principu, kiekviena iš Šalių dalyvautų kitos Šalies
mokslinių tyrimų ir plėtros veikloje,
NORĖDAMOS sukurti oficialią
bendradarbiavimo mokslinių tyrimų ir technologijų plėtros
srityje sistemą, kuri leistų plėsti ir stiprinti
bendradarbiavimą bendrų interesų srityse ir skatinti naudoti
tokio bendradarbiavimo rezultatus, atsižvelgiant į abiejų Šalių
ekonominius ir socialinius interesus,
NORĖDAMOS atverti Europos mokslinių
tyrimų erdvę valstybėms, kurios nėra ES narės,
ypač Viduržemio jūros regiono šalims partnerėms,
Susitarė:
1 straipsnis
Taikymo sritis ir principai
1.         Šalys skatina, plėtoja ir
lengvina Sąjungos ir Alžyro bendradarbiavimą bendrų
interesų srityse, kuriose jos vykdo mokslinių tyrimų ir
technologijų plėtros veiklą.
2.         Bendradarbiaujama vadovaujantis
šiais principais:
a)         žinių visuomenės
kūrimas abiejų Šalių socialinei ir ekonominei plėtrai
skatinti;
b)         abipusė nauda, pagrįsta
bendra privalumų pusiausvyra;
c)         galimybės kiekvienai iš
Šalių dalyvauti kitos Šalies mokslinių tyrimų programų ir
technologijų plėtros veikloje ir projektuose;
d)         operatyvus keitimasis informacija,
kuri gali palengvinti bendradarbiavimo veiklą;
e)         tinkamas keitimasis
intelektinės nuosavybės teisėmis ir jų apsauga;
f)          dalyvavimas ir finansavimas
laikantis Šalių atitinkamų įstatymų ir kitų
teisės aktų.
2
straipsnis
Bendradarbiavimo
būdai
1.         I priede apibrėžti Alžyre
įsisteigę teisės subjektai, įskaitant fizinius asmenis arba
privačius ar viešuosius juridinius asmenis, netiesioginėje Europos
Sąjungos mokslinių tyrimų, technologijų plėtros ir
demonstravimo veiklos bendrosios programos (toliau – bendroji programa)
bendradarbiavimo veikloje dalyvauja I ir II prieduose nustatytomis arba juose
minimomis sąlygomis.
I priede apibrėžti Sąjungos
valstybėse narėse įsisteigę teisės subjektai Alžyro
mokslinių tyrimų programose ir projektuose, kurių temos atitinka
Bendrosios programos temas, dalyvauja I ir II prieduose nustatytomis arba juose
minimomis sąlygomis.
2.         Galimi ir tokie bendradarbiavimo būdai
ir formos:
a)         reguliarios diskusijos dėl
Alžyro ir Sąjungos mokslinių tyrimų politikos ir planavimo
gairių bei prioritetų;
b)         diskusijos dėl
bendradarbiavimo, plėtros ir perspektyvų;
c)         operatyvus informacijos apie Alžyro
ir Sąjungos programų ir mokslinių tyrimų projektų
įgyvendinimą ir apie veiklos, vykdomos pagal šį Susitarimą,
rezultatus teikimas;
d)         bendri susitikimai;
e)         mokslo darbuotojų,
inžinierių ir technikų lankymasis ir mainai, taip pat ir mokymosi
tikslais;
f)          keitimasis ir dalijimasis įranga,
medžiagomis ir bandymų paslaugomis;
g)         Alžyro ir Sąjungos
programų arba projektų vadovų ryšių palaikymas;
h)         ekspertų dalyvavimas
seminaruose, simpoziumuose ir praktiniuose seminaruose;
i)          keitimasis informacija apie
patirtį, įstatymus, kitus teisės aktus ir programas, susijusius
su bendradarbiavimu pagal šį Susitarimą;
j)          mokymai mokslinių tyrimų
ir technologijų plėtros srityje;
k)         galimybės kiekvienai iš
Šalių gauti kitos Šalies mokslinę ir techninę informaciją
šio bendradarbiavimo srityje;
l)          bet koks kitas būdas,
kurį patvirtins 4 straipsnyje apibrėžtas Europos Sąjungos ir
Alžyro jungtinis mokslinio ir technologinio bendradarbiavimo komitetas ir kuris
bus laikomas atitinkančiu abiejų Šalių vykdomą politiką
ir taikomas procedūras;
m)        parama mokslinių tyrimų
rezultatų naudojimui ir novatoriškoms įmonėms, kad
būtų skatinama naujų žinių ir inovacijų sklaida;
n)         parama mokslinių tyrimų
valdymui ir mokslinių tyrimų informacinės sistemos
sukūrimui;
o)         galimybių bendradarbiauti
kuriant verslo inkubatorius ir verslą pradedančias įmones, taip
pat steigiant mokslinių tyrimų centrus, ypač pagal kitas Europos
programas, nei Bendroji programa, nagrinėjimas;
p)         skatinimas bendradarbiauti vykdant
mokslinių tyrimų ir plėtros projektus;
q)         galimybės naudotis
mokslinių tyrimų infrastruktūra;
r)          mokslinių tyrimų veiklos
bendro finansavimo ir koordinavimo galimybė.
3
straipsnis
Bendradarbiavimo
stiprinimas
Šalys pagal savo taikytinus teisės aktus
dės visas pastangas, kad palengvintų veikloje pagal šį
Susitarimą dalyvaujančių mokslinių tyrimų
darbuotojų laisvą judėjimą bei apsigyvenimą ir tokiai
veiklai skirtų prekių judėjimą per sienas.
4
straipsnis
Susitarimo
valdymas
Europos
Sąjungos ir Alžyro jungtinis mokslinio ir technologinio bendradarbiavimo
komitetas
1.         Veiklą, kuriai taikomas šis
Susitarimas, koordinuoja ir ją vykdyti Alžyro vardu padeda Aukštojo mokslo
ir mokslinių tyrimų ministerija, o Sąjungos vardu – Europos
Komisija, veikiančios kaip Šalių vykdomieji atstovai (toliau –
vykdomieji atstovai).
2.         Vykdomieji atstovai įsteigia
jungtinį komitetą, vadinamą Europos Sąjungos ir Alžyro
jungtiniu mokslinio ir technologinio bendradarbiavimo komitetu (toliau –
Jungtinis komitetas), kurio funkcijos yra:
a)         užtikrinti, vertinti ir svarstyti
šio Susitarimo įgyvendinimą, taip pat, atsižvelgiant į
Šalių mokslo politikos raidą, iš dalies keisti arba patvirtinti
naujus jo priedus, atsižvelgiant į tai, kad tam tikslui kiekviena Šalis
atliks savo vidaus procedūras;
b)         kasmet nustatyti sektorius,
kuriuose būtų galima plėtoti bei tobulinti bendradarbiavimą
ir nagrinėti visas tokios veiklos priemones;
c)         rengti reguliarias diskusijas apie
būsimas mokslinių tyrimų politikos ir šių tyrimų
planavimo Alžyre ir Sąjungoje kryptis bei prioritetus, taip pat
bendradarbiavimo pagal šį Susitarimą perspektyvas;
d)         Šalims teikti su šio Susitarimo
įgyvendinimu susijusias rekomendacijas, pavyzdžiui, nustatyti ir
rekomenduoti 2 straipsnio 2 dalyje minimos bendradarbiavimo veiklos papildymus
ir konkrečias priemones, skirtas 1 straipsnio 2 dalyje numatyto abipusio
dalyvavimo sąlygoms patobulinti;
e)         prireikus ir laikantis kiekvienos
Šalies vidaus patvirtinimo tvarkos daryti techninius šio Susitarimo pakeitimus.
3.         Iš vykdomųjų atstovų
sudarytas Jungtinis komitetas priima savo darbo tvarkos taisykles.
4.         Jungtinis komitetas paprastai
posėdžiauja kartą per metus – pakaitomis Sąjungoje ir Alžyre.
Prireikus ir Šalims susitarus, šaukiami neeiliniai posėdžiai. Jungtinio
komiteto išvados ir rekomendacijos siunčiamos susipažinti Europos Sąjungos
ir Viduržemio jūros regiono šalių susitarimu įsteigtam Europos
Sąjungos ir Alžyro Liaudies Demokratinės Respublikos asociacijos
komitetui.
5
straipsnis
Finansavimas
Abiejų Šalių įnašai pagal
šį Susitarimą vykdomai mokslinių tyrimų veiklai finansuoti
nustatomi I priede nurodytomis sąlygomis ir reglamentuojami pagal
kiekvienos Šalies teritorijoje galiojančius įstatymus bei kitus
teisės aktus, politiką ir programų įgyvendinimo
sąlygas.
Jei viena Šalis skiria su netiesiogine
bendradarbiavimo veikla susijusią finansinę paramą kitos Šalies
dalyviams, dotacijos ir finansinė arba kitokia parama, kurią remdama
šią veiklą, finansuojanti Šalis skiria kitos Šalies dalyviams, laikantis
kiekvienos Šalies teritorijoje teikiant tokias dotacijas ir finansinę arba
kitokią paramą galiojančių atitinkamų
įstatymų ir kitų teisės aktų, neapmokestinama ir jai
netaikomi muitai.
6 straipsnis
Rezultatų bei informacijos skleidimas ir naudojimas
Pasiekti ir (arba) mainais gauti rezultatai ir
informacija skleidžiami ir naudojami, o intelektinės nuosavybės
teisės, atsiradusios pagal šį Susitarimą vykdant mokslinių
tyrimų veiklą, valdomos, skiriamos ir įgyvendinamos laikantis II
priede nustatytų sąlygų.
7
straipsnis
Baigiamosios
nuostatos
1.         I ir II priedai yra neatskiriama
šio Susitarimo dalis. Visi su šio Susitarimo aiškinimu arba įgyvendinimu
susiję klausimai arba ginčai sprendžiami abipusiu Šalių
sutarimu.
2.         Šis Susitarimas įsigalioja,
kai Šalys viena kitai praneša baigusios savo vidaus procedūras Susitarimui
sudaryti. Kol Šalys dar nėra baigusios minėtų
procedūrų, jos pasirašo Susitarimą ir jį taiko laikinai.
Jeigu viena Šalis kitai Šaliai praneša, kad ji nesudarys Susitarimo, Šalys
susitaria, kad laikinai taikant Susitarimą pradėti vykdyti projektai
ir veikla, kurie dar tuo metu, kai gaunamas minėtas pranešimas,
tebevykdomi, bus užbaigti šiame Susitarime nustatytomis sąlygomis.
3.         Kiekviena Šalis gali bet kada
nutraukti šį Susitarimą, apie tai kitai Šaliai pranešusi prieš šešis
mėnesius. Projektai ir veikla, vykdomi tuo metu, kai nutraukiamas šis
Susitarimas, užbaigiami šiame Susitarime nustatytomis sąlygomis.
4.         Šis Susitarimas galioja, kol viena
iš Šalių raštu praneša kitai Šaliai apie savo ketinimą nutraukti
šį Susitarimą. Tokiu atveju šis Susitarimas nustoja galioti
praėjus šešiems mėnesiams nuo tokio pranešimo gavimo.
5.         Jeigu viena iš Šalių
nusprendžia iš dalies pakeisti 1 straipsnio 1 dalyje minimas mokslinių
tyrimų programas ir projektus, tos Šalies vykdomasis atstovas kitos Šalies
vykdomajam atstovui praneša tikslų tokių pakeitimų turinį.
Nukrypstant nuo šio straipsnio 3 dalies, šis Susitarimas abiejų Šalių
patvirtintomis sąlygomis gali būti nutrauktas, jeigu viena iš
Šalių per mėnesį nuo minėtų pakeitimų
priėmimo praneša kitai Šaliai apie savo ketinimą nutraukti šį
Susitarimą.
6.         Šis Susitarimas taikomas
teritorijoms, kuriose taikomos Europos Sąjungos sutartys ir Sutartis
dėl Europos Sąjungos veikimo, tose sutartyse numatytomis
sąlygomis ir Alžyro Liaudies Demokratinės Respublikos teritorijai.
Tai nedraudžia vykdyti bendradarbiavimo veiklos atviroje jūroje, atviroje
erdvėje arba trečiųjų šalių teritorijoje pagal
tarptautinę teisę.
TAI PATVIRTINDAMI, toliau nurodyti Europos
Sąjungos ir Alžyro Liaudies Demokratinės Respublikos tinkamai
įgalioti asmenys pasirašė šį Susitarimą.
Šis susitarimas PASIRAŠYTAS [vieta, data]
dviem egzemplioriais anglų, bulgarų, čekų, danų,
estų, graikų, ispanų, italų, latvių, lenkų,
lietuvių, maltiečių, olandų, portugalų,
prancūzų, rumunų, slovakų, slovėnų, suomių,
švedų, vengrų, vokiečių ir arabų kalbomis. Visi
tekstai yra autentiški.
 EUROPOS SĄJUNGOS VARDU     ||   || ALŽYRO LIAUDIES DEMOKRATINĖS RESPUBLIKOS VARDU
I
PRIEDAS
Sąjungos
valstybėse narėse ir Alžyre įsisteigusių teisės
subjektų dalyvavimo sąlygos
Šiame Susitarime teisės subjektas – tai
fizinis arba juridinis asmuo, įsisteigęs pagal nacionalinius
įsisteigimo šalies įstatymus arba pagal ES teisę ar
tarptautinę teisę, turintis juridinio asmens statusą ir savo
vardu galintis turėti bet kokias teises ir pareigas.
I. Alžyre įsisteigusių
teisės subjektų dalyvavimo Bendrosios programos netiesioginėje
veikloje sąlygos
1.         Alžyre įsisteigę
teisės subjektai netiesioginėje Bendrosios programos veikloje
dalyvauja pagal Sutarties dėl Europos Sąjungos veikimo 183
straipsnį Europos Parlamento ir Tarybos nustatytomis sąlygomis.
2.         Sąjunga Alžyre
įsisteigusiems teisės subjektams, dalyvaujantiems netiesioginėje
šios dalies 1 punkte minimoje veikloje, finansavimą gali skirti Europos
Parlamento ir Tarybos sprendime, priimtame pagal Sutarties dėl Europos
Sąjungos veikimo 183 straipsnį, Europos Sąjungos finansinį
reglamentą ir kitus taikytinus ES teisės aktus, nustatytomis
sąlygomis.
3.         Dotacijos susitarime arba
sutartyje, kurią Sąjunga sudaro su Alžyre įsisteigusiu
teisės subjektu dėl netiesioginės veiklos vykdymo, arba
Sąjungos priimtame sprendime dėl dotacijos skyrimo numatoma Europos
Komisijos, Europos Audito Rūmų arba šių institucijų įgaliotinių
atliekama kontrolė ir auditas.
            Kad užtikrintų
bendradarbiavimą ir abipusius interesus, atitinkamos Alžyro valdžios
institucijos suteikia visą reikiamą ir įmanomą
pagalbą, kurios, atsižvelgiant į aplinkybes, gali prireikti arba kuri
gali būti naudinga atliekant tokią kontrolę ir auditą, taip
pat sumų susigrąžinimo operacijas.
II. Sąjungos valstybėse
narėse įsisteigusių teisės subjektų dalyvavimo Alžyro
mokslinių tyrimų programose ir projektuose sąlygos
1.         Kiekvienas Sąjungoje
įsisteigęs teisės subjektas, įkurtas pagal vienos iš ES
valstybių narių nacionalinius įstatymus arba ES teisę,
Alžyro mokslinių tyrimų ir plėtros programose gali dalyvauti
kartu su Alžyro teisės subjektais.
2.         Sąjungoje
įsisteigusių teisės subjektų, dalyvaujančių
atitinkamuose pagal mokslinių tyrimų ir plėtros programas vykdomuose
Alžyro projektuose, teisės ir pareigos, pasiūlymų teikimo ir
vertinimo, taip pat tokių projektų vykdymo sutarčių teikimo
ir sudarymo sąlygos reglamentuojamos mokslinių tyrimų ir
plėtros programų įgyvendinimui taikomais Alžyro įstatymais,
kitais teisės aktais ir vyriausybės nutarimais, kurie taikomi Alžyro
teisės subjektams ir kuriais užtikrinamos vienodos sąlygos,
atsižvelgiant į Alžyro ir Sąjungos bendradarbiavimo šioje srityje
pobūdį.
            Sąjungoje įsisteigę
teisės subjektai, dalyvaujantys atitinkamuose pagal mokslinių
tyrimų ir plėtros programas vykdomuose Alžyro projektuose,
finansuojami pagal Alžyro įstatymus, kitus teisės aktus ir
vyriausybės nutarimus, kuriais reglamentuojamas minėtų
programų įgyvendinimas ir kurie taikomi ne Alžyre įsisteigusiems
teisės subjektams.
III.
Informavimas apie dalyvavimo galimybes
Alžyras ir Europos Komisija abiejose Šalyse
įsisteigusiems teisės subjektams reguliariai teikia informaciją
apie įgyvendinamas programas ir dalyvavimo jose galimybes.
II
PRIEDAS
Intelektinės
nuosavybės teisių skirstymo principai
I.          Taikymas
Šiame Susitarime „intelektinė
nuosavybė“ suprantama taip, kaip ji apibrėžta 1967 m. liepos
14 d. Stokholme pasirašytos Pasaulinės intelektinės
nuosavybės organizacijos steigimo konvencijos 2 straipsnyje.
Šiame Susitarime „žinios“ – tai saugomi arba
nesaugomi rezultatai (įskaitant informaciją), taip pat autoriaus
teisės arba su tokia informacija susijusios teisės,
atsirandančios pateikus patento, dizaino, augalų veislės paraišką,
paraišką išduoti papildomos apsaugos pažymėjimą ar suteikti
panašios rūšies apsaugą arba juos išdavus.
II.        Netiesioginėje
bendradarbiavimo veikloje dalyvaujančių Šalių teisės
subjektų intelektinės nuosavybės teisės
1.         Kiekviena Šalis užtikrina, kad
pagal šį Susitarimą vykdomoje netiesioginėje bendradarbiavimo
veikloje dalyvaujančių teisės subjektų,
įsisteigusių kitos Šalies teritorijoje, intelektinės
nuosavybės teisių bei pareigų ir su tokiu dalyvavimu
susijusių gretutinių teisių ir pareigų aiškinimas
atitiktų Šalims taikomus atitinkamus įstatymus ir kitus teisės
aktus bei tarptautines konvencijas, įskaitant Susitarimą dėl
intelektinės nuosavybės teisių aspektų, susijusių su
prekyba, Marakešo sutarties, įsteigiančios Pasaulio prekybos
organizaciją, 1C priedą, Berno konvencijos dėl literatūros
ir meno kūrinių apsaugos 1971 m. liepos 24 d. Paryžiaus
aktą ir Paryžiaus konvencijos dėl pramoninės nuosavybės
saugojimo 1967 m. liepos 14 d. Stokholmo aktą.
2.         Kiekviena Šalis užtikrina, kad
netiesioginėje bendradarbiavimo veikloje dalyvaujantiems kitos Šalies
dalyviams intelektinės nuosavybės teisės būtų taikomos
taip pat, kaip ir jos pačios dalyviams pagal atitinkamas dalyvavimo
kiekvienoje mokslinių tyrimų programoje arba projekte taisykles arba
taikytinus šios Šalies įstatymus ir kitus teisės aktus.
III. Šalių intelektinės
nuosavybės teisės
1.         Jeigu Šalys nesusitaria kitaip,
žinioms, kurias Šalys sukuria vykdydamos veiklą pagal šio Susitarimo 2
straipsnį, taikomos šios taisyklės:
a)         Tokias žinias sukurianti Šalis yra
jų savininkė. Jeigu negalima nustatyti, kokią darbo dalį
nuveikė kiekviena Šalis, jos yra tokių žinių
bendrasavininkės.
b)         Žinias nuosavybės teise
valdanti Šalis kitai Šaliai suteikia prieigos prie tokių žinių teises
šio Susitarimo 2 straipsnyje minimai veiklai vykdyti. Tokios teisės suteikiamos
netaikant autorinio mokesčio.
2.         Jeigu Šalys nesusitaria kitaip,
Šalių mokslinės literatūros darbams taikomos šios
taisyklės:
a)         Jeigu Šalis mokslinius ir
techninius duomenis, informaciją ir rezultatus paskelbia žurnaluose,
straipsniuose, ataskaitose, knygose, įskaitant vaizdo medžiagą ir
programinę įrangą, ir jeigu šie duomenys, informacija,
techniniai ir moksliniai rezultatai yra gauti vykdant veiklą pagal šį
Susitarimą arba yra susiję su tokia veikla, kitai Šaliai suteikiama
neišskirtinė ir neatšaukiama autoriniu mokesčiu neapmokestinama
pasaulinė licencija tokius darbus versti, atgaminti, pritaikyti, perduoti
ir viešai platinti;
b)         Visose autorių teisių
saugomų duomenų ir informacijos kopijose, skirtose viešai platinti ir
rengiamose pagal šį skirsnį, nurodoma darbo autoriaus (autorių)
pavardė (pavardės), jeigu autorius aiškiai nepareikalauja jo
pavardės nenurodyti. Ant jų taip pat pateikiama aiškiai matoma
nuoroda į bendrą Šalių paramą.
3.         Jeigu Šalys nesusitaria kitaip,
Šalių neatskleidžiamai informacijai taikomos šios taisyklės:
a)         Kitai Šaliai perduodama
informaciją, susijusią su pagal šį Susitarimą vykdoma
veikla, kiekviena Šalis įslaptintais arba kitais sutartiniais ženklais
nurodo, kokia informacija jos pageidavimu neturi būti atskleidžiama;
b)         Gaunančioji Šalis gali savo
atsakomybe perduoti neskelbtiną informaciją jai pavaldžioms
įstaigoms arba asmenims tam tikrais su šio Susitarimo įgyvendinimu
susijusiais tikslais;
c)         Gavusi neskelbtiną
informaciją teikiančios Šalies išankstinį rašytinį
sutikimą, gaunančioji Šalis gali tokią neskelbtiną
informaciją platinti plačiau, negu numatyta b punkte. Šalys bendrai
parengia tokio prašymo plačiau skleisti informaciją ir išankstinio
rašytinio patvirtinimo gavimo tvarką; kiekviena Šalis suteikia tokį patvirtinimą,
atsižvelgdama į savo vidaus politiką, įstatymus ir kitus
teisės aktus.
d)         Neskelbtina nedokumentinė arba
kitokia konfidenciali informacija, suteikta pagal šį Susitarimą
surengtuose Šalių atstovų seminaruose arba kituose susitikimuose,
arba informacija, susijusi su personalo dalyvavimu, naudojimusi įranga
arba netiesioginiais bendradarbiavimo veiksmais, lieka konfidenciali, kai
tokios neskelbtinos arba kitos konfidencialios ar privilegijuotosios
informacijos gavėjui perdavimo metu pranešama apie jam perduodamos
informacijos konfidencialų pobūdį, kaip numatyta a punkte;
e)         Kiekviena Šalis stengiasi
užtikrinti, kad jos pagal a ir d punktus gaunama neskelbtina informacija
būtų saugoma šiame Susitarime nustatyta tvarka. Jeigu viena iš
Šalių sužino, kad nesugebės ar tikėtina, kad nesugebės
laikytis a ir d nuostatų dėl informacijos neskelbimo, ji apie tai
nedelsdama praneša kitai Šaliai. Šalys tarpusavyje tariasi, siekdamos sudaryti
tolesnių veiksmų planą.
[1]               OL C […], […], p. […].


				|

		52013PC0441

			Pasiūlymas EUROPOS PARLAMENTO IR TARYBOS SPRENDIMAS kuriuo nustatoma supaprastinta asmenų kontrolės prie išorės sienų tvarka, grindžiama vienašališku Kroatijos ir Kipro tam tikrų dokumentų pripažinimu lygiaverčiais jų išduodamoms nacionalinėms vizoms tranzito per jų teritoriją arba buvimo joje ne ilgiau kaip 90 per bet kurį 180 dienų laikotarpį tikslu ir panaikinami Europos Parlamento ir Tarybos sprendimai Nr. 895/2006/EB ir Nr. 582/2008/EB /* COM/2013/0441 final - 2013/0210 (COD) */

			   	AIŠKINAMASIS MEMORANDUMAS
1.           PASIŪLYMO APLINKYBĖS
2013 m. liepos 1 d. Kroatija
įstos į Europos Sąjungą. Kroatija, kaip ir 2004 m. ir 2007 m.
plėtros šalys, su Šengeno acquis susijusiose srityse vykdo
vadinamąjį dviejų etapų Šengeno įgyvendinimo
procesą (Akto dėl Kroatijos Respublikos stojimo sąlygų ir
Sutarčių, kuriomis grindžiama Europos Sąjunga,
pritaikomųjų pataisų (toliau – 2012 m. Stojimo aktas) 4 straipsnis).
Tai reiškia, kad Kroatija, kaip ir anksčiau įstojusios šalys, nuo
įstojimo dienos turi taikyti Reglamento (EB) Nr. 539/2001[1] nuostatas, pagal kurias šio
reglamento I priede nurodytų trečiųjų šalių
piliečiams taikomas reikalavimas turėti vizą.
Kroatija, kaip ir 2004 m. ir 2007 m.
į Europos Sąjungą įstojusios šalys, turi vykdyti šį
įsipareigojimą, net jeigu atitinkami asmenys turi Šengeno
valstybės narės išduotą vienodą vizą, ilgalaikę
vizą arba leidimą gyventi, nes nuo Kroatijos įstojimo dienos jai
negalios kitos Šengeno nuostatos, kaip antai:
- Konvencijos dėl Šengeno susitarimo
įgyvendinimo[2]
18 ir 21 straipsniuose nustatytos Šengeno abipusio pripažinimo taisyklės
ir Reglamento (EB) Nr. 562/2006 (Šengeno sienų kodekso)[3] 5 straipsnio 4 dalies a
punktas, pagal kuriuos trečiųjų šalių piliečiams,
turintiems vienos iš Šengeno valstybių narių išduotą galiojantį
leidimą gyventi arba galiojančią ilgalaikę vizą,
leidžiama laisvai judėti ir trumpai būti kitų valstybių
narių teritorijoje;
- Reglamento (EB) Nr. 810/2009 (Vizų
kodekso)[4]
2 straipsnio 3 dalies nuostatos dėl išduotų vienodų vizų,
kuriomis nustatyta, kad vienodos vizos galioja visoje Šengeno valstybių
narių teritorijoje.
Be to, Kroatijos teritorijoje taip pat
negalioja kitų ES valstybių narių, kurios dar nėra Šengeno
valstybės narės (Kipras), išduotos nacionalinės vizos.
Kad 2004 m. ir 2007 m. į Europos
Sąjungą įstojusios šalys nepatirtų nereikalingos
administracinės naštos, nukrypstant nuo Reglamento Nr. 539/2001,
sprendimais Nr. 895/2006/EB[5]
ir Nr. 582/2008/EB[6]
naujosioms valstybėms narėms, kurios kol kas taiko ne visas Šengeno acquis
nuostatas, leista vienašališkai pripažinti Šengeno valstybių narių
išduotas vienodas vizas, ilgalaikes vizas ir leidimus gyventi, taip pat
kitų valstybių narių, kurios kol kas taiko ne visas Šengeno acquis
nuostatas, išduotas nacionalines trumpalaikes vizas, ilgalaikes vizas ir
leidimus gyventi, kai jie naudojami ne ilgesnio kaip penkių dienų
tranzito tikslu. Be to, Sprendimu Nr. 896/2006/EB[7] naujosioms valstybėms
narėms buvo leista pripažinti Šveicarijos ir Lichtenšteino, kurie dar
nepriklausė Šengeno erdvei be vidaus sienų, išduotus leidimus
gyventi, kai jie naudojami ne ilgesnio kaip penkių dienų tranzito
tikslu.
Tokių dokumentų turėtojus jau
būdavo griežtai patikrinusi dokumentą išdavusi Šengeno valstybė,
kurios nuomone, jie nekelia grėsmės viešajai tvarkai ar su ilgalaike
imigracija susijusio pavojaus. Tokia vienašališko pripažinimo tvarka nedaro
poveikio stojančiosios šalies įsipareigojimui neįsileisti
asmens, dėl kurio jos nacionalinėje duomenų bazėje
paskelbtas perspėjimas, siekiant neleisti jam atvykti, kaip nustatyta
Šengeno sienų kodekso 5 straipsnio 1 dalyje.
Taip pat, nukrypstant nuo Reglamento Nr. 539/2001,
šiuo pasiūlymu siekiama nustatyti bendrosiomis taisyklėmis
pagrįstą neprivalomą tvarką, pagal kurią Kroatijai
leidžiama pereinamuoju laikotarpiu, iki kol ji pradės taikyti visas
Šengeno acquis nuostatas, vienašališkai pripažinti, kad Šengeno
valstybių narių išduotos vienodos vizos, ilgalaikės vizos ir
leidimai gyventi, taip pat valstybių narių, kurios kol kas taiko ne
visas Šengeno acquis nuostatas (Kipras), išduoti panašūs dokumentai
yra lygiaverčiai jos nacionalinėms vizoms. Tačiau šis leidimas
galioja ne tik ne ilgesniam kaip penkių dienų tranzitui, kaip
nustatyta sprendimuose Nr. 895/2006 ir Nr. 582/2008, bet ir tranzitui per
jos teritoriją arba numatomam ne ilgesniam kaip 90 dienų per bet
kurį 180 dienų laikotarpį buvimui joje. Pažymėtina, kad tuo
metu, kai buvo priimti minėti sprendimai, buvo taikomos Bendrosios
konsulinės instrukcijos diplomatinėms atstovybėms ir
konsulinėms įstaigoms, kuriose tebebuvo skiriamos tranzito vizos ir
trumpalaikės vizos. Šis skirtumas panaikintas 2009 m. liepos 13 d.
Europos Parlamento ir Tarybos reglamentu (EB) Nr. 810/2009,
nustatančiu Bendrijos vizų kodeksą (Vizų kodeksas),
todėl pirmiau minėtas ribojimas nebėra aktualus.
Minėtuose sprendimuose dėl tranzito,
priimtuose atsižvelgiant į ankstesnius du ES plėtros etapus, buvo
minimos tik vienodos Šengeno vizos, kurių turėtojai galėjo
laisvai judėti Šengeno erdvėje. Į šių sprendimų
taikymo sritį nepateko riboto teritorinio galiojimo vizos. Tačiau
šiuo metu reikia atsižvelgti į Kosovo* (kaip apibrėžta 1999 m.
birželio 10 d. JT Saugumo Tarybos rezoliucijoje Nr. 1244), kurį
pripažįsta ne visos Šengeno valstybės, padėtį.
Esminis skirtumas yra tas, kad riboto
teritorinio galiojimo vizos iš esmės galioja tik ją išduodančios
valstybės narės teritorijoje, o tokios pat rūšies vizos,
išduodamos Kosovo piliečiams (pagal Vizų kodekso 25 straipsnio 3
dalies pirmą sakinį), suteikia teisę jiems judėti po
visų Šengeno valstybių narių, išskyrus kelias Kosovo
nepripažįstančias valstybes nares, teritoriją. Dėl šios
konkrečios savybės šios riboto teritorinio galiojimo vizos
pagrįstai turi būti įtrauktos į vienašališko pripažinimo
tvarkos taikymo sritį, be to, šiuo atveju Šengeno erdvei nekyla realios
neteisėtos migracijos grėsmės arba grėsmės saugumui.
Sąjungos dokumentu išplėtus
vienašališko pripažinimo tvarkos taikymo sritį, Kroatijai nebūtų
nustatyta daugiau įsipareigojimų, nei 2012 m. Stojimo akte.
Todėl tai nebūtų laikoma nukrypimu nuo Stojimo sutarties.
Siūloma tvarka nebūtų privaloma – Kroatija galėtų
pasirinkti, ar taikyti siūlomą tvarką, ar toliau išduoti
nacionalines vizas, kaip reikalaujama Stojimo sutartimi. Jeigu Kroatija
nuspręstų taikyti bendrąją tvarką, ji turėtų
pripažinti visų Šengeno valstybių narių išduodamus dokumentus ir
tokiu būdu išvengtų dokumentus išduodančių valstybių
narių diferenciacijos.
Šiomis aplinkybėmis reikėtų
priminti, kad remdamasi savo nacionalinės teisės aktais iki stojimo
dienos Kroatija pripažįsta Šengeno valstybių išduotas
galiojančias Šengeno vizas, ilgalaikes vizas ir leidimus gyventi, kai jie
naudojami atvykimo į jos teritoriją, buvimo joje arba vykimo tranzitu
per ją tikslu.
Šiuo pasiūlymu panaikinami sprendimai Nr.
895/2006/EB ir Nr. 582/2008/EB. Šie sprendimai nebereikalingi valstybėms
narėms[8],
kurioms jie buvo skirti ir kurios per tą laiką tapo Šengeno
valstybėmis narėmis (visos, išskyrus Kiprą). Kalbant apie
Kiprą, kuris nuo 2006 m. liepos 10 d. įgyvendina Sprendime
Nr. 895/2006/EB nustatytą bendrąją tvarką, o nuo 2008 m.
liepos 18 d. – Sprendime Nr. 582/2008/EB nustatytą
bendrąją tvarką, šiame pasiūlyme numatyta, kad ši tvarka
keičiama, kad Kipras, kaip ir Kroatija, galėtų vienašališkai
pripažinti Šengeno valstybių narių išduotas trumpalaikes vizas, ilgalaikes
vizas ir leidimus gyventi ir valstybių narių, kurios kol kas taiko ne
visas Šengeno acquis nuostatas (Kroatija), išduotas nacionalines
trumpalaikes vizas, ilgalaikes vizas ir leidimus gyventi tranzito per jų
teritoriją arba numatomo buvimo joje ne ilgiau kaip 90 dienų per bet
kurį 180 dienų laikotarpį tikslu[9].
Šiame pasiūlyme numatyta, kad Kiprui, kaip ir Kroatijai, leidžiama
pripažinti su Šengeno acquis įgyvendinimu, taikymu ir
plėtojimu susijusių šalių išduotas vizas ir leidimus gyventi.
Ši tvarka bus taikoma iki pereinamojo
laikotarpio pabaigos ir tol, kol atitinkamos valstybės narės ims
visapusiškai dalyvauti erdvėje be vidaus sienų, t. y. iki
dienos, nuo kurios pagal Konvencijos dėl Šengeno susitarimo įgyvendinimo
18 ir 21 straipsnius, Šengeno sienų kodekso 5 straipsnio 2 dalį ir
Vizų kodeksą, privaloma abipusiai pripažinti šiuos dokumentus.
3.           TEISINIAI PASIŪLYMO ASPEKTAI
Santrauka
Pagrindinius šio pasiūlymo aspektus
galima apibendrinti taip:
-           bendrosios
taisyklės, kuriomis Kroatijai ir Kiprui leidžiama pereinamuoju laikotarpiu
Šengeno valstybių narių išduotas vienodas vizas, ilgalaikes vizas,
pagal Vizų kodekso 25 straipsnio 3 dalies pirmą sakinį Kosovo
piliečiams išduotas riboto teritorinio galiojimo vizas bei leidimus
gyventi ir viena kitos išduotus panašius dokumentus vienašališkai pripažinti
lygiaverčiais savo nacionalinėms vizoms tranzito per jų
teritoriją arba numatomo buvimo joje ne ilgiau kaip 90 dienų per bet
kurį 180 dienų laikotarpį tikslu;
-           šiuo
pasiūlymu nustatoma vienašališko pripažinimo tvarka galioja tik tiems
dokumentams, kurių galiojimo trukmė apima visą trumpalaikio
buvimo Kroatijos ir Kipro teritorijoje laikotarpį. Šiomis
aplinkybėmis ir atsižvelgiant į problemas, praeityje kilusias po
buvimo Šengeno erdvėje grįžtantiems trečiųjų
šalių piliečiams, turėjusiems vienkartinio įvažiavimo
vienodą vizą, kuri daugiau nebegaliojo (Sprendimai Nr. 895/2006
ir Nr. 582/2008), šiuo pasiūlymu vienašališko pripažinimo tvarka
turėtų būti taikoma tik vienodoms vizoms, kurias turint į
Šengeno erdvę leidžiama atvykti du ar daugiau kartų;
-           valstybės
narės, kurioms skirtas šis sprendimas, turi pranešti Komisijai apie savo
sprendimą dėl leidimo taikymo. Komisija šią informaciją
paskelbs Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje ir tokiu
būdu užtikrins visos sistemos skaidrumą;
-           šiuo pasiūlymu panaikinami
sprendimai Nr. 895/2006/EB ir Nr. 582/2008/EB.
* Šis pavadinimas
nekeičia pozicijų dėl statuso ir atitinka JT ST rezoliuciją
1244/1999 bei Tarptautinio Teisingumo Teismo nuomonę dėl Kosovo
nepriklausomybės deklaracijos.
Teisinis pagrindas
Siūlomas sprendimas grindžiamas Sutarties
dėl Europos Sąjungos veikimo 77 straipsnio 2 dalies a ir b punktais,
nes jis yra priemonė, taikoma bendrai vizų ir kitų
trumpalaikių leidimų gyventi politikai ir išorės sienas
kertantiems asmenims taikomai kontrolei. Šis dokumentas bus priimamas pagal
įprastą teisėkūros procedūrą.
Kadangi siūlomas sprendimas
turėtų būti skirtas Kroatijai, šis pasiūlymas taikomas nuo
Europos Sąjungos valstybių narių ir Kroatijos Respublikos sutarties
dėl Kroatijos Respublikos stojimo į Europos Sąjungą[10] įsigaliojimo.
Subsidiarumo principas
Europos Sąjungos sutarties 5 straipsnio 3
dalyje nustatyta, kad srityse, kurios nepriklauso išimtinei Sąjungos
kompetencijai, Sąjunga veikia tik tada ir tik tokiu mastu, kai
valstybės narės negali deramai pasiekti siūlomų
veiksmų tikslo, o Sąjungos lygmeniu dėl numatomo veiksmo masto
arba poveikio jį pasiekti būtų geriau. Kadangi šio
pasiūlymo tikslui pasiekti reikalinga nuo galiojančios Sąjungos
teisės nukrypti leidžianti nuostata, jis gali būti pasiektas tik
imantis veiksmų Sąjungos lygmeniu.
Proporcingumo principas
Europos Sąjungos sutarties 5 straipsnio 4
dalyje nustatyta, kad Sąjungos veiksmų turinys ir forma neviršija to,
kas būtina siekiant Sutarčių tikslų. Šiam veiksmui
pasirinkta forma turi būti sudarytos tokios sąlygos, kad
pasiūlymas pasiektų tikslą ir būtų kuo veiksmingiau
įgyvendintas. Kalbant apie pasiūlymo turinį, šia iniciatyva
atitinkamoms valstybėms narėms leidžiama laikinai nevykdyti
įsipareigojimų, nustatytų Tarybos reglamentu (EB) Nr. 539/2001,
vienašališkai pripažįstant šalių, kurios įgyvendina visas
Šengeno acquis nuostatas, išduotas vizas ir leidimus gyventi, kurių
galiojimo terminas nepasibaigęs, tranzito per jų teritoriją arba
numatomo buvimo joje ne ilgiau kaip 90 dienų per bet kurį 180
dienų laikotarpį tikslu. Asmenys, turintys valstybių, kurios
įgyvendina visas Šengeno acquis nuostatas, Kroatijos arba Kipro
išduotas vizas arba leidimus gyventi, nekelia pavojaus, nes vizą arba
leidimą gyventi išdavusi valstybė juos yra tinkamai patikrinusi.
Todėl siūloma vienašališka nuo Reglamento (EB) Nr. 539/2001
nukrypti leidžianti nuostata yra pagrįsta, siekiant, kad atitinkamos
valstybės narės nepatirtų nereikalingos administracinės
naštos. Ši nukrypti leidžianti nuostata galioja tik pereinamuoju laikotarpiu
iki atitinkamų valstybių narių visiško įsiliejimo į
bendrą erdvę be vidaus sienų, t. y. iki dienos, nuo kurios
privaloma taikyti abipusio pripažinimo tvarką. Be to, nukrypti leidžianti
nuostata yra neprivaloma, todėl atitinkamoms valstybėms narėms
nenustatoma daugiau įsipareigojimų, nei Stojimo aktuose. Todėl
pasiūlymas atitinka proporcingumo principą. Siūlomo dokumento
forma yra sprendimas, nes panašūs dokumentai buvo priimti dėl 2004 m.
ir 2007 m. į ES įstojusių valstybių narių.
5.           Poveikis įvairiems prie
Sutarčių pridėtiems protokolams ir su trečiosiomis šalimis
sudarytiems asociacijos susitarimams
Šio pasiūlymo teisinis pagrindas
nustatytas Sutarties dėl Europos Sąjungos veikimo III dalies V antraštinės
dalies nuostatose, todėl taikoma kintamos geometrijos koncepcija, nurodyta
Protokole dėl Danijos pozicijos, Protokole dėl Jungtinės
Karalystės ir Airijos pozicijos dėl laisvės, saugumo ir
teisingumo srities ir Protokole dėl į Europos Sąjungos sistemą
integruoto Šengeno acquis, pridėtuose prie Europos Sąjungos
sutarties ir Sutarties dėl Europos Sąjungos veikimo. Tai reiškia, kad
Danija, Jungtinė Karalystė ir Airija nedalyvauja priimant šį
sprendimą, jis nėra joms privalomas ar taikomas. Tokią išvadą
galima daryti ir todėl, kad siūlomas sprendimas skirtas tik toms
valstybėms narėms, kurios dar netaiko Šengeno acquis,
tačiau kurio nuostatos joms privalomos.
Kadangi siūlomas sprendimas skirtas tik
toms valstybėms narėms, kurios dar netaiko Šengeno acquis, bet
kurio nuostatos joms privalomos, šiuo pasiūlymu neplėtojamos Šengeno acquis
nuostatos, kaip nustatyta atitinkamuose asociacijos susitarimuose su Norvegija,
Islandija, Šveicarija ir Lichtenšteinu. Todėl minėtoms šalims jis
nėra privalomas. Tačiau siekiant nuoseklumo ir deramo Šengeno
sistemos veikimo, šis sprendimas taip pat taikomas šalių, kurios yra
susijusios su Šengeno acquis įgyvendinimu, taikymu ir
plėtojimu, išduodamoms vizoms ir leidimams gyventi.
2013/0210 (COD)
Pasiūlymas
EUROPOS PARLAMENTO IR TARYBOS SPRENDIMAS
kuriuo nustatoma supaprastinta asmenų
kontrolės prie išorės sienų tvarka, grindžiama vienašališku
Kroatijos ir Kipro tam tikrų dokumentų pripažinimu lygiaverčiais
jų išduodamoms nacionalinėms vizoms tranzito per jų
teritoriją arba buvimo joje ne ilgiau kaip 90 per bet kurį 180
dienų laikotarpį tikslu
 ir
panaikinami Europos Parlamento ir Tarybos sprendimai Nr. 895/2006/EB ir
Nr. 582/2008/EB
EUROPOS PARLAMENTAS IR EUROPOS
SĄJUNGOS TARYBA,
atsižvelgdami į Sutartį dėl
Europos Sąjungos veikimo, ypač į jos 77 straipsnio 2 dalies a ir
b punktus,
atsižvelgdami į Europos Komisijos
pasiūlymą,
perdavę įstatymo galią
turinčio teisės akto projektą nacionaliniams parlamentams,
priimdami sprendimą pagal
įprastą teisėkūros procedūrą,
kadangi:
(1)       pagal 2012 m. Stojimo
akto 4 straipsnio 1 dalį Kroatija, kuri į Europos Sąjungą
įstojo 2013 m. liepos 1 d., nuo tos dienos turi taikyti
vizų reikalavimą 2001 m. kovo 15 d. Tarybos reglamento (EB)
Nr. 539/2001, nustatančio trečiųjų šalių,
kurių piliečiai, kirsdami išorines sienas, privalo turėti vizas,
ir trečiųjų šalių, kurių piliečiams toks
reikalavimas netaikomas, sąrašus, I priede nurodytų
trečiųjų šalių piliečiams[11];
(2)       pagal 2012 m. Stojimo
akto 4 straipsnio 2 dalį Šengeno acquis nuostatos dėl
vienodų vizų išdavimo sąlygų ir kriterijų, taip pat
nuostatos dėl abipusio vizų pripažinimo ir leidimų gyventi,
ilgalaikių vizų ir trumpalaikių vizų lygiavertiškumo
Kroatijoje taikomos tik pagal tam skirtą Tarybos sprendimą.
Tačiau tai valstybei narei jos yra privalomos nuo įstojimo dienos;
(3)       todėl Kroatija privalo
išduoti nacionalines atvykimo ar tranzito per jų teritoriją vizas
trečiųjų šalių piliečiams, turintiems vienodą
vizą ar ilgalaikę vizą arba leidimą gyventi, kurį
išdavė visas Šengeno acquis nuostatas taikanti valstybė
narė, taip pat Kipro išduotus panašius dokumentus;
(4)       asmenys, turintys tų
valstybių narių ir Kipro išduotus dokumentus, nekelia pavojaus
Kroatijai, nes tos valstybės narės minėtus asmenis yra tinkamai
patikrinusios. Siekiant išvengti nepagrįstos papildomos
administracinės naštos Kroatijai, būtina priimti bendrąsias
taisykles, pagal kurias Kroatija galėtų vienašališkai pripažinti
tų valstybių narių išduotus dokumentus lygiaverčiais jos nacionalinėms
vizoms ir šio vienašališko lygiavertiškumo pagrindu būtų galima
nustatyti supaprastintą asmenų kontrolės prie išorės
sienų tvarką;
(5)       turėtų būti
panaikintos Sprendimu Nr. 895/2006/EB ir Sprendimu Nr. 582/2008/EB
nustatytos bendrosios taisyklės. Kalbant apie Kiprą, kuris nuo 2006 m.
liepos 18 d. įgyvendina Sprendimu Nr. 895/2006/EB nustatytą
tvarką ir nuo 2008 m. liepos 8 d. – Sprendimu Nr. 582/2008/EB
nustatytą bendrąją tvarką, kaip ir Kroatijai,
turėtų būti nustatytos bendrosios taisyklės, pagal kurias
jis galėtų tam tikrus valstybių narių, kurios
įgyvendina visas Šengeno acquis nuostatas, išduotus dokumentus,
taip pat Kroatijos išduotus panašius dokumentus, vienašališkai pripažinti
lygiaverčiais jo nacionalinėms vizoms ir šio vienašališko
lygiavertiškumo pagrindu nustatyti supaprastintą asmenų
kontrolės prie išorės sienų tvarką;
(6)       šiame sprendime nustatyta
supaprastinta tvarka turėtų būti taikoma pereinamuoju
laikotarpiu iki dienos, kurią Tarybą nustatys sprendimu, kaip
nurodyta 2003 m. Stojimo akto 3 straipsnio 2 dalies pirmoje pastraipoje Kipro
atžvilgiu ir 2012 m. Stojimo akto 4 straipsnio 2 dalies pirmoje
pastraipoje Kroatijos atžvilgiu;
(7)       supaprastintos tvarkos
taikymas neturėtų būti privalomas ir dėl jos
valstybėms narėms neturėtų būti nustatyta daugiau
įpareigojimų, nei 2003 m. Stojimo akte ir 2012 m. Stojimo
akte;
(8)       Bendrosios taisyklės
turėtų būti taikomos valstybių narių, kurios
įgyvendina visas Šengeno acquis nuostatas, išduotoms
trumpalaikėms vienodoms vizoms, ilgalaikėms vizoms ir leidimams
gyventi, pagal Vizų kodekso 25 straipsnio 3 dalies pirmą sakinį
išduotoms riboto teritorinio galiojimo vizoms, su Šengeno acquis
įgyvendinimu, taikymu ir plėtojimu susijusių šalių
išduotoms vizoms ir leidimams gyventi, taip pat Kroatijos ir Kipro išduotoms
trumpalaikėms vizoms, ilgalaikėms vizoms ir leidimams gyventi.
Dokumentas turėtų būti pripažįstamas, tik jeigu jo
galiojimo laikotarpis nepasibaigęs;
(9)       turi būti įvykdytos
2006 m. kovo 15 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamento (EB)
Nr. 562/2006, nustatančio taisyklių, reglamentuojančių
laisvą asmenų judėjimą per sienas, Bendrijos kodeksą
(Šengeno sienų kodeksą)[12],
5 straipsnio 1 dalyje nurodytos atvykimo sąlygos, išskyrus 5 straipsnio 1
dalies b punkte nurodytą sąlygą, kadangi šiuo sprendimu
nustatoma Kroatijos ir Kipro vykdomo tam tikrų dokumentų,
išduodamų valstybių narių, kurios įgyvendina visas Šengeno acquis
nuostatas, ir panašių Kroatijos ir Kipro išduodamų dokumentų
vienašališko pripažinimo tranzito per jų teritoriją arba numatomo
buvimo joje ne ilgiau kaip 90 dienų per bet kurį 180 dienų
laikotarpį tvarka;
(10)     kadangi šio sprendimo tikslo,
t. y. nustatyti Kroatijos ir Kipro vienašališko tam tikrų kitų
valstybių išduotų dokumentų pripažinimo tvarką,
valstybės narės negali deramai pasiekti ir to tikslo būtų geriau
siekti Sąjungos lygmeniu, laikydamasi Europos Sąjungos Sutarties 5
straipsnyje nustatyto subsidiarumo principo Sąjunga gali patvirtinti
priemones. Pagal tame straipsnyje nustatytą proporcingumo principą
šiuo sprendimu neviršijama to, kas būtina nurodytam tikslui pasiekti;
(11)     Islandijos ir Norvegijos
atžvilgiu šiuo sprendimu neplėtojamos Šengeno acquis nuostatos,
kaip apibrėžta Europos Sąjungos Tarybos ir Islandijos Respublikos bei
Norvegijos Karalystės sudarytame susitarime dėl pastarųjų
asociacijos įgyvendinant, taikant ir plėtojant Šengeno acquis[13], nes šis sprendimas skirtas
tik Kroatijai ir Kiprui, kurie taiko ne visas Šengeno acquis nuostatas;
(12)     Šveicarijos atžvilgiu šiuo
sprendimu neplėtojamos Šengeno acquis nuostatos, kaip
apibrėžta Europos Sąjungos, Europos bendrijos ir Šveicarijos
Konfederacijos susitarime dėl Šveicarijos Konfederacijos asociacijos
įgyvendinant, taikant ir plėtojant Šengeno acquis[14], nes šis sprendimas skirtas
tik Kroatijai ir Kiprui, kurie taiko ne visas Šengeno acquis nuostatas;
(13)     Lichtenšteino atžvilgiu šiuo
sprendimu neplėtojamos Šengeno acquis nuostatos, kaip
apibrėžta Europos Sąjungos, Europos bendrijos, Šveicarijos
Konfederacijos ir Lichtenšteino Kunigaikštystės protokole dėl
Lichtenšteino Kunigaikštystės prisijungimo prie Europos Sąjungos,
Europos bendrijos ir Šveicarijos Konfederacijos susitarimo dėl Šveicarijos
Konfederacijos asociacijos įgyvendinant, taikant ir plėtojant Šengeno
acquis[15],
nes šis sprendimas skirtas tik Kroatijai ir Kiprui, kurie taiko ne visas
Šengeno acquis nuostatas;
(14)     tačiau siekiant
nuoseklumo ir deramo Šengeno sistemos veikimo, šis sprendimas taip pat taikomas
trečiųjų šalių, susijusių su Šengeno acquis
įgyvendinimu, taikymu ir plėtojimu, kurios įgyvendina visas
Šengeno acquis nuostatas, pavyzdžiui, Islandijos, Lichtenšteino,
Norvegijos ir Šveicarijos, išduotoms vizoms ir leidimams gyventi;
(15)     pagal prie Europos
Sąjungos sutarties ir Sutarties dėl Europos Sąjungos veikimo
pridėto Protokolo Nr. 22 dėl Danijos pozicijos 1 ir 2
straipsnius Danija nedalyvauja priimant šį sprendimą;
(16)                 šiuo sprendimu
plėtojamos Šengeno acquis nuostatos, kurias įgyvendinant
Jungtinė Karalystė nedalyvauja pagal 2000 m. gegužės 29 d.
Tarybos sprendimą 2000/365/EB dėl Jungtinės Didžiosios
Britanijos ir Šiaurės Airijos Karalystės prašymo dalyvauti
įgyvendinant kai kurias Šengeno acquis nuostatas[16], todėl Jungtinė
Karalystė nedalyvauja priimant šį sprendimą;
(17)     šiuo sprendimu plėtojamos
Šengeno acquis nuostatos, kurias įgyvendinant Airija nedalyvauja
pagal 2002 m. vasario 28 d. Tarybos sprendimą 2002/192/EB
dėl Airijos prašymo dalyvauti įgyvendinant tam tikras Šengeno acquis
nuostatas[17],
todėl Airija nedalyvauja priimant šį sprendimą,
PRIĖMĖ ŠĮ
SPRENDIMĄ:
1 straipsnis
Šiuo sprendimu nustatoma supaprastinta
asmenų kontrolės prie išorės sienų tvarka, pagal kurią
Kroatija ir Kipras gali 2 straipsnio 1 dalyje ir 3 straipsnyje nurodytus
valstybių narių, su Šengeno acquis įgyvendinimu, taikymu
ir plėtojimu susijusių šalių, kurios įgyvendina visas
Šengeno acquis nuostatas, ir Kipro bei Kroatijos trečiųjų
šalių piliečiams, kuriems pagal Reglamentą (EB) Nr. 539/2001
taikomas reikalavimas turėti vizą, išduotus dokumentus vienašališkai
pripažinti lygiaverčiais savo nacionalinėms vizoms tranzito per
jų teritoriją arba numatomo buvimo joje ne ilgiau kaip 90 dienų
per bet kurį 180 dienų laikotarpį tikslu.
Šio sprendimo įgyvendinimas neturi
įtakos asmenų patikrinimams prie išorės sienų pagal
Reglamento (EB) Nr. 562/2006 5–13 ir 18–19 straipsnius.
2 straipsnis
1. Kroatija ir Kipras gali toliau nurodytus valstybių
narių ir asocijuotųjų šalių, kurios įgyvendina visas
Šengeno acquis nuostatas, išduotus dokumentus pripažinti
lygiaverčiais savo nacionalinėms vizoms, neatsižvelgdami į
dokumento turėtojo pilietybę, tranzito per jų teritoriją
arba numatomo buvimo joje ne ilgiau kaip 90 dienų per bet kurį 180
dienų laikotarpį tikslu:
i) vienoda viza, kaip apibrėžta
Reglamento (EB) Nr. 810/2009 2 straipsnio 3 dalyje, kurią turint
galima atvykti du ar daugiau kartų;
ii) ilgalaikė viza, kaip nurodyta
Konvencijos dėl Šengeno susitarimo įgyvendinimo 18 straipsnyje;
iii) leidimas gyventi, kaip apibrėžta
Reglamento (EB) Nr. 562/2006 2 straipsnio 15 punkte.
2. Kroatija ir Kipras taip pat gali pagal
Vizų kodekso 25 straipsnio 3 dalies pirmą sakinį išduotas riboto
teritorinio galiojimo vizas pripažinti lygiavertėmis savo
nacionalinėms vizoms tranzito per jų teritoriją arba numatomo
buvimo joje ne ilgiau kaip 90 dienų per bet kurį 180 dienų
laikotarpį tikslu.
3. Jei Kroatija ir Kipras nusprendžia taikyti
šį sprendimą, jie pripažįsta visus šio straipsnio 1 ir 2 dalyse
nurodytus dokumentus nepriklausomai nuo juos išdavusios valstybės.
3 straipsnis
1.       Jeigu
Kroatija ir Kipras nusprendžia taikyti 2 straipsnį, jie taip pat gali
toliau nurodytus dokumentus pripažinti lygiaverčiais savo
nacionalinėms vizoms tranzito per jų teritoriją arba numatomo
buvimo joje ne ilgiau kaip 90 dienų per bet kurį 180 dienų
laikotarpį tikslu:
i)
nacionalinės trumpalaikės ir ilgalaikės vizos, kurias Kipras ir
Kroatija išduoda pagal Tarybos reglamente (EB) Nr. 1683/95[18] nustatytą vienodą formą;
ii) leidimai
gyventi, kuriuos Kipras ir Kroatija išduoda pagal Tarybos reglamente (EB)
Nr. 1030/2002[19] nustatytą vienodą formą.
2.       Kroatijos
išduodamų dokumentų, kurie gali būti pripažinti
lygiaverčiais, sąrašas pateiktas I priede.
Kipro
išduodamų dokumentų, kurie gali būti pripažinti
lygiaverčiais, sąrašas pateiktas II priede.
4 straipsnis
2 ir 3 straipsniuose nurodytų
dokumentų galiojimo laikas turi būti ne trumpesnis nei tranzito arba
buvimo trukmė.
5 straipsnis
Jeigu Kroatija ir Kipras nusprendžia taikyti
šį sprendimą, jie apie tai praneša Komisijai per 10 darbo dienų
nuo šio sprendimo įsigaliojimo dienos. Komisija šių valstybių
narių pateiktą informaciją paskelbia Europos Sąjungos
oficialiajame leidinyje.
6 straipsnis
Europos Parlamento ir Tarybos sprendimas
Nr. 895/2006/EB ir Europos Parlamento ir Tarybos sprendimas Nr. 582/2008/EB
panaikinami.
7 straipsnis
Šis sprendimas įsigalioja dvidešimtą
dieną nuo jo paskelbimo Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje.
Jis taikomas iki dienos, kuri nustatyta
Tarybos sprendime, priimtame pagal 2003 m. Stojimo akto 3 straipsnio 2 dalies
pirmą pastraipą Kipro atžvilgiu, ir pagal 2012 m. Stojimo akto 4
straipsnio 2 dalies pirmą pastraipą – Kroatijos atžvilgiu, ir nuo
kurios visos Šengeno acquis nuostatos, susijusios su bendrąja
vizų politika ir trečiųjų šalių piliečių,
teisėtai gyvenančių valstybių narių teritorijoje,
judėjimu, bus taikomos atitinkamai valstybei narei.
8 straipsnis
Šis sprendimas skirtas Kroatijai ir Kiprui.
Priimta Briuselyje
Europos Parlamento vardu                           Tarybos
vardu
Pirmininkas                                                   Pirmininkas
I PRIEDAS
KROATIJOS išduodamų dokumentų sąrašas
V i z o s
–
Kratkotrajna viza (C) – C kategorijos
trumpalaikė viza
L e i d i m a i g y v e n t i
–
Odobrenje boravka – leidimas būti
–
Osobna iskaznica za stranca – užsieniečio
tapatybės kortelė
II PRIEDAS
KIPRO išduodamų dokumentų sąrašas
Θ
ε ω ρ ή σ ε ι ς ( V i z o s )
— Θεώρηση
διέλευσης —
Κατηγορία Β (B kategorijos
tranzitinė viza)
— Θεώρηση
για παραμονή
βραχείας
διάρκειας —
Κατηγορία Γ (C kategorijos
trumpalaikė viza)
— Ομαδική
θεώρηση —
Κατηγορίες Β
και Γ (B ir C kategorijų grupinė viza)
Ά
δ ε ι ε ς π α ρ α μ ο
ν ή ς ( L e i d i m a i g y v e n t i )
—
Προσωρινή
άδεια
παραμονής
(απασχόληση,
επισκέπτης,
φοιτητής) laikinas leidimas gyventi
(darbo, lankymosi, studijų)
— Άδεια
εισόδου
(απασχόληση,
φοιτητής) leidimas atvykti (darbo,
studijų)
— Άδεια
μετανάστευσης
(μόνιμη άδεια) leidimas
imigruoti (nuolatinis leidimas gyventi)
[1]               OL L 81, 2001 3 21, p. 1.
[2]               OL L 239, 2000 9 22, p. 19.
[3]               OL L 105, 2006 4 13, p. 1.
[4]               OL L 243, 2009 9 15, p. 1.
[5]               OL L 167, 2006 6 20, p. 1.
[6]               OL L 161, 2008 6 20, p. 30.
[7]               OL L 167, 2006 6 20, p. 8.
[8]               Teikdama šį pasiūlymą Komisija laikosi
nuomonės, kad Bulgarija ir Rumunija iki 2013 m. liepos 1 d.
taikys visas Šengeno acquis nuostatas.
[9]               Pagal Sprendimo Nr. 896/2006/EB 5 straipsnį
tas sprendimas nebetaikomas nuo Šveicarijos ir Lichtenšteino prisijungimo prie
Šengeno erdvės dienos.
[10]             OL L 112, 2012 4 24, p. 10.
[11]             OL L 81, 2001 3 21, p. 1.
[12]             OL L 105, 2006 4 13, p. 1.
[13]             OL L 176, 1999 7 10, p. 36.
[14]             OL L 53, 2008 2 27, p. 1.
[15]             OL L 83, 2008 3 26, p. 5
[16]             OL L 131, 2000 6 1, p. 43.
[17]             OL L 64, 2002 3 7, p. 20.
[18]             OL L 164, 1995 7 14, p. 1.
[19]             OL L 157, 2002 6 15, p. 1.