               EUROPOS KOMISIJA
            Briuselis, 2020 08 26
            COM(2020) 432 final
            2020/0204(NLE)
            Pasiūlymas
            TARYBOS SPRENDIMAS
            dėl pozicijos, kurios Europos Sąjungos vardu turi būti laikomasi AKR ir ES ambasadorių komitete, dėl 2019 m. gruodžio 17 d. AKR ir ES ambasadorių komiteto sprendimo Nr. 3/2019 priimti pereinamojo laikotarpio priemones pagal AKR ir ES partnerystės susitarimo 95 straipsnio 4 dalį priėmimo [2020/2] pakeitimo

               AIŠKINAMASIS MEMORANDUMAS

               1. Pasiūlymo dalykas

               Šiame Komisijos sprendime pateikiamas pasiūlymas dėl Tarybos sprendimo dėl pozicijos, kurios Sąjungos vardu turi būti laikomasi AKR ir ES ambasadorių komitete, dėl jo Sprendimo Nr. 3/2019 priimti pereinamojo laikotarpio priemones pagal 2000 m. birželio 23 d. Kotonu pasirašyto ES ir Afrikos, Karibų ir Ramiojo vandenyno (AKR) valstybių grupės partnerystės susitarimo
                  1
                (toliau – Kotonu partnerystės susitarimas arba KPS) 95 straipsnio 4 dalį (toliau – sprendimas dėl pereinamųjų priemonių)
                  2
                pakeitimo. Komisija siūlo dar pratęsti visų Kotonu partnerystės susitarimo nuostatų taikymą iki 2021 m. birželio 30 d. arba kol įsigalios naujas Sąjungos ir AKR valstybių partnerystės susitarimas, pasirenkant ankstesniąją datą.

               2.PASIŪLYMO APLINKYBĖS

               2.1.Kotonu partnerystės susitarimas

               Nuo 2000 m. Kotonu partnerystės susitarimas yra ES santykių su 79 Afrikos, Karibų jūros ir Ramiojo vandenyno (AKR) šalimis pagrindas. Susitarimas sudarytas 20 metų laikotarpiui nuo 2000 m. kovo 1 d. iki 2020 m. vasario 29 d. 2005 m. ir 2010 m. jis persvarstytas.

               2019 m. gruodžio 17 d. Kotonu partnerystės susitarimo nuostatų taikymas sprendimu dėl pereinamojo laikotarpio priemonių pratęstas iki 2020 m. gruodžio 31 d. arba iki naujo susitarimo įsigaliojimo dienos, arba iki Sąjungos ir AKR valstybių naujo susitarimo laikino taikymo dienos, pasirenkant ankstesniąją datą.

               Derybos dėl naujo AKR ir ES partnerystės susitarimo pradėtos 2018 m. rugsėjo mėn. ir šiuo metu tęsiamos. Tačiau dėl COVID-19 pandemijos sukelto vėlavimo tapo akivaizdu, kad pasibaigus šioms deryboms naujas susitarimas nebus parengtas taikyti iki galiojimo laikotarpio pabaigos dienos, t. y. 2020 m. gruodžio 31 d.. Tai galėtų lemti teisinį vakuumą ES ir AKR santykių srityje.

               2.2.AKR ir ES ministrų taryba

                  AKR ir ES ministrų taryba yra susitarimu (KPS 15 straipsniu) įsteigta ministrų lygmens institucija. Ją sudaro Europos Sąjungos Tarybos ir Europos Komisijos nariai ir kiekvienos AKR valstybės vyriausybės narys. Ministrų taryba, be kita ko, priima KPS įgyvendinti ir vykdyti reikalingus sprendimus. Ministrų taryba sprendimus priima bendru Šalių susitarimu. Tam, kad sprendimai galiotų, i) turi dalyvauti pusė Europos Sąjungos Tarybos narių (t. y. 14 ES valstybių narių ministrų), ii) vienas Komisijos narys ir iii) du trečdaliai narių, atstovaujančių AKR valstybių vyriausybėms (t. y. 55 skirtingų AKR valstybių vyriausybių nariai).

               2.3.Pereinamojo laikotarpio priemonės

               95 straipsnio 4 dalies antroje pastraipoje nurodyta: „Ministrų taryba patvirtina pereinamojo laikotarpio priemones, kurių gali prireikti iki naujo susitarimo įsigaliojimo.“ Pagal KPS 95 straipsnio 4 dalies antrą pastraipą pereinamojo laikotarpio priemonės gali būti taikomos, siekiant pratęsti viso KPS arba jo dalių taikymą iki naujojo susitarimo (laikino taikymo ar įsigaliojimo) taikymo dienos. Kadangi naujasis susitarimas nebus pradėtas taikyti iki galiojančios teisinės sistemos galiojimo pabaigos, siekiant išlaikyti teisinį, politinį ir institucinį tęstinumą su AKR valstybėmis, būtina pratęsti priimtų pereinamojo laikotarpio priemonių taikymą, kad būtų toliau taikomas dabartinis susitarimas.

               2.4.AKR ir ES ambasadorių komiteto priimtinas pereinamojo laikotarpio priemonių pakeitimas

                  Pagal KPS 95 straipsnio 4 dalį sprendimą dėl pereinamojo laikotarpio priemonių turi priimti AKR ir ES ministrų taryba. Tačiau pagal KPS 15 straipsnio 4 dalį Ministrų taryba gali perduoti įgaliojimus Ambasadorių komitetui. Šiuo tikslu 2019 m. gegužės 23 d. Ministrų taryba perdavė Ambasadorių komitetui įgaliojimus priimti sprendimą dėl pereinamojo laikotarpio priemonių
                     3
                  . Pagal KPS 16 straipsnio 2 dalį Ambasadorių komitetas gali priimti arba iš dalies keisti Šalims privalomus sprendimus neviršydamas Ministrų tarybos jam suteiktų įgaliojimų.

                  Pagal Ambasadorių komiteto darbo tvarkos taisyklių
                     4
                   1 straipsnį jis posėdžiauja reguliariai, visų pirma tam, kad parengtų Ministrų Tarybos posėdžius, ir kai tik tai yra būtina vienos iš Šalių prašymu. Atsižvelgiant į šią galimybę veikti lanksčiai, Ambasadorių komitetas gali užtikrinti, kad sprendimas dėl pereinamojo laikotarpio priemonių būtų iš dalies pakeistas laiku ir ne vėliau kaip 2020 m. spalio mėn.

                  Todėl viename savo posėdžių AKR ir ES ambasadorių komitetas turi iš dalies pakeisti sprendimą dėl pereinamojo laikotarpio priemonių (toliau – numatomas aktas). Numatomo akto tikslas – dar pratęsti viso Kotonu partnerystės susitarimo taikymą iki 2021 m. birželio 30 d. arba kol įsigalios ar bus pradėtas laikinai taikyti naujasis Sąjungos ir AKR valstybių partnerystės susitarimas, pasirenkant ankstesnę datą.

               3.Pozicija, kurios turi būti laikomasi Sąjungos vardu

                  Komisija siūlo iš dalies pakeisti dabartinį sprendimą dėl KPS pereinamojo laikotarpio priemonių siekiant pratęsti Kotonu partnerystės susitarimo taikymą iki 2021 m. birželio 30 d., nebent iki tos datos įsigalios arba bus pradėtas laikinai taikyti naujas susitarimas.

                  Atsižvelgiant į tai, kas išdėstyta pirmiau, AKR ir ES ambasadorių komiteto sesijoje turi būti priimta siūloma Sąjungos pozicija.

               4.Teisinis pagrindas

               4.4.Procedūrinis teisinis pagrindas

               4.1.1.Principai

               Sutarties dėl Europos Sąjungos veikimo (SESV) 218 straipsnio 9 dalyje numatyti sprendimai, kuriais „nustatomos pozicijos, kurios Sąjungos vardu priimamos susitarimu įsteigtame organe, kai tam organui reikia priimti teisinę galią turinčius aktus, išskyrus aktus, papildančius arba pakeičiančius susitarimo institucinę struktūrą“.

               Sąvoka „teisinę galią turintys aktai“ apima aktus, turinčius teisinę galią pagal aptariamą organą reglamentuojančias tarptautinės teisės normas. Ji taip pat apima priemones, kurios nėra privalomos pagal tarptautinę teisę, tačiau „gali stipriai paveikti Sąjungos teisės akto leidėjo priimamų teisės aktų [...] turinį“
                  5
               .

               4.1.2.Taikymas aptariamuoju atveju

               Pagal 2000 m. birželio 23 d. Kotonu pasirašyto AKR ir ES partnerystės susitarimo 95 straipsnio 4 dalies antrą pastraipą pereinamojo laikotarpio priemonės gali būti taikomos siekiant pratęsti viso KPS arba jo dalių taikymą iki naujojo susitarimo (laikino taikymo ar įsigaliojimo, ratifikavus visoms Šalims) taikymo dienos. Pažymėtina, kad „Ministrų taryba patvirtina pereinamojo laikotarpio priemones, kurių gali prireikti iki naujo susitarimo įsigaliojimo“.

               Todėl aišku, kad aktas, kurį AKR ir ES ambasadorių kabineto prašoma priimti, yra teisinę galią turintis aktas. Vadovaujantis susitarimo 15 ir 16 straipsniais, Ambasadorių komiteto numatomas sprendimas bus privalomas pagal tarptautinę teisę.

               Ambasadorių komitetas yra pagal Kotonu partnerystės susitarimo 16 straipsnį įsteigtas organas.

               Europos Sąjunga kartu su valstybėmis narėmis yra pasirašiusi Kotonu partnerystės susitarimą, todėl Ambasadorių komiteto numatomas sprendimas jai bus privalomas.

               Todėl siūlomo sprendimo procedūrinis teisinis pagrindas yra SESV 218 straipsnio 9 dalis.

               4.2.Materialinis teisinis pagrindas

               4.2.1.
                     Principai

               Sprendimo pagal SESV 218 straipsnio 9 dalį materialinis teisinis pagrindas pirmiausia priklauso nuo numatomo akto, dėl kurio Sąjungos vardu nustatoma pozicija, tikslo ir turinio. Jeigu numatomu aktu siekiama dviejų tikslų arba jį sudaro dvi dalys ir jeigu vieną iš tų tikslų ar dalių galima laikyti pagrindiniu tikslu arba pagrindine dalimi, o kita dalis ar kiti tikslai yra tik papildomi, sprendimas pagal SESV 218 straipsnio 9 dalį turi būti grindžiamas tik vienu materialiniu teisiniu pagrindu – tuo, kurio reikalauja pagrindinis ar svarbesnis tikslas arba dalis.

               4.2.2.
                     Taikymas aptariamuoju atveju

                     6
                  Numatomo akto pagrindinis tikslas ir turinys susiję su viso KPS veikimu, visų pirma jo taikymo pratęsimu po numatytos galiojimo laikotarpio pabaigos datos. Todėl Tarybos sprendimo materialinis teisinis pagrindas turi būti nustatomas į Kotonu partnerystės susitarimą atsižvelgiant kaip į visumą.

               KPS buvo sudarytas kaip asociacijos susitarimas, taigi buvo grindžiamas Europos bendrijos steigimo sutarties 310 straipsniu, atitinkančiu SESV 217 straipsnį. Todėl siūlomo sprendimo materialinis teisinis pagrindas yra SESV 217 straipsnis.

               4.3. Išvada

                     7
                  Siūlomo sprendimo teisiniai pagrindai turėtų būti SESV 217 straipsnis kartu su SESV 218 straipsnio 9 dalimi, kuris yra 2019 m. lapkričio 18 d. Tarybos sprendimo (ES) 2019/1932 dėl pozicijos, kurios Europos Sąjungos vardu turi būti laikomasi AKR ir ES Ambasadorių komitete, dėl sprendimo patvirtinti pereinamojo laikotarpio priemones pagal AKR ir ES partnerystės susitarimo 95 straipsnio 4 dalį priėmimo teisinis pagrindas.

               2020/0204 (NLE)

               Pasiūlymas

               TARYBOS SPRENDIMAS

               dėl pozicijos, kurios Europos Sąjungos vardu turi būti laikomasi AKR ir ES ambasadorių komitete, dėl 2019 m. gruodžio 17 d. AKR ir ES ambasadorių komiteto sprendimo Nr. 3/2019 priimti pereinamojo laikotarpio priemones pagal AKR ir ES partnerystės susitarimo 95 straipsnio 4 dalį priėmimo [2020/2] pakeitimo

               EUROPOS SĄJUNGOS TARYBA,

               atsižvelgdama į Sutartį dėl Europos Sąjungos veikimo, ypač į jos 217 straipsnį kartu su 218 straipsnio 9 dalimi,

               atsižvelgdama į Europos Komisijos pasiūlymą,

               kadangi:

               (1)2000 m. birželio 23 d. Kotonu pasirašytas Partnerystės susitarimas tarp Afrikos, Karibų jūros bei Ramiojo vandenyno grupės valstybių (toliau – AKR) ir Europos Sąjungos bei jos valstybių narių (toliau – AKR ir ES partnerystės susitarimas)
                  8
               . AKR ir ES partnerystės susitarimas įsigaliojo 2003 m. balandžio 1 d. ir jis turi būti taikomas iki 2020 m. gruodžio 31 d. pagal 2019 m. gruodžio 17 d. AKR ir ES ambasadorių komiteto sprendimą Nr. 3/2019 priimti pereinamojo laikotarpio priemones pagal AKR ir ES partnerystės susitarimo 95 straipsnio 4 dalį [2020/2] (toliau – sprendimas dėl pereinamojo laikotarpio priemonių)
                  9
               ;

               (2)pagal AKR ir ES partnerystės susitarimo 95 straipsnio 4 dalies pirmą pastraipą derybos dėl naujojo AKR ir ES partnerystės susitarimo pradėtos 2018 m. rugsėjo mėn. Naujasis susitarimas nebus parengtas taikyti iki dabartinio AKR ir ES partnerystės susitarimo galiojimo laikotarpio pabaigos datos dėl COVID-19 pandemijos sukelto vėlavimo. Todėl laikoma, kad būtina iš dalies pakeisti pereinamojo laikotarpio priemones, kad būtų dar pratęstas dabartinio AKR ir ES partnerystės susitarimo nuostatų taikymas;

               (3)AKR ir ES partnerystės susitarimo 95 straipsnio 4 dalies antroje pastraipoje nustatyta, kad Ministrų taryba priima pereinamojo laikotarpio priemones, kurių gali prireikti iki naujojo susitarimo įsigaliojimo;

               (4)pagal AKR ir ES partnerystės susitarimo 15 straipsnio 4 dalį 2019 m. gegužės 23 d. AKR ir ES Ministrų Taryba perdavė įgaliojimus AKR ir ES ambasadorių komitetui priimti bet kokias pereinamojo laikotarpio priemones, kurių gali prireikti iki naujojo susitarimo įsigaliojimo
                  10
               .  AKR ir ES ambasadorių komitetas turi surengti eilinį posėdį, kuriame pagal AKR ir ES partnerystės susitarimo 95 straipsnio 4 dalį jis priims sprendimą iš dalies pakeisti pereinamojo laikotarpio priemones;

               (5)tikslinga nustatyti poziciją, kurios Sąjungos vardu turi būti laikomasi AKR ir ES ambasadorių komitete, nes numatomas aktas Sąjungai bus privalomas;

               (6)AKR ir ES partnerystės susitarimo nuostatos bus toliau taikomos siekiant išlaikyti Sąjungos bei jos valstybių narių ir AKR valstybių santykių tęstinumą. Todėl iš dalies pakeistos pereinamojo laikotarpio priemonės nėra skirtos AKR ir ES partnerystės susitarimui iš dalies pakeisti, kaip numatyta jo 95 straipsnio 3 dalyje,

               PRIĖMĖ ŠĮ SPRENDIMĄ:

               1 straipsnis

               Pozicija, kurios Sąjungos vardu turi būti laikomasi AKR ir ES ambasadorių komitete pagal AKR ir ES partnerystės susitarimo 95 straipsnio 4 dalį, yra iš dalies pakeisti 2019 m. gruodžio 17 d. AKR ir ES ambasadorių komiteto sprendimą Nr. 3/2019 priimti pereinamojo laikotarpio priemones pagal AKR ir ES partnerystės susitarimo 95 straipsnio 4 dalį [2020/2] siekiant pratęsti AKR ir ES partnerystės susitarimo taikymą iki 2021 m. birželio 30 d. arba iki naujo Sąjungos ir AKR valstybių susitarimo įsigaliojimo arba laikino taikymo pradžios datos, pasirenkant ankstesniąją datą.

               2 straipsnis

               Šis sprendimas skirtas Komisijai.

               Priimta Briuselyje

                     Tarybos vardu

                     Pirmininkas

                     (1)

                        2002 m. gruodžio 19 d. Tarybos sprendimas dėl 2000 m. birželio 23 d. Kotonu pasirašyto Afrikos, Karibų jūros ir Ramiojo vandenyno valstybių grupės ir Europos bendrijos bei jos valstybių narių partnerystės susitarimo sudarymo (OL L 65, 2003 3 8, p. 27).

                     (2)

                        2019 m. gruodžio 17 d. AKR ir ES ambasadorių komiteto Sprendimas Nr. 3/2019 priimti pereinamojo laikotarpio priemones pagal AKR ir ES partnerystės susitarimo 95 straipsnio 4 dalį [2020/2].

                     (3)

                        2019 m. gegužės 23 d. AKR ir ES ministrų tarybos sprendimas Nr. 1/2019 dėl įgaliojimų perdavimo AKR ir ES ambasadorių komitetui dėl sprendimo priimti pereinamojo laikotarpio priemones pagal AKR ir ES partnerystės susitarimo 95 straipsnio 4 dalį [2019/920](OL L 146, 2019 6 5, p. 114).

                     (4)

                        2005 m. kovo 8 d. AKR ir ES ministrų tarybos sprendimas Nr. 3/2005 dėl AKR ir EB ambasadorių komiteto darbo tvarkos taisyklių priėmimo (OL L 95, 2005 4 14, p. 51).

                     (5)

                        2014 m. spalio 7 d. Teisingumo Teismo sprendimo byloje Vokietija prieš Tarybą, C-399/12, ECLI:EU:C:2014:2258, 61–64 punktai.

                     (6)

                        Visų pirma žr. sprendimo byloje Komisija prieš Tarybą (Kazachstanas), C-244/17 [ECLI:EU:C:2018:662], 40 punktą ir jame nurodytą teismų praktiką.

                     (7)

                        OL L 300, 2019 11 21, p. 1–4.

                     (8)

                        Susitarimas (OL L 317, 2000 12 15, p. 3) su pakeitimais, padarytais 2005 m. birželio 25 d. Liuksemburge pasirašytu susitarimu (OL L 209, 2005 8 11, p. 27) ir 2010 m. birželio 22 d. Uagadugu pasirašytu susitarimu (OL L 287, 2010 11 4, p. 3).

                     (9)

                        2019 m. gruodžio 17 d. AKR ir ES ambasadorių komiteto Sprendimas Nr. 3/2019 priimti pereinamojo laikotarpio priemones pagal AKR ir ES partnerystės susitarimo 95 straipsnio 4 dalį [2020/2].

                     (10)

                        2019 m. gegužės 23 d. AKR ir ES ministrų tarybos sprendimas Nr. 1/2019 dėl įgaliojimų perdavimo AKR ir ES ambasadorių komitetui dėl sprendimo priimti pereinamojo laikotarpio priemones pagal AKR ir ES partnerystės susitarimo 95 straipsnio 4 dalį [2019/920](OL L 146, 2019 6 5, p. 114).


               EUROPOS KOMISIJA
            Briuselis, 2020 09 07
            COM(2020) 488 final
            2020/0243(NLE)
            Pasiūlymas
            TARYBOS SPRENDIMAS
            dėl pozicijos, kurios Europos Sąjungos vardu turi būti laikomasi dėl Jungtinės Karalystės pateiktos prisijungimo prie Konvencijos dėl būsimo daugiašalio bendradarbiavimo žvejybai šiaurės rytų Atlante paraiškos, kuriuo panaikinamas Tarybos sprendimas (ES) 2019/510

               AIŠKINAMASIS MEMORANDUMAS

               Šis pasiūlymas susijęs su sprendimu, kuriuo nustatoma pozicija, kurios Europos Sąjungos vardu turi būti laikomasi dėl Jungtinės Didžiosios Britanijos ir Šiaurės Airijos Karalystės (toliau – Jungtinė Karalystė) savarankiško prisijungimo pereinamuoju laikotarpiu prie Konvencijos dėl būsimo daugiašalio bendradarbiavimo žvejybai šiaurės rytų Atlante (toliau – NEAFC konvencija).

               1.Pasiūlymo aplinkybės

               2017 m. kovo 29 d. Jungtinė Karalystė pagal Europos Sąjungos sutarties 50 straipsnį pranešė Europos Vadovų Tarybai apie savo ketinimą išstoti iš Europos Sąjungos.

               Sąjunga ir Jungtinė Karalystė susiderėjo dėl susitarimo dėl išstojimo pagal Europos Sąjungos sutarties 50 straipsnį. Susitarimas dėl išstojimo
                  1
               , dėl kurio susitarta 2019 m. spalio 17 d., įsigaliojo 2020 m. vasario 1 d. kartu su Politine deklaracija, kuria nustatomi būsimos ES ir Jungtinės Karalystės partnerystės pagrindiniai principai.

               Susitarimo dėl išstojimo 127 straipsnio 1 dalyje numatytas pereinamasis laikotarpis, per kurį Jungtinei Karalystei ir jos teritorijoje toliau taikoma Sąjungos teisė (toliau – pereinamasis laikotarpis). Pereinamasis laikotarpis baigiasi 2020 m. gruodžio 31 d. Susitarimo dėl išstojimo 129 straipsnio 1 dalyje nustatyta, kad pereinamuoju laikotarpiu Jungtinei Karalystei privalomi įsipareigojimai, kylantys iš tarptautinių susitarimų, kuriuos yra sudariusi Sąjunga, valstybės narės, veikdamos jos vardu, arba Sąjunga ir jos valstybės narės, veikdamos kartu. Susitarimo dėl išstojimo 129 straipsnio 3 dalyje nustatyta, kad, vadovaudamasi lojalaus bendradarbiavimo principu, pereinamuoju laikotarpiu Jungtinė Karalystė neturi imtis jokių veiksmų ar iniciatyvų, kurie galėtų kenkti Sąjungos interesams, visų pirma susijusių su bet kurios tarptautinės organizacijos, agentūros, konferencijos ar forumo, kuriame Jungtinė Karalystė dalyvauja savarankiškai, veikla.

               Sąjunga informavo savo tarptautinius partnerius apie Susitarime dėl išstojimo numatytą konkrečią tvarką, pagal kurią taikant Sąjungos sudarytus tarptautinius susitarimus pereinamuoju laikotarpiu Jungtinė Karalystė laikoma valstybe nare.

               NEAFC konvencijos pagrindinis tikslas – „skatinti žuvų išteklių šiaurės rytų Atlanto zonoje apsaugą ir optimalų naudojimą, atsižvelgiant į pakrantės valstybės išplėstinės jurisdikcijos žvejybai režimą, ir atitinkamai skatinti su šiais ištekliais susijusį tarptautinį bendradarbiavimą bei konsultacijas dėl šių išteklių“. NEAFC konvencija įsigaliojo 1982 m. kovo 17 d. Jungtinė Karalystė yra NEAFC konvencijos depozitaras.

               1982 m. NEAFC konvencija pakeista pradinė 1959 m. Šiaurės Rytų Atlanto žvejybos konvencija, kadangi Europos Sąjungos valstybės narės pasitraukė iš 1963 m. NEAFC organizacijos kaip atskiros narės, o 1977 m. valstybių žvejybos zonų ribos buvo išplėstos iki 200 mylių. 1959 m. NEAFC konvencija, savo ruožtu, pakeitė 1946 m. Konvenciją dėl tinklo akių dydžio ir žvejybos tinklų reguliavimo ir dėl žuvų dydžio apribojimų.

               1982 m. NEAFC konvencija buvo iš dalies pakeista 2004 m. (pridedant ginčų sprendimo procedūras) ir 2006 m. (suderinant NEAFC konvenciją su tarptautinės teisės ir priemonių pokyčiais). 2004 ir 2006 m. pakeitimų ratifikavimo procesas užbaigtas dar ne visose susitariančiosiose šalyse. Priimdamos 2006 m. Londono deklaraciją, šalys susitarė pakeitimus taikyti savanoriškai, kol ratifikavimas bus užbaigtas.

               NEAFC konvencijos įgyvendinimo tikslais susitariančiosios šalys įsteigė Žvejybos šiaurės rytų Atlante komisiją (toliau – NEAFC). NEAFC yra juridinis asmuo ir santykiuose su kitomis tarptautinėmis organizacijomis bei susitariančiųjų šalių teritorijose turi pakankamą teisnumą savo funkcijoms vykdyti ir tikslams pasiekti.

               Susitariančiosios šalys yra penkios – visos NEAFC konvencijos rajono pakrantės valstybės: Europos Sąjunga (ES), Danija (Farerų Salų ir Grenlandijos atžvilgiu), Islandija, Norvegija ir Rusijos Federacija. Tikrų žvejybos šiaurės rytų Atlante interesų turinčioms vėliavos valstybėms, jei jos sutinka užtikrinti NEAFC priemonių vykdymą, gali būti suteiktas bendradarbiaujančiosios šalies, kuri nėra susitariančioji šalis, statusas, kurį įgijusios jos gali leisti su savo vėliava plaukiojantiems laivams vykdyti veiklą NEAFC konvencijos rajone. Šiuo metu yra šešios bendradarbiaujančiosios šalys, kurios nėra susitariančiosios šalys: Bahamos, Kanada, Kiurasao, Liberija, Panama ir Naujoji Zelandija.

               Europos Sąjunga yra NEAFC konvencijos
                  2
                šalis, nes konvencijos dalykas patenka į bendros žuvininkystės politikos sritį, kuri priklauso išimtinei Sąjungos kompetencijai. Pagal Sąjungos teisę NEAFC konvencija taikoma valstybėms narėms.

               NEAFC – organizacija, turinti kompetenciją priimti rekomendacijas dėl valdymo priemonių, susijusių su žvejyba, vykdoma už susitariančiųjų šalių žvejybos jurisdikcijai priklausančių rajonų ribų (reguliuojamame rajone), taip pat rekomendacijas dėl susitariančiųjų šalių žvejybos jurisdikcijai priklausančių rajonų, jei atitinkama susitariančioji šalis to prašo. Priimtos rekomendacijos tampa privalomos susitariančiosioms šalims, jeigu nei viena susitariančioji šalis per nustatytą laiką nepaprieštarauja rekomendacijai.

               Remiantis NEAFC konvencija, bet kuri valstybė (išskyrus Europos Sąjungos valstybes nares) gali bet kada prisijungti prie konvencijos, jei tos valstybės prisijungimo paraiškai pritaria trys ketvirtadaliai visų susitariančiųjų šalių. Paraiška patvirtinama, jei per 90 dienų nuo pranešimo apie ją dienos trys ketvirtadaliai susitariančiųjų šalių depozitarui praneša apie savo pritarimą jai
                  3
               . Depozitaras rezultatus dėl prisijungimo paraiškos praneša paraišką pateikusiai valstybei ir visoms susitariančiosioms šalims. Prisijungimas atliekamas deponuojant depozitarui prisijungimo dokumentą ir įsigalioja nuo to dokumento gavimo datos.

               2019 m. sausio 8 d. Jungtinė Karalystė pateikė paraišką prisijungti prie NEAFC konvencijos kaip susitariančioji šalis. Tą pačią dieną depozitaras pranešė apie tai Europos Komisijai.

               Tarybos sprendimu (ES) 2019/510
                  4
                nustatyta Sąjungos pozicija patvirtinti Jungtinės Karalystės prisijungimo prie NEAFC konvencijos paraišką, bet Komisija įgaliota pranešti NEAFC konvencijos depozitarui apie Sąjungos poziciją tik tuo atveju, jei iki NEAFC konvencijos 20 straipsnio 4 dalyje nurodyto pranešimo termino pabaigos Jungtinė Karalystė išstos iš Sąjungos be susitarimo dėl išstojimo;

               Jungtinės Karalystės prisijungimo paraiška nesulaukė reikalaujamo trijų ketvirtadalių visų susitariančiųjų šalių pritarimo: trijų ketvirtadalių susitariančiųjų šalių, kurios turėjo pranešti depozitarui apie pritarimą paraiškai, kvorumas nebuvo pasiektas.

               Vadovaujantis Susitarimo dėl išstojimo 129 straipsnio 4 dalimi, pereinamuoju laikotarpiu Jungtinė Karalystė gali vesti derybas dėl tarptautinių susitarimų, kuriuos ji ketina savarankiškai sudaryti Sąjungos išimtinės kompetencijos srityse, juos pasirašyti ir ratifikuoti, jei pereinamuoju laikotarpiu tie susitarimai neįsigalioja ar nėra taikomi, išskyrus atvejus, kai Sąjunga tai leidžia. Tarybos sprendimu (ES) 2020/135
                  5
                nustatomos tokio leidimo suteikimo sąlygos ir procedūra.

               2020 m. balandžio 3 d. raštu Jungtinė Karalystė pranešė Europos Komisijai apie savo ketinimą savarankiškai išreikšti sutikimą NEAFC konvenciją pereinamuoju laikotarpiu laikyti įpareigojančia. Tarybos įgyvendinimo sprendimu XXX
                  6
                Jungtinei Karalystei leidžiama savarankiškai išreikšti sutikimą NEAFC konvenciją laikyti įpareigojančia, nes Tarybos sprendimo 2020/135 3 straipsnio 2 dalyje nustatytos sąlygos įvykdytos.

               2.Pozicija, kurios turi būti laikomasi Sąjungos vardu

               Šiuo Tarybos sprendimu Komisijai turėtų būti suteikta galimybė Sąjungos vardu pritarti Jungtinės Karalystės prisijungimui prie NEAFC konvencijos iki NEAFC konvencijos 20 straipsnio 4 dalyje nurodyto pranešimo termino pabaigos.

               Pagrindinis bendros žuvininkystės politikos tikslas, nustatytas Europos Parlamento ir Tarybos reglamente (ES) Nr. 1380/2013
                  7
               , yra „užtikrinti, kad žvejybos veikla būtų tvari aplinkos, ekonomikos ir socialiniu atžvilgiais ir valdoma laikantis tikslų atnešti naudos ekonomikos, socialinėje ir užimtumo srityse, atkurti ir išlaikyti žuvų išteklius, viršijančius lygį, kuriam esant galima užtikrinti didžiausią galimą tausios žvejybos laimikį, ir siekiant, kad žvejybos veikla padėtų užtikrinti aprūpinimą maistu“.

               Sąjunga suinteresuota, kad Jungtinė Karalystė bendradarbiautų užtikrinant, kad bendro intereso žuvų ištekliai būtų valdomi laikantis visų 1982 m. gruodžio 10 d. Jungtinių Tautų jūrų teisės konvencijos (UNCLOS)
                  8
                ir 1995 m. rugpjūčio 4 d. Susitarimo dėl 1982 m. gruodžio 10 d. Jungtinių Tautų jūrų teisės konvencijos nuostatų, susijusių su vienos valstybės ribas viršijančių žuvų išteklių ir toli migruojančių žuvų išteklių apsauga ir valdymu, įgyvendinimo (UNFSA)
                  9
                ar bet kokio kito tarptautinio susitarimo nuostatų ar tarptautinės teisės normų.

               Pagal UNCLOS 56, 63 ir 116 straipsnius Jungtinė Karalystė kaip pakrantės valstybė turi teisėtų žvejybos interesų NEAFC konvencijos rajone (atvirojoje jūroje) tiek, kiek jie susiję su Jungtinės Karalystės išskirtinės ekonominės zonos vandenimis, patenkančiais į NEAFC konvencijos rajoną.

               Kaip numatyta UNCLOS 63 straipsnio 2 dalyje ir UNFSA 8 straipsnyje, tais atvejais, kai tos pačios rūšies ištekliai arba susijusių rūšių ištekliai yra aptinkami ir išskirtinėje ekonominėje zonoje, ir už išskirtinės ekonominės zonos esančiame bei su ja besiribojančiame rajone, pakrantės valstybė ir valstybės, kurios žvejoja tokių rūšių išteklius tokiame rajone, privalo bendradarbiaudamos susitarti dėl priemonių, kurių reikia, kad šie ištekliai tame rajone būtų išsaugoti. Šį bendradarbiavimą galima organizuoti per regionines žvejybos valdymo organizacijas arba, jeigu atitinkami ištekliai nepriklauso tokių organizacijų kompetencijai, nustatant ad hoc tvarką, kurios laikosi tos žvejybos interesų turinčios valstybės.

               Jungtinės Karalystės prisijungimas prie NEAFC konvencijos suteiks galimybę Jungtinei Karalystei bendradarbiauti dėl būtinų žvejybos valdymo priemonių ir užtikrinti, kad žvejybos veikla būtų vykdoma taip, kad ištekliai nebūtų naudojami netausiai.

               Atsižvelgdama į teisėtus Jungtinės Karalystės žvejybos interesus NEAFC konvencijos rajone, į Jungtinės Karalystės įsipareigojimą bendradarbiauti būtino žvejybos valdymo klausimais ir į poreikį užtikrinti NEAFC rekomendacijų privalomąjį pobūdį Jungtinei Karalystei prisijungus prie konvencijos, Komisija rekomenduoja pritarti Jungtinės Karalystės paraiškai.

               Siūloma, kad Komisija būtų įgaliota pranešti NEAFC konvencijos depozitarui apie Sąjungos poziciją pritarti Jungtinės Karalystės prisijungimui prie NEAFC konvencijos.

               3.Teisinis pagrindas

               3.1.Procedūrinis teisinis pagrindas

               3.1.1.Principai

               Sutarties dėl Europos Sąjungos veikimo (SESV) 218 straipsnio 9 dalyje numatyti sprendimai, kuriais „nustatomos pozicijos, kurios Sąjungos vardu priimamos susitarimu įsteigtame organe, kai tam organui reikia priimti teisinę galią turinčius aktus, išskyrus aktus, papildančius arba pakeičiančius susitarimo institucinę struktūrą“.

               Sąvoka „teisinę galią turintys aktai“ apima aktus, turinčius teisinę galią pagal tarptautinės teisės normas. Ji taip pat apima priemones, kurios nėra privalomos pagal tarptautinę teisę, tačiau „gali stipriai paveikti Sąjungos teisės akto leidėjo priimamų teisės aktų [...] turinį“
                  10
               .

               3.1.2.Taikymas aptariamuoju atveju

               Bet kuri valstybė gali bet kada prisijungti prie NEAFC konvencijos. Paraiška patvirtinama, jei per 90 dienų nuo depozitaro pranešimo apie paraiškos gavimą dienos trys ketvirtadaliai susitariančiųjų šalių depozitarui praneša apie savo pritarimą paraiškai iki tos datos. Depozitaras rezultatus dėl prisijungimo paraiškos praneša paraišką pateikusiai valstybei ir visoms susitariančiosioms šalims.

               Prisijungimas atliekamas deponuojant depozitarui prisijungimo dokumentą ir įsigalioja nuo šio dokumento gavimo datos. Depozitaras praneša visoms konvenciją pasirašiusioms šalims ir visoms prisijungiančioms šalims apie visus deponuotus ratifikavimo, priėmimo, patvirtinimo arba prisijungimo dokumentus, taip pat praneša konvenciją pasirašiusioms šalims šios konvencijos įsigaliojimo naujoms šalims datą ir kurioms šalims ji įsigalioja.

               Įsigaliojus Jungtinės Karalystės prisijungimui jis bus privalomas pagal tarptautinę teisę remiantis NEAFC konvencijos 24 straipsniu ir gali stipriai paveikti ES teisės aktų turinį.

               Numatomu aktu NEAFC konvencijos institucinė struktūra nepapildoma ir nekeičiama. Todėl siūlomo sprendimo procedūrinis teisinis pagrindas yra SESV 218 straipsnio 9 dalis.

               3.2.Materialinis teisinis pagrindas

               3.2.1.Principai

               Sprendimo pagal SESV 218 straipsnio 9 dalį materialinis teisinis pagrindas pirmiausia priklauso nuo numatomo akto, dėl kurio Sąjungos vardu nustatoma pozicija, tikslo ir turinio. Jeigu numatomu aktu siekiama kelių tikslų arba jį sudaro kelios dalys ir jeigu vieną iš tų tikslų ar dalių galima laikyti pagrindiniu tikslu arba pagrindine dalimi, o kitos dalys ar kiti tikslai yra tik papildomi, sprendimas pagal SESV 218 straipsnio 9 dalį turi būti grindžiamas tik vienu materialiniu teisiniu pagrindu – tuo, kurio reikalauja pagrindinis ar svarbesnis tikslas arba dalis.

               3.2.2.Taikymas aptariamuoju atveju

               Pagrindinis numatomo akto tikslas ir turinys yra susiję su bendra žuvininkystės politika.

               Todėl siūlomo sprendimo materialinis teisinis pagrindas yra SESV 43 straipsnis.

               3.3.Išvada

               Siūlomo sprendimo teisinis pagrindas turėtų būti SESV 43 straipsnis kartu su 218 straipsnio 9 dalimi.

               2020/0243 (NLE)

               Pasiūlymas

               TARYBOS SPRENDIMAS

               dėl pozicijos, kurios Europos Sąjungos vardu turi būti laikomasi dėl Jungtinės Karalystės pateiktos prisijungimo prie Konvencijos dėl būsimo daugiašalio bendradarbiavimo žvejybai šiaurės rytų Atlante paraiškos, kuriuo panaikinamas Tarybos sprendimas (ES) 2019/510

               EUROPOS SĄJUNGOS TARYBA,

               atsižvelgdama į Sutartį dėl Europos Sąjungos veikimo, ypač į jos 43 straipsnį kartu su 218 straipsnio 9 dalimi,

               atsižvelgdama į Europos Komisijos pasiūlymą,

               kadangi:

               (1)Konvencija dėl būsimo daugiašalio bendradarbiavimo žvejybai šiaurės rytų Atlante (toliau – NEAFC konvencija)
                  11
                patvirtinta Tarybos sprendimu 81/608/EEB
                  12
                ir įsigaliojo 1982 m. kovo 17 d.;

               (2)šiuo metu NEAFC konvencija taikoma Jungtinei Karalystei, nes Sąjunga yra šios konvencijos susitariančioji šalis, o pagal NEAFC konvencijos 20 straipsnio 4 dalį Sąjungos valstybės narės prie konvencijos prisijungti negali;

               (3)remiantis NEAFC konvencijos 20 straipsnio 4 dalimi, bet kuri valstybė gali prisijungti prie NEAFC konvencijos, jei per 90 dienų nuo depozitaro pranešimo apie prisijungimo paraiškos gavimą dienos tos valstybės paraiškai pritaria trys ketvirtadaliai visų konvencijos susitariančiųjų šalių;

               (4)2019 m. sausio 8 d. Jungtinė Karalystė pateikė paraišką prisijungti prie NEAFC konvencijos kaip susitariančioji šalis. Tą pačią dieną depozitaras pranešė apie tai Europos Komisijai;

               (5)2019 m. kovo 25 d. Taryba priėmė sprendimą (ES) 2019/510
                  13
                dėl pozicijos, kurios Europos Sąjungos vardu turi būti laikomasi dėl Jungtinės Karalystės pateiktos prisijungimo prie NEAFC konvencijos paraiškos. Tas sprendimas buvo palankus Jungtinės Karalystės prisijungimui prie NEAFC konvencijos ir buvo priimtas siekiant iš anksto numatyti padėtį, kuris susiklostys tuo atveju, jei Jungtinė Karalystė išstotų iš Sąjungos be susitarimo dėl išstojimo. Todėl Sprendimu (ES) 2019/510 Komisija buvo įgaliota pranešti apie Sąjungos poziciją tik tuo atveju, jei nebūtų sudarytas susitarimas dėl išstojimo;

               (6)be to, Jungtinės Karalystės paraiška dėl prisijungimo nesulaukė reikalaujamo trijų ketvirtadalių visų susitariančiųjų šalių pritarimo: trijų ketvirtadalių susitariančiųjų šalių, kurios turėjo pranešti depozitarui apie pritarimą paraiškai, kvorumas nebuvo pasiektas;

               (7)vadovaujantis Susitarimo dėl Jungtinės Didžiosios Britanijos ir Šiaurės Airijos Karalystės išstojimo iš Europos Sąjungos ir Europos atominės energijos bendrijos 129 straipsnio 4 dalimi, pereinamuoju laikotarpiu Jungtinė Karalystė gali vesti derybas dėl tarptautinių susitarimų, kuriuos ji ketina savarankiškai sudaryti Sąjungos išimtinės kompetencijos srityse, juos pasirašyti ir ratifikuoti, jei pereinamuoju laikotarpiu tie susitarimai neįsigalioja ar nėra taikomi, išskyrus atvejus, kai Sąjunga tai leidžia. Tarybos sprendimu (ES) 2020/135
                  14
                nustatomos tokio leidimo suteikimo sąlygos ir procedūra;

               (8)2020 m. balandžio 3 d. raštu Jungtinė Karalystė pranešė Europos Komisijai apie savo ketinimą savarankiškai išreikšti sutikimą NEAFC konvenciją pereinamuoju laikotarpiu laikyti įpareigojančia.

               (9)Tarybos įgyvendinimo sprendimu (ES) XXX
                  15
                Jungtinei Karalystei leidžiama savarankiškai išreikšti sutikimą NEAFC konvenciją laikyti įpareigojančia, nes Sprendimo (ES) 2020/135 3 straipsnio 1 dalyje nustatytos sąlygos įvykdytos;

               (10)pagal Jungtinių Tautų jūrų teisės konvencijos (UNCLOS)
                  16
                56, 63 ir 116 straipsnius Jungtinė Karalystė kaip pakrantės valstybė turi teisėtų žvejybos interesų NEAFC konvencijos rajone (atvirojoje jūroje) tiek, kiek jie susiję su Jungtinės Karalystės išskirtinės ekonominės zonos vandenimis, patenkančiais į NEAFC konvencijos rajoną;

               (11)siekdama užkirsti kelią netausiai žvejybai, Sąjunga suinteresuota, kad Jungtinė Karalystė bendradarbiautų užtikrinant, kad bendro intereso žuvų ištekliai būtų valdomi laikantis visų UNCLOS ir 1995 m. rugpjūčio 4 d. Jungtinių Tautų susitarimo dėl 1982 m. gruodžio 10 d. Jungtinių Tautų jūrų teisės konvencijos nuostatų, susijusių su vienos valstybės ribas viršijančių žuvų išteklių ir toli migruojančių žuvų išteklių apsauga ir valdymu, įgyvendinimo (UNFSA)
                  17
                ar bet kokio kito tarptautinio susitarimo nuostatų ar tarptautinės teisės normų;

               (12)kaip numatyta UNCLOS 63 straipsnio 2 dalyje ir UNFSA 8 straipsnyje, tais atvejais, kai tos pačios rūšies ištekliai arba susijusių rūšių ištekliai yra aptinkami ir išskirtinėje ekonominėje zonoje, ir už išskirtinės ekonominės zonos esančiame bei su ja besiribojančiame rajone, pakrantės valstybė ir valstybės, kurios žvejoja tokių rūšių išteklius tokiame rajone, privalo bendradarbiaudamos susitarti dėl priemonių, kurių reikia, kad tie ištekliai tame rajone būtų išsaugoti. Tokį bendradarbiavimą galima organizuoti per regionines žvejybos valdymo organizacijas. Jungtinės Karalystės prisijungimas prie NEAFC konvencijos suteiks galimybę Jungtinei Karalystei bendradarbiauti dėl būtinų žvejybos valdymo priemonių siekiant užtikrinti, kad žvejybos veikla būtų vykdoma taip, kad atitinkamas išteklius arba atitinkami ištekliai būtų naudojami tausiai;

               (13)prisijungimas dar nepasibaigus pereinamajam laikotarpiui leis Jungtinei Karalystei visapusiškai įgyvendinti pagal UNCLOS nustatytus su išteklių išsaugojimo ir valdymo priemonėmis susijusius įpareigojimus, kurie įsigalios nuo to momento, kai pasibaigs pereinamasis laikotarpis ir jai nustos būti taikoma Sąjungos teisė. Todėl Sąjunga suinteresuota pritarti Jungtinės Karalystės pateiktai prisijungimo prie NEAFC konvencijos paraiškai iki NEAFC konvencijos 20 straipsnio 4 dalyje nurodyto pranešimo termino pabaigos;

               (14)siekiant bendro ir teisinio aiškumo, Sprendimas (ES) 2019/510 turėtų būti panaikintas,

               PRIĖMĖ ŠĮ SPRENDIMĄ:

               1 straipsnis

               1.Pozicija, kurios turi būti laikomasi Sąjungos vardu, yra pritarti Jungtinės Karalystės prisijungimo prie Konvencijos dėl būsimo daugiašalio bendradarbiavimo žvejybai šiaurės rytų Atlante (toliau – NEAFC konvencija) paraiškai.

               2.Komisija įgaliojama pranešti NEAFC konvencijos depozitarui apie Sąjungos poziciją iki NEAFC konvencijos 20 straipsnio 4 dalyje nurodyto pranešimo termino pabaigos.

               2 straipsnis

               Sprendimas (ES) 2019/510 panaikinamas.

               3 straipsnis

               Šis sprendimas skirtas Komisijai.

               Priimta Briuselyje

                     Tarybos vardu

                     Pirmininkas

                     (1)

                        Susitarimas dėl Jungtinės Didžiosios Britanijos ir Šiaurės Airijos Karalystės išstojimo iš Europos Sąjungos ir Europos atominės energijos bendrijos, OL C 384I, 2019 11 12, p. 1.

                     (2)

                        OL L 227, 1981 8 12, p. 21.

                     (3)

                        90 dienų laikotarpis nuo Jungtinės Karalystės paraiškos pateikimo 2019 m. sausio 8 d. baigėsi 2019 m. balandžio 8 d.

                     (4)

                        2019 m. kovo 25 d. Tarybos sprendimas (ES) 2019/510 dėl pozicijos, kurios Europos Sąjungos vardu turi būti laikomasi dėl Jungtinės Karalystės pateiktos prisijungimo prie Konvencijos dėl būsimo daugiašalio bendradarbiavimo žvejybai šiaurės rytų Atlante paraiškos, OL L 85, 2019 3 27, p. 22.

                     (5)

                        2020 m. sausio 30 d. Tarybos sprendimas (ES) 2020/135 dėl Susitarimo dėl Jungtinės Didžiosios Britanijos ir Šiaurės Airijos Karalystės išstojimo iš Europos Sąjungos ir Europos atominės energijos bendrijos sudarymo, OL L 29, 2020 1 31, p. 1.

                     (6)

                        OL L xxx, xxx, p. xxx.

                     (7)

                        OL L 354, 2013 12 28, p. 22.

                     (8)

                        Jungtinių Tautų jūrų teisės konvencija, OL L 179, 1998 6 23, p. 3.

                     (9)

                        Susitarimas dėl 1982 m. gruodžio 10 d. Jungtinių Tautų jūrų teisės konvencijos nuostatų, susijusių su vienos valstybės ribas viršijančių žuvų išteklių ir toli migruojančių žuvų išteklių apsauga ir valdymu, įgyvendinimo; Deklaracija dėl Europos bendrijos kompetencijos; aiškinamosios deklaracijos, OL L 189, 1998 7 3, p. 17.

                     (10)

                        2014 m. spalio 7 d. Teisingumo Teismo sprendimo Vokietija prieš Tarybą, C-399/12, ECLI:EU:C:2014:2258, 61–64 punktai.

                     (11)

                        OL L 227, 1981 8 12, p. 22.

                     (12)

                        1981 m. liepos 13 d. Tarybos sprendimas 81/608/EEB dėl Konvencijos dėl būsimo daugiašalio bendradarbiavimo Šiaurės Rytų Atlanto žvejyboje patvirtinimo (OL L 227, 1981 8 12, p. 21).

                     (13)

                        2019 m. kovo 25 d. Tarybos sprendimas (ES) 2019/510 dėl pozicijos, kurios Europos Sąjungos vardu turi būti laikomasi dėl Jungtinės Karalystės pateiktos prisijungimo prie Konvencijos dėl būsimo daugiašalio bendradarbiavimo žvejybai šiaurės rytų Atlante paraiškos (OL L 85, 2019 3 27, p. 22).

                     (14)

                        2020 m. sausio 30 d. Tarybos sprendimas (ES) 2020/135 dėl Susitarimo dėl Jungtinės Didžiosios Britanijos ir Šiaurės Airijos Karalystės išstojimo iš Europos Sąjungos ir Europos atominės energijos bendrijos sudarymo (OL L 29, 2020 1 31, p. 1).

                     (15)

                        [Data] Tarybos įgyvendinimo sprendimas (ES) 2020/XXX dėl leidimo Jungtinei Karalystei savarankiškai išreikšti sutikimą tam tikrus tarptautinius susitarimus, kurie įsigalioja arba kuruos ketinama taikyti pereinamuoju laikotarpiu Sąjungos bendros žuvininkystės politikos srityje, laikyti įpareigojančiais (OL L xxx, xxx, p. xxx).

                     (16)

                        OL L 179, 1998 6 23, p. 3.

                     (17)

                        OL L 189, 1998 7 3, p. 14.


               EUROPOS KOMISIJA
            Briuselis, 2020 09 07
            COM(2020) 484 final
            2020/0232(NLE)
            Pasiūlymas
            TARYBOS SPRENDIMAS
            dėl grįžtamųjų lėšų, gaunamų iš AKR investicinės priemonės operacijų įgyvendinant 9-ąjį, 10-ąjį ir 11-ąjį Europos plėtros fondus, iš 10-ojo EPF arba ankstesnių EPF susidariusio likučio ir sugrąžintų pagal 10-ąjį EPF arba ankstesnius EPF vykdytiems projektams skirtų lėšų skyrimo

               AIŠKINAMASIS MEMORANDUMAS

               ES (ir jos valstybės narės) yra tarptautinio vystomojo bendradarbiavimo srities pasaulio lyderės. Imantis tarptautinių veiksmų jos paprastai atlieka pagrindinį vaidmenį – ne tik teikdamos paramą, bet ir diegdamos inovacijas vystymosi finansavimo srityje.

               Nors matome, kad pažeidžiamiausių asmenų gyvenimo sąlygos visuotinai gerėja, dar reikia spręsti didelius uždavinius. Visuotiniai uždaviniai tampa sudėtingesni, aprėpia daugiau aspektų ir sparčiai kinta. Kad galėtų juos veiksmingai spręsti, Europos Sąjunga turi stiprinti savo išorės veiksmus ir remtis lanksčiomis bei efektyviomis politikos ir finansavimo priemonėmis.

               Kadangi tokio masto uždaviniai viršija šiuo metu turimus išteklius, ES ieško naujų, novatoriškų ir efektyvių būdų, kaip sukurti vystymosi finansavimo sistemą.  Vienas iš efektyvių būdų kuo geriau panaudoti ES biudžeto lėšas yra pritraukti finansų įstaigų ir privačiojo sektoriaus partnerių investicijas.

               Deja, finansinės priemonės vis dar sudaro labai nedidelę išorės veiksmams skirto ES biudžeto dalį. Didžioji dalis vystymuisi skirto biudžeto (2014–2020 m. daugiametės finansinės programos (DFP) įgyvendinimo laikotarpiu – apie 90 proc. lėšų) panaudojama įprastoms vystymosi srities dotacijoms, paramai biudžetui ir kitoms tiesioginio ir netiesioginio šalių partnerių finansavimo priemonėms.

               ****

               Pirmoji finansinė priemonė buvo AKR investicinė priemonė (AKR IP). Ji buvo sukurta 2003 m. pagal Taryboje posėdžiavusių valstybių narių vyriausybių atstovų vidaus susitarimą dėl Bendrijos pagalbos finansavimo ir administravimo vadovaujantis Kotonu partnerystės susitarimo (angl. CPA) finansiniu protokolu
                  1
               , siekiant skatinti augimą privačiajame sektoriuje – ir padėti šiam tikslui sutelkti vietos ir užsienio kapitalą – 78-iose Užsachario Afrikos, Karibų jūros ir Ramiojo vandenyno regionų šalyse.

               Šią priemonę iki šiol administruoja Europos investicijų bankas (EIB), o jos išteklius sudaro 9-ojo, 10-ojo ir 11-ojo Europos plėtros fondų lėšos, taip pat EIB nuosavi ištekliai.

               Kiek tai sietina su ištekliais, skiriamais iš Europos plėtros fondo (EPF), AKR IP teisinėje sistemoje
                  2
                nustatyta, kad:

               ·įplaukos ir pajamos (grįžtamosios lėšos
                  3
               ), gaunamos vykdant AKR IP operacijas, naudojamos kitoms operacijoms (pagal Vidaus susitarimo dėl 11-ojo EPF 5 straipsnio 3 dalį) ir administruojamos kaip apyvartinis fondas;

               ·pasibaigus Kotonu partnerystės susitarimo finansinio protokolo galiojimo laikui ir jeigu Taryba nepriima konkretaus sprendimo, kaupiamosios grynosios grįžtamosios lėšos perkeliamos kitam protokolui (Kotonu partnerystės susitarimo II priedo 3 straipsnio 2 dalis);

               ·po 2020 m. gruodžio 31 d. bendri 11-ojo EPF ištekliai ir grįžtamosios lėšos nebeskiriami, nebent Taryba, remdamasi Komisijos pasiūlymu, vieningai nusprendžia kitaip (Kotonu partnerystės susitarimo Ic priedo 5 punktas ir Vidaus susitarimo dėl 11-ojo EPF 1 straipsnio 5 dalis);

               ·be to, Vidaus susitarimo dėl 11-ojo EPF 1 straipsnio 5 dalyje kartu su 11-ojo EPF finansinio reglamento 47 straipsnio 2 dalimi numatyta, kad lėšas, kurias valstybės narės įmokėjo į 9-ąjį, 10-ąjį ir 11-ąjį EPF AKR investicinei priemonei finansuoti, galima naudoti mokėjimams po 2020 m. gruodžio 31 d. iki 2030 m. gruodžio 31 d;

               ·Vidaus susitarimo dėl 11-ojo EPF 14 straipsnio 3 dalyje taip pat nustatyta, kad tas susitarimas galioja tiek, kiek reikia visoms pagal Kotonu partnerystės susitarimą ir 2014–2020 m. DFP finansuojamoms operacijoms visiškai atlikti (kol bus grąžintos visos sumos ir užbaigtos operacijos).

               Šis pasiūlymas reikalingas tam, kad grįžtamąsias lėšas būtų galima skirti laikotarpiu po 2020 m. gruodžio 31 d. Jei nebus priimtas Tarybos sprendimas, grįžtamosios lėšos turės būti proporcingai grąžinamos valstybėms narėms pagal Vidaus susitarimo dėl 11-ojo EPF 1 straipsnio 2 dalies a punkte pateiktą lentelę.

               Remiantis dabartiniais EIB skaičiavimais, grįžtamosios lėšos sudaro maždaug 3,2 mlrd. EUR (visas 28 ES valstybių narių įnašas yra 3,6 mlrd. EUR, atėmus valdymo mokesčius ir išlaidas).

               ****

               Šis pasiūlymas naudoti AKR IP grįžtamąsias lėšas naujoms operacijoms teikiamas labai svarbiu metu, kai ES formuoja savo būsimą vystymosi politiką.

               (1)Komisija pasiūlė įgyvendinant kitą (2021–2027 m.) ES DFP didinti išorės veiksmams skirtą biudžetą, be kita ko, naudojantis Europos Sąjungos ekonomikos gaivinimo priemonės
                  4
                lėšomis, ir supaprastinti šio biudžeto struktūrą, kad būtų galima lanksčiau ir efektyviau spręsti visuotinius uždavinius.

               (2)Komisija taip pat pateikė pasiūlymą dėl vienos pagrindinės išorės veiksmams skirtos priemonės – Kaimynystės, vystomojo ir tarptautinio bendradarbiavimo priemonės (KVTBP), kuri apima novatorišką ir supaprastintą investicijų už ES ribų finansinę struktūrą. Ji grindžiama „Europos darnaus vystymosi fondu +“ (EDVF+), kuris sustiprintas naująja „Išorės veiksmų garantija“ (angl. EAG)
                  5
               . Šiuo metu dėl pasiūlymo dėl KVTBP vyksta teisėkūros institucijų derybos.

               Šis Komisijos pasiūlymas grindžiamas visomis šiomis vykstančiomis diskusijomis ir ataskaitomis.

               Jame taip pat atsižvelgiama į 2019 m. paskelbtos AKR IP galutinės peržiūros
                  6
                išvadas ir rekomendacijas. Atlikus šią peržiūrą padaryta išvada, kad AKR IP padėjo siekti Kotonu susitarimo tikslų mažinti skurdą, integruoti AKR valstybes į pasaulio ekonomiką ir prisidėti prie jų darnaus vystymosi, tačiau nepavyko kuo labiau padidinti jos indėlio šioje srityje.

               2003–2017 m. iš apyvartinio fondo projektams įgyvendinti buvo skirta 5,2 mlrd. EUR; daugiau kaip 4 mlrd. EUR finansavimo buvo paskirstyta per EPF.

               Finansinio papildomumo (naudojimosi ES lėšomis siekiant pritraukti papildomų privačiųjų investicijų, kurios kitaip nebūtų buvusios pritrauktos) lygis buvo patenkinamas, tačiau nebuvo išnaudotos visos šių lėšų teikiamos galimybės. Tai akivaizdžiai matyti iš to, kad šiomis lėšomis gana ribotai naudojamasi mažas pajamas gaunančiose ir pažeidžiamose šalyse, kur papildomos investicijos būtų padariusios didesnį poveikį. Daugiau kaip pusė investicinės priemonės operacijų, atliktų pagal AKR IP, buvo vykdomos mažas ir vidutines pajamas gaunančiose šalyse, o 30 proc. tokių operacijų – vos keliose mažas pajamas gaunančiose šalyse.

               Remiantis minėtos peržiūros išvadomis, finansiniam tvarumui buvo skiriama daugiau dėmesio negu vystymosi tikslams.

               Atlikus vertinimą taip pat pateikta keletas rekomendacijų, susijusių su, be kita ko, būtinybe surasti geresnę vystymosi tikslų ir finansinio tvarumo pusiausvyrą, daugiau dėmesio skirti mažas pajamas gaunančioms ir pažeidžiamoms šalims, dažniau naudotis novatoriškomis finansinėmis priemonėmis, pavyzdžiui, garantijomis, tobulinti vystymosi rezultatų stebėseną ir vertinimą ir peržiūrėti veiklos modelį.

               Atlikus ankstesnius vertinimus, pavyzdžiui, 2010 m. išorės skolinimo įgaliojimo garantijos laikotarpio vidurio vertinimą
                  7
                ir 2016 m. dotacijų ir paskolų derinimo vertinimą
                  8
               , taip pat padaryta išvada, kad ES naujai sukurti finansiniai mechanizmai (dotacijų ir paskolų derinimas ir garantijos) iš esmės yra veiksmingi, tačiau jų poveikis vystymuisi yra glaudžiai susijęs su politikos kryptimi.

               ****

               Būtent šiomis aplinkybėmis Komisija siūlo Tarybai AKR IP grįžtamąsias lėšas perkelti į būsimąjį „Europos darnaus vystymosi fondą +“, sukurtą pagal Kaimynystės, vystomojo ir tarptautinio bendradarbiavimo priemonę. Komisija ketina, pasitelkdama EIB, šias lėšas investuoti AKR valstybėse.

               Kaip matyti iš 2019 m. Europos Komisijos ir EIB neoficialaus dokumento, parengto vykstant derybos dėl KVTBP dėl „buvusios AKR IP, EIB visų pirma pritaria: keletą metų toliau naudoti grįžtamąsias lėšas užtikrinant, kad ES biudžetas nepatirtų jokių išlaidų, ir taikant konkrečias nustatytinas sąlygas (dėl geografinės aprėpties, tinkamumo finansuoti ir rizikos profilio).

               Komisija, pasikonsultavusi su EIB, taip pat siūlo, kad naudojamos grįžtamosios lėšos per EIB pirmiausia būtų skiriamos toms vystymosi priemonėms, kurioms būdinga didelė finansinė rizika, visų pirma poveikio finansavimo priemonėms, akcijų fondams ir operacijoms mažiausiai išsivysčiusiose šalyse.

               Šiam pasiūlymui įgyvendinti nebus reikalingi papildomi valstybių narių įnašai.

               ****

               Kad ES padėtų siekti Darbotvarkėje iki 2030 m. nustatytų darnaus vystymosi tikslų (DVT), labai svarbu kuo geriau išnaudoti galimybes sutelkti ne tik įprastą vystymosi finansavimą, bet ir privatųjį kapitalą, šiuo tikslu naudojantis novatoriškomis finansinėmis priemonėmis.

               Kadangi uždaviniai gerokai viršija turimus išteklius, būtina nustatyti prioritetus.

               Taigi labai svarbu į tą pačią valdymo sistemą įtraukti daug įvairių priemonių, kuriomis galima naudotis išorės veiksmams finansuoti. Taip bus užtikrinama, kad lėšoms būtų taikomas principas „visų pirma politika“, kartu užtikrinant suderinamumą ir papildomumą ir kuo labiau padidinant poveikį vystymuisi.

               Šiuo pasiūlymu siekiama nustatyti aiškesnę politikos kryptį ir didinti AKR IP grįžtamųjų lėšų poveikį vystymuisi. Juo bus skatinama strategiškiau ir efektyviau investuoti AKR valstybėse. Investicijos bus grindžiamos šalių partnerių poreikiais ir ES išorės veiksmų tikslais; be to, bus investuojama pasitelkiant tinkamiausias esamas finansavimo priemones, be kita ko, EDVF+.

               ****

               EDVF+ įtvirtintas pasiūlyme dėl KVTBP – plataus užmojo visuotinės priemonės, kuriai, vadovaujantis principu „visų pirma politika“, numatyta skirti daugiau finansinių išteklių ir nustatyta aiškesnė politikos kryptis.

               Pagal KVTBP bus nustatyta tinkamiausia politikos ir finansinė programa, nes į vieną ir supaprastintą valdymo sistemą, kaip finansavimo šaltiniai, bus įtrauktos mišraus finansavimo priemonės (dotacijų ir paskolų derinimas) ir garantijos, ir jos bus administruojamos kartu su kitomis įgyvendinimo priemonėmis (dotacijomis, technine pagalba, parama biudžetui ir kt.).

               Įgyvendinant EDVF+ programas bus visapusiškai atsižvelgiama į prioritetus, tikslus ir orientacinius asignavimus, nustatytus programavimo proceso metu, siekiant galutinio tikslo strategiškai ir nuosekliai remti investicijas už ES ribų darnaus vystymosi labui.

               Tai reiškia, kad visa su investicijomis susijusi veikla bus planuojama taip, kad būtų daromas didžiausias poveikis vystymuisi ir kad būtų kuo labiau padidinamas ES išorės veiksmų suderinamumas. Veiklos programavimas turi būti įtraukus procesas, apimantis konsultacijas su viešuoju ir privačiuoju sektoriais, valstybėmis narėmis, finansų įstaigomis, pilietine visuomene ir kitomis susijusiomis šalimis.

               EDVF+ grindžiamas sėkminga patirtimi, susijusia su jo pirmtaku – Europos darnaus vystymosi fondu (EDVF), kuris yra dabartinio Išorės investicijų plano (IIP) ir Afrikos ir Europos aljanso finansinės priemonės pagrindas.

               Neseniai atlikus nepriklausomą vertinimą
                  9
                nustatyta, kad tenkinant atitinkamų regionų (Užsachario Afrikos ir Europos kaimynystės priemonėje dalyvaujančių šalių) investicijų poreikius ir įgyvendinant ES prioritetus bei įsipareigojimus EDVF yra labai svarbi priemonė.

               Kalbant apie dotacijų ir paskolų derinimą (viešojo ir privačiojo sektorių lėšų derinimą), 2017–2019 m. 154-iems projektams Afrikos žemyne ir Europos kaimynystės priemonėje dalyvaujančiose šalyse finansuoti buvo skirta 3,1 mlrd. EUR. Šis ES įnašas buvo paskata pritraukti papildomo finansavimo – jis turėtų sudaryti apie 30 mlrd. EUR bendrų investicijų, daugiausia energetikos ir transporto sektoriuose, taip pat privačiojo sektoriaus plėtrai ir žemės ūkiui remti.

               Užsachario Afrikoje, ES skyrus 1,8 mlrd. EUR dydžio įnašą, pasitelkiant EDVF iš viso pritraukta 13,5 mlrd. EUR, šiomis lėšomis finansuojant 78 operacijas. Europos kaimynystės priemonėje dalyvaujančiose šalyse, ES skyrus 1,3 mlrd. EUR dydžio įnašą, iš viso pritraukta 16,2 mlrd. EUR vertės investicijų, šiomis lėšomis finansuojant 76 operacijas.

               Be to, 22-ioms pasiūlytoms garantijų programoms ES skyrė 1,55 mlrd. EUR. Šios programos turėtų padėti pritraukti iš viso 17,5 mlrd. EUR bendrų investicijų.

               ****

               Kalbant apie suderinamumą, šis pasiūlymas taip pat grindžiamas 2017 m. bendru pareiškimu dėl naujojo Europos konsensuso dėl vystymosi
                  10
               , kuris yra viena iš ES atsako į JT Darnaus vystymosi darbotvarkę iki 2030 m. ir joje nustatytus DVT
                  11
                dalių. Europos konsensuse dėl vystymosi jau buvo atkreiptas dėmesys į būtinybę derinti pagalbą su kitais ištekliais ir megzti geriau pritaikytus partnerystės ryšius su daugiau įvairių suinteresuotųjų subjektų, taip pat patvirtintas įsipareigojimas užtikrinti

                  politikos suderinamumą vystymosi labui

               .

               Be to, šiuo pasiūlymu užtikrinama, kad ES laikytųsi principų ir kriterijų, nustatytų Komisijos komunikate dėl privačiojo sektoriaus vaidmens siekiant integracinio ir tvaraus augimo
                  12
               .

               ****

               Komisija informavo EIB apie šio pasiūlymo turinį.

               2020/0232 (NLE)

               Pasiūlymas

               TARYBOS SPRENDIMAS

               dėl grįžtamųjų lėšų, gaunamų iš AKR investicinės priemonės operacijų įgyvendinant 9-ąjį, 10-ąjį ir 11-ąjį Europos plėtros fondus, iš 10-ojo EPF arba ankstesnių EPF susidariusio likučio ir sugrąžintų pagal 10-ąjį EPF arba ankstesnius EPF vykdytiems projektams skirtų lėšų skyrimo

               EUROPOS SĄJUNGOS TARYBA,

               atsižvelgdama į Europos Sąjungos sutartį ir į Sutartį dėl Europos Sąjungos veikimo,

               atsižvelgdama į Taryboje posėdžiavusių Europos Sąjungos valstybių narių vyriausybių atstovų vidaus susitarimą dėl Europos Sąjungos pagalbos finansavimo pagal 2014–2020 m. daugiametę finansinę programą vadovaujantis AKR ir ES partnerystės susitarimu ir dėl finansinės paramos skyrimo užjūrio šalims ir teritorijoms, kurioms taikoma Sutarties dėl Europos Sąjungos veikimo ketvirtoji dalis
                  13
                (toliau – Vidaus susitarimas dėl 11-ojo EPF), ypač į jo 1 straipsnio 3, 4 ir 5 dalis,

               atsižvelgdama į Europos Komisijos pasiūlymą,

               kadangi:

               (1)grįžtamosios lėšos, gaunamos iš AKR investicinės priemonės operacijų įgyvendinant 9-ąjį, 10-ąjį ir 11-ąjį Europos plėtros fondus (toliau – Europos plėtros fondai), negali būti skiriamos po 2020 m. gruodžio 31 d., nebent Taryba, remdamasi Komisijos pasiūlymu, vieningai nusprendžia kitaip;

               (2)yra patikimų įrodymų, kad AKR investicinė priemonė padėjo siekti AKR ir ES partnerystės susitarime nustatytų tikslų, susijusių su Afrikos, Karibų ir Ramiojo vandenyno valstybių skurdo mažinimu, jų integracija į pasaulio ekonomiką ir darniu vystymusi, tačiau nepavyko kuo labiau padidinti jos indėlio šioje srityje. Toliau naudojantis AKR investicinės priemonės grįžtamosiomis lėšomis pagal naują programą ir valdymo sistemą būtų galima pasiekti geresnių vystymosi rezultatų;

               (3)[2018 m. birželio 14 d. Komisija priėmė pasiūlymą dėl Europos Parlamento ir Tarybos reglamento dėl Kaimynystės, vystomojo ir tarptautinio bendradarbiavimo priemonės (toliau – KVTBP)
                  14
               . Jame numatyta įsteigti „Europos darnaus vystymosi fondą +“ (toliau – EDVF+), kuris sustiprinamas „Išorės veiksmų garantija“ – šiai priemonei valstybės narės galėtų skirti įnašus, numatytus veiksmams konkrečiuose regionuose, šalyse, sektoriuose arba pagal esamas investicijų linijas pradėti;]

               (4)Europos darnaus vystymosi fondas
                  15
                (toliau – EDVF) laikomas labai svarbia priemone, skirta atitinkamų regionų (Užsachario Afrikos ir Europos kaimynystės priemonėje dalyvaujančių šalių) investicijų poreikiams tenkinti, taip pat Sąjungos prioritetams ir įsipareigojimams įgyvendinti;

               (5)bendrame komunikate „Visapusiškos strategijos su Afrika kūrimas“
                  16
                Komisija ir Sąjungos vyriausiasis įgaliotinis užsienio reikalams ir saugumo politikai paragino Sąjungą remti tvarų augimą ir darbo vietų kūrimą visame Afrikos žemyne. Be kitų priemonių, Sąjunga nori bendradarbiauti su Afrika investicijų skatinimo srityje, šiuo tikslu dažniau naudojantis novatoriškais finansavimo mechanizmais;

               (6)tame bendrame komunikate Komisija ir Sąjungos vyriausiasis įgaliotinis užsienio reikalams ir saugumo politikai pažymėjo, kad finansinėmis priemonėmis turi būti skatinamos didelį poveikį vystymuisi darančios investicijos, daugiausia remiant privatųjį sektorių ir laikantis Komisijos komunikate „Didesnis privačiojo sektoriaus vaidmuo siekiant integracinio ir tvaraus augimo besivystančiose šalyse“
                  17
                nustatytų kriterijų, t. y. išmatuojamo poveikio vystymuisi, papildomumo, neutralumo, bendrų interesų ir bendro finansavimo, parodomojo poveikio ir socialinių, aplinkos apsaugos ir mokesčių standartų laikymosi kriterijų;

               (7)todėl būtina leisti, kad šiame sprendime nurodytos grįžtamosios lėšos ir iždo sumos būtų laikomos įnašais į „Europos darnaus vystymosi fondą +“ (EDVF+) ir „Išorės veiksmų garantiją“ (toliau – paskirtos išorės asignuotosios pajamos). Po 2027 m. gruodžio 31 d. šios grįžtamosios lėšos ir iždo sumos nebus skiriamos KVTBP kaip išorės asignuotosios pajamos. Po šios datos šios lėšos, kol bus išnaudotos, bus skiriamos paskesniems finansavimo mechanizmams;

               (8)AKR investicinės priemonės grįžtamosios lėšos turėtų būti perkeliamos kasmet, jomis papildant KVTBP geografines biudžeto eilutes, ir investuojamos per EDVF+, vadovaujantis programavimo dokumentais;

               (9)Komisija, siekdama kuo labiau padidinti investicijų poveikį vystymuisi ir papildomumą, taip pat atsižvelgdama į skolos tvarumo klausimus, investicijas nukreips per Europos investicijų banką;

               (10)[pagal Europos Parlamento ir Tarybos reglamentą (ES) XXX/XXXX [dėl Kaimynystės, vystomojo ir tarptautinio bendradarbiavimo priemonės] lėšos pirmiausia turėtų būti skiriamos vystymosi priemonėms, kurioms būdinga didelė finansinė rizika, visų pirma poveikio finansavimo priemonėms, akcijų fondams ir veiklai, vykdomai mažiausiai išsivysčiusiose šalyse. Šiomis operacijomis turėtų būti siekiama kuo labiau padidinti poveikį vystymuisi;]

               (11)pagal Susitarimo dėl Jungtinės Didžiosios Britanijos ir Šiaurės Airijos Karalystės išstojimo iš Europos Sąjungos ir Europos atominės energijos bendrijos
                  18
                152 straipsnio 4 dalį Jungtinei Karalystei priklausanti AKR investicinės priemonės dalis iš EPF, sukaupta per kelis vienas po kito einančius EPF laikotarpius, Jungtinei Karalystei grąžinama suėjus investicijos terminui. Jei nesusitarta kitaip, Jungtinės Karalystės kapitalo dalis pasibaigus 11-ojo EPF įsipareigojimų laikotarpiui neturėtų būti iš naujo paskiriama arba perkeliama į vėlesnius laikotarpius;

               (12)šio sprendimo įsigaliojimo ir taikymo pradžios datos turėtų būti nustatytos atsižvelgiant į Europos Parlamento ir Tarybos reglamento (ES) XXXX/XXXX [dėl Kaimynystės, vystomojo ir tarptautinio bendradarbiavimo priemonės] įsigaliojimo datą. Todėl šio sprendimo ir Europos Parlamento ir Tarybos reglamento (ES) XXXX/XXXX [dėl Kaimynystės, vystomojo ir tarptautinio bendradarbiavimo priemonės] įsigaliojimo ir taikymo pradžios datos sutampa,

               PRIĖMĖ ŠĮ SPRENDIMĄ:

               1 straipsnis

               (1)Nuo ... [šio sprendimo įsigaliojimo data] grįžtamosios lėšos, gaunamos iš AKR investicinės priemonės operacijų įgyvendinant 9-ąjį, 10-ąjį ir 11-ąjį Europos plėtros fondus, iš 10-ojo EPF arba ankstesnių EPF susidaręs likutis ir sugrąžintos pagal 10-ąjį EPF arba ankstesnius EPF vykdytiems projektams skirtos lėšos yra įnašai į [„Europos darnaus vystymosi fondą +“ (EDVF+) ir „Išorės veiksmų garantiją“, nustatytus pagal Europos Parlamento ir Tarybos reglamento (ES) XXX/XXX [dėl Kaimynystės, vystomojo ir tarptautinio bendradarbiavimo priemonės] 1 straipsnį, siekiant skirti finansavimą teikiant biudžeto garantijas, kaip numatyta to reglamento 23 straipsnio 1 dalies f punkte, ir derinant dotacijas ir paskolas, kaip numatyta to reglamento 23 straipsnio 1 dalies g punkte].

               (2)Šiame sprendime grįžtamosios lėšos yra bet kokios pajamos, įskaitant dividendus, kapitalo prieaugį, garantijų mokesčius ir paskolų palūkanas, už sumas, laikomas bet kokiose sąskaitose, atidarytose siekiant apskaityti AKR investicinės priemonės grynuosius pinigus, už iždo investicijas gaunamas atlygis ir grąžinamos sumos, įskaitant kapitalo grąžinimą, grąžintas garantijas ir pagrindinės paskolų sumos grąžinimą, gaunamos vykdant AKR investicinės priemonės operacijas. Nepanaudotos grįžtamosios lėšos taip pat laikomos grįžtamosiomis lėšomis.

               (3)Grįžtamosioms lėšoms taikomos EDVF+ taisyklės ir procedūros, kaip nustatyta Europos Parlamento ir Tarybos reglamente (ES) XXXX/XXXX [dėl Kaimynystės, vystomojo ir tarptautinio bendradarbiavimo priemonės].

               2 straipsnis

               Įnašai skiriami Afrikos, Karibų ir Ramiojo vandenyno valstybėms.

               3 straipsnis

               Šis sprendimas įsigalioja Europos Parlamento ir Tarybos reglamento (ES) XXXX/XXXX [dėl Kaimynystės, vystomojo ir tarptautinio bendradarbiavimo priemonės] įsigaliojimo dieną. Jis taikomas nuo 2021 m. sausio 1 d.

               Priimta Briuselyje

                     Tarybos vardu

                     Pirmininkas

                     (1)

                        Vidinis susitarimas tarp Taryboje posėdžiavusių valstybių narių Vyriausybių atstovų dėl Bendrijos pagalbos finansavimo ir administravimo vadovaujantis Afrikos, Karibų baseino bei Ramiojo vandenyno valstybių ir Europos bendrijos bei jos valstybių narių Partnerystės susitarimo, pasirašyto 2000 m. birželio 23 d. Cotonou, Benino Respublika, Finansiniu protokolu ir dėl finansinės pagalbos skyrimo užjūrio šalims ir teritorijoms, kurioms taikoma EB Sutarties IV dalis (OL L 317, 2000 12 15, p. 355–372).

                     (2)

                        Kotonu partnerystės susitarimo, antrą kartą iš dalies pakeisto 2010 m., 76 straipsnio 1 dalies d punktas ir Kotonu partnerystės susitarimo Ic priedas ir II priedas (OL L 317, 2000 12 15; OL L 287, 2005 10 28; OL L 287, 2010 11 4). Šią teisinę sistemą taip pat sudaro Vidaus susitarimo dėl 11-ojo Europos plėtros fondo (Taryboje posėdžiavusių Europos Sąjungos valstybių narių vyriausybių atstovų vidaus susitarimo dėl Europos Sąjungos pagalbos finansavimo pagal 2014–2020 m. daugiametę finansinę programą vadovaujantis AKR ir ES partnerystės susitarimu, OL L 210, 2013 8 6) 1 straipsnio 5 dalis, 2 straipsnio d punktas, 4 straipsnio 1 dalis, 5 straipsnio 3 dalis, 7 straipsnio 1 dalis, 9 straipsnis, 11 straipsnio 2 dalis ir 11-ojo EPF finansinio reglamento (Tarybos reglamento (ES) 2018/1877 dėl 11-ajam Europos plėtros fondui taikomo finansinio reglamento, panaikinančio Reglamentą (ES) 2015/323, OL L 307, 2018 12 3) 45–52 straipsniai.

                     (3)

                        Grįžtamosiomis lėšomis laikomos bet kokios pajamos (pvz., palūkanos, dividendai, kapitalo įnašai, už iždo investicijas gaunamas atlygis, garantijos, kiti mokesčiai ir komisiniai ir įplaukos, gaunamos išpirkus arba pardavus AKR IP akcinio kapitalo dalį), grąžinamos sumos (pvz., grąžintos EPF lėšomis finansuojamos AKR IP garantijos, kapitalo grąžinimas, pagrindinės paskolų sumos grąžinimas) arba iždo sumos 2021 m. sausio 1 d., gaunamos vykdant AKR IP operacijas. Siekiant išvengti abejonių, nepanaudotos grįžtamosios lėšos taip pat laikomos grįžtamosiomis lėšomis.

                     (4)

                        Pasiūlymas dėl Tarybos reglamento, kuriuo nustatoma Europos Sąjungos ekonomikos gaivinimo priemonė atsigavimui po COVID-19 pandemijos paremti (COM(2020) 441 final, 2020 5 28).

                     (5)

                        „Europos darnaus vystymosi fondas +“ (EDVF+), sukurtas pagal Europos Parlamento ir Tarybos reglamentą dėl Kaimynystės, vystomojo ir tarptautinio bendradarbiavimo priemonės, kaip numatyta Komisijos pasiūlyme dėl Europos Parlamento ir Tarybos reglamento dėl Kaimynystės, vystomojo ir tarptautinio bendradarbiavimo priemonės (COM(2018) 460 final).

                     (6)

                        Aide à la Décision Economique (ADE), End-of-term review of the ACP Investment Facility, galutinė ataskaita, 2020 m. kovo mėn.

                     (7)

                        Europos investicijų banko išorės skolinimo įgaliojimas 2007–2013 m. Kompetentingų asmenų iniciatyvinio komiteto atlikta laikotarpio vidurio peržiūra ir rekomendacijos, dar vadinamos M. Camdessuso ataskaita, 2010 m. vasario mėn.

                     (8)

                        Dotacijų ir paskolų derinimo vertinimas, galutinė ataskaita, 2016 m. gruodžio mėn.

                     (9)

                        Komisijos ataskaita Europos Parlamentui ir Tarybai dėl Europos darnaus vystymosi fondo įgyvendinimo, COM(2020) 224 final, 2020 m. birželio mėn.

                     (10)

                        2017 m. Tarybos, Taryboje posėdžiavusių valstybių narių vyriausybių atstovų, Europos Parlamento ir Europos Komisijos bendras pareiškimas dėl naujojo Europos konsensuso dėl vystymosi „Mūsų pasaulis, mūsų orumas, mūsų ateitis“ (OL C 210, 2017 6 30).

                     (11)

                        JT rezoliucija „Keiskime mūsų pasaulį. Darnaus vystymosi darbotvarkė iki 2030 m.“ (2015 m.).

                     (12)

                        COM(2014) 263 final.

                     (13)

                        OL L 210, 2013 8 6, p. 1.

                     (14)

                        COM(2018) 460 final.

                     (15)

                        2017 m. rugsėjo 26 d. Reglamentas (ES) 2017/1601, kuriuo sukuriamas Europos darnaus vystymosi fondas (EDVF), EDVF garantija ir EDVF garantijų fondas (OL L 249, 2017 9 27, p. 1).

                     (16)

                        JOIN(2020) 4 final.

                     (17)

                        COM(2014) 263 final.

                     (18)

                        OL L 29, 2020 1 31, p. 7.