title: Byla C-207/04: Commissione Tributaria Provinciale (Novara, Italija) 2004 m. balandžio 26 d. nutartimi pateiktas prašymas priimti preliminarų nutarimą byloje Paolo Vergani prieš Agenzia delle Entrate, Ufficio locale Arona

text:
               10.7.2004

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 179/6

         Commissione Tributaria Provinciale (Novara, Italija) 2004 m. balandžio 26 d. nutartimi pateiktas prašymas priimti preliminarų nutarimą byloje Paolo Vergani prieš Agenzia delle Entrate, Ufficio locale Arona
   (Byla C-207/04)
   (2004/C 179/13)
   Commissione Tributaria Provinciale (Novara, Italija) 2004 m. balandžio 26 d. nutartimi kreipėsi į Teisingumo Teismą su prašymu, kurį Sekretoriatas gavo 2004 m. gegužės 10 d., priimti preliminarų nutarimą byloje Paolo Vergani prieš Agenzia delle Entrate, Ufficio locale Arona.
   Commissione Tributaria Provinciale (Novara, Italija) prašo Teisingumo Teismo atsakyti į šį klausimą:

      „Ar Decreto del Prezidente della Repubblica Nr. 917/86 17 straipsnio 4bis dalis, tomis pačiomis sąlygomis nustatanti 50 proc. mažesnį mokestį skatinamosioms išmokoms už darbo santykių nutraukimą savo noru ir išeitinėms išmokoms prieštarauja EB sutarties 141 straipsniui (buvęs 119 straipsnis) bei Direktyvai 76/207/EEB (1) arba įtvirtina šiomis normomis uždraustą vyrų ir moterų nelygybę, jeigu ši lengvata darbuotojoms yra suteikiama joms sulaukus 50 metų, o darbuotojams sulaukus 55 metų?“

      (1)  OL L 39, 1976 m. vasario 14 d., p. 40


title: Byla C-201/05 2008 m. balandžio 23 d. Teisingumo Teismo (ketvirtoji kolegija) nutartis byloje ( High Court of Justice (Chancery Division) (Jungtinė Karalystė) prašymas priimti prejudicinį sprendimą) The Test Claimants in the CFC and Dividend Group Litigation prieš Commissioners of Inland Revenue (Procedūros reglamento 104 straipsnio 3 dalies pirmoji pastraipa — Įsisteigimo laisvė — Laisvas kapitalo judėjimas — Tiesioginiai mokesčiai — Pelno mokestis — Bendrovės ne rezidentės bendrovei rezidentei už akcijas išmokėti dividendai — Kontroliuojamų užsienio bendrovių (KUB) taisyklės — Su trečiąja šalimi susijusi situacija — Mokesčių administratoriui pareikštų ieškinių kvalifikavimas — Valstybės narės atsakomybė už Bendrijos teisės pažeidimą)

text:
               15.8.2008

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 209/13

         2008 m. balandžio 23 d. Teisingumo Teismo (ketvirtoji kolegija) nutartis byloje (High Court of Justice (Chancery Division) (Jungtinė Karalystė) prašymas priimti prejudicinį sprendimą) The Test Claimants in the CFC and Dividend Group Litigation prieš Commissioners of Inland Revenue

   (Byla C-201/05) (1)

   (Procedūros reglamento 104 straipsnio 3 dalies pirmoji pastraipa - Įsisteigimo laisvė - Laisvas kapitalo judėjimas - Tiesioginiai mokesčiai - Pelno mokestis - Bendrovės ne rezidentės bendrovei rezidentei už akcijas išmokėti dividendai - Kontroliuojamų užsienio bendrovių (KUB) taisyklės - Su trečiąja šalimi susijusi situacija - Mokesčių administratoriui pareikštų ieškinių kvalifikavimas - Valstybės narės atsakomybė už Bendrijos teisės pažeidimą)
   (2008/C 209/18)
   Proceso kalba: anglų
   Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas
   High Court of Justice (Chancery Division)
   Šalys pagrindinėje byloje
   Ieškovė: The Test Claimants in the CFC and Dividend Group Litigation
   Atsakovė: Commissioners of Inland Revenue
   Dalykas
   Prašymas priimti prejudicinį sprendimą — High Court of Justice (Chancery Division) — EB 43, 49 ir 56 straipsnių aiškinimas — Nacionalinės mokesčių teisės aktai — Pelno mokestis — Atleidimas nuo mokesčio — Dividendai, kuriuos kitos bendrovės išmokėjo nacionalinėje teritorijoje įsteigtai bendrovei — Skirtinga situacija, atsižvelgiant į valstybę, kurioje įsteigtos kitos bendrovės
   Rezoliucinė dalis

               1.

               EB 43 straipsnį reikia aiškinti kaip nedraudžiantį valstybės narės teisės aktų, pagal kuriuos bendrovės rezidentės iš kitos bendrovės rezidentės gaunami dividendai neapmokestinami pelno mokesčiu, o bendrovės rezidentės iš bendrovės ne rezidentės, kurios kapitalo dalis, leidžianti daryti aiškią įtaką šios bendrovės ne rezidentės sprendimams ir nulemti jos veiklą, priklauso minėtai bendrovei rezidentei, gauti dividendai apmokestinami šiuo pelno mokesčiu, kartu suteikiant mokesčio kreditą už dividendus išmokėjusios bendrovės rezidavimo valstybėje faktiškai sumokėtą mokestį, jeigu užsienio kilmės dividendams taikomas apmokestinimo tarifas neviršija nacionalinės kilmės dividendams taikomo apmokestinimo tarifo, o mokesčio kreditas yra bent jau lygus dividendus išmokėjusios bendrovės valstybėje narėje sumokėtai sumai, neviršijant dividendus gavusios bendrovės valstybėje narėje taikomo mokesčio sumos.
               EB 56 straipsnį reikia aiškinti kaip nedraudžiantį valstybės narės teisės aktų, pagal kuriuos bendrovės rezidentės iš kitos bendrovės rezidentės gaunami dividendai neapmokestinami pelno mokesčiu, o bendrovės rezidentės iš bendrovės ne rezidentės, kurios ne mažiau kaip 10 % balsavimo teisių priklauso bendrovei rezidentei, gauti dividendai apmokestinami šiuo pelno mokesčiu, kartu suteikiant mokesčio kreditą už dividendus išmokėjusios bendrovės rezidavimo valstybėje faktiškai sumokėtą mokestį, jeigu užsienio kilmės dividendams taikomas apmokestinimo tarifas neviršija nacionalinės kilmės dividendams taikomo apmokestinimo tarifo, o mokesčio kreditas yra bent jau lygus dividendus išmokėjusios bendrovės valstybėje narėje sumokėtai sumai, neviršijant dividendus gavusios bendrovės valstybėje narėje taikomo mokesčio sumos.
               Be to, EB 56 straipsnį reikia aiškinti kaip draudžiantį valstybės narės teisės aktus, pagal kuriuos bendrovės rezidentės iš kitos bendrovės rezidentės gaunami dividendai neapmokestinami pelno mokesčiu, o bendrovės rezidentės iš bendrovės ne rezidentės, kurios mažiau kaip 10 % balsavimo teisių priklauso bendrovei rezidentei, gauti dividendai apmokestinami šiuo pelno mokesčiu, bendrovei rezidentei nesuteikiant mokesčio kredito už dividendus išmokėjusios bendrovės savo rezidavimo valstybėje faktiškai sumokėtą mokestį.

               2.

               EB 56 straipsnį reikia aiškinti kaip draudžiantį valstybės narės teisės aktus, pagal kuriuos leidžiama neapmokestinti pelno mokesčiu tam tikrų draudimo bendrovės, valstybės narės rezidentės, dividendų, gautų iš bendrovės rezidentės, tačiau juo apmokestinami analogiški dividendai, gauti iš bendrovių ne rezidenčių, jeigu tai sukelia mažiau palankų pastarųjų dividendų vertinimą.

               3.

               EB 43 ir 48 straipsnius reikia aiškinti kaip draudžiančius į vienoje valstybėje narėje įsteigtos bendrovės rezidentės apmokestinimo pagrindą įskaityti kitoje valstybėje narėje įsteigtos kontroliuojamos užsienio bendrovės gautą pelną, kai šiam pelnui šioje kitoje valstybėje narėje taikomas žemesnis apmokestinimo lygis nei pirmojoje valstybėje, nebent toks įskaitymas susijęs tik su išimtinai apsimestiniais susitarimais, skirtais išvengti paprastai mokėtino nacionalinio mokesčio.
               Todėl tokia apmokestinimo priemonė turi būti netaikoma, kai, remiantis objektyviais ir trečiųjų asmenų patikrinamais įrodymais, paaiškėja, kad, nepaisant mokestinio pobūdžio motyvų buvimo, tokia kontroliuojama užsienio bendrovė yra realiai įsteigta priimančiojoje valstybėje narėje ir joje vykdo faktinę ekonominę veiklą.
               Tačiau EB 43 ir 48 straipsnius reikia aiškinti kaip nedraudžiančius nacionalinės mokesčių teisės aktų, įtvirtinančių tam tikrus atitikties reikalavimus, kai bendrovė rezidentė siekia būti nepamokestinta mokesčiais, kurie jau sumokėti nuo šios kontroliuojamos bendrovės pelno jos rezidavimo valstybėje, jeigu šiais reikalavimais siekiama patikrinti kontroliuojamos užsienio bendrovės įsteigimo realumą ir faktinį jos ekonominės veiklos pobūdį, nesudarant nepagrįstų administracinių suvaržymų.

               4.

               EB 56 ir 58 straipsnius reikia aiškinti kaip nedraudžiančius valstybės narės teisės aktų, pagal kuriuos suteikiama mokestinė lengvata už nuo tam tikriems dividendams, kuriuos bendrovės rezidentės gavo iš bendrovių rezidenčių, suteikiama pelno mokesčio lengvata, tačiau tokia lengvata nesuteikiama iš trečiojoje šalyje įsteigtų bendrovių gautiems dividendams, ypač kai minėtos lengvatos suteikimui taikomos sąlygos, kurių laikymąsi šios valstybės narės kompetentingos institucijos gali patikrinti tik gavusios informaciją iš trečiosios šalies, kurioje įsteigta dividendus išmokanti bendrovė.

               5.

               Nesant Bendrijos teisės reglamentavimo, kiekviena valstybė narė savo nacionalinės teisės sistemoje turi paskirti kompetentingus teismus ir nustatyti ieškinių, skirtų iš Bendrijos teisės kylančių asmenų teisių apsaugai užtikrinti, procesines taisykles, įskaitant nukentėjusių asmenų nacionaliniuose teismuose pareiškiamų ieškinių kvalifikavimą. Tačiau šie teismai privalo užtikrinti, kad asmenims būtų suteikta veiksminga teisių gynimo priemonė, leidžianti jiems susigrąžinti neteisėtai surinktą mokestį ir šiai valstybei sumokėtas arba jos surinktas su šiuo mokesčiu tiesiogiai susijusias sumas. Kalbant apie kitą žalą, kurią asmuo patyrė dėl valstybei narei priskiriamo Bendrijos teisės pažeidimo, reikia konstatuoti, kad ši valstybė narė privatiems asmenims padarytą žalą turi atlyginti esant 1996 m. kovo 5 d. Sprendimo Brasserie du Pêcheur ir Factortame (C-46/93 ir C-48/93) 51 punkte išdėstytoms sąlygoms, tačiau tai neužkerta kelio tam, kad pagal nacionalinę teisę valstybės atsakomybė kiltų mažiau griežtomis sąlygomis.
               Nustatęs, jog valstybės narės teisės aktai sudaro EB 43 straipsniu draudžiamą įsisteigimo laisvės kliūtį arba EB 56 straipsniu draudžiamą laisvo kapitalo judėjimo kliūtį, prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas, siekdamas nustatyti atlygintiną žalą, gali patikrinti, ar nukentėję asmenys buvo pakankamai rūpestingi, kad išvengtų šios žalos arba apribotų jos dydį, ir visų pirma — ar jie laiku išnaudojo visas jiems prieinamas teisines priemones. Tačiau siekiant, kad netaptų neįmanoma arba pernelyg sudėtinga naudotis teisėmis, kurias privatiems asmenims suteikia EB 43 ir 56 straipsniai, prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas gali nustatyti, ar taikant šiuos teisės aktus, prireikus kartu su atitinkamomis dvigubo apmokestinimo išvengimo sutarčių nuostatomis, atitinkamos valstybės narės mokesčių administratorius bet kuriuo atveju būtų nepatenkinęs ieškovių pagrindinėje byloje reikalavimų.

      (1)  OL C 182, 2005 7 23.


title: Byla C-145/14: 2015 m. liepos 16 d. Teisingumo Teismo (trečioji kolegija) sprendimas byloje Europos Komisija/Bulgarijos Respublika (Valstybės įsipareigojimų neįvykdymas — Aplinka — Direktyva 1999/31/EB — 14 straipsnis — Atliekų sąvartynai — Nepavojingos atliekos — Esamų sąvartynų neatitiktis reikalavimams)

text:
               21.9.2015

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 311/11

         2015 m. liepos 16 d. Teisingumo Teismo (trečioji kolegija) sprendimas byloje Europos Komisija/Bulgarijos Respublika

   (Byla C-145/14) (1)

   ((Valstybės įsipareigojimų neįvykdymas - Aplinka - Direktyva 1999/31/EB - 14 straipsnis - Atliekų sąvartynai - Nepavojingos atliekos - Esamų sąvartynų neatitiktis reikalavimams))
   (2015/C 311/11)
   Proceso kalba: bulgarų

      Šalys

      Ieškovė: Europos Komisija, atstovaujama S. Petrova ir E. Sanfrutos Cano

      Atsakovė: Bulgarijos Respublika, atstovaujama E. Petranova ir D. Drambozova

      Rezoliucinė dalis

               1.

               Bulgarijos Respublika pažeidė savo įsipareigojimus pagal 1999 m. balandžio 26 d. Tarybos direktyvos 1999/31/EB dėl atliekų sąvartynų 14 straipsnio a–c punktus, nes nesiėmė priemonių, būtinų užtikrinti, kad jos teritorijoje veikiantys sąvartynai galėtų būti toliau eksploatuojami po 2009 m. liepos 16 d. tik tuomet, jei atitinka šios direktyvos reikalavimus.

               2.

               Atmesti likusią ieškinio dalį.

               3.

               Europos Komisija ir Bulgarijos Respublika padengia savo bylinėjimosi išlaidas.

      (1)  OL C 159, 2014 5 26.


title: Byla T-409/07: 2009 m. rugsėjo 23 d. Pirmosios instancijos teismo sprendimas Cohausz prieš VRDT — Izquierdo Faces (acopat) (Bendrijos prekių ženklas — Registracijos pripažinimo negaliojančia procedūra — Ankstesni nacionaliniai žodiniai prekių ženklai COPAT — Santykinis atmetimo pagrindas — Naudojimo iš tikrųjų nebuvimas — Reglamento (EB) Nr. 40/94 56 straipsnio 2 ir 3 dalys (dabar — Reglamento (EB) Nr. 207/2009 57 straipsnio 2 ir 3 dalys)

text:
               7.11.2009

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 267/61

         2009 m. rugsėjo 23 d. Pirmosios instancijos teismo sprendimas Cohausz prieš VRDT — Izquierdo Faces (acopat)

   (Byla T-409/07) (1)

   (Bendrijos prekių ženklas - Registracijos pripažinimo negaliojančia procedūra - Ankstesni nacionaliniai žodiniai prekių ženklai COPAT - Santykinis atmetimo pagrindas - Naudojimo iš tikrųjų nebuvimas - Reglamento (EB) Nr. 40/94 56 straipsnio 2 ir 3 dalys (dabar - Reglamento (EB) Nr. 207/2009 57 straipsnio 2 ir 3 dalys)
   2009/C 267/107
   Proceso kalba: anglų

      Šalys

      Ieškovė: Helge B. Cohausz (Diuseldorfas, Vokietija), atstovaujama iš pradžių I. Friedhoff, vėliau — advokatų S. von Petersdorff-Campen ir H. Timmann

      Atsakovė: Vidaus rinkos derinimo tarnyba (prekių ženklams ir pramoniniam dizainui), atstovaujama D. Botis

      Kita procedūros VRDT Apeliacinėje taryboje šalis, įstojusi į bylą Pirmosios instancijos teisme: José Izquierdo Faces (Bilbao, Ispanija), atstovaujamas advokato H. Bock

      Dalykas

   Ieškinys dėl 2007 m. rugsėjo 6 d. VRDT pirmosios apeliacinės tarybos sprendimo byloje R 289/2006-1, susijusio su registracijos pripažinimo negaliojančia procedūra tarp Helge B. Cohausz ir José Izquierdo Faces

      Rezoliucinė dalis

               1.

               Atmesti ieškinį.

               2.

               Priteisti iš Helge B. Cohausz bylinėjimosi išlaidas.

      (1)  OL C 8, 2008 1 12.


title: Sujungtos bylos C-402/05 P ir C-415/05 P 2008 m. rugsėjo 3 d. Teisingumo Teismo (didžioji kolegija) sprendimas byloje Yassin Abdullah Kadi, Al Barakaat International Foundation prieš Europos Sąjungos Tarybą, Europos Bendrijų Komisiją, Jungtinę Didžiosios Britanijos ir Šiaurės Airijos Karalystę (Bendra užsienio ir saugumo politika (BUSP) — Ribojančios priemonės, taikomos asmenims ir organizacijoms, susijusiems su Osama bin Ladenu, Al-Qaida tinklu ir Talibanu — Jungtinės Tautos — Saugumo Taryba — Pagal Jungtinių Tautų Chartijos VII skyrių priimtos rezoliucijos — Įgyvendinimas Bendrijoje — Bendroji pozicija 2002/402/BUSP — Reglamentas (EB) Nr. 881/2002 — Priemonės, taikomos asmenims ir organizacijomis, įtrauktiems į Jungtinių Tautų organo sudarytą sąrašą — Lėšų ir ekonominių išteklių įšaldymas — Saugumo Tarybos komitetas, sukurtas pagal Saugumo Tarybos rezoliucijos 1267 (1999) 6 dalį (Sankcijų komitetas) — Šių asmenų ir organizacijų įrašymas į Reglamento (EB) Nr. 881/2002 I priedą — Ieškinys dėl panaikinimo — Bendrijos kompetencija — Teisinis pagrindas pagal kartu EB 60, 301 ir 308 straipsnius — Pagrindinės teisės — Teisė į nuosavybės apsaugą, teisė būti išklausytam ir teisė į veiksmingą teisminę kontrolę)

text:
               8.11.2008

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 285/2

         2008 m. rugsėjo 3 d. Teisingumo Teismo (didžioji kolegija) sprendimas byloje Yassin Abdullah Kadi, Al Barakaat International Foundation prieš Europos Sąjungos Tarybą, Europos Bendrijų Komisiją, Jungtinę Didžiosios Britanijos ir Šiaurės Airijos Karalystę

   (Sujungtos bylos C-402/05 P ir C-415/05 P) (1)

   (Bendra užsienio ir saugumo politika (BUSP) - Ribojančios priemonės, taikomos asmenims ir organizacijoms, susijusiems su Osama bin Ladenu, Al-Qaida tinklu ir Talibanu - Jungtinės Tautos - Saugumo Taryba - Pagal Jungtinių Tautų Chartijos VII skyrių priimtos rezoliucijos - Įgyvendinimas Bendrijoje - Bendroji pozicija 2002/402/BUSP - Reglamentas (EB) Nr. 881/2002 - Priemonės, taikomos asmenims ir organizacijomis, įtrauktiems į Jungtinių Tautų organo sudarytą sąrašą - Lėšų ir ekonominių išteklių įšaldymas - Saugumo Tarybos komitetas, sukurtas pagal Saugumo Tarybos rezoliucijos 1267 (1999) 6 dalį (Sankcijų komitetas) - Šių asmenų ir organizacijų įrašymas į Reglamento (EB) Nr. 881/2002 I priedą - Ieškinys dėl panaikinimo - Bendrijos kompetencija - Teisinis pagrindas pagal kartu EB 60, 301 ir 308 straipsnius - Pagrindinės teisės - Teisė į nuosavybės apsaugą, teisė būti išklausytam ir teisė į veiksmingą teisminę kontrolę)
   (2008/C 285/03)
   Proceso kalbos: anglų ir švedų
   Šalys

      Ieškovai: Yassin Abdullah Kadi, atstovaujamas QC I. Brownlie, D. Anderson, baristerio P. Saini, solisitoriaus G. Martin, Al Barakaat International Foundation, atstovaujama advokatų L. Silbersky ir T. Olsson

      Kitos proceso šalys: Europos Sąjungos Taryba, atstovaujama M. Bishop, E. Finnegan ir E. Karlsson, Europos Bendrijų Komisija, atstovaujama C. Brown, J. Enegren ir P. J. Kuijper, Jungtinė Didžiosios Britanijos ir Šiaurės Airijos Karalystė, atstovaujama R. Caudwell, E. Jenkinson, S. Behzadi-Spencer, QC C. Greenwood ir baristerio A. Dashwood

      Europos Sąjungos Tarybos pusėje įstojusi į bylą šalis: Ispanijos Karalystė, atstovaujama J. Rodríguez Cárcamo, Prancūzijos Respublika, atstovaujama G. de Bergues, E. Belliard ir S. Gasri, Nyderlandų Karalystė, atstovaujama H. G. Sevenster ir M. de Mol

      Europos Bendrijų Komisijos pusėje įstojusi į bylą šalis: Prancūzijos Respublika, atstovaujama G. de Bergues, E. Belliard ir S. Gasri
   Dalykas
   Apeliacinis skundas, pateiktas dėl 2005 m. rugsėjo 21 d. Pirmosios instancijos teismo (antroji išplėstinė kolegija) sprendimo byloje T-315/01, Kadi prieš Tarybą ir Komisiją, kuriuo Pirmosios instancijos teismas nusprendė: a) palikti nenagrinėtą ieškovo prašymą panaikinti 2001 m. spalio 19 d. Komisijos reglamentą (EB) Nr. 2062/2001, trečią kartą keičiantį Tarybos reglamentą (EB) Nr. 467/2001, uždraudžiantį tam tikrų prekių ir paslaugų eksportą į Afganistaną, sustiprinantį skrydžių uždraudimą ir pratęsiantį Afganistano Talibano lėšų ir kitų finansinių išteklių įšaldymą ir panaikinantį Reglamentą (EB) Nr. 337/2000 (OL L 277, p. 25), kiek jis įtraukia ieškovą į asmenų, kurių lėšos įšaldomos, sąrašą, ir b) atmesti prašymą, susijusį su 2002 m. gegužės 27 d. Tarybos reglamentu (EB) Nr. 881/2002, nustatančiu tam tikras specialias ribojančias priemones, taikomas tam tikriems asmenims ir organizacijoms, susijusiems su Osama bin Ladenu, Al-Quaida tinklu ir Talibanu, ir panaikinančiu Tarybos reglamentą (EB) Nr. 467/2001 (OL L 139, p. 9), kiek šie teisės aktai yra su juo susiję.
   Apeliacinis skundas dėl 2005 m. rugsėjo 21 d. Pirmosios instancijos teismo (antroji išplėstinė kolegija) sprendimo Yusuf ir Al Barakaat International Foundation prieš Tarybą ir Komisiją (T–306/01), kuriuo Pirmosios instancijos teismas atmetė ieškinį dėl 2002 m. gegužės 27 d. Tarybos reglamento (EB) Nr. 881/2002, nustatančio tam tikras specialias ribojančias priemones, taikomas tam tikriems asmenims ir subjektams, susijusiems su Usama bin Ladenu, Al-Qaida tinklu ir Talibanu, ir panaikinančio Reglamentą Nr. 467/2001, panaikinimo.
   Rezoliucinė dalis

               1.

               Panaikinti 2005 m. rugsėjo 21 d. Pirmosios instancijos teismo sprendimus Kadi prieš Tarybą ir Komisiją (T-315/01) ir Yusuf ir Al Barakaat International Foundation prieš Tarybą ir Komisiją (T-306/01).

               2.

               Panaikinti 2002 m. gegužės 27 d. Tarybos reglamentą (EB) Nr. 881/2002, nustatantį tam tikras specialias ribojančias priemones, taikomas tam tikriems asmenims ir subjektams, susijusiems su Osama bin Ladenu, Al-Qaida tinklu ir Talibanu, ir panaikinantį Tarybos reglamentą (EB) Nr. 467/2001, uždraudžiantį tam tikrų prekių ir paslaugų eksportą į Afganistaną, sustiprinantį skrydžių uždraudimą ir pratęsiantį Afganistano Talibano lėšų ir kitų finansinių išteklių įšaldymą, tiek, kiek jis susijęs su Y. A. Kadi ir Al Barakaat International Foundation.

               3.

               Reglamento Nr. 881/2002 pasekmės, susijusios su Y. A. Kadi ir Al Barakaat International Foundation, paliekamos galioti ne ilgiau nei tris mėnesius nuo šio sprendimo paskelbimo.

               4.

               Be savo bylinėjimosi išlaidų, Europos Sąjungos Taryba ir Europos Bendrijų Komisija padengia po pusę Y. A. Kadi ir Al Barakaat International Foundation bylinėjimosi išlaidų tiek pirmojoje instancijoje, tiek šiuose apeliaciniuose procesuose.

               5.

               Jungtinė Didžiosios Britanijos ir Šiaurės Airijos Karalystė padengia savo bylinėjimosi išlaidas tiek pirmojoje instancijoje, tiek šiuose apeliaciniuose procesuose.

               6.

               Ispanijos Karalystė, Prancūzijos Respublika ir Nyderlandų Karalystė padengia savo bylinėjimosi išlaidas.

      (1)  OL C 36, 2006 2 11.

      OL C 48, 2006 2 25.


title: Byla T-306/14: 2014 m. balandžio 30 d. pareikštas ieškinys byloje Polymer-Chemie/Komisija

text:
               14.7.2014

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 223/55

         2014 m. balandžio 30 d. pareikštas ieškinys byloje Polymer-Chemie/Komisija

   (Byla T-306/14)
   2014/C 223/57
   Proceso kalba: vokiečių

      Šalys

      Ieškovė: Polymer-Chemie GmbH (Zobernheimas, Vokietija), atstovaujama advokatų J. Martin ir B. Scholtka

      Atsakovė: Europos Komisija

      Reikalavimai

   Ieškovė Bendrojo Teismo prašo:

               —

               pagal SESV 263 straipsnio pirmą pastraipą panaikinti 2013 m. gruodžio 18 d. Komisijos sprendimą pradėti oficialią tyrimo procedūrą prieš Vokietijos Federacinę Respubliką dėl paramos iš atsinaujinančių energijos išteklių ir kasyklinių dujų pagamintai elektros energijai pagal Įstatymą dėl pirmenybės teikimo atsinaujinantiems energijos ištekliams (Gesetz für den Vorrang Erneuerbarer Energien, EEG) ir sumažinto EEG papildomo mokesčio daug energijos naudojančioms įmonėms – valstybės pagalba SA.33995 (2013/C) (ex 2013/NN) (paskelbta ES oficialiajame leidinyje C 37, 2014 2 7, p. 73) – tiek, kiek Komisija specialią kompensavimo tvarką pagal EEG 40 ir 41 straipsnius kvalifikavo kaip valstybės pagalbą, kaip ji suprantama pagal SESV 107 straipsnį,

               —

               pagal Bendrojo Teismo procedūros reglamento 87 straipsnio 3 dalį priteisti iš Komisijos bylinėjimosi išlaidas.

      Ieškinio pagrindai ir pagrindiniai argumentai

   Grįsdama ieškinį ieškovė remiasi trimis pagrindais.

               1.

               Pirmasis ieškinio pagrindas: SESV 107 straipsnio pažeidimas
               Ieškovė teigia, kad Komisija paramą atsinaujinančiai energijai, kuri teikiama taikant papildomo mokesčio sistemą ir specialią kompensavimo tvarką EEG papildomam mokesčiui sumažinti, neteisingai kvalifikavo kaip valstybės pagalbą, ir todėl neturėjo pradėti formalios tyrimo procedūros.

                           —

                           Šiuo klausimu ieškovė tvirtina, kad atlikdama pirminį vertinimą, ar speciali kompensavimo tvarka yra pagalba, Komisija padarė akivaizdžią vertinimo klaidą, nes speciali kompensavimo tvarka, kaip EEG papildomo mokesčio išimtis, nesuteikia pranašumo, kurio daug energijos naudojančios įmonės nebūtų įgijusios įprastomis rinkos sąlygomis.

                           —

                           Be to, ieškovė teigia, kad nėra sąsajos su valstybinėms lėšomis. Kadangi pajamos iš EEG papildomo mokesčio nėra valstybinės lėšos, daug energijos naudojančioms įmonėms taikoma išimtis taip pat negali turėti sąsajos su valstybinėmis lėšomis.

                           —

                           Ieškovė toliau teigia, kad speciali kompensavimo tvarka taip pat neiškraipo konkurencijos. Bet kuriuo atveju ja sukuriamos tokios konkurencijos sąlygos, kurios egzistuotų ir nesant EEG papildomo mokesčio.

               2.

               Antrasis ieškinio pagrindas: teisėtų lūkesčių apsaugos principo pažeidimas
               Ieškovė teigia, kad priėmusi sprendimą Komisija taip pat pažeidė teisėtų lūkesčių apsaugos principą. Vokietijos paramos atsinaujinantiems energijos ištekliams reglamentavimo tvarka jau buvo išsamiai patikrinta valstybės pagalbos normų požiūriu. 2002 m. Komisija priėjo prie išvados, kad valstybinių lėšų suteikimas su ja nesusijęs. Kadangi 2012 m. EEG šiuo klausimu nepadaryta esminių pakeitimų, palyginti su tuo metu galiojusia teisine padėtimi, atitinkami ūkio subjektai neturėjo tikėtis, kad bus atliekamas naujas patikrinimas, tačiau galėjo tikėtis, kad reglamentavimas tebebus taikomas.

               3.

               Trečiasis ieškinio pagrindas: piktnaudžiavimas įgaliojimais
               Galiausiai, ieškovė mano, kad Komisija piktnaudžiavo pagal SESV 107 ir 108 straipsnius suteiktais įgaliojimais. Pradėdama oficialią tyrimo procedūrą, Komisija pirmiausiai siekia iš esmės suderinti paramą iš atsinaujinančių energijos išteklių pagamintai elektros energijai. Šis pagrindinis tikslas matyti ir iš naujo pagalbos aplinkos apsaugai ir energetikai gairių projekto, kuriame Komisija pirmą kartą nustatė išsamią paramos atsinaujinantiems energijos ištekliams tvarką. Tačiau norėdama pasiekti suderinimą, Komisija turėtų taikyti SESV 116 ir 117 straipsniuose tam numatytą teisės aktų derinimo tvarką.


title: Byla C-129/12: 2012 m. kovo 8 d. Finanzgericht des Landes Sachsen-Anhalt (Vokietija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje Magdeburger Mühlenwerke GmbH prieš Finanzamt Magdeburg

text:
               16.6.2012

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 174/15

         2012 m. kovo 8 d.Finanzgericht des Landes Sachsen-Anhalt (Vokietija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje Magdeburger Mühlenwerke GmbH prieš Finanzamt Magdeburg

   (Byla C-129/12)
   2012/C 174/23
   Proceso kalba: vokiečių

      Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas

      Finanzgericht des Landes Sachsen-Anhalt

      Šalys pagrindinėje byloje

      Pareiškėja: Magdeburger Mühlenwerke GmbH

      Atsakovė: Finanzamt Magdeburg

      Prejudicinis klausimas

   Ar 1998 m. gegužės 20 d. Komisijos sprendimu C(1998) 1712 (1) Vokietijos įstatymų leidėjui buvo palikta veiksmų laisvė formuluojant Investitionszulagengesetz 1996 (1996 m. Investicinių subsidijų įstatymas), iš dalies pakeisto 1998 m. gruodžio 19 d.Steuerentlastungsgesetz 1999 (1999 m. Mokesčių naštos sumažinimo įstatymas), 2 dalies antro sakinio 4 punktą, kuris būtų apėmęs tokią normą, pagal kurią būtų skiriama parama atitinkamoms investicijoms, kurių atveju galutinis investicinis sprendimas buvo priimtas iki pasibaigė Komisijos sprendimo įgyvendinimo terminas arba prieš paskelbiant apie numatomą priemonę Bundessteuerblatt (Federalinės mokesčių žinios), o investicijos objektas buvo patiektas ir subsidija apskaičiuota bei išmokėta po to?

      (1)  1998 m. gegužės 20 d. Komisijos sprendimas 1999/183/EB dėl galimos Vokietijos valstybės pagalbos Vokietijos žemės ūkio produktų perdirbimui ir prekybai pagal esančias regionines pagalbos schemas (OL L 60, p. 61)


title: Byla C-471/14: 2014 m. spalio 15 d. Oberlandesgericht Wien (Austrija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje Seattle Genetics Inc.

text:
               22.12.2014

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 462/16

         2014 m. spalio 15 d.Oberlandesgericht Wien (Austrija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje Seattle Genetics Inc.

   (Byla C-471/14)
   (2014/C 462/26)
   Proceso kalba: vokiečių

      Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas

      Oberlandesgericht Wien

      Šalys pagrindinėje byloje

      Ieškovė: Seattle Genetics Inc.

      Atsakovė: Österreichisches Patentamt

      Prejudiciniai klausimai

               1.

               Ar pagal 2009 m. gegužės 6 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamento (EB) Nr. 469/2009 (1) dėl medicinos produktų papildomos apsaugos liudijimo 13 straipsnio 1 dalį diena, kai buvo išduotas pirmas leidimas pateikti produktą į Bendrijos rinką kaip medicinos produktą, nustatoma pagal [Sąjungos] teisės aktus, ar ši nuostata nurodo dieną, kurią leidimas įsigalioja pagal atitinkamos valstybės narės teisę?

               2.

               Jei Europos Sąjungos Teisingumo Teismas manytų, kad pirmajame klausime minėta diena nustatoma pagal [Sąjungos] teisę, į kurią dieną šiuo klausimu reiktų atsižvelgti – į dieną, kurią leidimas išduotas, ar į dieną, kurią apie jį buvo pranešta?

      (1)  OL L 152, p. 1.


title: Byla C-37/13 P: 2013 m. sausio 24 d. Nexans France SAS, Nexans SA pateiktas apeliacinis skundas dėl 2012 m. lapkričio 14 d. Bendrojo Teismo (aštuntoji kolegija) priimto sprendimo byloje T-135/09 Nexans France SAS, Nexans SA prieš Europos Komisiją

text:
               6.4.2013

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 101/10

         2013 m. sausio 24 d.Nexans France SAS, Nexans SA pateiktas apeliacinis skundas dėl 2012 m. lapkričio 14 d. Bendrojo Teismo (aštuntoji kolegija) priimto sprendimo byloje T-135/09 Nexans France SAS, Nexans SA prieš Europos Komisiją

   (Byla C-37/13 P)
   2013/C 101/22
   Proceso kalba: anglų

      Šalys

      Apeliantės: Nexans France SAS, Nexans SA, atstovaujamos solisitoriaus M. Powell, advokato J.-P. Tran-Thiet, baristerio G. Forwood ir advokatės A. Rogers

      Kita proceso šalis: Europos Komisija

      Apeliančių reikalavimai

               —

               Panaikinti skundžiamą sprendimą tiek, kiek juo atmesta ieškovių pirmojo ieškinio pagrindo antra dalis, pagal kurią teigiama, kad sprendimo atlikti kratą geografinė apimtis yra per didelė ir nepakankamai tiksli.

               —

               Remiantis turima informacija, panaikinti sprendimą atlikti kratą tiek, kiek jo geografinė apimtis yra per didelė, nepakankamai pagrįsta ir nepakankamai tiksli arba, alternatyviai, grąžinti bylą Bendrajam Teismui, kad šis priimtų sprendimą atsižvelgdamas į Teisingumo Teismo teisės klausimų vertinimą.

               —

               Panaikinti apeliaciniu skundu skundžiamą sprendimą tiek, kiek juo nuspręsta, kad Nexans padengia savo bylinėjimosi išlaidas ir pusę Komisijos Bendrajame Teisme patirtų išlaidų ir priteisti iš Komisijos Nexans Bendrajame Teisme patirtų išlaidų sumą, kuri, Teisingumo Teismo manymu, yra tinkama.

               —

               Priteisti iš Komisijos visas Nexans išlaidas, patirtas per šį procesą.

      Apeliacinio skundo pagrindai ir pagrindiniai argumentai

   Apeliantės teigia, kad Bendrasis Teismas padarė klaidą, kai atmetė jų ieškinį dėl sprendimo atlikti kratą panaikinimo tiek, kiek jo geografinė apimtis yra nepakankamai tiksli ir per didelė ir kiek jis buvo taikomas bet kokiems įtartiniems susitarimams ir (arba) suderintiems veiksmams, kurie „tikriausiai buvo pasaulinio masto“. Apeliantės taip pat tvirtina, kad Bendrasis Teismas suklydo nuspręsdamas dėl bylinėjimosi išlaidų.


title: 2004 m. liepos 15 d. Teisingumo Teismo (antroji kolegija) sprendimas, Sujungtose bylose C-37/02 ir C-38/02 (Tribunale amministrativo regionale per il Veneto prašymas priimti prejudicinį sprendimą): Di Lenardo Adriano Srl ir Dilexport Srl prieš Ministero del Commercio con l'Estero (Bananai — Bendrasis rinkos organizavimas — Reglamentas (EB) Nr. 896/2001 — Bendroji prekybos su trečiosiomis šalimis schema — Pirminis importas — Galiojimas — Teisėtų lūkesčių apsauga — Atgalinis veikimas — Įgyvendinimo kompetencija)

text:
               11.9.2004

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 228/3

      TEISINGUMO TEISMO (antroji kolegija)

      SPRENDIMAS

   2004 m. liepos 15 d.
   Sujungtose bylose C-37/02 ir C-38/02 (Tribunale amministrativo regionale per il Veneto prašymas priimti prejudicinį sprendimą): Di Lenardo Adriano Srl ir Dilexport Srl prieš Ministero del Commercio con l'Estero (1)

   (Bananai - Bendrasis rinkos organizavimas - Reglamentas (EB) Nr. 896/2001 - Bendroji prekybos su trečiosiomis šalimis schema - Pirminis importas - Galiojimas - Teisėtų lūkesčių apsauga - Atgalinis veikimas - Įgyvendinimo kompetencija)
   (2004/C 228/06)
   Bylos kalba: italų
   Sujungtose bylose C-37/02 ir C-38/02 dėl Tribunale amministrativo regionale per il Veneto (Italija) pagal EB sutarties 234 straipsnį Teisingumo Teismui pateikto prašymo priimti prejudicinį sprendimą šio teismo nagrinėjamoje byloje tarp Di Lenardo Adriano Srl (C-37/02), Dilexport Srl (C-38/02) ir Ministero del Commercio con l'Estero dėl 2001 m. gegužės 7 d. Komisijos reglamento (EB) Nr. 896/2001 nustatančio Tarybos reglamento (EEB) Nr. 404/93 taikymo išsamias taisykles dėl bananų importavimo į Bendriją tvarkos (OL L 126, p. 6) 1, 3, 4, 5, 6 ir 31 straipsnių galiojimo, Teisingumo Teismas (antroji kolegija), susidedantis iš kolegijos pirmininko C. W. A. Timmermans, teisėjų J.-P. Puissochet ir R. Schintgen (pranešėjas), F. Macken ir N. Colneric, generalinė advokatė: C. Stix-Hackl, sekretorė: vyriausioji administratorė L. Hewlett, 2004 m. liepos 15 d. priėmė sprendimą, kurio rezoliucinėje dalyje nurodyta:
   Prejudicinių klausimų nagrinėjimas neatskleidė jokių veiksnių, galinčių paveikti 2001 m. gegužės 7 d. Komisijos reglamento (EB) Nr. 896/2001 nustatančio Tarybos reglamento (EEB) Nr. 404/93 taikymo išsamias taisykles dėl bananų importavimo į Bendriją tvarkos 1, 3, 4, 5, 6 straipsnio c punkto ir 31 straipsnių galiojimą.

      (1)  OL C 97, 2002 4 20.


title: Byla C-626/13 P P: 2013 m. lapkričio 29 d. Villeroy & Boch Austria GmbH pateiktas apeliacinis skundas dėl 2013 m. rugsėjo 16 d. Bendrojo Teismo (ketvirtoji kolegija) sprendimo sujungtose bylose T-373/10, T-374/10, T-382/10 ir T-402/10 Villeroy & Boch Austria GmbH ir kt. prieš Europos Komisiją

text:
               8.2.2014

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 39/12

         2013 m. lapkričio 29 d.Villeroy & Boch Austria GmbH pateiktas apeliacinis skundas dėl 2013 m. rugsėjo 16 d. Bendrojo Teismo (ketvirtoji kolegija) sprendimo sujungtose bylose T-373/10, T-374/10, T-382/10 ir T-402/10 Villeroy & Boch Austria GmbH ir kt. prieš Europos Komisiją

   (Byla C-626/13 P P)
   2014/C 39/18
   Proceso kalba: vokiečių

      Šalys

      Apeliantė: Villeroy & Boch Austria GmbH, atstovaujama advokatų A. Reidlinger ir J. Weichbrodt,

      Atsakovė: Europos Komisija

      Apeliantės reikalavimai

   Apeliantė Teisingumo Teismo prašo:

               —

               panaikinti 2013 m. rugsėjo 16 d. Bendrojo Teismo (ketvirtoji kolegija) sprendimą sujungtose bylose T-373/10, T-374/10, T-382/10 ir T-402/10 tiek, kiek juo atmestas ieškinys ir jis yra susijęs su apeliante;

               —

               nepatenkinus šio reikalavimo, iš dalies panaikinti skundžiamu sprendimu patvirtintą 2010 m. liepos 23 d. atsakovės sprendimo C(2010) 4185 galutinis 1 straipsnio redakciją tiek, kiek jis susijęs su apeliante;

               —

               nepatenkinus iš šio reikalavimo, tinkamai sumažinti apeliantei 2010 m. liepos 23 d. sprendimo 2 straipsniu skirtos baudos dydį;

               —

               nepatenkinus ankstesnių reikalavimų, grąžinti bylą Bendrajam Teismui nagrinėti iš naujo;

               —

               priteisti iš atsakovės bylinėjimosi išlaidas.

      Apeliacinio skundo pagrindai ir pagrindiniai argumentai

               1.

               Kaip pirmąjį apeliacinio skundo pagrindą apeliantė nurodo, kad Bendrojo Teismo vertinimai dėl tariamo pažeidimo Austrijoje buvimo klaidingi. Anot apeliantės, Bendrasis Teismas grindžia savo sprendimą išvadomis ir motyvais, kurie nėra ginčijamo Komisijos sprendimo arba kaltinimų dalykas. Be to, apeliantė kaltina Bendrąjį Teismą tuo, kad jis nenurodė arba klaidingai nurodė kelis jos pateiktus svarbius siūlymus.

               2.

               Kaip antrąjį ieškinio pagrindą apeliantė nurodo, kad Bendrasis Teismas kelis veiksmus teisiškai kvalifikavo kaip vieną, sudėtinį ir tęstinį pažeidimą (single complex and continuous infragment, toliau — SCCI), nors šie veiksmai teisiškai ir faktiškai yra atskiri ir toks kvalifikavimas nepateisinamas dėl tokių bendrai nagrinėtų veiksmų papildymo ryšio nebuvimo. Apeliantė mano, kad pagal požiūrį, kuriam pritaria Bendrasis Teismas, SCCI sąvoka prieštarauja teisingo bylos nagrinėjimo principui.

               3.

               Kaip trečiąjį apeliacinio skundo pagrindą, apeliantė nurodo, kad Bendrasis Teismas padarė teisės klaidą, kai vykdė vadinamąją „light review“, ir kaltina šį teismą tuo, kad jis netinkamai vykdė savo kontrolės funkciją ir neužtikrino, kad būtų laikomasi Sąjungos teisėje įtvirtinto teisminės gynybos principo.

               4.

               Galiausiai kaip ketvirtąjį apeliacinio skundo pagrindą apeliantė nurodo, kad Bendrojo Teismo skirta bauda, kad ir kaip būtų, neproporcinga. Atsižvelgiant į tai, kad kai kuriuos kaltę patvirtinančius įrodymus Bendrasis Teismas atmetė, o kiti įrodymai taip pat turėjo būti atmesti dėl teisės požiūriu neteisingo motyvavimo, Bendrojo Teismo skirta didžiausia teisės aktuose numatyta nuobauda (t. y. 10 % grupės apyvartos) negali būti laikoma nei proporcinga, nei teisėta. Kadangi daugelis faktinių aplinkybių, nurodytų pateisinant pažeidimą, nepasitvirtino, turint omenyje įrodymų stoką, priežastinio ryšio nebuvimą ir negalėjimą priskirti veiksmus, negalima daryti išvados, kad SCCI buvo daromas dešimt metų, šešiose skirtingose valstybėse ir buvo susijęs su trimis produktų grupėmis. Nors, blogiausiu atveju, galima manyti, kad atskiri pažeidimai buvo padaryti vietiniame lygmenyje, tokiais pažeidimais jokiu būdu negalima pateisinti skirtos nuobaudos dydžio. Nagrinėjama byla toli gražu nėra sunkus ar net labai sunkus atvejis, o Bendrasis Teismas neatsižvelgė į šią aplinkybę ir taip grubiai nepaisė vertinimo kriterijų, kuriuos turėjo išaiškinti.


title: Byla C-1/13: 2013 m. sausio 2 d. Cour de cassation (Prancūzija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje Cartier Parfums — Lunettes SAS, Axa Corporate Solutions Assurance SA prieš Ziegler France SA, Montgomery Transports Sàrl, Société Inko Trade SRO, Société Jaroslave Mateja, Société Groupama Transport

text:
               2.3.2013

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 63/13

         2013 m. sausio 2 d.Cour de cassation (Prancūzija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje Cartier Parfums — Lunettes SAS, Axa Corporate Solutions Assurance SA prieš Ziegler France SA, Montgomery Transports Sàrl, Société Inko Trade SRO, Société Jaroslave Mateja, Société Groupama Transport

   (Byla C-1/13)
   2013/C 63/22
   Proceso kalba: prancūzų

      Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas

      Cour de cassation

      Šalys pagrindinėje byloje

      Kasatorės: Cartier Parfums — Lunettes SAS, Axa Corporate Solutions Assurance SA

      Atsakovės: Ziegler France SA, Montgomery Transports Sàrl, Société Inko Trade SRO, Société Jaroslave Mateja, Société Groupama Transport

      Prejudicinis klausimas

   Ar 2000 m. gruodžio 22 d. Tarybos reglamento (EB) Nr. 44/2001 (1) dėl jurisdikcijos ir teismo sprendimų civilinėse ir komercinėse bylose pripažinimo ir vykdymo 27 straipsnio 2 punktą [dalį] reikia aiškinti taip, kad teismo, kuriame buvo iškelta pirmoji byla, jurisdikcija nustatoma, jeigu nė viena šalis nenurodė, kad jis neturi jurisdikcijos, arba jeigu šis teismas, nesvarbu dėl kokios priežasties, kad ir dėl visų teisių gynimo priemonių išnaudojimo, patvirtino savo jurisdikciją galutiniu sprendimu?

      (1)  OL L 12, 2001, p. 1; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 19 sk., 4 t., p. 42.


20150731047617032015/C 270/513502015TC27020150817LT01LTINFO_JUDICIAL20150630414111Byla T-350/15: 2015 m. birželio 30 d. pareikštas ieškinys byloje Perry Ellis International Group/VRDT – CG (P)

 ---documentbreak--- C2702015LT4110120150630LT00514114112015 m. birželio 30 d. pareikštas ieškinys byloje Perry Ellis International Group/VRDT – CG (P)

   (Byla T-350/15)2015/C 270/51Kalba, kuria surašytas ieškinys: anglų
      Šalys

      Ieškovė: Perry Ellis International Group Holdings Limited (Nasau, Bahamos), atstovaujama advokatų O. Günzel ir V. Ahmann

      Atsakovė: Vidaus rinkos derinimo tarnyba (prekių ženklams ir pramoniniam dizainui) (VRDT)

      Kita procedūros Apeliacinėje taryboje šalis: CG verwaltungsgesellschaft mbH (Gevelsbergas, Vokietija)

      Su procedūra VRDT susijusi informacija

      Pareiškėja: ieškovė

      Prekių ženklas, dėl kurio kilo ginčas: juodai baltas vaizdinis Bendrijos prekių ženklas, kuriame yra žodinis elementas „P“ – Registracijos paraiška Nr. 10 889 723

      Procedūra VRDT: protesto procedūra

      Ginčijamas sprendimas: 2015 m. balandžio 28 d. VRDT ketvirtosios apeliacinės tarybos sprendimas byloje R 2441/2014-4

      Reikalavimai

   Ieškovė Bendrojo Teismo prašo:

            —

            panaikinti ginčijamą sprendimą,

            —

            priteisti išlaidas, patirtas dėl bylinėjimosi su atsakove ir kita procedūros VRDT apeliacinėje taryboje šalimi.

      Pagrindas, kuriuo remiamasi

            —

            Reglamento Nr. 207/2009 8 straipsnio 1 dalies b punkto pažeidimas.


title: Sujungtos bylos C-334/06–C-336/06 2008 m. birželio 26 d. Teisingumo Teismo (trečioji kolegija) sprendimas byloje ( Verwaltungsgericht Chemnitz (Vokietija) prašymas priimti prejudicinį sprendimą) Matthias Zerche (C-334/06), Manfred Seuke (C-336/06) prieš Landkreis Mittweida ir Steffen Schubert (C-335/06) prieš Landkreis Mittlerer Erzgebirgskreis (Direktyva 91/439/EEB — Abipusis vairuotojo pažymėjimų pripažinimas — Pažymėjimo atėmimas valstybėje narėje dėl narkotinių medžiagų arba alkoholio vartojimo — Kitoje valstybėje narėje išduotas naujas pažymėjimas — Atsisakymas pripažinti teisę vairuoti pirmoje valstybėje narėje — Direktyvos 91/439/EEB neatitinkanti gyvenamoji vieta)

text:
               15.8.2008

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 209/6

         2008 m. birželio 26 d. Teisingumo Teismo (trečioji kolegija) sprendimas byloje (Verwaltungsgericht Chemnitz (Vokietija) prašymas priimti prejudicinį sprendimą) Matthias Zerche (C-334/06), Manfred Seuke (C-336/06) prieš Landkreis Mittweida ir Steffen Schubert (C-335/06) prieš Landkreis Mittlerer Erzgebirgskreis

   (Sujungtos bylos C-334/06–C-336/06) (1)

   (Direktyva 91/439/EEB - Abipusis vairuotojo pažymėjimų pripažinimas - Pažymėjimo atėmimas valstybėje narėje dėl narkotinių medžiagų arba alkoholio vartojimo - Kitoje valstybėje narėje išduotas naujas pažymėjimas - Atsisakymas pripažinti teisę vairuoti pirmoje valstybėje narėje - Direktyvos 91/439/EEB neatitinkanti gyvenamoji vieta)
   (2008/C 209/08)
   Proceso kalba: vokiečių
   Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas
   Verwaltungsgericht Chemnitz
   Šalys pagrindinėje byloje

      Pareiškėjai: Matthias Zerche (C-334/06), Manfred Seuke (C-336/06), Steffen Schibert (C-335/06)
   Atsakovės: Landkreis Mittweida, Landkreis Mittlerer Erzgebirgskreis
   Dalykas
   Prašymas priimti prejudicinį sprendimą — Verwaltungsgericht Chemnitz (Vokietija) — 1991 m. liepos 29 d. Tarybos direktyvos 91/439/EEB dėl vairuotojo pažymėjimų (OL L 237, p. 1) 1 straipsnio 2 dalies ir 8 straipsnio 2 bei 4 dalių išaiškinimas — Atsisakymas pripažinti vairuotojo pažymėjimo, išduoto kitoje valstybėje narėje pasibaigus draudimo išduoti leidimą vairuoti laikotarpiui, galiojimą jo savininkui, kuriam nacionalinis vairuotojo pažymėjimas buvo atimtas dėl vairavimo būnant apsvaigus nuo alkoholio, kadangi suinteresuotasis asmuo negalėjo pateikti medicininės–psichologinės išvados, būtinos tam, kad jo gyvenamosios vietos valstybėje būtų išduotas naujas vairuotojo pažymėjimas — Piktnaudžiavimas teise
   Rezoliucinė dalis
   1991 m. liepos 29 d. Tarybos direktyvos 91/439/EEB dėl vairuotojo pažymėjimų, iš dalies pakeistos 2003 m. rugsėjo 29 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentu (EB) Nr. 1882/2003, 1 straipsnio 2 dalis, 7 straipsnio 1 dalis ir 8 straipsnio 2 bei 4 dalys turi būti aiškinamos taip, kad tokiomis aplinkybėmis, kokios nagrinėjamos pagrindinėje byloje, jos draudžia valstybei narei atsisakyti savo teritorijoje pripažinti teisę vairuoti, kurią suteikia vėliau, pasibaigus bet kokiam suinteresuotajam asmeniui taikomo draudimo prašyti naujo pažymėjimo laikotarpiui, kitos valstybės narės išduotas vairuotojo pažymėjimas, ir todėl šio pažymėjimo galiojimui bei jo savininkui netaikomos sąlygos, kurias įvykdyti reikalaujama išduodant naują vairuotojo pažymėjimą pirmoje valstybėje narėje po to, kai jis buvo atimtas, įskaitant tinkamumo vairuoti patikrinimą, patvirtinantį, kad nebeegzistuoja atėmimo priežasčių.
   Tokiomis pat aplinkybėmis minėtos nuostatos nedraudžia valstybei narei atsisakyti savo teritorijoje pripažinti teisę vairuoti, kurią suteikia vėliau kitos valstybės narės išduotas vairuotojo pažymėjimas, jeigu, remiantis jame esančiais įrašais arba kita neginčijama informacija iš išdavimo valstybės narės, nustatoma, kad tuo metu, kai buvo išduotas minėtas pažymėjimas, jo savininkas, kuriam pirmosios valstybės narės teritorijoje buvo taikoma anksčiau turėto pažymėjimo atėmimo priemonė, neturėjo nuolatinės gyvenamosios vietos išdavimo valstybės narės teritorijoje.

      (1)  OL C 261, 2006 10 28.


title: Byla C-301/10: 2010 n. birželio 16 d. pareikštas ieškinys byloje Europos Komisija prieš Jungtinę Didžiosios Britanijos ir Šiaurės Airijos Karalystę

text:
               11.9.2010

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 246/21

         2010 n. birželio 16 d. pareikštas ieškinys byloje Europos Komisija prieš Jungtinę Didžiosios Britanijos ir Šiaurės Airijos Karalystę

   (Byla C-301/10)
   ()
   2010/C 246/36
   Proceso kalba: anglų

      Šalys

      Ieškovė: Europos Komisija, atstovaujama S. Pardo Quintillán ir A.-A. Gilly

      Atsakovė: Jungtinė Didžiosios Britanijos ir Šiaurės Airijos Karalystė

      Ieškovės reikalavimai

               —

               Pripažinti, kad neužtikrinusi tinkamos nuotėkų surinkimo sistemos pagal 1991 m. gegužės 21 d. Tarybos direktyvos 91/271/EEB dėl miesto nuotėkų valymo (1) 3 straipsnio 1 ir 2 dalis ir I priedo A dalį įdiegimo Whitburn, Beckton ir Crossness Londone ir neužtikrinusi, kad būtų tinkamai valomos nuotėkos iš Beckton, Crossness ir Mogden nuotėkų valymo įrenginių Londone pagal Direktyvos 4 straipsnio 1 ir 3 dalis, 10 straipsnį ir I priedo B dalį, Jungtinė Didžiosios Britanijos ir Šiaurės Airijos Karalystė neįvykdė savo įsipareigojimų pagal šias nuostatas.

               —

               Priteisti iš Jungtinės Didžiosios Britanijos ir Šiaurės Airijos Karalystės bylinėjimosi išlaidas.

      Ieškinio pagrindai ir pagrindiniai argumentai

   Pagal Direktyvos 91/271/EEB 3 straipsnio 1 ir 2 dalis ir I priedo A dalį Jungtinė Karalystė turėjo užtikrinti, kad visose aglomeracijose, turinčiose daugiau kaip 15 000 gyventojų ekvivalentų, miesto nuotėkų surinkimo sistemos būtų pastatytos ne vėliau kaip iki 2000 m. gruodžio 31 d. ir kad jos atitiktų šios direktyvos I priedo A dalyje nustatytus reikalavimus. Pagal šios direktyvos 4 straipsnio 1 ir 3 dalis ir I priedo B dalį Jungtinė Karalystė taip pat turėjo užtikrinti, kad į nuotėkų surinkimo sistemas patenkančioms miesto nuotėkoms, prieš jas išleidžiant į vandens telkinius, būtų taikomas antrinis arba jam prilygstantis valymas iš aglomeracijų, turinčių daugiau kaip 15 000 gyventojų ekvivalentų, visiems išleidžiamiesiems vandenims — ne vėliau kaip nuo 2000 m. gruodžio mėn. ir kad šie išleidžiami vandenys iš miesto nuotėkų valymo įrenginių atitiktų iš miesto nuotėkų valymo įrenginių į priimančiuosius vandenis išleidžiamiems vandenims taikomus standartus.
   Kadangi Jungtinėje Karalystėje Londone įdiegta bendra surinkimo sistema tiek miesto nuotėkoms tiek lietaus vandeniui, ši sistema turi būti pritaikyta taip, jog būtų užtikrinta, kad surinkti vandenys yra laikomi ir nukreipiami valyti pagal šioje direktyvoje nustatytus reikalavimus. Jungtinė Karalystė neužtikrino, kad nuotėkų surinkimo sistemos būtų suprojektuotos ir pastatytos taip, kad visas miesto nuotėkas iš aglomeracijų, kurias jos aptarnauja, ir jas nukreiptų valyti. Kalbant apie nuotėkų surinkimo sistemų pajėgumą, jos turi atsižvelgti į natūralias klimato sąlygas ir sezoninius pokyčius. Jungtinė Karalystė pažeidė direktyvos reikalavimus nepastačiusi tinkamos nuotėkų surinkimo sistemos ir valymo įrenginių Londono ir Whitburn teritorijose ir leisdama per dideliems neišvalytų nuotėkų kiekiams patekti į aplinką neišvalius.

      (1)  OL L 135, p. 40; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 15 sk., 2 t., p. 26


title: Byla C-132/09: 2010 m. rugsėjo 30 d. Teisingumo Teismo (trečioji kolegija) sprendimas byloje Europos Komisija prieš Belgijos Karalystę (Valstybės įsipareigojimų neįvykdymas — Teisingumo Teismo jurisdikcija — Europos mokyklų statutas — 1962 m. susitarimas dėl būstinės — 1957 m. ir 1994 m. konvencijos — Arbitražinė išlyga — EB 10 straipsnis — Europos mokyklų finansavimas — Išlaidos baldams ir mokymo medžiagai)

text:
               20.11.2010

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 317/8

         2010 m. rugsėjo 30 d. Teisingumo Teismo (trečioji kolegija) sprendimas byloje Europos Komisija prieš Belgijos Karalystę

   (Byla C-132/09) (1)

   (Valstybės įsipareigojimų neįvykdymas - Teisingumo Teismo jurisdikcija - Europos mokyklų statutas - 1962 m. susitarimas dėl būstinės - 1957 m. ir 1994 m. konvencijos - Arbitražinė išlyga - EB 10 straipsnis - Europos mokyklų finansavimas - Išlaidos baldams ir mokymo medžiagai)
   2010/C 317/15
   Proceso kalba: prancūzų

      Šalys

      Ieškovė: Europos Komisija, atstovaujama J.-P. Keppenne ir B. Eggers

      Atsakovė: Belgijos Karalystė, atstovaujama J.-C. Halleux

      Dalykas

   Valstybės įsipareigojimų neįvykdymas — 1962 m. spalio 12 d. pasirašyto Europos mokyklų valdytojų tarybos ir Belgijos Karalystės susitarimo (toliau — susitarimas dėl būstinės) 1 straipsnio trečios pastraipos ir EB 10 straipsnio pažeidimas — Belgijos valdžios institucijų atsisakymas padengti išlaidas Europos mokyklų baldams ir mokymo medžiagai — Pateisinimai, kylantys iš nacionalinės teisės sistemos — Vėlesnių šalių veiksmų ar deklaracijų Vienos konvencijos dėl tarptautinių sutarčių teisės 31 straipsnio 3 dalies a ir b punktų prasme, nuginčijančių susitarimą dėl būstinės, nebuvimas

      Rezoliucinė dalis

               1.

               Europos Sąjungos Teisingumo Teismas neturi jurisdikcijos priimti sprendimo dėl pagal EB 226 straipsnį pareikšto Europos Komisijos ieškinio, grindžiamo tuo, jog Belgijos Karalystė neįvykdė įsipareigojimų pagal 1962 m. spalio 12 d. Europos mokyklos valdytojų tarybos ir Belgijos Karalystės Vyriausybės sudarytą susitarimą dėl būstinės, skaitomą kartu su EB 10 straipsniu.

               2.

               Priteisti iš Europos Komisijos bylinėjimosi išlaidas.

      (1)  OL C 153, 2009 7 4.


title: Byla T-162/14: 2014 m. vasario 28 d. pareikštas ieškinys byloje Canadian Solar Emea ir kt./Taryba

text:
               5.5.2014

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 135/58

         2014 m. vasario 28 d. pareikštas ieškinys byloje Canadian Solar Emea ir kt./Taryba

   (Byla T-162/14)
   2014/C 135/77
   Proceso kalba: anglų

      Šalys

      Ieškovės: Canadian Solar Emea GmbH (Miunchenas, Vokietija); Canadian Solar Manufacturing (Changshu), Inc. (Changshu, Kinija); Canadian Solar Manufacturing (Luoyang), Inc. (Luoyang, Kinija); Csi Cells Co. Ltd (Suzhou, Kinija) ir Csi Solar Power (China), Inc. (Suzhou), atstovaujamos advokatų A. Willems, S. De Knop ir J. Charles

      Atsakovė: Europos Sąjungos Taryba

      Reikalavimai

   Ieškovės Bendrojo Teismo prašo:

               —

               pripažinti ieškinį priimtinu,

               —

               panaikinti 2013 m. gruodžio 2 d. Tarybos įgyvendinimo reglamentą (ES) Nr. 1238/2013, kuriuo importuojamiems Kinijos Liaudies Respublikos kilmės arba iš Kinijos Liaudies Respublikos siunčiamiems fotovoltiniams moduliams iš kristalinio silicio ir jų pagrindinėms sudėtinėms dalims (t. y. elementams) nustatomas galutinis antidempingo muitas ir laikinojo muito galutinis surinkimas (OL L 325, 2013, p. 1), kiek jis susijęs su ieškovėmis,

               —

               priteisti iš atsakovės bylinėjimosi išlaidas.

      Ieškinio pagrindai ir pagrindiniai argumentai

   Grįsdamos ieškinį ieškovės remiasi šešiais pagrindais.

               1.

               Pirmajame ieškinio pagrinde tvirtinama, kad nustačiusios antidempingo muitus iš Kinijos Liaudies Respublikos siunčiamiems fotovoltiniams moduliams iš kristalinio silicio ir jų pagrindinėms sudėtinėms dalims, nors pranešime apie tyrimo inicijavimą minimi tik importuojami Kinijos Liaudies Respublikos kilmės fotovoltiniai moduliai iš kristalinio silicio ir jų pagrindinės sudėtinės dalys, institucijos pažeidė Tarybos reglamento (EB) Nr. 1225/2009 (1) 5 straipsnio 10 ir 11 dalis.

               2.

               Antrajame ieškinio pagrinde teigiama, kad nustačiusios antidempingo muitus fotovoltiniams moduliams iš kristalinio silicio ir jų pagrindinėms sudėtinėms dalims, kurie nebuvo antidempingo tyrimo objektas, institucijos pažeidė Tarybos reglamento (EB) Nr. 1225/2009 1 ir 17 straipsnius.

               3.

               Trečiajame ieškinio pagrinde teigiama, kad institucijos taikė ne rinkos ekonomikai skirtą metodą produktų iš rinkos ekonomikos valstybių dempingui apskaičiuoti ir taip pažeidė Tarybos reglamento (EB) Nr. 1225/2009 2 straipsnį.

               4.

               Ketvirtajame ieškinio pagrinde teigiama, kad atlikusios vieną tyrimą dėl dviejų skirtingų produktų (t. y. fotovoltinių modulių iš kristalinio silicio ir elementų) institucijos pažeidė Tarybos reglamento (EB) Nr. 1225/2009 1 straipsnio 4 dalį.

               5.

               Penktajame ieškinio pagrinde teigiama, kad neišnagrinėjusios ieškovių prašymų traktuoti jas kaip veikiančias rinkos ekonomikos sąlygomis institucijos pažeidė Tarybos reglamento (EB) Nr. 1225/2009 2 straipsnio 7 dalies c punktą.

               6.

               Šeštajame ieškinio pagrinde teigiama, kad atskirai neįvertinusios žalos, kurią Sąjungos pramonė patyrė dėl abiejų importo dempingo kaina atvejų, ir kitų žinomų veiksnių ir dėl to nustačiusios didesnį muitų tarifą nei būtina norint pašalinti žalą, kurią Sąjungos pramonė patyrė dėl importo dempingo kaina, institucijos pažeidė Tarybos reglamento (EB) Nr. 1225/2009 3 straipsnį ir 9 straipsnio 4 dalį.

      (1)  2009 m. lapkričio 30 d. Tarybos reglamentas (EB) Nr. 1225/2009 dėl apsaugos nuo importo dempingo kaina iš Europos bendrijos narėmis nesančių valstybių (OL L 343, 2009, p. 51).


20150731057617082015/C 270/362102015TC27020150817LT01LTINFO_JUDICIAL20150424283032Byla T-210/15: 2015 m. balandžio 24 d. pareikštas ieškinys byloje Deutsche Telekom/Komisija

 ---documentbreak--- C2702015LT2820120150424LT00362823032015 m. balandžio 24 d. pareikštas ieškinys byloje Deutsche Telekom/Komisija

   (Byla T-210/15)2015/C 270/36Proceso kalba: vokiečių
      Šalys

      Ieškovė: Deutsche Telekom AG (Bona, Vokietija), atstovaujama advokatų A. Rosenfeld ir O. Corzilius

      Atsakovė: Europos Komisija

      Reikalavimai

   Ieškovė Bendrojo Teismo prašo:

            —

            Panaikinti 2015 m. vasario 17 d. Europos Komisijos sprendimą dėl ieškovės prašymo leisti susipažinti su dokumentais pagal Reglamentas (EB) Nr. 1049/2001 – GESTDEM 2014/4555;

            —

            priteisti iš Europos Komisijos bylinėjimosi išlaidas.

      Ieškinio pagrindai ir pagrindiniai argumentai

   Dokumentai, su kuriais ieškovė nori susipažinti, susiję su piktnaudžiavimu dominuojančia padėtimi pagal SESV 102 straipsnį.
   Grįsdama ieškinį ieškovė remiasi septyniais pagrindais.

            1.

            Pirmasis ieškinio pagrindas: Reglamento (EB) Nr. 1049/2001 (
                  1
               ) 4 straipsnio 3 dalies antros pastraipos bei pareigos motyvuoti pažeidimas

                     —

                     Šiuo klausimu ieškovė teigia, kad Komisija padarė klaidą, neišnagrinėjusi specialiosios išimties, susijusios su sprendimų priėmimo proceso apsauga, ir jos ribojančių salygų, nors šioje nuostatoje įtvirtinta aiški taisyklė tam atvejui, kai, kaip šioje byloje, prašymas atskleisti dokumentus pateikiamas pasibaigus procesui. Be to, Komisija tokių savo veiksmų nemotyvavo.

            2.

            Antrasis ieškinio pagrindas: Reglamento Nr. 1049/2001 4 straipsnio 2 dalies pirmos ir trečios įtraukų pažeidimas dėl to, kad išimtys netaikomos

                     —

                     Ieškovė teigia, jog Komisija padarė klaidą, kai remdamasi bendrąja prezumpcija nusprendė, kad išimtys, kuriomis ginami komerciniai trečiųjų asmenų interesai ir tyrimų tikslai, taikomos baigto proceso dokumentams. Taip darydama Komisija pažeidė savo pareigą atlikti konkretų ir individualų prašyme leisti susipažinti nurodytų dokumentų tyrimą. Ji taip pat nenustatė, kad buvo konkrečiai pažeisti ginami interesai.

            3.

            Trečiasis ieškinio pagrindas: Reglamento Nr. 1049/2001 4 straipsnio 2 dalies paskutinio sakinio pažeidimas dėl to, kad egzistuoja viršesnis viešasis interesas, pateisinantis nagrinėjamos informacijos atskleidimą

                     —

                     Pateikdama šį pagrindą ieškovė tvirtina, kad egzistuoja viršesnis viešasis interesas, pateisinantis nagrinėjamų dokumentų atskleidimą. Šis viršesnis viešasis interesas susijęs su geros administracinės praktikos skatinimu, suderinimo priemonių priėmimu, galimos teisės į žalos atlyginimą nagrinėjimu bei administracinės veiklos teismine kontrole. Ieškovė mano, kad jei ji negalės susipažinti su nagrinėjamais dokumentais, ji neturės jokios galimybės kontroliuoti Komisijos veiksmų jos atžvilgiu.

            4.

            Ketvirtasis ieškinio pagrindas: Reglamento Nr. 1049/2001 4 straipsnio 4 dalies pažeidimas dėl nepasitarimo su trečiaisiais asmenimis

                     —

                     Šiuo klausimu ieškovė nurodo, kad Komisija padarė teisės klaidą, kai nepasikonsultavo su trečiaisiais asmenimis dėl su ja susijusių dokumentų atskleidimo.

            5.

            Penktasis ieškinio pagrindas: Reglamento Nr. 1049/2001 4 straipsnio 6 dalies pažeidimas dėl atsisakymo suteikti galimybę susipažinti su dalimi dokumentų

                     —

                     Pateikdama šį pagrindą ieškovė kaltiną Komisiją, kad ji neteisingai atsisakė leisti susipažinti su dalimi nagrinėjamų dokumentų.

            6.

            Šeštasis ieškinio pagrindas: pirminės teisės pažeidimas dėl pagrindinės teisės susipažinti su dokumentais pagal Europos Sąjungos pagrindinių teisių chartijos 42 straipsnį pažeidimo ir skaidrumo pareigos pagal SESV 15 straipsnio 3 dalį pažeidimo

                     —

                     Ieškovė nurodo, kad teisė susipažinti su nagrinėjamais dokumentais (subsidiariai) išplaukia tiesiogiai iš pirminės teisės ir tuo remiantis turi būti jai pripažinta. Visiškas atsisakymas leisti susipažinti yra neproporcingas pagrindinės teisės susipažinti su dokumentais pagal Europos Sąjungos pagrindinių teisių chartijos 42 straipsnį pažeidimas. Reglamentas Nr. 1049/2001 turi būti aiškinamas remiantis šia pagrindine teise ir SESV 15 straipsnio 3 dalyje įtvirtintu skaidrumo principu.

            7.

            Septintasis ieškinio pagrindas: Reglamento Nr. 1049/2001 8 straipsnio pažeidimas dėl terminų nesilaikymo

                     —

                     Pateikdama šį pagrindą ieškovė teigia, kad Komisija nesilaikė imperatyvių terminų taisyklių, nes prašymo dėl patvirtinimo neišnagrinėjo per numatytus terminus ir kelis kartus nepateikdama motyvų pratęsė terminus.

      (
         1
      )	2001 m. gegužės 30 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentas (EB) Nr. 1049/2001 dėl galimybės visuomenei susipažinti su Europos Parlamento, Tarybos ir Komisijos dokumentais (OL L 145, p. 43; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 1 sk., 3 t., p. 331).


title: Byla T-56/13: 2013 m. liepos 8 d. Bendrojo Teismo nutartis byloje ClientEarth ir Stichting BirdLife Europe prieš Komisiją (Galimybė susipažinti su institucijų dokumentais — Komisijos turimas dokumentas, susijęs su Europos Sąjungos energetikos politika — Implicitinis sprendimas neleisti susipažinti su dokumentais — Po ieškinio pareiškimo priimtas eksplicitinis sprendimas — Nereikalingumas priimti sprendimą)

text:
               12.10.2013

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 298/6

         2013 m. liepos 8 d. Bendrojo Teismo nutartis byloje ClientEarth ir Stichting BirdLife Europe prieš Komisiją

   (Byla T-56/13) (1)

   (Galimybė susipažinti su institucijų dokumentais - Komisijos turimas dokumentas, susijęs su Europos Sąjungos energetikos politika - Implicitinis sprendimas neleisti susipažinti su dokumentais - Po ieškinio pareiškimo priimtas eksplicitinis sprendimas - Nereikalingumas priimti sprendimą)
   2013/C 298/10
   Proceso kalba: anglų

      Šalys

      Ieškovės: ClientEarth (Londonas, Jungtinė Karalystė) ir Stichting BirdLife Europe (Zeistas, Nyderlandai), atstovaujamos advokato O. Brouwer

      Atsakovė: Europos Komisija, atstovaujama F. Clotuche-Duvieusart

      Dalykas

   Prašymas panaikinti implicitinį Komisijos sprendimą neleisti ieškovėms susipažinti su dokumentu, susijusiu su Europos Sąjungos energetikos politika

      Rezoliucinė dalis

               1.

               Nebereikia priimti sprendimo dėl ieškinio.

               2.

               Europos Komisija padengia savo ir ClientEarth bei Stichting BirdLife Europe patirtas bylinėjimosi išlaidas.

      (1)  OL C 101, 2013 4 6.


title: Byla C-310/12: 2012 m. birželio 27 d. pareikštas ieškinys byloje Europos Komisija prieš Vengriją

text:
               24.11.2012

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 366/22

         2012 m. birželio 27 d. pareikštas ieškinys byloje Europos Komisija prieš Vengriją

   (Byla C-310/12)
   2012/C 366/38
   Proceso kalba: vengrų

      Šalys

      Ieškovė: Europos Komisija, atstovaujama P. Hetsch, D. Düsterhaus ir A. Sipos

      Atsakovė: Vengrija

      Ieškovės reikalavimai

               —

               Pripažinti, kad Vengrija neįvykdė įsipareigojimų pagal 2008 m. lapkričio 19 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvą 2008/98/EB dėl atliekų ir panaikinančią kai kurias direktyvas (1), nepriėmusi ją įgyvendinančių įstatymų ir kitų teisės aktų, kaip tai numatyta direktyvos 40 straipsnyje, ir bet kuriuo atveju nepateikusi jų Komisijai.

               —

               Įpareigoti Vengriją pagal SESV 260 straipsnio 3 dalį sumokėti periodinę 27 316,80 EUR už kiekvieną dieną dydžio baudą, pradedant nuo teismo sprendimo paskelbimo dienos, dėl to, kad Vengrija Komisijai nepateikė priimtų Direktyvą 2008/98/EB perkeliančių nacionalinės teisės nuostatų.

               —

               Priteisti iš Vengrijos bylinėjimosi išlaidas.

      Ieškinio pagrindai ir pagrindiniai argumentai

   2008 m. lapkričio 19 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2008/98/EB dėl atliekų ir panaikinanti kai kurias direktyvas yra pagrindinė teisinė priemonė šiame sektoriuje, kurioje įtvirtintos, be kita ko, svarbiausios su atliekų tvarkymu susijusios sąvokos, pavyzdžiui, kaip turėtų būti suprantamos atliekos, perdirbimas ar naudojimas.
   2010 m. gruodžio 12 d. baigėsi šios direktyvos perkėlimo į nacionalinę teisę terminas. Vengrija pranešė Komisijai, kad nebaigė su direktyvos perkėlimu susijusių teisėkūros procedūrų. Kadangi iki šiol nepriimtos direktyvą perkeliančios normos, Komisija mano, kad Vengrija neįvykdė įsipareigojimų visiškai perkelti direktyvą.
   Pagal SESV 260 straipsnio 3 dalį, ieškiniuose dėl įsipareigojimų neįvykdymo pagal SESV 258 straipsnį, Komisija gali kreiptis į Teisingumo Teismą, kad sprendime, kuriuo pripažįstamas įsipareigojimų neįvykdymas, šis įpareigotų atitinkamą valstybę pranešti Komisijai apie pagal teisėkūros procedūrą priimtas direktyvą į nacionalinę teisę perkeliančias nuostatas, arba nurodytų pagal aplinkybes atitinkamai reikalaujamų vienkartinės sumos arba periodinės baudos dydį, kurį turi sumokėti ši valstybė. Remdamasi Komisijos komunikatu dėl Sutarties dėl Europos Sąjungos veikimo 260 straipsnio 3 dalies įgyvendinimo (2), Komisija siūlomą periodinę baudą apskaičiavo pagal metodą, kuris komunikate numatytas įgyvendinant EB 228 straipsnį.

      (1)  OL L 312, p. 3.

      (2)  OL C 12, 2011 1 15, p. 1.


title: Byla T-463/07 2007 m. gruodžio 12 d. pareikštas ieškinys byloje Italija prieš Komisiją

text:
               23.2.2008

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 51/51

         2007 m. gruodžio 12 d. pareikštas ieškinys byloje Italija prieš Komisiją

   (Byla T-463/07)
   (2008/C 51/93)
   Proceso kalba: italų
   Šalys

      Ieškovė: Italijos Respublika, atstovaujama Avvocato dello Stato G. Aiello

      Atsakovė: Europos Bendrijų Komisija
   Ieškovės reikalavimai

               —

               Panaikinti 2007 m. spalio 3 d. Komisijos sprendimą C(2007) 4477, apie kurį buvo pranešta 2007 m. spalio 4 d., tiek, kiek juo atsisakoma suteikti Bendrijos finansavimą ir nurodoma iš Italijos Respublikos biudžeto padengti finansinius padarinius, taikomus apmokant Europos žemės ūkio orientavimo ir garantijų fondo (EŽŪOGF) Garantijų skyriaus lėšomis finansuojamas išlaidas,

         Ieškinio pagrindai ir pagrindiniai argumentai
   Šiuo ieškiniu ieškovė ginčija skundžiamo sprendimo teisėtumą tiek, kiek jame atsisakoma suteikti Bendrijos finansavimą ir nurodoma iš Italijos Respublikos biudžeto padengti finansinius padarinius, taikomus apmokant Europos žemės ūkio orientavimo ir garantijų fondo (EŽŪOGF) Garantijų skyriaus lėšomis finansuojamas išlaidas.
   Išlaidos, kurias atsisakoma finansuoti ir dėl kurių pareikštas šis ieškinys, susijusios su priemokomis už galvijų mėsą, aliejaus spaudyklų kontrole, alyvuogių produktų registro ir alyvuogių aliejaus GIS (Geografinės informacijos sistema) buvimu, derliaus kontrole, aliejaus paskirties kontrole ir džiovintais pašarais.
   Grįsdama savo ieškinį ieškovė nurodo:

               —

               2001 m. gruodžio 11 d. Komisijos reglamento (EB) Nr. 2419/2001, nustatančio išsamias integruotos administravimo ir kontrolės sistemos taikymo tam tikroms Tarybos reglamente (EEB) Nr. 3508/92 nustatytoms Bendrijos pagalbos schemoms taisykles, 15 ir 24 straipsnių pažeidimą;

               —

               1998 m. spalio 30 d. Komisijos reglamento (EB) Nr. 2366/98, nustatančio išsamias pagalbos sistemos alyvuogių aliejaus gamybai taikymo taisykles 1998-1999, 1999-2000 ir 2000-2001 prekybos metams, 9 a straipsnio 1 dalies, 3, 10, 16, 26 ir 28 straipsnio 1 dalies pažeidimą;

               —

               1966 m. rugsėjo 22 d. Tarybos reglamento Nr. 136/66/EEB dėl bendro aliejų ir riebalų rinkos organizavimo 11 a straipsnio pažeidimą;

               —

               1984 m. liepos 17 d. Tarybos reglamento (EEB) Nr. 2261/84, nustatančio bendrąsias pagalbos alyvuogių aliejaus gamybai ir pagalbos alyvuogių aliejaus gamintojų organizacijoms suteikimo taisykles, 14 straipsnio 3 dalies pažeidimą;

               —

               1995 m. balandžio 6 d. Komisijos reglamento (EB) Nr. 785/95, nustatančio Tarybos reglamento (EB) Nr. 603/95 dėl bendro sausųjų pašarų rinkos organizavimo taikymo išsamias taisykles, 2, 8, 13 ir 14 straipsnių pažeidimą.


title: Byla T-520/10 R: 2011 m. vasario 17 d. Bendrojo Teismo pirmininko nutartis byloje Comunidad Autónoma de Galicia prieš Komisiją (Laikinųjų apsaugos priemonių taikymas — Valstybės pagalba — Papildomų gamybos sąnaudų, atsiradusių dėl viešosios paslaugos pareigos pagaminti tam tikrą elektros energijos kiekį iš nacionalinės kilmės akmens anglies, kompensacija tam tikriems elektros energijos gamintojams, taikant „prioritetinio naudojimo mechanizmą“ — Sprendimas nereikšti prieštaravimų — Prašymas sustabdyti vykdymą — „Fumus boni juris“ — Skubos nebuvimas — Interesų palyginimas)

text:
               9.4.2011

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 113/14

         2011 m. vasario 17 d. Bendrojo Teismo pirmininko nutartis byloje Comunidad Autónoma de Galicia prieš Komisiją

   (Byla T-520/10 R)
   (Laikinųjų apsaugos priemonių taikymas - Valstybės pagalba - Papildomų gamybos sąnaudų, atsiradusių dėl viešosios paslaugos pareigos pagaminti tam tikrą elektros energijos kiekį iš nacionalinės kilmės akmens anglies, kompensacija tam tikriems elektros energijos gamintojams, taikant „prioritetinio naudojimo mechanizmą“ - Sprendimas nereikšti prieštaravimų - Prašymas sustabdyti vykdymą - „Fumus boni juris“ - Skubos nebuvimas - Interesų palyginimas)
   2011/C 113/28
   Proceso kalba: ispanų

      Šalys

      Ieškovė: Comunidad Autónoma de Galicia (Santjago de Kompostela, Ispanija), atstovaujama advokatų S. Martínez Lage, H. Brokelmann ir A. Rincón García Loygorri

      Atsakovė: Europos Komisija, atstovaujama É. Gippini Fournier ir C. Urraca Caviedes

      Dalykas

   Prašymas taikyti laikinąsias priemones, kuriuo iš esmės siekiama, kad būtų sustabdytas 2010 m. rugsėjo 29 d. Komisijos sprendimo C(2010) 4499 dėl valstybės pagalbos Nr. 178/2010, apie kurią pranešė Ispanijos Karalystė, suteiktos kaip viešosios paslaugos teikimo sąnaudų kompensacija, susijusi su prioritetinio naudojimo mechanizmo taikymu elektros energijos gamintojams, naudojantiems nacionalinės kilmės akmens anglį, vykdymas.

      Rezoliucinė dalis

               1.

               Leisti Hidroeléctrica del Cantábrico, SA ir Federación Nacional de Empresarios de Minas de Carbón įstoti į bylą Europos Komisijos pusėje.

               2.

               Šios rezoliucinės dalies 1 punkte nurodytoms šalims kanceliarija perduos visų procesinių dokumentų kopijas.

               3.

               Atmesti prašymą taikyti laikinąsias apsaugos priemones.

               4.

               Atidėti klausimo dėl bylinėjimosi išlaidų nagrinėjimą.


title: Byla C-103/11: 2011 m. kovo 2 d. Europos Komisijos pateiktas apeliacinis skundas dėl 2010 m. gruodžio 16 d. Bendrojo Teismo (trečioji kolegija) priimto sprendimo byloje T-19/07 Systran ir Systran Luxembourg prieš Komisiją

text:
               14.5.2011

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 145/13

         2011 m. kovo 2 d. Europos Komisijos pateiktas apeliacinis skundas dėl 2010 m. gruodžio 16 d. Bendrojo Teismo (trečioji kolegija) priimto sprendimo byloje T-19/07 Systran ir Systran Luxembourg prieš Komisiją

   (Byla C-103/11)
   2011/C 145/18
   Proceso kalba: prancūzų

      Šalys

      Apeliantė: Europos Komisija, atstovaujama T. van Rijn, E. Montaguti ir J. Samnadda, padedamų advokatų A. Berenboom ir M. Isgour

      Kitos proceso šalys: Systran SA ir Systran Luxembourg SA

      Apeliantės reikalavimai

               —

               Pripažinti apeliacinį skundą priimtinu ir pagrįstu,

               —

               panaikinti 2010 m. gruodžio 16 d. Sprendimą Systran ir Systran Luxembourg prieš Komisiją, priimtą byloje T-19/07, tiek, kiek juo iš dalies patenkinamas prieš Komisiją pareikštas ieškinys dėl nuostolių atlyginimo ir todėl priimti galutinį sprendimą atmesti ieškinį dėl jo nepriimtinumo ar nepagrįstumo,

               —

               priteisti iš SA Systran ir Systran Luxembourg visas jų ir Komisijos nurodytas bylinėjimosi išlaidas,

               —

               nepatenkinus šių reikalavimų, panaikinti 2010 m. gruodžio 16 d. Sprendimą Systran ir Systran Luxembourg prieš Komisiją, priimtą byloje T-19/07, ir grąžinti bylą Bendrajam Teismui.

      Apeliacinio skundo pagrindai ir pagrindiniai argumentai

   Komisija, pagrįsdama savo ieškinį, nurodo aštuonis pagrindus. Ji tvirtina, kad sprendime yra keletas klaidų, kurios pateisina jo panaikinimą. Ji nurodo pagrindus dėl Bendrojo Teismo kompetencijos nagrinėti bylą, dėl jo procedūros laikymosi ir dėl trijų sąlygų, kurių visų, remiantis nusistovėjusia teismų praktika, reikia Bendrijų deliktinei atsakomybei pripažinti — kaltės, žalos ir priežastinio ryšio tarp kaltės ir žalos buvimo — laikymosi.
   Savo pirmuoju pagrindu Komisija tvirtina, kad Bendrasis Teismas padarė teisės klaidą dėl ginčo nesutartinio pobūdžio ir todėl pripažino savo kompetenciją nagrinėti bylą.
   Savo antruoju pagrindu apeliantė tvirtina, kad Bendrasis Teismas pažeidė Komisijos gynybos teises ir įrodymų vertinimo nuostatas.
   Savo trečiuoju pagrindu ji nurodo netikslų autoriaus teisių nuostatų taikymu dėl šių teisių priskyrimo.
   Savo ketvirtuoju pagrindu Komisija tvirtina, kad Bendrasis Teismas, vertindamas, viena vertus, klastojimą ir, antra vertus, Systran know–how pažeidimą, padarė akivaizdžią teisės klaidą.
   Penktasis pagrindas susijęs su tuo, kad Bendrasis Teismas, laikydamas, kad tariama Komisijos kaltė lemia pakankamai tipišką pažeidimą, padarė akivaizdžią vertinimo klaidą, sukėlusią Europos Sąjungos deliktinės atsakomybės principų pažeidimą.
   Savo šeštuoju pagrindu apeliantė tvirtina, viena vertus, kad Bendrasis Teismas, aiškindamas Direktyvos 91/250/EEB 5 straipsnyje esančią išimtį, padarė teisės klaidą ir, kita vertus, kad jis nesilaikė motyvavimo pareigos tos pačios direktyvos 6 straipsnio atžvilgiu.
   Savo septintuoju pagrindu Komisija kaltina Bendrąjį Teismą, pirma, dėl akivaizdžiai netikslių faktinių aplinkybių vertinimo, iškraipius įrodymus ir padarius akivaizdžių vertinimo klaidų ir, antra, nesilaikius motyvavimo pareigos dėl priežastinio ryšio buvimo.
   Galiausiai aštuntasis pagrindas susijęs su tuo, kad priteisdamas Systran12 001 000 eurų dydžio nuostolius ir palūkanas, Bendrasis Teismas, pirma, rėmėsi akivaizdžiai netiksliomis išvadomis, iškraipė įrodymus ir padarė akivaizdžių vertinimo klaidų ir, antra, nesilaikė savo motyvavimo pareigos apskaičiuojant nuostolius.


title: Byla T-169/07 2007 m. gegužės 16 d. pareikštas ieškinys byloje Longevity Health Products prieš VRDT — Celltech Pharma (Cellutrim)

text:
               7.7.2007

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 155/40

         2007 m. gegužės 16 d. pareikštas ieškinys byloje Longevity Health Products prieš VRDT — Celltech Pharma (Cellutrim)

   (Byla T-169/07)
   (2007/C 155/72)
   Kalba, kuria surašytas ieškinys: vokiečių
   Šalys

      Ieškovė: Longevity Health Products Inc. (Nassau, Bahamos), atstovaujama advokato J. E. Korab

      Atsakovė: Vidaus rinkos derinimo tarnyba (prekių ženklams ir pramoniniam dizainui)
   Kita procedūros Apeliacinėje taryboje šalis: Celltech Pharma GmbH & Co. KG
   Ieškovės reikalavimai

               —

               Pripažinti ieškinį priimtinu.

               —

               Panaikinti 2007 m. kovo 7 d. Pirmosios apeliacinės tarybos sprendimą ir atmesti Celltech Pharma GmbH & Co. KG prašymą pripažinti Bendrijos prekių ženklo Nr. 3 979 036 registraciją negaliojančia.

               —

               Priteisti iš Vidaus rinkos derinimo tarnybos bylinėjimosi išlaidas.

         Ieškinio pagrindai ir pagrindiniai argumentai

      Įregistruotas Bendrijos prekių ženklas, dėl kurio pateiktas prašymas pripažinti jo registraciją negaliojančia: žodinis prekių ženklas „Cellutrim“ 3, 5 ir 35 klasių prekėms ir paslaugoms (Bendrijos prekių ženklas Nr. 3 979 036).

      Bendrijos prekių ženklo savininkas: ieškovė.
   Šalis, prašanti pripažinti Bendrijos prekių ženklo registraciją negaliojančia: Celltech Pharma GmbH & Co. KG.

      Prekių ženklas, kuriuo remiamasi procedūroje dėl negaliojimo: žodinis prekių ženklas „Cellidrin“ 5 klasės prekėms.

      Panaikinimo skyriaus sprendimas: pripažinti nagrinėjamo Bendrijos prekių ženklo registraciją negaliojančia 5 klasės prekių atžvilgiu.

      Apeliacinės tarybos sprendimas: atmesti apeliaciją.

      Ieškinio pagrindai: klaidingas Apeliacinės tarybos motyvavimas, nes nėra jokios galimybės supainioti prekių ženklus, dėl kurių kilo ginčas.


title: Byla T-352/08 R 2009 m. sausio 23 d. Pirmosios instancijos teismo pirmininko nutartis byloje Pannon Hőerőmű prieš Komisiją (Laikinųjų apsaugos priemonių taikymas — Valstybės pagalba — Komisijos sprendimas, pripažįstantis Vengrijos tam tikriems elektros energijos gamintojams skirtą valstybės pagalbą sudarant elektros energijos pirkimo sutartis nesuderinama su bendrąja rinka — Prašymas sustabdyti vykdymą — Skubos nebuvimas — Interesų palyginimas)

text:
               4.4.2009

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 82/25

         2009 m. sausio 23 d. Pirmosios instancijos teismo pirmininko nutartis byloje Pannon Hőerőmű prieš Komisiją

   (Byla T-352/08 R)
   (Laikinųjų apsaugos priemonių taikymas - Valstybės pagalba - Komisijos sprendimas, pripažįstantis Vengrijos tam tikriems elektros energijos gamintojams skirtą valstybės pagalbą sudarant elektros energijos pirkimo sutartis nesuderinama su bendrąja rinka - Prašymas sustabdyti vykdymą - Skubos nebuvimas - Interesų palyginimas)
   (2009/C 82/44)
   Proceso kalba: vengrų
   Šalys

      Ieškovė: Hőerőmű Energiatermelő, Kereskedelmi és Szolgáltató Zrt. (Pannon Hőerőmű Zrt.) (Pėčas, Vengrija), atstovaujama advokatų M. Kohlrusz, P. Simon ir G. Ormai

      Atsakovė: Europos Bendrijų Komisija, atstovaujama C. Giolito ir K. Talabér-Ritz
   Dalykas
   Prašymas sustabdyti 2008 m. birželio 4 d. Komisijos sprendimo C(2008) 2223 galutinis dėl Vengrijos Respublikos skirtos valstybės pagalbos sudarant elektros energijos pirkimo sutartis 2 straipsnio vykdymą
   Rezoliucinė dalis

               1.

               Atmesti prašymą taikyti laikinąsias apsaugos priemones

               2.

               Atidėti bylinėjimosi išlaidų klausimo nagrinėjimą.


title: Byla T-244/10: 2010 m. gegužės 26 d. pareikštas ieškinys byloje Tsakiris-Mallas prieš VRDT — Seven (7 Seven Fashion Shoes)

text:
               14.8.2010

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 221/49

         2010 m. gegužės 26 d. pareikštas ieškinys byloje Tsakiris-Mallas prieš VRDT — Seven (7 Seven Fashion Shoes)

   (Byla T-244/10)
   ()
   2010/C 221/79
   Kalba, kuria surašytas ieškinys: graikų

      Šalys

      Ieškovė: Tsakiris-Mallas A.E. (Argiroupoli Artikis, Graikija), atstovaujama advokato Ν. Simantiras

      Atsakovė: Vidaus rinkos derinimo tarnyba (prekių ženklams ir pramoniniam dizainui)

      Kita procedūros Apeliacinėje taryboje šalis: Seven S.p.A. (Turinas, Italija)

      Ieškovės reikalavimai

               —

               Panaikinti 2010 m. kovo 22 d. Vidaus rinkos derinimo tarnybos (prekių ženklams ir pramoniniam dizainui) antrosios apeliacinės tarybos (byla R 1045/2009-2) sprendimą.

               —

               Patenkinti Bendrijos prekių ženklo paraišką Nr. 5445481, kuria prašoma įregistruoti vaizdinį prekių ženklą „Seven Fashion Shoes“ 18 ir 25 klasių prekėms.

               —

               Priteisti iš kitų šalių bylinėjimosi išlaidas, įskaitant išlaidas, patirtas VRDT protesto ir apeliacinėje procedūrose.

      Ieškinio pagrindai ir pagrindiniai argumentai

      Bendrijos prekių ženklo paraišką pateikęs asmuo: ieškovė

      Prašomas įregistruoti Bendrijos prekių ženklas: vaizdinis prekių ženklas „7Seven Fashion Shoes“ 18 ir 25 klasių prekėms — paraiška Nr. 5445481

      Prekių ženklo ar žymens, kuriuo grindžiamas protestas, savininkas: kita procedūros Apeliacinėje taryboje šalis

      Prekių ženklas ar žymuo, kuriuo grindžiamas protestas: vaizdinis prekių ženklas „7Seven“, registracijos Nr. 769296 14, 16 ir 18 klasių prekėms; vaizdinis prekių ženklas „Seven“, registracijos Nr. 928116 16 ir 18 klasių prekėms

      Protestų skyriaus sprendimas: atmesti protestą

      Apeliacinės tarybos sprendimas: panaikinti protestų skyriaus sprendimą ir atmesti paraišką 18 klasės prekėms

      Ieškinio pagrindai: Tarybos reglamento (EB) Nr. 207/2009 8 straipsnio 1 dalies a ir b punktų pažeidimas, nes Apeliacinė taryba klaidingai nusprendė, kad yra pavojus supainioti atitinkamus prekių ženklus; Tarybos reglamento (EB) Nr. 207/2009 65 straipsnio 2 dalies kartu su 8 straipsnio 5 dalimi pažeidimas, nes Apeliacinė taryba visiškai nenagrinėjo, ar reikia taikyti šio reglamento 8 straipsnio 5 dalį.


title: Byla C-291/04  2006 m. gegužės 2 d.  Teisingumo Teismo (ketvirtoji kolegija) nutartis ( Tribunal de police de Neufchâteau  (Belgija) prašymas priimti prejudicinį sprendimą) baudžiamojoje byloje prieš Hénri Leon Schmitz (Procedūros reglamento 104 straipsnio 3 dalies pirmoji pastraipa — Laisvas asmenų ir paslaugų judėjimas — Darbuotojai — Automobilis — Darbuotojui darbdavio suteikta transporto priemonė — Užsienyje įregistruota transporto priemonė — Kitoje valstybėje narėje įsisteigęs darbdavys)

text:
               29.7.2006

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 178/12

         2006 m. gegužės 2 d. Teisingumo Teismo (ketvirtoji kolegija) nutartis (Tribunal de police de Neufchâteau (Belgija) prašymas priimti prejudicinį sprendimą) baudžiamojoje byloje prieš Hénri Leon Schmitz
   (Byla C-291/04) (1)

   (Procedūros reglamento 104 straipsnio 3 dalies pirmoji pastraipa - Laisvas asmenų ir paslaugų judėjimas - Darbuotojai - Automobilis - Darbuotojui darbdavio suteikta transporto priemonė - Užsienyje įregistruota transporto priemonė - Kitoje valstybėje narėje įsisteigęs darbdavys)
   (2006/C 178/19)
   Proceso kalba: prancūzų
   Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas
   Tribunal de police de Neufchâteau
   Šalis pagrindinėje baudžiamojoje byloje
   Henri Léon Schmitz
   Dalykas
   Prašymas priimti prejudicinį sprendimą — Tribunal de police de Neufchâteau — EB 10, 39, 43 ir 49 straipsnių išaiškinimas — Nacionalinė priemonė, reikalaujanti, kad gyventojo naudojamas automobilis būtų įregistruotas toje valstybėje narėje, nors šiam gyventojui ją suteikė kitoje valstybėje įsisteigęs darbdavys — Darbuotojas, susijęs su darbdaviu darbo sutartimi, ir kuris tuo pačiu metu yra šios įmonės akcininkas, valdytojas ar asmuo, įgaliotas tvarkyti kasdieninius įmonės reikalus ar atlikti kitas panašias funkcijas
   Rezoliucinė dalis
   EB 43 straipsnis draudžia, kad pagrindinėje byloje nagrinėjami pirmosios valstybės narės teisės aktai įpareigotų šioje valstybėje narėje gyvenantį pagal darbo sutartį dirbantį darbuotoją įregistruoti joje įmonės transporto priemonę, kurią jam suteikė jį įdarbinusi antroje valstybėje narėje įsteigta įmonė, jeigu įmonės transporto priemonė nei skirta iš esmės nuolatiniam naudojimui pirmojoje valstybėje, nei šiuo būdu faktiškai naudojama.

      (1)  OL C 217, 2004 8 28.


title: Byla T-82/11: 2012 m. liepos 11 d. Bendrojo Teismo nutartis byloje Formica prieš VRDT — Silicalia (CompacTop)

text:
               22.9.2012

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 287/39

         2012 m. liepos 11 d. Bendrojo Teismo nutartis byloje Formica prieš VRDT — Silicalia (CompacTop)

   (Byla T-82/11) (1)

   2012/C 287/71
   Proceso kalba: ispanų
   Pirmosios kolegijos pirmininkas nutartimi nurodė išbraukti bylą iš registro.

      (1)  OL C 113, 2011 4 9.


title: Byla C-351/11: 2012 m. lapkričio 8 d. Teisingumo Teismo (penktoji kolegija) sprendimas byloje ( Rechtbank van eerste aanleg te Antwerpen (Vokietija) prašymas priimti prejudicinį sprendimą) KGH Belgium NV prieš Belgische Staat (Skola muitinei — Importo ar eksporto muitų išieškojimas a posteriori — Muitų įtraukimas į apskaitą — Praktinės procedūros)

text:
               12.1.2013

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 9/18

         2012 m. lapkričio 8 d. Teisingumo Teismo (penktoji kolegija) sprendimas byloje (Rechtbank van eerste aanleg te Antwerpen (Vokietija) prašymas priimti prejudicinį sprendimą) KGH Belgium NV prieš Belgische Staat

   (Byla C-351/11) (1)

   (Skola muitinei - Importo ar eksporto muitų išieškojimas a posteriori - Muitų įtraukimas į apskaitą - Praktinės procedūros)
   2013/C 9/27
   Proceso kalba: olandų

      Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas

      Rechtbank van eerste aanleg te Antwerpen

      Šalys pagrindinėje byloje

      Ieškovė: KGH Belgium NV

      Atsakovė: Belgische Staat

      Dalykas

   Prašymas priimti prejudicinį sprendimą — Rechtbank van eerste aanleg te Antwerpen — 1992 m. spalio 12 d. Tarybos reglamento (EEB) Nr. 2913/92, nustatančio Bendrijos muitinės kodeksą (OL L 302, p. 1; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 2 sk., 4 t., p. 307), 217 straipsnio 1 ir 2 dalių išaiškinimas — Paskesnis importo ir eksporto muitų išieškojimas — Muitų įtraukimas į apskaitą — Praktinės procedūros

      Rezoliucinė dalis

   1992 m. spalio 12 d. Tarybos reglamento (EEB) Nr. 2913/92, nustatančio Bendrijos muitinės kodeksą, iš dalies pakeisto 1996 m. gruodžio 19 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentu (EB) Nr. 82/97, 217 straipsnio 2 dalis turi būti aiškinama taip: kadangi šiame straipsnyje neįtvirtintos praktinės įtraukimo į apskaitą procedūros, kaip tai suprantama pagal šią nuostatą, juo valstybėms narėms paliekama galimybė nustatyti praktines muitų, sudarančių skolą muitinei, sumų įtraukimo į apskaitą procedūras, tačiau jos neturi pareigos nacionalinės teisės aktuose nustatyti tokio įtraukimo į apskaitą įgyvendinimo sąlygų; įtraukiama į apskaitą turi būti taip, kad kompetentingos muitinės tarnybos į apskaitos registrus ar bet kurią kitą jiems lygiavertę duomenų laikmeną įrašytų tikslią importo ar eksporto muitų, sudarančių skolą muitinei, sumą, taip visų pirma sudarydamos sąlygas patikimai nustatyti atitinkamų sumų įtraukimą į apskaitą ir, be kita ko, susieti jį su mokesčių mokėtoju.

      (1)  OL C 282, 2011 9 24.


title: Byla C-70/16 P: 2016 m. vasario 5 d. Comunidad Autónoma de Galicia ir Redes de Telecomunicación Galegas Retegal, S.A. (Retegal) pateiktas apeliacinis skundas dėl 2015 m. lapkričio 26 d. Bendrojo Teismo (penktoji kolegija) priimto sprendimo sujungtose bylose T-463/13 ir T-464/13 Comunidad Autónoma de Galicia ir Retegal/Komisija

text:
               4.4.2016

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 118/19

         2016 m. vasario 5 d.Comunidad Autónoma de Galicia ir Redes de Telecomunicación Galegas Retegal, S.A. (Retegal) pateiktas apeliacinis skundas dėl 2015 m. lapkričio 26 d. Bendrojo Teismo (penktoji kolegija) priimto sprendimo sujungtose bylose T-463/13 ir T-464/13 Comunidad Autónoma de Galicia ir Retegal/Komisija

   (Byla C-70/16 P)
   (2016/C 118/21)
   Proceso kalba: ispanų

      Šalys

      Apeliantės: Comunidad Autónoma de Galicia ir Redes de Telecomunicación Galegas Retegal, S.A. (Retegal), atstovaujamos advokatų F. J. García Martínez ir B. Pérez Conde,

      Kitos proceso šalys: Europos Komisija ir SES Astra

      Apeliančių reikalavimai

   Apeliantės Teisingumo Teismo prašo:

               —

               nurodytus apeliacinio skundo pagrindus pripažinti priimtinais ir pagrįstais,

               —

               panaikinti 2015 m. lapkričio 26 d. Europos Sąjungos Bendrojo Teismo sprendimą sujungtose bylose T-463/13 ir T-464/13,

               —

               priimti galutinį sprendimą dėl ieškinio dėl panaikinimo ir pritarti ieškovės pirmojoje instancijoje reikalavimams, kiek tai susiję su 2013 m. birželio 19 d. Komisijos sprendimu dėl valstybės pagalbos SA.28599 (C 23/10 (ex NN 36/10, ex CP 163/09)), kurią Ispanijos Karalystė suteikė skaitmeninės antžeminės televizijos diegimui atokiuose ir mažiau urbanizuotuose regionuose (už Kastilijos-La Mančos ribų) (1),

               —

               priteisti iš Europos Komisijos bylinėjimosi išlaidas, patirtas per apeliacinį procesą.

      Apeliacinio skundo pagrindai ir pagrindiniai argumentai

      Pirmasis apeliacinio skundo pagrindas: teisės klaida dėl skundžiamo sprendimo rezoliucinės dalies nenuoseklumo konstatuotų ginčijamame sprendime padarytų klaidų, kurios išdėstytos ieškinių ketvirtajame pagrinde ir kurios susijusios su aiškiu Retegal kvalifikavimu kaip tiesioginės neteisėtos valstybės pagalbos gavėjos, atžvilgiu ir dėl susigrąžintinos sumos dydžio nustatymo.

   Šiame pagrinde apeliantės nurodo padarytą akivaizdžią klaidą skundžiamame sprendime, kurio rezoliucinėje dalyje, pirma, nebuvo konstatuotos ginčijamame sprendime padarytos (ginčijamo sprendimo 193 ir 194 konstatuojamosios dalys) ir ieškiniuose nurodytos klaidos, susijusios su ypatinga Galicijos padėtimi, ir, antra, Retegal aiškiai kvalifikuota kaip tiesioginė neteisėtos valstybės pagalbos gavėja bei apskaičiuota susigrąžintina suma. Nors skundžiamame sprendime (153 punktas) panaikinamas šio klaidingo Retegal kvalifikavimo kaip valstybės pagalbos tiesioginės gavėjos (193 punktas) teisiškai privalomas pobūdis ir klaidingas sumos, kurią reikia susigrąžinti (rezoliucinė dalis) remiantis ginčijamu sprendimu, apskaičiavimas (194 punktas), kaip teigia apeliantės, Bendrasis Teismas šio aiškaus konstatavimo nepakartoja rezoliucinėje dalyje, nors pareikštame ieškinyje siekta panaikinti ginčijamame sprendime išdėstytus klaidingus teiginius, kurie teisingai ir realiai buvo pripažinti teisiškai neprivalomais. Dėl priežasčių, susijusių su vidiniu teisinių pagrindų ir rezoliucinės dalies nuoseklumu, ieškiniui iš dalies reikia pritarti dėl logiškų teisinio saugumo motyvų (kad būtų išvengta vėlesnių konfliktų aiškinant ginčijamo sprendimo apimtį susigrąžinimo etape, kaip nutiko šiuo atveju).

      Antrasis apeliacinio skundo pagrindas: teisės klaida, susijusi su SESV 107 straipsnio 1 dalies pažeidimu, grindžiama tuo, kad skundžiamame sprendime nuspręsta, jog tenkinamos sąlygos, kurių reikia laikytis, kad aptariama veikla būtų kvalifikuojama kaip valstybės pagalba.

   Šiuo pagrindu apeliantės siekia panaikinti sprendimą dėl to, kad jame yra teisės klaida, nes Bendrasis Teismas atliko kontrolę, kuri neatitinka teismų praktikoje nustatytų kriterijų tikrinant, ar tenkinami visi nustatyti reikalavimai, kad nagrinėjamą Galicijos valdžios institucijų intervenciją būtų galima kvalifikuoti kaip valstybės pagalbą pagal SESV 107 straipsnio 1 dalį. Nors per teismo procesą Komisija pripažino, kad neturi pakankamos, patikimos ir išsamios informacijos apie ypatingą Galicijos padėtį ir taip patvirtino ieškovių ieškinyje nurodytą vertinimo klaidą, skundžiamame sprendime klaidingai nuspręsta, kad nagrinėjami Galicijos veiksmai nesusiję su naudojimusi viešosios valdžios prerogatyva (valstybės intervencija reikalinga konstatavus rinkos neveikimą II zonoje, kad būtų galima užtikrinti, jog gyventojai galės toliau gauti televizijos signalą išjungus analoginę televiziją), o yra ekonominio pobūdžio. Bendrasis Teismas daro tokią išvadą, nes jis neatliko Komisijos nurodytų faktinių aplinkybių, konkrečiai fakto, kad savivaldybių skaitmeninis tinklas nėra ir negali būti naudojamas komerciniais tikslais, materialinio tikslumo kontrolės. Bendrasis Teismas taip pat padarė klaidą patvirtindamas, Komisijos prezumpciją, kad buvo galima „teikti kitas paslaugas“, nesusijusias su „AST priežiūros paslaugomis“ per savivaldybėms priklausančią priežiūros infrastruktūrą nepaisant to, kad tokia komercinio eksploatavimo prezumpcija materialiai ir teisiškai neįmanoma.
   Jei būtų atlikta išsami konkrečių ginčo elementų kontrolė teismų praktikoje nustatytomis sąlygomis, Bendrasis Teismas nebūtų padaręs tokios išvados, nes skaitmeninė infrastruktūra po aptariamos Galicijos valdžios institucijų intervencijos negalėjo būti eksploatuojama komerciniais tikslais dėl techninių savybių (paprasčiausias stulpas ir namelis), įrangos lygio (tik AST įranga) ir taikytino teisinio režimo (nacionalinės teisės norma, pagal kurią tik vietos savivaldos institucijos gali teikti skaitmeninės televizijos signalo siuntimo paslaugą be finansinio atlygio), todėl negalima teigti, kad ši priemonė patenka į SESV 107 straipsnio 1 dalies taikymo sritį.

      Trečiasis apeliacinio skundo pagrindas: teisės klaida, padaryta pažeidus pareigą motyvuoti teismo sprendimą (Europos Sąjungos Teisingumo Teismo statuto 36 straipsnis ir Bendrojo Teismo procedūros reglamento 81 straipsnis) ir SESV 107 straipsnio 1 dalį, nes skundžiamame sprendime klaidingai įvertintas pagalbos atrankinis pobūdis.

   Šiame pagrinde apeliantės pabrėžia aplinkybę, kad skundžiamame sprendime (85 punktas), kiek tai susiję su aptariamos priemonės atrankiniu pobūdžiu, nesilaikyta pareigos motyvuoti ir padaryta ta pati vertinimo klaida kaip ir ginčijamame sprendime (113 konstatuojamoji dalis), nes neišanalizavęs nemotyvavimo ir klaidos, apie kuriuos kalbama ieškinyje, ir nepateikęs į tai atsakymo, Bendrasis Teismas, aiškiai ir nedviprasmiškai neišdėstydamas savo argumentų, tik patvirtina Komisijos poziciją šiuo klausimu ir taip ne tik nesilaiko pareigos motyvuoti savo sprendimus, bet ir neatlieka lyginamosios analizės, kuri būtina siekiant įvertinti, ar pagalba yra atrankinio pobūdžio. Jeigu Bendrasis Teismas būtų atlikęs šia privalomą analizę, jis būtų konstatavęs, kad Galicijos II zonos savivaldybių ir kitų „įmonių, naudojančių kitas technologijas“, kaip antai į bylą įstojusios šalies, padėtis visiškai negali būti palyginta nei faktiniu, nei teisiniu aspektu, nes šios kitos „įmonės“ neteikia (nacionalinės teisės aktuose nustatytomis sąlygomis: „be finansinio atlygio“) skaitmeninės televizijos signalo siuntimo paslaugos Galicijos II zonos gyventojams ir nei privalo, nei ketina tai daryti.

      Ketvirtasis apeliacinio skundo pagrindas: teisės klaida dėl SESV 14 straipsnio ir 106 straipsnio 2 dalies, SESV Protokolo Nr. 26 dėl bendrus interesus tenkinančių paslaugų ir juos aiškinančios teismų praktikos išaiškinimo.

   Šis pagrindas skirstomas į tris dalis, kuriose atskleidžiamas SESV 14 straipsnio, 106 straipsnio 2 dalies, SESV Protokolo Nr. 26 ir juos aiškinančios teismų praktikos pažeidimas, nes Bendrasis Teismas skundžiamame sprendime pateikia klaidingą Sutarties nuostatų dėl BESP išaiškinimą. Pirmoji dalis grindžiama aplinkybe, kad skundžiamame sprendime nesilaikyta valstybių narių turimos diskrecijos apibrėžti BESP ir šioje byloje pateiktas išaiškinimas, kuriame į šią diskreciją neatsižvelgiama ir dėl kurio ji netenka prasmės. Oficialiame dokumente, kuriuo aptariamoms valdžios institucijoms suteikiama teisė įsikišti, buvo pateikta aiški ir tiksli su viešąją paslauga susijusios užduoties apibrėžtis ir ji atitiko visus teismų praktikoje nustatytus reikalavimus, kad būtų galima teigti, jog tai yra teisėtai pateikta BESP apibrėžtis. Antroje dalyje pažymėta aplinkybė, kad skundžiamame sprendime neįvertinta akivaizdi klaida, padaryta viešosios paslaugos apibrėžtyje, ir nekonstatuota, jog viešosios valdžios institucijų pateikta apibrėžtis yra akivaizdžiai klaidinga, nors Bendrasis Teismas konstatavo, jog tai aiškiai yra veikla, kurią materialiai puikiai galima kvalifikuoti kaip BESP. Trečioje dalyje apeliantės nurodo Bendrojo Teismo padarytas teisės klaidas, padarytas klaidingai išaiškinus nacionalinės teisės normas; tai lėmė jo sprendimą, kad nepateikta aiški ir tiksli BESP apibrėžtis, kaip reikalaujama Sprendime Altmark
       (2).

      (1)  2013 m. birželio 19 d. Komisijos sprendimas dėl valstybės pagalbos SA.28599 (C 23/10 (ex NN 36/10, ex CP 163/09)), kurią Ispanijos Karalystė suteikė skaitmeninės antžeminės televizijos diegimui atokiuose ir mažiau urbanizuotuose regionuose (už Kastilijos-La Mančos ribų) (OL L 217, 2014, p. 52)

      (2)  EU:C:2003:415


title: Byla T-155/09: 2010 m. kovo 8 d. Bendrojo Teismo nutartis byloje Maxcom prieš VRDT — Maxdata Computer (maxcom) (Bendrijos prekių ženklas — Protestas — Protesto atsiėmimas — Nereikalingumas priimti sprendimą)

text:
               22.5.2010

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 134/36

         2010 m. kovo 8 d. Bendrojo Teismo nutartis byloje Maxcom prieš VRDT — Maxdata Computer (maxcom)

   (Byla T-155/09) (1)

   (Bendrijos prekių ženklas - Protestas - Protesto atsiėmimas - Nereikalingumas priimti sprendimą)
   2010/C 134/61
   Proceso kalba: lenkų

      Šalys

      Ieškovė: Maxcom sp. z o.o. (Tychos, Lenkija), atstovaujama advokato P. Kral

      Atsakovė: Vidaus rinkos derinimo tarnyba (prekių ženklams ir pramoniniam dizainui), atstovaujama D. Schimanek-Walicka

      Kita procedūros VRDT Apeliacinėje taryboje šalis, įstojusi į bylą Bendrajame Teisme: Maxdata Computer GmbH & Co KG (Marlis, Vokietija)

      Dalykas

   Ieškinys, pareikštas dėl 2009 m. sausio 30 d. Vidaus rinkos derinimo tarnybos (prekių ženklams ir pramoniniam dizainui) (VRDT) antrosios apeliacinės tarybos sprendimo (byla R 1019/2008-2), susijusio su protesto procedūra tarp Maxdata Computer GmbH & Co KG ir Maxcom Sp. z o.o., panaikinimo

      Rezoliucinė dalis

               1.

               Nebereikia priimti sprendimo dėl ieškinio.

               2.

               Maxcom Sp. z o. o. padengia savo ir VRDT bylinėjimosi išlaidas.

      (1)  OL C 153, 2009 7 4.


title: Byla C-91/07 2007 m. birželio 18 d. Teisingumo Teismo pirmininko nutartis Europos Bendrijų Komisija prieš Italijos Respubliką

text:
               25.8.2007

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 199/25

         2007 m. birželio 18 d. Teisingumo Teismo pirmininko nutartis Europos Bendrijų Komisija prieš Italijos Respubliką

   (Byla C-91/07) (1)

   (2007/C 199/45)

      Proceso kalba: italų

   Teisingumo Teismo pirmininkas nutartimi nurodė išbraukti bylą iš registro.

      (1)  OL C 82, 2007 4 14.