title: Byla C-925/19: 2019 m. gruodžio 18 d. Szegedi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság (Vengrija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje SA ir SA jaunesnysis / Országos Idegenrendészeti Főigazgatóság Dél-alföldi Regionális Igazgatóság, Országos Idegenrendészeti Főigazgatóság

text:
               11.5.2020

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 161/20

      2019 m. gruodžio 18 d.Szegedi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság (Vengrija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje SA ir SA jaunesnysis / Országos Idegenrendészeti Főigazgatóság Dél-alföldi Regionális Igazgatóság, Országos Idegenrendészeti Főigazgatóság

      (Byla C-925/19)
      (2020/C 161/28)
      Proceso kalba: vengrų

         Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas

         Szegedi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság

         Šalys pagrindinėje byloje

         Pareiškėjai: SA ir SA jaunesnysis

         Atsakovai: Országos Idegenrendészeti Főigazgatóság Dél-alföldi Regionális Igazgatóság, Országos Idegenrendészeti Főigazgatóság

         Prejudiciniai klausimai

      1.   [Dėl naujo nepriimtinumo pagrindo]
      Ar 2013 m. birželio 26 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 2013/32/ES (1) dėl tarptautinės apsaugos suteikimo ir panaikinimo bendros tvarkos (nauja redakcija) (toliau – Prieglobsčio procedūrų direktyva) 33 straipsnio nuostatos dėl nepriimtinų prašymų gali būti aiškinamos taip, kad jomis draudžiami valstybės narės teisės aktai, pagal kuriuos per prieglobsčio procedūrą prašymas laikomas nepriimtinu, jeigu prašytojas į Vengriją atvyko per šalį, kurioje jis nebuvo persekiojamas ir jam nekilo didelės žalos pavojus, arba kurioje yra užtikrinamas tinkamas apsaugos lygis?
      2.   [Dėl prieglobsčio procedūros vykdymo]

                  a)

                  Ar atsižvelgiant į Pagrindinių teisių chartijos (toliau – Chartija) 18 straipsnį Prieglobsčio procedūrų direktyvos 6 straipsnį ir 38 straipsnio 4 dalį, taip pat 34 konstatuojamąją dalį, pagal kurią nustatoma pareiga nagrinėti tarptautinės apsaugos prašymus, reikia aiškinti taip, kad prieglobsčio srityje kompetentinga valstybės narės valdžios institucija privalo prašytojui užtikrinti galimybę inicijuoti prieglobsčio procedūrą tuo atveju, jei ji neišnagrinėjo prašymo suteikti prieglobstį esmės, pasirėmusi pirmajame prejudiciniame klausime nurodytu nepriimtinumo pagrindu, ir vėliau nurodė grąžinti prašytoją į trečiąją šalį, kuri atsisakė jį priimti?

                  b)

                  Jei į antrąjį prejudicinį klausimą būtų atsakyta teigiamai: a) koks yra tikslus šio įpareigojimo turinys? Ar juo numatoma pareiga užtikrinti galimybę pateikti naują prašymą suteikti prieglobstį, taip panaikinant neigiamas paskesnių prašymų pasekmes, nurodomas Prieglobsčio procedūrų direktyvos 33 straipsnio 2 dalies d punkte ir 40 straipsnyje, ar, priešingai, juo numatoma ex officio prieglobsčio procedūros pradžia arba vykdymas?

                  c)

                  Jei į 2a prejudicinį klausimą būtų atsakyta teigiamai, atsižvelgiant taip pat į Prieglobsčio procedūrų direktyvos 38 straipsnio 4 dalį, ar nepasikeitus faktinėms aplinkybėms valstybė narė gali iš naujo nagrinėti prašymo nepriimtinumą vykdydama šią naują procedūrą (tokiu atveju ji turėtų galimybę taikyti bet kurią iš III skyriuje nurodytų procedūrų, pvz., iš naujo taikyti nepriimtinumo pagrindą), ar ji privalo nagrinėti prieglobsčio prašymą iš esmės, kiek tai susiję su kilmės šalimi?

                  d)

                  Ar atsižvelgiant į Chartijos 18 straipsnį pagal Prieglobsčio procedūrų direktyvos 33 straipsnio 1 dalį ir 2 dalies b ir c punktus, taip pat jos 35 ir 38 straipsnius, trečiosios šalies vykdytina readmisija yra kumuliacinė sąlyga norint taikyti nepriimtinumo pagrindą, t. y. norint priimti sprendimą, pagrįstą nepriimtinumo pagrindu, ar šios sąlygos įgyvendinimą užtenka patikrinti tuo metu, kai toks sprendimas vykdomas?

            3.   [Dėl tranzito zonos kaip sulaikymo vietos vykdant prieglobsčio procedūrą]
      Tolesnius klausimus reikia pateikti tuo atveju, jei, atsižvelgiant į atsakymą į antrąjį prejudicinį klausimą, prieglobsčio procedūra vykdytina.

                  a)

                  Ar Prieglobsčio procedūrų direktyvos 43 straipsnį reikia aiškinti taip, kad pagal jį draudžiami valstybės narės teisės aktai, pagal kuriuos leidžiama sulaikyti prieglobsčio prašytoją tranzito zonoje ilgiau nei keturioms savaitėms?

                  b)

                  Ar, atsižvelgiant į Chartijos 6 straipsnį ir 52 straipsnio 3 dalį, 2013 m. birželio 26 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 2013/33/ES (2), kuria nustatomos normos dėl tarptautinės apsaugos prašytojų priėmimo (nauja redakcija) (toliau – Priėmimo direktyva) 2 straipsnio h punktą, taikytiną pagal Prieglobsčio procedūrų direktyvos 26 straipsnį, reikia aiškinti taip, kad apgyvendinimas tranzito zonoje tokiomis aplinkybėmis, kaip nagrinėjamos pagrindinėje byloje (apgyvendinimas zonoje, iš kurios savo noru teisėtai negalima išvykti jokia kryptimi), ilgesniam nei Prieglobsčio procedūrų direktyvos 43 straipsnyje nustatytam keturių savaičių laikotarpiui, laikytinas sulaikymu?

                  c)

                  Ar aplinkybė, kad prašytojo sulaikymas ilgesniam nei Prieglobsčio procedūrų direktyvos 43 straipsnyje nustatytam keturių savaičių laikotarpiui, vykdomas tik todėl, kad jis negali patenkinti savo poreikių (apgyvendinimo ir prasimaitinimo), nes tam neturi materialių priemonių, atitinka Priėmimo direktyvos 8 straipsnį, taikytiną pagal Prieglobsčio procedūrų direktyvos 26 straipsnį?

                  d)

                  Ar aplinkybės, kad dėl de facto sulaikymu laikomo apgyvendinimo ilgesniam nei Prieglobsčio procedūrų direktyvos 43 straipsnyje nustatytam keturių savaičių laikotarpiui nebuvo priimtas sprendimo dėl sulaikymo, kad neužtikrinama teisinė priemonė sulaikymo teisėtumui ir tolesniam jo taikymui užginčyti, kad de facto sulaikymas vykdomas neišnagrinėjus jo būtinumo ir proporcingumo ar galimų alternatyvų, ir kad neapibrėžta jo tiksli trukmė ir netgi jo pabaigos momentas, atitinka Priėmimo direktyvos 8 ir 9 straipsnius, taikytinus pagal Prieglobsčio procedūrų direktyvos 26 straipsnį?

                  e)

                  Ar Chartijos 47 straipsnį galima aiškinti taip, kad kai valstybės narės teismas susiduria su aiškiai neteisėtu sulaikymu, jis gali, kol pasibaigs administracinis procesas, kaip apsaugos priemonę įpareigoti valdžios instituciją nustatyti trečiosios valstybės piliečio buvimo vietą, esančią už tranzito zonos ribų, kuri nėra sulaikymo vieta?

            4.   [Dėl tranzito zonos kaip sulaikymo vietos, susijusios su užsieniečių kontrolės policijos veiklos sritimi]
      Tolesnius klausimus reikia pateikti tuo atveju, jei, atsižvelgiant į atsakymą į antrąjį prejudicinį klausimą, vykdytina ne prieglobsčio procedūra, o procedūra, susijusi su užsieniečių kontrolės policijos veiklos sritimi.

                  a)

                  Ar, atsižvelgiant į Chartijos 6 straipsnį ir 52 straipsnio 3 dalį, 2008 m. gruodžio 16 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 2008/115/EB (3) dėl bendrų nelegaliai esančių trečiųjų šalių piliečių grąžinimo standartų ir tvarkos valstybėse narėse (toliau – Grąžinimo direktyva) 17 ir 24 konstatuojamąsias dalis, taip pat jos 16 straipsnį reikia aiškinti taip, kad apgyvendinimas tranzito zonoje tokiomis aplinkybėmis, kaip nagrinėjamos pagrindinėje byloje (apgyvendinimas zonoje, iš kurios savo noru teisėtai negalima išvykti jokia kryptimi) reiškia laisvės atėmimą, kaip tai suprantama pagal minėtas nuostatas?

                  b)

                  Ar, atsižvelgiant į Chartijos 6 straipsnį ir 52 straipsnio 3 dalį, aplinkybė, kad prašytojas iš trečiosios šalies sulaikomas tik todėl, kad jam taikytina grąžinimo priemonė ir jis neturi materialių sąlygų savo poreikiams (apgyvendinimo ir prasimaitinimo) patenkinti, atitinka Grąžinimo direktyvos 16 konstatuojamąją dalį ir 15 straipsnio 1 dalį?

                  c)

                  Ar, atsižvelgiant į Chartijos 6 straipsnį, 47 straipsnį ir 52 straipsnio 3 dalį, aplinkybės, kad dėl de facto sulaikymu laikomo apgyvendinimo nebuvo priimtas sprendimas dėl sulaikymo, kad neužtikrinama teisinė priemonė sulaikymo teisėtumui ir tolesniam jo taikymui užginčyti, ir kad de facto sulaikymas vykdomas neišnagrinėjus jo būtinumo ir proporcingumo ar galimų alternatyvų atitinka Grąžinimo direktyvos 16 konstatuojamąją dalį ir 15 straipsnio 2 dalį?

                  d)

                  Ar atsižvelgiant į Chartijos 1, 4, 6 ir 47 straipsnius Grąžinimo direktyvos 15 straipsnio 1 dalį ir 4–6 dalis, taip pat 16 konstatuojamąją dalį galima aiškinti taip, kad pagal jas draudžiama sulaikymą vykdyti neapibrėžus jo tikslios trukmės ir pabaigos momento?

                  e)

                  Ar Sąjungos teisę galima aiškinti taip, kad, kai valstybės narės teismas susiduria su aiškiai neteisėtu sulaikymu, jis gali, kol pasibaigs administracinis procesas, kaip apsaugos priemonę įpareigoti valdžios instituciją nurodyti trečiosios valstybės piliečiui buvimo vietą, esančią už tranzito zonos ribų, kuri nebūtų sulaikymo vieta?

            5.   [Dėl veiksmingos teisminės gynybos dėl sprendimo, kuriuo pakeičiama šalis, į kurią grąžinama]
      Ar, atsižvelgiant į Chartijos 47 straipsnį, Grąžinimo direktyvos 13 straipsnį, pagal kurį trečiosios šalies piliečiui suteikiama veiksminga teisė pareikšti ieškinį dėl „sprendimų, susijusių su grąžinimu“, reikia aiškinti taip, kad, kai pagal vidaus teisės aktus numatyta teisminė priemonė neveiksminga, teismas privalo bent vieną kartą patikrinti skundą, pateiktą dėl sprendimo, kuriuo pakeičiama šalis, į kurią grąžinama?

         (1)  OL L 180, 2013, p. 60.

         (2)  OL L 180, 2013, p. 96.

         (3)  OL L 348, 2008, p. 98.


title: Byla C-932/19: 2019 m. gruodžio 20 d. Győri Ítélőtábla (Vengrija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje J.Z. / OTP Jelzálogbank Zrt. ir kt.

text:
               11.5.2020

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 161/22

      2019 m. gruodžio 20 d.Győri Ítélőtábla (Vengrija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje J.Z. / OTP Jelzálogbank Zrt. ir kt.

      (Byla C-932/19)
      (2020/C 161/29)
      Proceso kalba: vengrų

         Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas

         Győri Ítélőtábla

         Šalys pagrindinėje byloje

         Apeliantas: J.Z.

         Kitos apeliacinio proceso šalys: OTP Jelzálogbank Zrt., OTP Bank Nyrt., OTP Faktoring Követeléskezelő Zrt.

         Prejudicinis klausimas

      Ar pagal Tarybos direktyvos 93/13/EEB dėl nesąžiningų sąlygų sutartyse su vartotojais (1) 6 straipsnio 1 dalį draudžiama nacionalinės teisės nuostata, kuria remiantis negaliojančios yra tos su vartotoju sudarytos paskolos sutarties sąlygos – išskyrus sutarties sąlygas, dėl kurių derėtasi atskirai, – pagal kurias finansų įstaiga, išmokėdama sumą, skirtą turtui, kuris yra paskolos ar finansinės nuomos objektas, įsigyti, taiko užsienio valiutos pirkimo kursą, o apskaičiuodama mėnesines įmokas – valiutos pardavimo kursą arba bet kurį kitą valiutos keitimo kursą, kuris skiriasi nuo taikyto išmokant paskolą, ir kuria remiantis, kiek tai susiję su paskolos sumos išmokėjimu ir jos grąžinimu, negaliojančios sąlygos pakeičiamos nuostata, pagal kurią taikomas Vengrijos nacionalinio banko nustatytas oficialus atitinkamos valiutos keitimo kursas, neįvertinus to, ar minėta nuostata – atsižvelgiant į visas sutarties sąlygas – vartotoją iš tiesų apsaugo nuo ypač nuostolingų pasekmių, ir, beje, nesuteikiant galimybės vartotojui pareikšti savo valią dėl to, ar jis nori kreiptis dėl apsaugos, suteikiamos pagal tokią teisės nuostatą?

         (1)  OL L 95, 1993, p. 29; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 15 sk., 2 t., p. 288.


title: Byla C-10/20: 2020 m. sausio 10 d. Amtsgericht Düsseldorf (Vokietija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje Flightright GmbH / Eurowings GmbH

text:
               11.5.2020

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 161/23

      2020 m. sausio 10 d.Amtsgericht Düsseldorf (Vokietija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje Flightright GmbH / Eurowings GmbH

      (Byla C-10/20)
      (2020/C 161/30)
      Proceso kalba: vokiečių

         Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas

         Amtsgericht Düsseldorf

         Šalys pagrindinėje byloje

         Ieškovė: Flightright GmbH

         Atsakovė: Eurowings GmbH

         Prejudiciniai klausimai

                  1.

                  Ar taisyklės dėl kompensacijos mokėjimo skrydžio atšaukimo atveju, nustatytos Reglamento (EB) Nr. 261/2004 (1) 5 straipsnyje, siejamame su 7 straipsniu, turi būti aiškinamos taip, kad keleiviams, išvykstantiems kitu maršrutu į galutinę paskirties vietą daugiau nei vieną valandą anksčiau tvarkaraštyje numatyto išvykimo laiko, taigi, atvykstantiems kitu skrydžiu į galutinę paskirties vietą anksčiau, nei būtų atvykę vykdami planuotu (atšauktu) skrydžiu, taip pat mutatis mutandis taikoma reglamento 7 straipsnyje nustatyta teisė į kompensaciją?

                  2.

                              a)

                              Jei į pirmąjį klausimą būtų atsakyta teigiamai: ar ši kompensacija, kuri iš esmės turi būti išmokėta pagal Reglamento (EB) Nr. 261/2004 7 straipsnio 1 dalį, gali būti sumažinta pagal 7 straipsnio 2 dalį atsižvelgiant į skrydžio atstumą, jei kitu maršrutu atvykstama anksčiau tvarkaraštyje numatyto iš pradžių užsakyto skrydžio atvykimo laiko?

                              b)

                              Jei į antrojo klausimo a dalį būtų atsakyta teigiamai: ar sumažinimas negalimas, jeigu atvykimo kitu maršrutu laikas pernelyg paankstinamas, palyginti su tvarkaraštyje numatytu iš pradžių užsakyto skrydžio atvykimo laiku, pavyzdžiui, daugiau nei tris valandas?

         (1)  2004 m. vasario 11 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentas (EB) Nr. 261/2004, nustatantis bendras kompensavimo ir pagalbos keleiviams taisykles atsisakymo vežti ir skrydžių atšaukimo arba atidėjimo ilgam laikui atveju, panaikinantis Reglamentą (EEB) Nr. 295/91 (OL L 46, 2004, p. 1; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 7 sk., 8 t., p. 10).


title: Byla C-17/20: 2020 m. sausio 14 d. Tribunale Amministrativo Regionale per la Puglia (Italija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje MC / U.T.G. – Prefettura di Foggia

text:
               11.5.2020

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 161/24

      2020 m. sausio 14 d.Tribunale Amministrativo Regionale per la Puglia (Italija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje MC / U.T.G. – Prefettura di Foggia

      (Byla C-17/20)
      (2020/C 161/31)
      Proceso kalba: italų

         Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas

         Tribunale Amministrativo Regionale per la Puglia

         Šalys pagrindinėje byloje

         Ieškovas: MC

         Atsakovė: U.T.G. – Prefettura di Foggia

         Prejudicinis klausimas

      Ar 2011 m. rugsėjo 6 d. Įstatyminio dekreto Nr. 159 91, 92 ir 93 straipsniai, kiek juose nenumatyti ikiteisminiai ginčai asmeniui, kuriam administracija taiko informativa antimafia interdittiva (draudžiamas antimafijos atskleidimas), suderinami su rungimosi principu, suformuluotu ir pripažintu kaip Sąjungos teisės principas?


title: Byla C-18/20: 2020 m. sausio 16 d. Verwaltungsgerichtshof (Austrija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje XY

text:
               11.5.2020

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 161/24

      2020 m. sausio 16 d.Verwaltungsgerichtshof (Austrija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje XY

      (Byla C-18/20)
      (2020/C 161/32)
      Proceso kalba: vokiečių

         Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas

         Verwaltungsgerichtshof

         Šalys pagrindinėje byloje

         Kasatorius: XY

         Kita kasacinio proceso šalis: Bundesamt für Fremdenwesen und Asyl

         Prejudiciniai klausimai

                  1.

                  Ar 2013 m. birželio 26 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 2013/32/ES dėl tarptautinės apsaugos suteikimo ir panaikinimo bendros tvarkos (1) 40 straipsnio 2 ir 3 dalyse vartojamos formuluotės „nauja informacija arba duomenys“, „atsirado arba prašytojas pateikė“ taip pat apima aplinkybes, kurios jau egzistavo prieš priimant sprendimą, kuris įsiteisėjo, ankstesnėje prieglobsčio procedūroje?
                  Jei į pirmąjį klausimą būtų atsakyta teigiamai:

                  2.

                  Ar atsiradus naujų faktų ar įrodymų, kurie negalėjo būti pateikti ankstesnėje procedūroje ne dėl užsieniečio kaltės, pakanka suteikti prieglobsčio prašytojui galimybę reikalauti atnaujinti įsiteisėjusiu sprendimu pasibaigusią ankstesnę procedūrą?

                  3.

                  Ar tuo atveju, jei prieglobsčio prašytojas dėl savo kaltės nepateikė argumentų dėl naujai nurodytų priežasčių dar ankstesnėje prieglobsčio procedūroje, institucijai leidžiama atsisakyti nagrinėti paskesnį prašymą iš esmės remiantis nacionaline norma, nustatančia administraciniuose procesuose visuotinai taikomą principą, nors valstybė narė nepriėmė specialių normų ir tinkamai neperkėlė Procedūros direktyvos 40 straipsnio 2 ir 3 dalyse nustatytų reikalavimų, todėl aiškiai nepasinaudojo Procedūros direktyvos 40 straipsnio 4 dalyje suteikta galimybe nustatyti normas, leidžiančias paskesnio prašymo nenagrinėti iš esmės?

         (1)  OL L 180, 2013, p. 60.


title: Byla C-32/20: 2020 m. sausio 22 d. Corte di appello di Napoli (Italija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje TJ / Balga Srl

text:
               11.5.2020

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 161/26

      2020 m. sausio 22 d.Corte di appello di Napoli (Italija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje TJ / Balga Srl

      (Byla C-32/20)
      (2020/C 161/35)
      Proceso kalba: italų

         Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas

         Corte di appello di Napoli

         Šalys pagrindinėje byloje

         Apeliantė: TJ

         Kita apeliacinio proceso šalis: Balga Srl

         Prejudiciniai klausimai

                  1.

                  Ar Europos Sąjungos pagrindinių teisių chartijos 30 straipsnis aiškintinas taip, kad juo neteisėtų kolektyvinių atleidimų iš darbo atveju pripažįstama teisė į apsaugą, kuriai taikomi veiksmingumo, efektyvumo, tinkamumo ir atgrasymo kriterijai, o šiais kriterijais, atitinkančiais „Sąjungos teisėje“ numatytų sankcijų požymius, siekiama apsaugoti pagrindines vertybes, kurias atitikti turi nacionalinės teisės nuostata arba praktika, remiantis kuria taikoma konkreti sankcija nepagrįsto atleidimo iš darbo atveju turi atitikti šias vertybes? Ar dėl to minėti kriterijai laikytini svarbiu išoriniu apribojimu, kuriuo nagrinėdamas bylą gali remtis nacionalinis teismas tam, kad Direktyvą 98/59/EB (1) įgyvendinantys nacionalinės teisės aktai arba praktika būtų suderinti su ES teise?

                  2.

                  Ar apibrėžiant Sąjungos teisės sistemoje nustatytą apsaugos lygį neteisėto kolektyvinio atleidimo iš darbo atveju Europos Sąjungos pagrindinių teisių chartijos 30 straipsnis aiškintinas skiriant „deramą dėmesį“, t. y. laikant reikšmingomis Išaiškinimuose nurodomos pataisytos Europos socialinės chartijos 24 straipsnio nuostatas, kaip jos išaiškintos Europos socialinių teisių komiteto sprendimuose, ir ar dėl to Sąjungos teisei prieštarauja nacionalinės teisės aktai ir praktika, kuriais, nenumatant galimybės grąžinti darbuotojo į jo darbo vietą, apsauga apribojama tik kompensacija, o jos maksimalus dydis nustatomas pirmiausia atsižvelgiant į darbo stažą, o ne į darbuotojo dėl prarasto pragyvenimo šaltinio patirtą žalą?

                  3.

                  Ar nacionalinis teismas, vertindamas vidaus teisės nuostatos, kuria įgyvendinama ar nustatoma apsaugos priemonė neteisėtų kolektyvinių atleidimų iš darbo atveju (pažeidus atrankos kriterijus), atitiktį, turi atsižvelgti į Europos socialinės chartijos, kaip ji aiškinama joje nurodytų institucijų sprendimuose, turinį ir todėl laikyti, kad būtina taikyti apsaugą, kuria būtų visiškai arba bent jau iš esmės atkurtos dėl darbo sutarties nutraukimo kilusios ekonominės pasekmės?

                  4.

                  Ar Europos Sąjungos pagrindinių teisių chartijos 20, 21, 34 ir 47 straipsniams prieštarauja Direktyvą 98/59/EB įgyvendinantys valstybės narės teisės aktai arba praktika, pagal kuriuos dėl [kolektyvinio atleidimo iš darbo] procedūros, taikytos po 2015 m. kovo 7 d. įdarbintiems darbuotojams, numatyta sankcijų sistema, priešingai nei numatyta dėl tos pačios procedūros, taikytos anksčiau įdarbintiems darbuotojams, neapima darbuotojo grąžinimo į darbo vietą ir pagal kurią bet kuriuo atveju neatkuriamos dėl pajamų ir socialinės apsaugos praradimo kilusios pasekmės, pripažįstant tik kompensaciją, kurios dydis nustatomas pirmiausia atsižvelgiant į darbo stažą, taigi diferencijuojant sankcijas pagal įdarbinimo datą ir taip sukuriant skirtingo lygio apsaugą, grindžiamą šiuo kriterijumi, o ne realiomis pasekmėmis, kilusiomis nepagrįstai praradus pragyvenimo šaltinį?

         (1)  1998 m. liepos 20 d. Tarybos direktyva 98/59/EB dėl valstybių narių įstatymų, susijusių su kolektyviniu atleidimu iš darbo, suderinimo (OL L 225, 1998, p. 16; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 5 sk., 3 t., p. 327).


title: Byla C-33/20: 2020 m. sausio 23 d. Landgericht Ravensburg (Vokietija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje UK / Volkswagen Bank GmbH

text:
               11.5.2020

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 161/27

      2020 m. sausio 23 d.Landgericht Ravensburg (Vokietija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje UK / Volkswagen Bank GmbH

      (Byla C-33/20)
      (2020/C 161/36)
      Proceso kalba: vokiečių

         Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas

         Landgericht Ravensburg

         Šalys pagrindinėje byloje

         Ieškovas: UK

         Atsakovė: Volkswagen Bank GmbH

         Prejudiciniai klausimai

                  1.

                  Ar 2008 m. balandžio 23 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 2008/48/EB dėl vartojimo kredito sutarčių ir panaikinančios Tarybos direktyvą 87/102/EEB (1) 10 straipsnio 2 dalies l punktas turi būti aiškinamas taip, kad kredito sutartyje:

                              a)

                              turi būti nurodyta sudarant kredito sutartį galiojanti, absoliučiu skaičiumi išreikšta palūkanų už pavėluotus mokėjimus norma ar bent galiojanti orientacinė palūkanų norma (šiuo atveju bazinė palūkanų norma pagal BGB [Bürgerliches Gesetzbuch (Civilinis kodeksas]) 247 straipsnį), kuria remiantis pridėjus tam tikrą priedą (šiuo atveju penkis procentinius punktus pagal BGB 288 straipsnio 1 dalies antrą sakinį) apskaičiuojama galiojanti palūkanų už pavėluotus mokėjimus norma, išreikšta absoliučiu skaičiumi;

                              b)

                              turi būti konkrečiai paaiškintas palūkanų už pavėluotus mokėjimus normos tikslinimo mechanizmas ar bent daroma nuoroda į nacionalinės teisės normas, kuriose reglamentuojamas palūkanų už pavėluotus mokėjimus normos tikslinimas (BGB 247 straipsnis ir 288 straipsnio 1 dalies antras sakinys)?

                  2.

                  Ar Direktyvos 2008/48/EB 10 straipsnio 2 dalies r punktas turi būti aiškinamas taip, jog kredito sutartyje būtina nurodyti konkretų, vartotojui suprantamą išankstinio paskolos grąžinimo atveju mokėtinos išankstinio grąžinimo kompensacijos apskaičiavimo metodą, kad vartotojas galėtų bent apytikriai apskaičiuoti kompensacijos, kurią privalės sumokėti nutraukdamas sutartį anksčiau nustatyto termino, dydį?

                  3.

                  Ar Direktyvos 2008/48/EB 10 straipsnio 2 dalies s punktas turi būti aiškinamas taip, kad kredito sutartyje:

                              a)

                              taip pat turi būti nurodomos nacionalinėje teisėje reglamentuojamos kredito sutarties šalių teisės nutraukti sutartį, visų pirma paskolos gavėjo teisė nutraukti sutartį dėl svarbios priežasties pagal BGB 314 straipsnį terminuotų paskolos sutarčių atveju;

                              b)

                              visais kredito sutarties šalių teisės nutraukti sutartį atvejais turi būti nurodyti teisės nutraukti sutartį įgyvendinimui taikomi reikalavimai – išankstinio pranešimo laikotarpis ir pranešimo forma?

         (1)  OL L 133, 2008, p. 66.


title: Byla C-40/20: 2020 m. sausio 27 d. Consiglio di Stato (Italija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje AQ, BO, CP / Presidenza del Consiglio dei Ministri, Ministero dell'Istruzione, dell'Università e della Ricerca – MIUR, Università degli studi di Perugia

text:
               11.5.2020

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 161/28

      2020 m. sausio 27 d.Consiglio di Stato (Italija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje AQ, BO, CP / Presidenza del Consiglio dei Ministri, Ministero dell'Istruzione, dell'Università e della Ricerca – MIUR, Università degli studi di Perugia

      (Byla C-40/20)
      (2020/C 161/37)
      Proceso kalba: italų

         Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas

         Consiglio di Stato

         Šalys pagrindinėje byloje

         Apeliantai: AQ, BO, CP

         Kitos apeliacinio proceso šalys: Presidenza del Consiglio dei Ministri, Ministero dell'Istruzione, dell'Università e della Ricerca – MIUR, Università degli studi di Perugia

         Prejudiciniai klausimai

                  1)

                  Ar pagal Direktyvoje 1999/70/EB (Tarybos direktyva dėl Europos profesinių sąjungų konfederacijos (ETUC), Europos pramonės ir darbdavių konfederacijų sąjungos (UNICE) ir Europos įmonių, kuriose dalyvauja valstybė, centro (CEEP) bendrojo susitarimo dėl darbo pagal terminuotas sutartis; toliau – direktyva) (1) nurodyto Bendrojo susitarimo 5 punktą „Piktnaudžiavimo prevencijos priemonės“, skaitomą kartu su 6 ir 7 konstatuojamosiomis dalimis ir su šio susitarimo 4 punktu („Nediskriminavimo principas“), taip pat atsižvelgiant į [Europos Sąjungos] teisės lygiavertiškumo, veiksmingumo ir veiksmingo poveikio principus, yra draudžiamos nacionalinės teisės normos, būtent – 1. 240/2010 (Įstatymas Nr. 240/2010) 24 straipsnio 3 dalies a punktas ir 22 straipsnio 9 dalis, kuriomis universitetams leidžiama be kiekybinių apribojimų sudaryti trejų metų (su galimybe pratęsti dar dvejiems metams) terminuotas sutartis su tyrėjais, nereikalaujant, kad sutarties sudarymas ir pratęsimas būtų grindžiamas objektyvia priežastimi, siejama su laikinais arba išimtiniais universiteto poreikiais, ir kuriomis numatoma, kad vienintelis apribojimas nustatant pakartotinius terminuotus darbo santykius su tuo pačiu asmeniu yra trukmė, kuri negali viršyti 12 metų, net jei nedirbta nepertraukiamai?

                  2)

                  Ar pagal minėtą Bendrojo susitarimo 5 punktą, skaitomą kartu su direktyvos 6 ir 7 konstatuojamosiomis dalimis ir su minėtu šio susitarimo 4 punktu, taip pat atsižvelgiant į [Europos Sąjungos] teisės veiksmingumą, yra draudžiamos nacionalinės teisės normos (būtent – 1. 240/2010 24 straipsnis ir 29 straipsnio 1 dalis) tais atvejais, kai universitetams suteikiama galimybė įdarbinti tyrėjus tik pagal terminuotas sutartis, nereikalaujant priimti atitinkamo sprendimo dėl laikinų arba išimtinių poreikių egzistavimo ir nenustatant jokių apribojimų, paeiliui sudarant galimai neapibrėžto skaičiaus terminuotas sutartis esant įprastiems šių universitetų mokymo ir mokslinių tyrimų poreikiams?

                  3)

                  Ar pagal to paties Bendrojo susitarimo 4 punktą yra draudžiama nacionalinės teisės norma, t. y. D.lgs. 75/2017 (Įstatyminis dekretas Nr. 75/2017) (kaip jis aiškinamas minėtame circolare ministeriale n. 3/2017 (Ministro įsakymas Nr. 3/2017)) 20 straipsnio 1 dalis, kuria, nors pripažįstama galimybė stabilizuoti viešųjų mokslinių tyrimų įstaigose pagal terminuotas sutartis dirbančių tyrėjų padėtį (tačiau tik jei iki 2017 m. gruodžio 31 d. jie išdirbo bent trejus metus), pagal terminuotas sutartis dirbantiems universiteto tyrėjams šia galimybe pasinaudoti neleidžiama tik dėl to, kad D.lgs. 75/2017 22 straipsnio 16 dalimi darbo santykiams, nors jie pagal įstatymą grindžiami darbo sutartimi, taikomos „viešosios teisės normos“, nepaisant to, kad pagal 1. 240/2010 22 straipsnio 9 dalį ta pati maksimalios trukmės taisyklė taikoma tiek mokslinių tyrimų įstaigų, tiek universitetų tyrėjams, kurie pagal paskesniame 24 straipsnyje nurodytas sutartis arba pagal tame pačiame 22 straipsnyje nurodytas mokslinių tyrimų užduotis gali nustatyti terminuotus darbo santykius su universitetais ir su mokslinių tyrimų įstaigomis?

                  4)

                  Ar atsižvelgiant į minėtą Bendrąjį susitarimą pagal lygiavertiškumo ir veiksmingumo bei ES teisės veiksmingo poveikio principus ir pagal jo 4 punkte įtvirtintą nediskriminavimo principą yra draudžiamos nacionalinės teisės normos (1. 240/2010 24 straipsnio 3 dalies a punktas ir D.lgs. 81/2015 (Įstatyminis dekretas Nr. 81/2015) 29 straipsnio 2 dalies d punktas ir 4 dalis), kuriomis, nors ir numatytos visiems viešojo ir privačiojo sektoriaus darbuotojams taikomos taisyklės, paskutinį kartą įtrauktos į tą patį decreto n. 81, kuriuo (nuo 2018 m.) nustatytas 24 mėnesių (įskaitant bet kokį pratęsimą ir atnaujinimą) terminuotų darbo santykių maksimalios trukmės apribojimas ir reikalaujama, kad tokio tipo darbo santykiai viešojo administravimo institucijose būtų nustatomi atsižvelgiant į „laikinus ir išimtinius poreikius“, universitetams leidžiama įdarbinti tyrėjus pagal trejų metų terminuotas sutartis, kurios gali būti pratęsiamos dar dvejiems metams, jei per tuos trejus metus vykdyta mokslinių tyrimų ir mokymo veikla įvertinta teigiamai, nereikalaujant, nei kad pirmosios sutarties sudarymas, nei kad jos pratęsimas būtų grindžiamas tokiais universiteto laikinais ar išimtiniais poreikiais, taip pat pasibaigus penkeriems metams numatant galimybę su tuo pačiu arba su kitais asmenimis sudaryti dar vieną tokio paties tipo terminuotą sutartį siekiant patenkinti tuos pačius mokymo ir mokslinių tyrimų poreikius, kaip ir ankstesne sutartimi?

                  5)

                  Ar pagal minėto Bendrojo susitarimo 5 punktą, taip pat atsižvelgiant į veiksmingumo ir lygiavertiškumo principus ir pirmiau minėtą 4 punktą, yra draudžiamos nacionalinės teisės normos (D.lgs. 81/2015 29 straipsnio 2 dalies d punktas ir 4 dalis ir D.lgs. 165/2001 (Įstatyminis dekretas Nr. 165/2001) 36 straipsnio 2 ir 5 dalys), kuriomis neleidžiama universitetų tyrėjams, įdarbintiems pagal trejų metų terminuotas sutartis, kurios gali būti pratęsiamos dar dvejiems metams (kaip numatyta minėtame 1. 240/2010 24 straipsnio 3 dalies a punkte), vėliau įsidarbinti pagal neterminuotas sutartis, Italijos vidaus teisės sistemoje nenumatant kitų tinkamų priemonių užkirsti kelią piktnaudžiavimui universitetuose paeiliui nustatant terminuotas darbo santykius ir už tai nubausti?

         (1)  1999 m. birželio 28 d. Tarybos direktyva 1999/70/EB dėl Europos profesinių sąjungų konfederacijos (ETUC), Europos pramonės ir darbdavių konfederacijų sąjungos (UNICE) ir Europos įmonių, kuriose dalyvauja valstybė, centro (CEEP) bendrojo susitarimo dėl darbo pagal terminuotas sutartis (OL L 175, 1999, p. 43; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 5 sk., 3 t., p. 368).


title: Byla C-44/20: 2020 m. sausio 27 d. Consiglio di Stato (Italija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje Autorità di Regolazione per Energia Reti e Ambiente (ARERA) / PC, RE

text:
               11.5.2020

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 161/29

      2020 m. sausio 27 d.Consiglio di Stato (Italija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje Autorità di Regolazione per Energia Reti e Ambiente (ARERA) / PC, RE

      (Byla C-44/20)
      (2020/C 161/38)
      Proceso kalba: italų

         Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas

         Consiglio di Stato

         Šalys pagrindinėje byloje

         Apeliantė: Autorità di Regolazione per Energia Reti e Ambiente (ARERA)

         Kitos apeliacinio proceso šalys: PC, RE

         Prejudiciniai klausimai

                  a)

                  Ar prie 1999 m. birželio 28 d. Tarybos direktyvos 1999/70/EB (1) pridėto 1999 m. kovo 18 d. Bendrojo susitarimo dėl darbo pagal terminuotas sutartis 4 punktas turi būti suprantamas taip, kad juo reikalaujama atsižvelgti į darbuotojo pagal terminuotą sutartį institucijoje išdirbtus tarnybos laikotarpius einant tas pačias pareigas kaip toje pačioje institucijoje tos pačios kategorijos nuolatinis darbuotojas, tam, kad būtų nustatytas jo darbo stažas, taip pat tais atvejais, kai darbuotojas paskiriamas į nuolatines pareigas po viešojo konkurso, nepaisant konkurso procedūros ypatumų, kurie, kaip minėta, lemia visišką santykių pasikeitimą, konkurso procedūroje dalyviui sutinkant juos nutraukti, ir naujų santykių, nustatomų oficialiu sprendimu skirti į pareigas, kuriems būdingos specialios pareigos ir didesnis stabilumas, atsiradimą?

                  b)

                  Jeigu atsakymas į a) punkte nurodytą klausimą būtų teigiamas, ar turi būti pripažįstamas visas anksčiau įgytas darbo stažas ar yra objektyvių priežasčių, dėl kurių be visiško pripažinimo būtų galima, remiantis minėtais ypatumais, diferencijuoti pripažinimo kriterijus?

                  c)

                  Jeigu atsakymas į b) punkte nurodytą klausimą būtų neigiamas, kokiais kriterijais remiantis turi būti apskaičiuojamas pripažintinas darbo stažas, kad nebūtų laikomas diskriminaciniu?

         (1)  1999 m. birželio 28 d. Tarybos direktyva 1999/70/EB dėl Europos profesinių sąjungų konfederacijos (ETUC), Europos pramonės ir darbdavių konfederacijų sąjungos (UNICE) ir Europos įmonių, kuriose dalyvauja valstybė, centro (CEEP) bendrojo susitarimo dėl darbo pagal terminuotas sutartis (OL L 175, 1999, p. 43; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 5 sk., 3 t., p. 368).


title: Byla C-53/20: 2020 m. vasario 3 d. Bundesgerichtshof (Vokietija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje Hengstenberg GmbH & Co. KG / Spreewaldverein e.V.

text:
               11.5.2020

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 161/31

      2020 m. vasario 3 d.Bundesgerichtshof (Vokietija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje Hengstenberg GmbH & Co. KG / Spreewaldverein e.V.

      (Byla C-53/20)
      (2020/C 161/40)
      Proceso kalba: vokiečių

         Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas

         Bundesgerichtshof

         Šalys pagrindinėje byloje

         Apeliantė: Hengstenberg GmbH & Co. KG

         Kita apeliacinio proceso šalis: Spreewaldverein e.V.

         Prejudiciniai klausimai

                  1.

                  Ar reikšmingo specifikacijos keitimo procedūroje pakanka bet kokio esamo ar galimo, tikėtino ekonominio poveikio fiziniam ar juridiniam asmeniui, kad juo būtų galima pagrįsti teisėtą interesą, kaip jis suprantamas pagal Reglamento (ES) Nr. 1151/2012 (1) 53 straipsnio 2 dalies pirmą pastraipą, siejamą su 49 straipsnio 3 dalies pirma pastraipa ir 4 dalies antra pastraipa, kurio reikalaujama teikiant prieštaravimą dėl paraiškos ar apeliacinį skundą dėl teigiamo sprendimo dėl paraiškos?

                  2.

                  Jeigu į pirmąjį klausimą būtų atsakyta neigiamai:
                  Ar reikšmingo specifikacijos keitimo procedūroje teisėtą interesą, kaip jis suprantamas pagal Reglamento (ES) Nr. 1151/2012 53 straipsnio 2 dalies pirmą pastraipą, siejamą su 49 straipsnio 3 dalies pirma pastraipa ir 4 dalies antra pastraipa, gali turėti (tik) veiklos vykdytojai, kurie gamina panašius produktus arba maisto produktus kaip veiklos vykdytojai, įregistravę saugomą geografinę nuorodą?

                  3.

                  Jeigu į antrąjį klausimą būtų atsakyta neigiamai:

                              a)

                              ar reikalavimus dėl teisėto intereso, kaip jis suprantamas pagal Reglamento (ES) Nr. 1151/2012 49 straipsnio 3 dalies pirmą pastraipą ir 4 dalies antrą pastraipą, reikia skirtingai taikyti įregistravimo procedūrai pagal Reglamento (ES) Nr. 1151/2012 49–52 straipsnius ir specifikacijos keitimo procedūrai pagal Reglamento (ES) Nr. 1151/2012 53 straipsnį ir

                              b)

                              ar dėl šios priežasties reikšmingo specifikacijos keitimo procedūroje teisėtą interesą, kaip jis suprantamas pagal Reglamento (ES) Nr. 1151/2012 53 straipsnio 2 dalies pirmą pastraipą, siejamą su 49 straipsnio 3 dalies pirma pastraipa ir 4 dalies antra pastraipa, gali turėti tik gamintojai, kurie geografinėje vietovėje gamina produktus, atitinkančius produkto specifikaciją, arba konkrečiai planuoja tokią gamybą, todėl „nevietiniams“ automatiškai netaikoma teisė remtis teisėtu interesu?

         (1)  2012 m. lapkričio 21 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamento (ES) Nr. 1151/2012 dėl žemės ūkio ir maisto produktų kokybės sistemų (OL L 343, 2012, p. 1).


title: Byla C-60/20: 2020 m. vasario 5 d. Administratīvā apgabaltiesa (Latvija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje VAS „Latvijas dzelzceļš“ / Valsts dzelzceļa administrācija

text:
               11.5.2020

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 161/31

      2020 m. vasario 5 d.Administratīvā apgabaltiesa (Latvija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje VAS „Latvijas dzelzceļš“ / Valsts dzelzceļa administrācija

      (Byla C-60/20)
      (2020/C 161/41)
      Proceso kalba: latvių

         Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas

         Administratīvā apgabaltiesa

         Šalys pagrindinėje byloje

         Apeliantė: VAS „Latvijas Dzelzceļš“

         Kita apeliacinio proceso šalis: Valsts dzelzceļa administrācija

         Prejudiciniai klausimai

                  1)

                  Ar Direktyvos 2012/34 (1) 13 straipsnio 2 ir 6 dalis (Reglamento 2017/2177 (2) 15 straipsnio 5 ir 6 dalis) reikia taikyti taip: reguliavimo institucija gali įpareigoti infrastruktūros objekto savininką, kuris nėra paslaugų įrenginio operatorius, suteikti prieigą prie paslaugų?

                  2)

                  Ar Direktyvos 2012/34 13 straipsnio 6 dalį (Reglamento 2017/2177 15 straipsnio 5 ir 6 dalis) reikia aiškinti taip: pagal ją pastato savininkas gali nutraukti nuomos santykius ir pertvarkyti paslaugų įrenginį?

                  3)

                  Ar Direktyvos 2012/34 13 straipsnio 6 dalį (Reglamento 2017/2177 15 straipsnio 5 ir 6 dalis) reikia aiškinti taip: pagal ją reguliavimo institucija įpareigojama patikrinti tik tai, ar paslaugų įrenginio operatorius (šiuo atveju – paslaugų įrenginio savininkas) iš tikrųjų nusprendė jį pertvarkyti?

         (1)  2012 m. lapkričio 21 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvą 2012/34/ES, kuria sukuriama bendra Europos geležinkelių erdvė (OL L 343, 2012, p. 32).

         (2)  2017 m. lapkričio 22 d. Europos Komisijos įgyvendinimo reglamento 2017/2177 dėl galimybės naudotis geležinkelių paslaugų įrenginiais ir su geležinkeliais susijusiomis paslaugomis (OL L 307, 2017, p. 1).


title: Byla C-67/20: 2020 m. vasario 10 d. Cour du travail de Liège (Belgija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje Agence fédérale pour l'Accueil des demandeurs d'asile (Fedasil) / M.

text:
               11.5.2020

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 161/32

      2020 m. vasario 10 d.Cour du travail de Liège (Belgija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje Agence fédérale pour l'Accueil des demandeurs d'asile (Fedasil) / M.

      (Byla C-67/20)
      (2020/C 161/42)
      Proceso kalba: prancūzų

         Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas

         Cour du travail de Liège

         Šalys pagrindinėje byloje

         Apeliantė: Agence fédérale pour l'Accueil des demandeurs d'asile (Fedasil)

         Kita apeliacinio proceso šalis: M.

         Prejudiciniai klausimai

                  1.

                  Ar nacionalinės teisės reglamentuojama teisės gynimo priemonė, suteikta prieglobsčio prašytojui, kuriam siūloma, kad jo tarptautinės apsaugos prašymas būtų išnagrinėtas kitoje valstybėje narėje, neturi jokio stabdančio poveikio ir tokį poveikį gali turėti tik tada, kai atimama asmens laisvė, siekiant jį nedelsiant perduoti, yra veiksminga teisės gynimo priemonė, kaip tai suprantama pagal Reglamento „Dublinas III“ (1) 27 straipsnį?

                  2.

                  Ar Reglamento „Dublinas III“ 27 straipsnyje numatyta veiksminga teisės gynimo priemonė turi būti aiškinama taip, kad jai prieštarauja tik priverstinis perdavimo priemonės vykdymas tada, kai nagrinėjamas skundas, pateiktas dėl minėto perdavimo sprendimo, arba taip, kad pagal ją draudžiama bet kokia paruošiamoji išsiuntimo iš šalies priemonė, pavyzdžiui, asmens perkėlimas į centrą, vykdantį prieglobsčio prašytojų, kuriems siūloma, kad jų prieglobsčio prašymai būtų išnagrinėti kitoje Europos šalyje, sugrįžimo procesą?

         (1)  2013 m. birželio 26 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentas (ES) Nr. 604/2013, kuriuo išdėstomi valstybės narės, atsakingos už trečiosios šalies piliečio arba asmens be pilietybės vienoje iš valstybių narių pateikto tarptautinės apsaugos prašymo nagrinėjimą, nustatymo kriterijai ir mechanizmai (OL L 180, 2013, p. 31).


title: Byla C-68/20: 2020 m. vasario 10 d. Cour du travail de Liège (Belgija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje Agence fédérale pour l'Accueil des demandeurs d'asile (Fedasil) / C.

text:
               11.5.2020

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 161/33

      2020 m. vasario 10 d.Cour du travail de Liège (Belgija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje Agence fédérale pour l'Accueil des demandeurs d'asile (Fedasil) / C.

      (Byla C-68/20)
      (2020/C 161/43)
      Proceso kalba: prancūzų

         Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas

         Cour du travail de Liège

         Šalys pagrindinėje byloje

         Apeliantė: Agence fédérale pour l'Accueil des demandeurs d'asile (Fedasil)

         Kita apeliacinio proceso šalis: C.

         Prejudiciniai klausimai

                  1.

                  Ar nacionalinės teisės reglamentuojama teisės gynimo priemonė, suteikta prieglobsčio prašytojui, kuriam siūloma, kad jo tarptautinės apsaugos prašymas būtų išnagrinėtas kitoje valstybėje narėje, neturi jokio stabdančio poveikio ir tokį poveikį gali turėti tik tada, kai atimama asmens laisvė, siekiant jį nedelsiant perduoti, yra veiksminga teisės gynimo priemonė, kaip tai suprantama pagal Reglamento „Dublinas III“ (1) 27 straipsnį?

                  2.

                  Ar Reglamento „Dublinas III“ 27 straipsnyje numatyta veiksminga teisės gynimo priemonė turi būti aiškinama taip, kad jai prieštarauja tik priverstinis perdavimo priemonės vykdymas tada, kai nagrinėjamas skundas, pateiktas dėl minėto perdavimo sprendimo, arba taip, kad pagal ją draudžiama bet kokia paruošiamoji išsiuntimo iš šalies priemonė, pavyzdžiui, asmens perkėlimas į centrą, vykdantį prieglobsčio prašytojų, kuriems siūloma, kad jų prieglobsčio prašymai būtų išnagrinėti kitoje Europos šalyje, sugrįžimo procesą?

         (1)  2013 m. birželio 26 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentas (ES) Nr. 604/2013, kuriuo išdėstomi valstybės narės, atsakingos už trečiosios šalies piliečio arba asmens be pilietybės vienoje iš valstybių narių pateikto tarptautinės apsaugos prašymo nagrinėjimą, nustatymo kriterijai ir mechanizmai (OL L 180, 2013, p. 31).


title: Byla C-69/20: 2020 m. vasario 10 d. Cour du travail de Liège (Belgija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje Agence fédérale pour l'Accueil des demandeurs d'asile (Fedasil) / C.

text:
               11.5.2020

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 161/33

      2020 m. vasario 10 d.Cour du travail de Liège (Belgija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje Agence fédérale pour l'Accueil des demandeurs d'asile (Fedasil) / C.

      (Byla C-69/20)
      (2020/C 161/44)
      Proceso kalba: prancūzų

         Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas

         Cour du travail de Liège

         Šalys pagrindinėje byloje

         Apeliantė: Agence fédérale pour l'Accueil des demandeurs d'asile (Fedasil)

         Kita apeliacinio proceso šalis: C.

         Prejudiciniai klausimai

                  1.

                  Ar nacionalinės teisės reglamentuojama teisės gynimo priemonė, suteikta prieglobsčio prašytojui, kuriam siūloma, kad jo tarptautinės apsaugos prašymas būtų išnagrinėtas kitoje valstybėje narėje, neturi jokio stabdančio poveikio ir tokį poveikį gali turėti tik tada, kai atimama asmens laisvė, siekiant jį nedelsiant perduoti, yra veiksminga teisės gynimo priemonė, kaip tai suprantama pagal Reglamento „Dublinas III“ (1) 27 straipsnį?

                  2.

                  Ar Reglamento „Dublinas III“ 27 straipsnyje numatyta veiksminga teisės gynimo priemonė turi būti aiškinama taip, kad jai prieštarauja tik priverstinis perdavimo priemonės vykdymas tada, kai nagrinėjamas skundas, pateiktas dėl minėto perdavimo sprendimo, arba taip, kad pagal ją draudžiama bet kokia paruošiamoji išsiuntimo iš šalies priemonė, pavyzdžiui, asmens perkėlimas į centrą, vykdantį prieglobsčio prašytojų, kuriems siūloma, kad jų prieglobsčio prašymai būtų išnagrinėti kitoje Europos šalyje, sugrįžimo procesą?

         (1)  2013 m. birželio 26 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentas (ES) Nr. 604/2013, kuriuo išdėstomi valstybės narės, atsakingos už trečiosios šalies piliečio arba asmens be pilietybės vienoje iš valstybių narių pateikto tarptautinės apsaugos prašymo nagrinėjimą, nustatymo kriterijai ir mechanizmai (OL L 180, 2013, p. 31).


title: Byla C-76/20: 2020 m. vasario 12 d. Administrativen sad Varna (Bulgarija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje „BalevBio“ EOOD / Teritorialna Direktsia Severna Morska, Agentsia „Mitnitsi“

text:
               11.5.2020

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 161/34

      2020 m. vasario 12 d.Administrativen sad Varna (Bulgarija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje „BalevBio“ EOOD / Teritorialna Direktsia Severna Morska, Agentsia „Mitnitsi“

      (Byla C-76/20)
      (2020/C 161/45)
      Proceso kalba: bulgarų

         Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas

         Administrativen sad Varna

         Šalys pagrindinėje byloje

         Apeliantė: „BalevBio“ EOOD

         Kita apeliacinio proceso šalis: Teritorialna Direktsia Severna Morska, Agentsia „Mitnitsi“

         Prejudiciniai klausimai

                  1.

                  Ar 2015 m. spalio 6 d. Komisijos įgyvendinimo reglamento (ES) 2015/1754 (1), kuriuo iš dalies keičiamas Tarybos reglamento (EEB) Nr. 2658/87 dėl tarifų ir statistinės nomenklatūros bei dėl Bendrojo muitų tarifo I priedas, Bendrųjų [Kombinuotosios nomenklatūros] aiškinimo taisyklių 3 taisyklės a punktas turi būti aiškinamas taip, kad klasifikuojant tokias prekes, kokios nagrinėjamos pagrindinėje byloje, t. y. sudarytas iš įvairių medžiagų, „pozicija, kurioje prekė aprašyta tiksliausiai“, bet kuriuo atveju yra ta pozicija, prie kurios priskiriama pagal kiekį (tūrį) dominuojanti medžiaga, o gal toks aiškinimas teisingas tik tada, kai pačioje pozicijoje kiekis (tūris) numatytas kaip prekę aiškiau apibūdinantis bei ją tiksliau ir išsamiau aprašantis kriterijus?

                  2.

                  Atsižvelgiant į atsakymą į pirmąjį klausimą ir į [Suderintos sistemos] aiškinamąsias pastabas dėl 4410 ir 4419 pozicijų: Ar Įgyvendinimo reglamentas (ES) 2015/1754 turi būti aiškinamas taip, kad 4419 pozicija neapima gaminių iš medžio drožlių (plaušo) plokščių, kuriuose rišamosios medžiagos (termoaktyvioji derva) masė sudaro daugiau kaip 15 % plokštės svorio?

                  3.

                  Ar Įgyvendinimo reglamentas (ES) 2015/1754 turi būti aiškinamas taip, kad tokie produktai, kaip nagrinėjamieji pagrindinėje byloje, t. y. puodeliai, pagaminti iš sudėtinių medžiagų, kurių sudėtyje yra 72,33 % augalinės kilmės lignoceliuliozės pluoštų ir 25,2 % rišamosios medžiagos (melamino derva), turi būti priskiriami prie I priedo 3924 10 00 subpozicijos?

         (1)  2015 m. spalio 6 d. Komisijos įgyvendinimo reglamentas (ES) 2015/1754, kuriuo iš dalies keičiamas Tarybos reglamento (EEB) Nr. 2658/87 dėl tarifų ir statistinės nomenklatūros bei dėl Bendrojo muitų tarifo I priedas (OL L 285, 2015, p. 1).


title: Byla C-84/20 P: 2020 m. vasario 14 d. Archimandritis Sarantis Sarantos, Protopresvyteros Ioannis Fotopoulos, Protopresvyteros Antonios Bousdekis, Protopresvyteros Vasileios Kokolakis, Estia Paterikon Meleton, Christos Papasotiriou, Charalampos Andralis pateiktas apeliacinis skundas dėl 2019 m. gruodžio 11 d. Bendrojo Teismo (devintoji kolegija) priimtos nutarties byloje T-547/19 Sarantis Sarantos / Europos Parlamentas, Europos Sąjungos Taryba ir Europos Komisija

text:
               11.5.2020

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 161/35

      2020 m. vasario 14 d. Archimandritis Sarantis Sarantos, Protopresvyteros Ioannis Fotopoulos, Protopresvyteros Antonios Bousdekis, Protopresvyteros Vasileios Kokolakis, Estia Paterikon Meleton, Christos Papasotiriou, Charalampos Andralis pateiktas apeliacinis skundas dėl 2019 m. gruodžio 11 d. Bendrojo Teismo (devintoji kolegija) priimtos nutarties byloje T-547/19 Sarantis Sarantos / Europos Parlamentas, Europos Sąjungos Taryba ir Europos Komisija

      (Byla C-84/20 P)
      (2020/C 161/46)
      Proceso kalba: graikų

         Šalys

         Apeliantai: Archimandritis Sarantis Sarantos, Protopresvyteros Ioannis Fotopoulos, Protopresvyteros Antonios Bousdekis, Protopresvyteros Vasileios Kokolakis, Estia Paterikon Meleton, Christos Papasotiriou, Charalampos Andralis, atstovaujami advokato C. Papasotiriou

         Kitos proceso šalys: Europos Parlamentas, Europos Sąjungos Taryba

         Apeliantų reikalavimai

      Apeliantai Teisingumo Teismo prašo:

                  —

                  priimti sprendimą dėl jų 2019 m. liepos 31 d. ieškinio negrąžinant Bendrajam Teismui skundžiamos nutarties,

                  —

                  panaikinti dėl šio ieškinio priimtą 2019 m. gruodžio 11 d. Europos Sąjungos Bendrojo Teismo devintosios kolegijos nutartį, įregistruotą Nr. 923557, ir patenkinti visą ieškinį,

                  —

                  panaikinti 2019 m. birželio 20 d. Reglamentą (ΕS) 2019/1157 (1),

                  —

                  priteisti iš atsakovų bylinėjimosi išlaidas.

         Apeliacinio skundo pagrindai ir pagrindiniai argumentai

      Grįsdami apeliacinį skundą apeliantai nurodo du pagrindus:

                  1.

                        Apeliacinio skundo pirmasis pagrindas:
                      skundžiama nutartimi atmetęs ieškinį kaip nepriimtiną ir nurodęs, kad „<…> ginčijamas reglamentas daro poveikį ieškovams, kurie yra fiziniai asmenys, ne dėl tam tikrų jiems būdingų savybių arba dėl faktinės situacijos, kuri juos išskiria iš kitų asmenų, bet dėl jų religinių įsitikinimų, kuriuos turi ar gali turėti neapibrėžtas skaičius asmenų. Taigi ginčijamas reglamentas konkrečiai nesusijęs su ieškovais, kaip tai suprantama pagal SESV 263 straipsnio ketvirtą pastraipą“, Bendrasis Teismas pažeidė SESV 263 straipsnio ketvirtą pastraipą, Europos Sąjungos Teisingumo Teismo statuto 19 straipsnį, proporcingumo principą, Europos Sąjungos pagrindinių teisių chartijos (2000/C 364/01) preambulę, 47 straipsnį ir 52 straipsnio 1 dalį, Europos Sąjungos sutarties 5 straipsnio 1 ir 2 dalis (atskirai ar siejant jas su Protokolu Nr. 2 dėl proporcingumo principo taikymo) ir susijusią jurisprudenciją. Apeliantų teigimu, kadangi ieškinyje buvo nurodyta, jog ginčijamu reglamentu pažeidžiamos žmogaus teisės, tarp kurių Europos Sąjungos pagrindinių teisių chartijoje numatytos pagrindinės teisės (žmogaus orumas, religiniai įsitikinimai, teisė prieštarauti, susijusi su religijos laisve, privatus gyvenimas ir laisvė, taip pat teisė į asmens duomenų apsaugą ir teisė į tai, kad būtų prašoma aiškaus sutikimo dėl bet kokio tokių duomenų tvarkymo), toks reglamentas su jais tiesiogiai ir konkrečiai susijęs, ir
                        vien dėl nurodytų teisių kaip pagrindinių teisių pobūdžio
                      apeliantai gali pateikti ieškinį pagal 263 straipsnio ketvirtą pastraipą, o Sąjungos teismai turi atlikti tiesioginę reglamentų negaliojimo kontrolę, kai pažeidžiamos pagrindinės žmogaus teisės.

                  2.

                        Apeliacinio skundo antrasis pagrindas
                     : Bendrasis Teismas skundžiamoje nutartyje pripažinęs, jog šeštasis ieškovas, advokatas Christos Papasotiriou, nebuvo tinkamai atstovaujamas: „<…> šeštasis ieškovas nepasinaudojo advokato, trečiojo asmens, paslaugomis, kad

                           būtų atstovaujamas

                     , ir veikė savo vardu, pats pasirašydamas ieškinį ir remdamasis savo kaip advokato statusu pagal dokumentą, patvirtinantį, kad turi teisę verstis advokato praktika, kaip nurodyta Procedūros reglamento 51 straipsnio 2 dalyje <…>“, Europos Sąjungos Teisingumo Teismo 19 straipsnį išaiškino contra legem ir pažeidė Europos Sąjungos pagrindinių teisių chartijos 47 straipsnį ir proporcingumo principą, taip pat šio principo laikymosi užtikrinančias Sąjungos teisės aktų nuostatas.

         (1)  2019 m. birželio 20 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentas (ES) 2019/1157 dėl Sąjungos piliečių tapatybės kortelių ir Sąjungos piliečiams bei jų šeimos nariams, kurie naudojasi laisvo judėjimo teise, išduodamų teisę gyventi šalyje patvirtinančių dokumentų saugumo didinimo (OL L 188, 2019, p. 67).


title: Byla C-90/20: 2020 m. vasario 24 d. Højesteret (Danija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje Apcoa Parking Danmark A/S / Skatteministeriet

text:
               11.5.2020

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 161/37

      2020 m. vasario 24 d.Højesteret (Danija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje Apcoa Parking Danmark A/S / Skatteministeriet

      (Byla C-90/20)
      (2020/C 161/48)
      Proceso kalba: danų

         Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas

         Højesteret

         Šalys pagrindinėje byloje

         Apeliantė: Apcoa Parking Danmark A/S

         Kita apeliacinio proceso šalis: Skatteministeriet

         Prejudicinis klausimas

      Ar 2006 m. lapkričio 28 d. Tarybos direktyvos 2006/112/EB (1) dėl pridėtinės vertės mokesčio bendros sistemos 2 straipsnio 1 dalies c punktas turi būti aiškinamas taip, kad už transporto priemonių stovėjimo privačioje valdoje taisyklių pažeidimą taikomi kontrolės mokesčiai yra atlygis už suteiktą paslaugą, todėl tai yra PVM apmokestinamas sandoris?

         (1)  OL L 347, 2006, p. 1.


title: Byla C-104/20: 2020 m. vasario 27 d. tribunal du travail de Nivelles (Belgija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje SD / Habitations sociales du Roman Païs SCRL, TE, veikiantis kaip Régie des Quartiers de Tubize ASBL bankroto administratorius

text:
               11.5.2020

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 161/37

      2020 m. vasario 27 d.tribunal du travail de Nivelles (Belgija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje SD / Habitations sociales du Roman Païs SCRL, TE, veikiantis kaip Régie des Quartiers de Tubize ASBL bankroto administratorius
      (Byla C-104/20)
      (2020/C 161/49)
      Proceso kalba: prancūzų

         Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas

      Tribunal du travail de Nivelles

         Šalys pagrindinėje byloje

         Ieškovas: SD

         Atsakovai: Habitations sociales du Roman Païs SCRL, TE, veikiantis kaip Régie des Quartiers de Tubize ASBL bankroto administratorius

         Prejudicinis klausimas

      Ar 2003 m. lapkričio 4 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 2003/88/EB dėl tam tikrų darbo laiko organizavimo aspektų (1) 3, 5 ir 6 straipsniai, siejami su Europos Sąjungos pagrindinių teisių chartijos 31 straipsnio 2 dalimi ir 1989 m. birželio 12 d. Tarybos direktyvos 89/391/EEB dėl priemonių darbuotojų saugai ir sveikatos apsaugai darbe gerinti nustatymo (2) 4 straipsnio 1 dalimi, 11 straipsnio 3 dalimi ir 16 straipsnio 3 dalimi, pagal kuriuos draudžiami valstybės narės teisės aktai, kuriuose nenumatyta darbdavių pareiga įdiegti sistemą, leidžiančią apskaičiuoti kiekvieno darbuotojo kasdienio darbo laiko trukmę (2019 m.gegužės14 d. Sprendimas C-55/18), turi būti aiškinami taip, kad pagal juos draudžiami nacionalinės teisės aktai (nagrinėjamu atveju Belgijos civilinio kodekso 1315 straipsnis, pagal kurį tas, kas reikalauja įvykdyti prievolę, turi įrodyti, kad ji egzistuoja), kuriuose nenumatytas įrodinėjimo pareigos perkėlimas tuo atveju, kai darbuotojas nurodo, jog viršyta įprasta jo darbo laiko trukmė, jei:

                  —

                  šiuose nacionalinės teisės aktuose (nagrinėjamu atveju Belgijos teisės aktuose) nėra įtvirtinta darbdavių pareiga įdiegti patikimą sistemą, leidžiančią apskaičiuoti kiekvieno darbuotojo kasdienio darbo trukmę,

                  —

                  ir darbdavys savo iniciatyva neįdiegė tokios sistemos,

                  —

                  todėl darbuotojas neturi galimybės praktiškai įrodyti, kad įprasta darbo laiko trukmė viršyta?

         (1)  OL L 299, 2003, p. 9; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 5 sk., 4 t., p. 38.

         (2)  OL L 183, 1989, p. 1; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 5 sk., 1 t., p. 349.


title: Byla C-106/20 P: 2020 m. vasario 25 d. Graikijos Respublikos pateiktas apeliacinis skundas dėl 2019 m. gruodžio 19 d. Bendrojo Teismo (ketvirtoji kolegija) priimto sprendimo byloje T-14/18 Graikijos Respublika / Europos Komisija

text:
               11.5.2020

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 161/38

      2020 m. vasario 25 d. Graikijos Respublikos pateiktas apeliacinis skundas dėl 2019 m. gruodžio 19 d. Bendrojo Teismo (ketvirtoji kolegija) priimto sprendimo byloje T-14/18 Graikijos Respublika / Europos Komisija

      (Byla C-106/20 P)
      (2020/C 161/50)
      Proceso kalba: graikų

         Šalys

         Apeliantė: Graikijos Respublika, atstovaujama E. Tsaousi, E. Leftheriotou ir A. Vasilopoulou

         Kita proceso šalis: Europos Komisija

         Apeliantės reikalavimai

      Apeliantė prašo patenkinti apeliacinį skundą ir panaikinti 2019 m. gruodžio 19 d. Europos Sąjungos Bendrojo Teismo sprendimą byloje Τ-14/18, kuriuo atmestas 2018 m. sausio 16 d. Graikijos Respublikos ieškinys dėl 2017 m. lapkričio 8 d. Komisijos įgyvendinimo sprendimo (ES) 2017/2014 panaikinimo, patenkinti šį ieškinį ir panaikinti Komisijos sprendimą tiek, kiek jame nurodyta iš Europos Sąjungos lėšų nefinansuoti Graikijos Respublikos išlaidų, patirtų suteikus paramą žemės plotams 2014 paramos paraiškų metais, kurių dydis lygus 5 % bendros sumos, skirtos paramai ganykloms, t. y. 12 482 555,68 EUR neto sumos. Ji taip pat prašo priteisti iš Komisijos bylinėjimosi išlaidas.

         Apeliacinio skundo pagrindai ir pagrindiniai argumentai

      Grįsdama skundą apeliantė nurodo tris apeliacinio skundo pagrindus.
      Pirmasis pagrindas susijęs su skundžiamo sprendimo dalimi, kuria atmestas Graikijos Respublikos Bendrojo Teismo posėdyje nurodytas argumentas, grindžiamas 2019 m. gegužės 15 d. Teisingumo Teismo sprendimu byloje C-341/17 P. Šio pagrindo pirmoje dalyje nurodoma, kad skundžiamu sprendimu buvo pažeistos procesinės normos ir teisė į veiksmingą teisminę gynybą, nes Graikijos Respublikos nurodytas argumentas atmestas kaip nepriimtinas nurodant nepakankamus ir prieštaringus motyvus. Antroji dalis grindžiama klaidingu Reglamento 796/2004 2 straipsnio aiškinimu, skundžiamo sprendimo prieštaringu ir nepakankamu motyvavimu pripažįstant Graikijos Respublikos argumentus nereikšmingais.
      Apeliacinio skundo antrasis ir trečiasis pagrindai susiję su skundžiamo sprendimo dalimi, kuria atmesti kiti panaikinimo pagrindai. Iš esmės antruoju pagrindu nurodoma, kad skundžiamu sprendimu iškreipti byloje pateikti įrodymai, pirmiausia, apskaitos lentelė, kurioje nurodyti 79 664 ūkininkų, gavusių paramą ganykloms, duomenis, nepagrįstai išmokėtos sumos ir Graikijos Respublikos išieškotos sumos, todėl sprendimas yra neteisėtas, nepakankamai ir prieštaringai motyvuotas.
      Apeliacinio skundo trečiajame pagrinde teigiama, kad skundžiamas sprendimas turi būti panaikintas dėl klaidingo Reglamento 1290/2005 31 straipsnio 1 ir 2 dalių, Reglamento 1306/2013 52 straipsnio 2 ir 3 dalių ir Deleguotojo reglamento Nr. 907/2014 12 straipsnio 2–6 dalių aiškinimo ir taikymo, Komisijos gairių, nurodytų dokumentuose VI/5330797 ir 2015 m. birželio 8 d. C(2015)3675 final, pažeidimo, pareigos motyvuoti (SESV 296 straipsnis) pažeidimo, klaidingo įrodinėjimo taisyklių taikymo (įrodinėjimo pareiga buvo paskirstyta taip, kad iš Graikijos Respublikos reikalauta pateikti probatio diabolica), taip pat non venire contra factum proprium, ne bis in idem ir bendrojo proporcingumo principo klaidingo taikymo ir aiškinimo. Be to, skundžiamas sprendimas nepakankamai ir prieštaringai motyvuotas.


title: Byla C-109/20: 2020 m. vasario 27 d. Högsta domstolen (Švedija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje Lenkijos Respublika / PL Holdings Sàrl

text:
               11.5.2020

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 161/40

      2020 m. vasario 27 d.Högsta domstolen (Švedija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje Lenkijos Respublika / PL Holdings Sàrl

      (Byla C-109/20)
      (2020/C 161/52)
      Proceso kalba: švedų

         Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas

         Högsta domstolen

         Šalys pagrindinėje byloje

         Kasatorė ir kita priešpriešinio kasacinio proceso šalis: Lenkijos Respublika

         Kasatorė ir kita priešpriešinio kasacinio proceso šalis: PL Holdings Sàrl

         Prejudicinis klausimas

      Ar SESV 267 ir 344 straipsniai, atsižvelgiant į jų aiškinimą Sprendime Achmea (1), lemia tai, kad arbitražinis susitarimas negalioja, jeigu jį sudarė valstybė narė ir investuotojas – jeigu investicijų sutartyje yra arbitražinė išlyga, kuri negalioja dėl to, kad sutartį sudarė dvi valstybės narės – [nepaisant to, kad] po to, kai investuotojas pradeda arbitražo procesą, valstybė narė laisva valia nereiškia prieštaravimų dėl jurisdikcijos?

         (1)  2018 m. kovo 6 d. Teisingumo Teismo sprendimas Achmea (C-284/16, EU:C:2018:158).


title: Byla C-112/20: 2020 m. vasario 28 d. Conseil d'État (Belgija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje M. A. / État belge

text:
               11.5.2020

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 161/40

      2020 m. vasario 28 d.Conseil d'État (Belgija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje M. A. / État belge

      (Byla C-112/20)
      (2020/C 161/53)
      Proceso kalba: prancūzų

         Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas

         Conseil d'État

         Šalys pagrindinėje byloje

         Kasatorius: M. A.

         Kita kasacinio proceso šalis: État belge

         Prejudicinis klausimas

      Ar 2008 m. gruodžio 16 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 2008/115/EB dėl bendrų nelegaliai esančių trečiųjų šalių piliečių grąžinimo standartų ir tvarkos valstybėse narėse (1) 5 straipsnis, pagal kurį įgyvendindamos direktyvą valstybės narės turi atsižvelgti į vaiko interesus, siejamas su tos pačios direktyvos 13 straipsniu ir Europos Sąjungos pagrindinių teisių chartijos 24 ir 47 straipsniais, turi būti aiškinamas taip, kad pagal jį reikalaujama atsižvelgti į vaiko, Sąjungos piliečio, interesus net ir tuo atveju, kai sprendimas dėl grąžinimo yra priimtas tik dėl vieno iš vaiko tėvų?

         (1)  OL L 348, 2008, p. 98.


title: Byla C-117/20: 2020 m. kovo 3 d. Cour d'appel de Bruxelles (Belgija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje bpost SA / Autorité belge de la concurrence

text:
               11.5.2020

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 161/41

      2020 m. kovo 3 d.Cour d'appel de Bruxelles (Belgija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje bpost SA / Autorité belge de la concurrence

      (Byla C-117/20)
      (2020/C 161/54)
      Proceso kalba: prancūzų

         Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas

         Cour d'appel de Bruxelles

         Šalys pagrindinėje byloje

         Apeliantas: bpost SA

         Kita apeliacinio proceso šalis: Autorité belge de la concurrence

         Įstojusios į bylą šalys: Publimail SA, Europos Komisija

         Prejudiciniai klausimai

                  1.

                  Ar non bis in idem principą, garantuojamą pagal Chartijos 50 straipsnį, reikėtų aiškinti taip, kad remiantis juo valstybės narės kompetentingai administracinės valdžios institucijai nedraudžiama skirti baudos dėl Europos Sąjungos konkurencijos teisės pažeidimo tokiu atveju, kaip nagrinėjamas šioje byloje, kai dėl to paties juridinio asmens jau yra priimtas galutinis sprendimas dėl administracinės baudos, kurią jam už tariamą teisės aktų pašto srityje pažeidimą nacionalinė pašto sektoriaus reguliavimo institucija skyrė atsižvelgdama į tas pačias arba panašias faktines aplinkybes, panaikinimo, jeigu saugomo teisinio intereso tapatumo kriterijus nėra įvykdytas dėl to, kad šioje byloje nagrinėjami du skirtingi atskirų teisės aktų, priskirtinų dviem atskiroms teisės sritims, pažeidimai?

                  2.

                  Ar non bis in idem principą, garantuojamą pagal Chartijos 50 straipsnį, reikėtų aiškinti taip, kad remiantis juo valstybės narės kompetentingai administracinės valdžios institucijai nedraudžiama skirti baudos dėl Europos Sąjungos konkurencijos teisės pažeidimo tokiu atveju, kaip nagrinėjamas šioje byloje, kai dėl to paties juridinio asmens jau yra priimtas galutinis sprendimas dėl administracinės baudos, kurią jam už tariamo teisės aktų pašto srityje pažeidimą nacionalinė pašto sektoriaus reguliavimo institucija skyrė atsižvelgdama į tas pačias arba panašias faktines aplinkybes, panaikinimo, motyvuojant tuo, kad non bis in idem principo taikymo apribojimas pateisinamas tuo, jog teisės aktais konkurencijos srityje siekiama papildomo bendrojo intereso tikslo, t. y. išsaugoti ir išlaikyti sistemą neiškraipant konkurencijos vidaus rinkoje, ir tai neviršija to, kas tinkama ir būtina, teisės aktais siekiant teisėto tikslo; ir (arba) siekiant pagal Chartijos 16 straipsnį apsaugoti kitų operatorių teisę ir laisvę užsiimti verslu?


title: Byla T-92/20: 2020 m. vasario 14 d. pareikštas ieškinys byloje Fryč / Komisija

text:
               11.5.2020

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 161/42

      2020 m. vasario 14 d. pareikštas ieškinys byloje Fryč / Komisija

      (Byla T-92/20)
      (2020/C 161/55)
      Proceso kalba: čekų

         Šalys

         Ieškovas: Petr Fryč (Pardubicės, Čekijos Respublika), atstovaujamas advokatės Š. Oharková

         Atsakovė: Europos Komisija

         Reikalavimai

      Ieškovas Bendrojo Teismo prašo:

                  —

                  nuspręsti, kad Europos Sąjungos institucijos neįvykdė savo įsipareigojimų ir padarė jam žalą, nes:

                              —

                              Europos Komisija priėmė 2008 m. rugpjūčio 6 d. Reglamentą Nr. 800/2008 (Bendrasis bendrosios išimties reglamentas), kuriame ji, be kita ko, nesilaiko iš sutarčių kylančių teisinių įgaliojimų, neužtikrina konstitucinių principų dėl konkurencijos, darančios poveikį bendrajai rinkai, pažeidimo išimtinio pobūdžio ir motyvavimo pareigos laikymosi, ir kuriuo neteisėtai leido teikti valstybės pagalbą pagal subsidijų programą (Verslumo ir inovacijų veiksmų programa, toliau – VIVP), kuri padarė žalos ieškovo verslui;

                              —

                              2007 m. gruodžio 3 d. sprendimu Komisija priėmė veiksmų programą, nesuderinamą su sutartimis ir Europos Sąjungos pagrindinių teisių chartija, ir to sprendimo nepaskelbė;

                              —

                              Europos Komisija netinkamai išnagrinėjo ieškovo skundus dėl VIVP neteisėtumo, nes nepatikrino VIVP sukūrimo ir įgyvendinimo aplinkybių ir tinkamai nemotyvavo ieškovo skundo atmetimo;

                              —

                              Europos Sąjungos Teisingumo Teismas atsisakė nagrinėti ieškinį dėl šio bendrojo reglamento dėl bendrosios išimties panaikinimo iš esmės, jį atmetė kaip akivaizdžiai nepagrįstą ir taip pažeidė savo konstitucinę pareigą taikyti proporcingumo principą bei pernelyg formaliai ir vienašališkai pažeidė ieškovo konstitucinę teisę į veiksmingą teisinę gynybą ir teisingą bylos nagrinėjimą;

                  —

                  nuspręsti, kad atsakovė per tris dienas nuo sprendimo šioje byloje įsiteisėjimo dienos privalo sumokėti ieškovui 4 800 000 eurų minėtai žalai atlyginti;

                  —

                  priteisti iš atsakovės bylinėjimosi išlaidas.

         Ieškinio pagrindai ir pagrindiniai argumentai

      Grįsdamas ieškinį ieškovas remiasi penkiais pagrindais.

                  1.

                  Pirmasis ieškinio pagrindas grindžiamas tuo, kad ieškovas patyrė žalos dėl Sąjungos deliktinės atsakomybės pagal Sutarties dėl Europos Sąjungos veikimo (SESV) 340 straipsnio antrą pastraipą.
                  Dėl ieškovo konkurentams pažeidžiant SESV suteiktos valstybės pagalbos ieškovo bendrovei konkurencijos procese buvo padaryta žalos, dėl kurios visų pirma keliais milijonais Čekijos kronų sumažėjo metinė apyvarta ir metinis pelnas. Dėl keletą metų teiktos valstybės pagalbos ir su tuo susijusios bendrovės nepatenkinamos ekonominės situacijos Čekijos Respublikos kompetentingas teismas pripažino ją nemokia.
                  Jei 2008 m. rugpjūčio 6 d. Reglamentą Nr. 800/2008 (Bendrasis bendrosios išimties reglamentas) laikytume teisėtu, selektyviai ir diskriminaciškai pagal subsidijų programą VIVP suteikta pagalba ieškovui padarė ypatingos ir neįprastos žalos, viršijančios ūkinės rizikos, būdingos ieškovo bendrovės komercinei veiklai, ribas.

                  2.

                  Antrasis ieškinio pagrindas grindžiamas tuo, kad Komisija priėmė 2008 m. rugpjūčio 6 d. Reglamentą Nr. 800/2008 (Bendrasis bendrosios išimties reglamentas), kuriuo neužtikrinamas SESV 107 straipsnio laikymasis.
                  SESV 109 straipsnis suteikia teisę Tarybai reglamente nurodyti sritis, kuriose nereikalaujama laikytis įprastos procedūros, kai Komisija nagrinėja valstybės pagalbos projektus ir sprendžia, ar jie atitinka SESV 107 straipsnį. Taryba priėmė Reglamentą Nr. 659/1999, kuriuo, remdamasi SESV 108 straipsnio 4 dalimi, įgaliojo Komisiją priimti reglamentą, kuriame būtų nustatytos valstybės pagalbos teikimo sąlygos, nesilaikant įprastos patvirtinimo „ad hoc“ tvarkos. Komisija priėmė reglamentus Nr. 70/2001, Nr. 800/2008 ir Nr. 651/2014 (Bendrieji bendrosios išimties reglamentai).
                  Vis dėlto savo reglamentuose nei Taryba, nei Komisija negalėjo nesilaikyti SESV 107 straipsnio, nes jos turi nustatyti tokias valstybės pagalbos taisykles, kad „išimtinėse“ srityse pagalbą įgyvendinančios valstybės narės negalėtų teikti valstybės pagalbos, kuri prieštarautų neiškraipytos konkurencijos principui, net ir tada, kai Komisija netaiko jai įprastos procedūros. Būtent todėl ir toliau yra taikoma SESV įtvirtinta ir ja užtikrinama Komisijos atliekama pagalbos schemų ir išimtinėse srityse kontrolė, galima (bent jau teoriškai) pasinaudoti neteisėtos pagalbos grąžinimo procedūra, o ES ir toliau laikoma rinkos ekonomika, t. y. ekonomika, kurioje gaminamos prekės ir teikiamos paslaugos, kurias laisva valia įsigyja vartotojai, stengdamiesi optimizuoti pajamų ir išlaidų santykį, o ne prekės ir paslaugos, kurias nustato politikai ir valstybės tarnautojai.

                  3.

                  Trečiasis ieškinio pagrindas grindžiamas tuo, kad savo 2007 m. gruodžio 3 d. sprendimu Komisija priėmė veiksmų programą (OPPI) pažeisdama sutartis ir Pagrindinių teisių chartiją, ir tuo, kad to sprendimo nepaskelbė.
                  Komisija yra vienintelė Sąjungos institucija, kompetentinga prižiūrėti, kad valstybės pagalba būtų įgyvendinama laikantis SESV 107 straipsnio nuostatų.
                  Komisija nenagrinėjo, ar patvirtinta veiksmų programa neiškraipo rinkos, o jei iškraipo, kaip, nors tokia analizė yra valstybės pagalbos įgyvendinimo sąlyga. Be to, Komisija Čekijos Respublikos neprašė pateikti sąnaudų ir naudos analizės (cost-benefit analysis, CBA), objektyvių rodiklių, įtakos konkurencijai analizės ir kitų dalykų, kurie, ieškovo nuomone, yra būtinos sąlygos įgyvendinant valstybės pagalbą. Taigi, Komisijos sprendimas buvo neteisėtas ir priimtas nesilaikant jos įgaliojimų.

                  4.

                  Ketvirtasis ieškinio pagrindas grindžiamas tuo, kad Komisija iš ieškovo gavo keletą prašymų, įskaitant išsamią analizę, iš kurios matyti, kad VIVP pagrindu teikiama pagalba yra neteisėta, tačiau nesilaikė Tarybos Reglamento (ES) Nr. 659/1999 ir nepaisė gero administravimo, kurį ieškovui garantuoja ES pagrindinių teisių chartija, principo. Komisija taip pat nesiėmė jokių priežiūros veiksmų, nereikalavo jokios papildomos informacijos ir atsisakė nagrinėti ieškovo skundą motyvuodama tuo, kad ji „prima facie“ nemano, jog įgyvendinant VIVP subsidijų programą yra padaryta klaidų.

                  5.

                  Penktasis ieškinio pagrindas grindžiamas Europos Sąjungos Teisingumo Teismo (ESTT) atsisakymu vykdyti teisingumą dėl visiškai formalių priežasčių.
                  Ieškovas ESTT pareiškė ieškinį dėl trijų bendrosios išimties reglamentų panaikinimo dėl to, kad jie prieštarauja sutartims ir Pagrindinių teisių chartijai. Abiejose instancijose ESTT atmetė ieškovo ieškinį dėl bendrosios išimties reglamentų panaikinimo kaip akivaizdžiai nepriimtiną. Atmetimas buvo grindžiamas tuo, kad pasibaigė dviejų mėnesių objektyvus terminas, numatytas SESV 263 straipsnyje. ESTT visiškai nenagrinėjo bylos esmės, o tiesiog formaliai taikė ieškinio pareiškimo terminą. Ieškovas šiuo klausimu teigė, kad Komisijos kontrolės mechanizmo trūkumai paaiškėjo tik gavus Komisijos atsakymą į ieškovo skundą. Ieškovas ieškinyje nurodė, kad senaties termino eigos pradžia jis laiko Komisijos, kuri atsisakė išsamiau nagrinėti jo prašymus ir skundą, atsakymą.


title: Byla T-123/20: 2020 m. vasario 20 d. pareikštas ieškinys byloje Sciessent / Komisija

text:
               11.5.2020

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 161/44

      2020 m. vasario 20 d. pareikštas ieškinys byloje Sciessent / Komisija

      (Byla T-123/20)
      (2020/C 161/56)
      Proceso kalba: anglų

         Šalys

         Ieškovė: Sciessent LLC (Beverlis, Masačusetsas, Jungtinės Valstijos), atstovaujama advokatų K. Van Maldegem ir P. Sellar ir solisitoriaus V. McElwee

         Atsakovė: Europos Komisija

         Reikalavimai

      Ieškovė Bendrojo Teismo prašo:

                  —

                  panaikinti 2019 m. lapkričio 27 d. Komisijos įgyvendinimo sprendimą (ES) 2019/1973, kuriuo sidabro vario ceolitas nepatvirtinamas kaip esama veiklioji medžiaga, skirta naudoti 2-o ir 7-o tipų biocidiniams produktams gaminti (1),

                  —

                  priteisti iš atsakovės bylinėjimosi išlaidas.

         Ieškinio pagrindai ir pagrindiniai argumentai

      Grįsdama ieškinį ieškovė remiasi keturiais pagrindais.

                  1.

                  Pirmasis ieškinio pagrindas grindžiamas teisės normos, susijusios su Sutarčių ir Reglamento (ES) Nr. 528/2012 (2) 4 ir 19 straipsnių taikymu, pažeidimu.

                              —

                              Remdamasi Biocidinių produktų komiteto (BPK) nuomonėmis dėl veikliosios medžiagos sidabro vario ceolito, skirto naudoti 2-o ir 7-o tipų produktams, patvirtinimo atsakovė padarė išvadą, kad ši medžiaga negali būti patvirtinta, nes nebuvo įrodytas jos pakankamas veiksmingumas. Tačiau ieškovės nuomone, veiksmingumo vertinimas buvo atliktas neteisėtai remiantis gaminiu, kuriame naudotas sidabro vario ceolitas. Teigiama, kad, nagrinėdama sidabro vario ceolito veiksmingumą, atsakovė su tuo susijusiame savo vertinime ir išvadose neteisingai taikė ir aiškino taikytiną teisę.

                  2.

                  Antrasis ieškinio pagrindas grindžiamas kompetencijos neturėjimu – SESV 290 straipsnio ir Reglamento (ES) Nr. 528/2012 4 ir 19 straipsnių pažeidimu.

                              —

                              Pagal ginčijamą aktą priežastis, dėl kurios nebuvo patvirtintas sidabro vario ceolitas, yra ta, kad gaminyje, kuriame naudotas sidabro vario ceolitas, jo veiksmingumas buvo nepakankamas. Tačiau ieškovė teigia, atsakovė gali teisėtai atsižvelgti tik į tuos kriterijus, kurie išvardyti Reglamento (ES) Nr. 528/2012 4 ir 19 straipsniuose. Tarp tų kriterijų nėra nagrinėto gaminio veiksmingumo, nes tas vertinimas priklauso antrajam, vėlesniam, etapui, t. y. biocidinio produkto autorizacijai valstybėje narėje. Atsižvelgiant į faktą, kad atsakovė atliko būtent šį vertinimą tam, kad pagrįstų sidabro vario ceolito nepatvirtinimą, tai reiškia, kad atsakovė peržengė pagal Reglamentą (ES) Nr. 528/2012 jai suteiktų įgaliojimų ribas ir pažeidė SESV 290 straipsnį ir Reglamento (ES) Nr. 528/2012 4 ir 19 straipsnius.

                  3.

                  Trečiasis ieškinio pagrindas grindžiamas teisės normos, susijusios su Sutarčių taikymu ir nediskriminavimo principu, pažeidimu.

                              —

                              Ieškovės medžiaga buvo vertinama skirtingai nei kitos medžiagos, kurios naudojamos tiems patiems 2-o ir 7-o tipų produktams; atsakovė objektyviai nepagrindė, kodėl sidabro vario ceolitas turi būti vertinamas kitaip nei tos medžiagos; joms visoms taikomos tos pačios vertinimo taisyklės pagal Reglamentą (ES) Nr. 528/2012 (ir Direktyvą 98/8/EB (3)), kai tai susiję su to paties tipo produktais.

                  4.

                  Ketvirtasis ieškinio pagrindas grindžiamas teisės normos, susijusios su Sutarčių taikymu ir teisinio saugumo principu, pažeidimu.

                              —

                              Atsakovė adresavo Biocidinių produktų komiteto pirmininkui atvirą laišką, norėdama sužinoti, kaip reikia aiškinti ir taikyti teisės nuostatas, susijusias su veiksmingumo vertinimu ir gaminiais, nagrinėjamais pagal Reglamentą (ES) Nr. 528/2012. Ieškovė rėmėsi šio laiško turiniu, iš kurio matyti, kad teisės nuostatos aiškios, tad ji turėjo teisėtų lūkesčių dėl medžiagos patvirtinimo. Todėl ginčijamas aktas pažeidė teisėtų lūkesčių ir teisinio saugumo principus.

         (1)  OL L 307, 2019, p. 58.

         (2)  2012 m. gegužės 22 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentas (ES) Nr. 528/2012 dėl biocidinių produktų tiekimo rinkai ir jų naudojimo (OL L 167, 2012, p. 1).

         (3)  1998 m. vasario 16 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 98/8/EB dėl biocidinių produktų pateikimo į rinką (OL L 123, 1998, p. 1; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 3 sk., 23 t., p. 3).


title: Byla T-131/20: 2020 m. vasario 27 d. pareikštas ieškinys byloje IR / Komisija

text:
               11.5.2020

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 161/45

      2020 m. vasario 27 d. pareikštas ieškinys byloje IR / Komisija

      (Byla T-131/20)
      (2020/C 161/57)
      Proceso kalba: anglų

         Šalys

         Ieškovas: IR, atstovaujamas advokatų S. Pappas ir A. Pappas

         Atsakovė: Europos Komisija

         Reikalavimai

      Ieškovas Bendrojo Teismo prašo:

                  —

                  Panaikinti Užimtumo, socialinių reikalų ir įtraukties generalinio direktoriaus sprendimą, apie kurį pranešama 2019 m. liepos 2 d. už žmogiškuosius išteklius atsakingo darbuotojo elektroniniame laiške ir kuriuo buvo atmestas Europos profesinio mokymo plėtros centro (Cedefop) prašymas trečią kartą pratęsti ieškovo delegavimą;

                  —

                  Panaikinti 2020 m. sausio 23 d. Paskyrimų tarnybos sprendimą atmesti skundą, kurį ieškovas pateikė, remdamasis Tarnybos nuostatų 90 straipsnio 2 dalimi;

                  —

                  Priteisti iš atsakovės bylinėjimosi išlaidas.

         Ieškinio pagrindai ir pagrindiniai argumentai

      Grįsdamas ieškinį ieškovas remiasi keturiais pagrindais.

                  1.

                  Pirmasis ieškinio pagrindas grindžiamas ikiteisminės procedūros pažeidimu, dėl kurio Paskyrimų tarnyba tinkamai neperžiūrėjo 2019 m. liepos 2 d. ginčijamo sprendimo.

                  2.

                  Antrasis ieškinio pagrindas grindžiamas esminiu procesiniu Tarnybos nuostatų 38 straipsnio pažeidimu.

                  3.

                  Trečiasis ieškinio pagrindas grindžiamas bendrojo rūpestingumo pareigos principo, kuris yra teisės į gerą administravimą dalis, pažeidimu, nes nebuvo atsižvelgta į visas faktines aplinkybes ir nurodyta nepakankamai motyvų.

                  4.

                  Ketvirtasis ieškinio pagrindas grindžiamas teisės į šeimos apsaugą, įtvirtintos Europos Sąjungos pagrindini teisių chartijos 33 straipsnyje, pažeidimu.


title: Byla T-132/20: 2020 m. vasario 28 d. pareikštas ieškinys byloje NEC Oncoimmunity / EASME

text:
               11.5.2020

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 161/46

      2020 m. vasario 28 d. pareikštas ieškinys byloje NEC Oncoimmunity / EASME

      (Byla T-132/20)
      (2020/C 161/58)
      Proceso kalba: anglų

         Šalys

         Ieškovė: NEC Oncoimmunity A/S (Oslas, Norvegija), atstovaujama advokatų T. Nordby, R. Bråthen ir O. Brouwer

         Atsakovė: Mažųjų ir vidutinių įmonių reikalų vykdomoji įstaiga (EASME)

         Reikalavimai

      Ieškovė Bendrojo Teismo prašo:

                  —

                  visų pirma, remiantis SESV 263 straipsniu:

                              —

                              panaikinti ginčijamą sprendimą (2019 m. gruodžio 16 d. sprendimas, kuriuo nutrauktas ieškovės dalyvavimas procedūroje H2020/EIC/SMEInst-2018-2020-2, kiek tai susiję su projektu MEDIVAC(850078)),

                              —

                              priteisti iš atsakovės ieškovės ir bet kurios įstojusios į bylą šalies bylinėjimosi išlaidas.

                  —

                  subsidiariai, remiantis SESV 272 straipsniu:

                              —

                              pripažinti, kad ginčijamu sprendimu pažeisti atsakovės sutartiniai įsipareigojimai,

                              —

                              priteisti iš atsakovės ieškovės ir bet kurios įstojusios į bylą šalies bylinėjimosi išlaidas.

         Ieškinio pagrindai ir pagrindiniai argumentai

      Grįsdama ieškinį ieškovė remiasi trimis pagrindais, kiek tai susiję su reikalavimais pagal SESV 263 straipsnį, ir vienu pagrindu, kiek tai susiję su reikalavimais pagal SESV 272 straipsnį.

                  1.

                  Pirmasis ieškinio pagrindas pagal SESV 263 straipsnį grindžiamas tuo, kad atsakovė padarė teisės klaidą ir neteisingai taikė tinkamumo gauti MVĮ priemonės dotaciją kriterijų, nustatytą Reglamente Nr. 1290/2013 (1).

                  2.

                  Antrasis ieškinio pagrindas pagal SESV 263 straipsnį grindžiamas tuo, kad atsakovė padarė teisės klaidą, nes ginčijamu sprendimu pažeistas vienodo požiūrio principas.

                  3.

                  Trečiasis ieškinio pagrindas pagal SESV 263 straipsnį grindžiamas tuo, kad ginčijamu sprendimu pažeisti teisinio saugumo ir teisėtų lūkesčių apsaugos principai.

                  4.

                  Vienintelis ieškinio pagrindas pagal SESV 272 straipsnį grindžiamas tuo, kad ginčijamu sprendimu taip pat klaidingai aiškinti ir pažeisti sutartiniai įsipareigojimai ieškovei, visų pirma dėl nustatytos klaidos aiškinant taikomą teisę ir diskriminuojančios praktikos.

         (1)  2013 m. gruodžio 11 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentas (ES) Nr. 1290/2013, kuriuo nustatomos bendrosios mokslinių tyrimų ir inovacijų programos „Horizontas 2020“ (2014–2020 m.) dalyvavimo ir sklaidos taisyklės ir panaikinamas Reglamentas (EB) Nr. 1906/2006 (OL L 347, 2013, p. 81).


title: Byla T-134/20: 2020 m. vasario 27 d. pareikštas ieškinys byloje Huhtamaki / Komisija

text:
               11.5.2020

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 161/47

      2020 m. vasario 27 d. pareikštas ieškinys byloje Huhtamaki / Komisija

      (Byla T-134/20)
      (2020/C 161/59)
      Proceso kalba: anglų

         Šalys

         Ieškovė: Huhtamaki Sàrl (Senningerberg, Liuksemburgas), atstovaujama advokatų M. Struys ir F. Pili

         Atsakovė: Europos Komisija

         Reikalavimai

      Ieškovė Bendrojo Teismo prašo:

                  —

                  panaikinti 2019 m. gruodžio 18 d. Europos Komisijos sprendimą, kuris priimtas pagal Reglamento (EB) Nr. 1049/2001 (1) įgyvendinimo taisyklių 4 straipsnį ir kuriuo atmesta 2019 m. lapkričio 13 d. ieškovės kartotinė paraiška dėl galimybės susipažinti su dokumentais remiantis tuo reglamentu;

                  —

                  įpareigoti Europos Komisiją leisti ieškovei susipažinti su nekonfidencialiomis dokumento, kuriame išvardyti sprendimų dėl mokesčių naudos gavėjai, kurį Liuksemburgas pateikė 2014 m. gruodžio 22 d., atsakydamas į 2013 m. birželio 19 d. Komisijos raštą, ir kuris nurodytas 2019 m. kovo 7 d. Komisijos sprendimo pradėti oficialią valstybės pagalbos tyrimo procedūrą byloje Valstybės pagalba SA.50400 (2019/NN-2) – Liuksemburgas – Galima valstybės pagalba 4 punkte, ir Liuksemburgo mokesčių administratoriaus priimtų sprendimų dėl mokesčių, kuriuos Europos Komisija nurodė minėto 2019 m. kovo 7 d. Komisijos sprendimo 4 ir 7 punktuose, versijomis;

                  —

                  priteisti iš Komisijos bylinėjimosi išlaidas.

         Ieškinio pagrindai ir pagrindiniai argumentai

      Grįsdama ieškinį ieškovė remiasi trimis pagrindais.

                  1.

                  Pirmasis ieškinio pagrindas grindžiamas tuo, kad Komisija padarė teisės klaidą, nuspręsdama, kad jurisprudencijoje įtvirtinta bendroji neatskleidimo prezumpcija taikytina ieškovės paraiškai dėl galimybės susipažinti su prašomais dokumentais.

                  2.

                  Antrasis ieškinio pagrindas grindžiamas tuo, kad darant prielaidą, jog neatskleidimo prezumpcija yra taikytina šioje byloje (quod non), galimos žalos pagal Reglamento 1049/2001 4 straipsnio 2 dalies pirmą ir trečią pastraipas ginamiems interesams nebuvimas paneigtų tos prezumpcijos taikymą (antrojo pagrindo pirma dalis). Be to, ieškovė teigia, kad bet kuriuo atveju šios prezumpcijos taikymas būtų paneigtas, nes yra privalomų bendrojo intereso pagrindų, pateisinančių prašomų dokumentų atskleidimą (antrojo pagrindo antra dalis).

                  3.

                  Trečiasis ieškinio pagrindas grindžiamas tuo, kad Komisija pažeidė SESV 296 straipsnyje nustatytą reikalavimą motyvuoti ir ieškovės teisę į gerą administravimą, kuri numatyta Europos Sąjungos pagrindinių teisių chartijos 41 straipsnyje.

         (1)  2001 m. gegužės 30 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentas (EB) Nr. 1049/2001 dėl galimybės visuomenei susipažinti su Europos Parlamento, Tarybos ir Komisijos dokumentais (OL L 145, 2001, p. 43; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 1 sk., 3 t., p. 331).


title: Byla T-135/20: 2020 m. vasario 28 d. pareikštas ieškinys byloje Vulkano Research and Development / EUIPO – Ega (EGA Master)

text:
               11.5.2020

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 161/48

      2020 m. vasario 28 d. pareikštas ieškinys byloje Vulkano Research and Development / EUIPO – Ega (EGA Master)

      (Byla T-135/20)
      (2020/C 161/60)
      Kalba, kuria surašytas ieškinys: anglų

         Šalys

         Ieškovė: Vulkano Research and Development, SL (Vitorija-Gasteisas, Ispanija), atstovaujama advokatų V. Wellens ir C. Schellekens

         Atsakovė: Europos Sąjungos intelektinės nuosavybės tarnyba (EUIPO)

         Kita procedūros Apeliacinėje taryboje šalis: Ega sp. z o.o. sp.k. (Gdansko Starogardas, Lenkija)

         Su procedūra EUIPO susijusi informacija

         Prekių ženklo, dėl kurio kilo ginčas, savininkė: ieškovė Bendrajame Teisme

         Prekių ženklas, dėl kurio kilo ginčas: žodinis Europos Sąjungos prekių ženklas „EGA Master“ – Europos Sąjungos prekių ženklas Nr. 5 835 558

         Procedūra EUIPO: registracijos panaikinimo procedūra

         Ginčijamas sprendimas: 2019 m. gruodžio 13 d. EUIPO pirmosios apeliacinės tarybos sprendimas byloje R 1038/2018-1

         Reikalavimai

      Ieškovė Bendrojo Teismo prašo:

                  —

                  panaikinti ginčijamą sprendimą, išskyrus jame padarytą išvadą, kad ginčijamas ES prekių ženklas turi būti patvirtintas kiek jis susijęs su 6 klase: „Paprastieji metalai ir jų lydiniai“;

                  —

                  priteisti iš EUIPO bylinėjimosi išlaidas.

         Pagrindai, kuriais remiamasi

                  —

                  Europos Parlamento ir Tarybos reglamento (ES) 2017/1001 8 straipsnio 4 dalies, siejamos su 60 straipsnio 1 dalies c punktu, pažeidimas;

                  —

                  Akivaizdus motyvų nenurodymas ginčijamame sprendime.


title: Byla T-136/20: 2020 m. kovo 2 d. pareikštas ieškinys byloje Ardex / EUIPO – Chen (ArtiX PAINTS)

text:
               11.5.2020

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 161/49

      2020 m. kovo 2 d. pareikštas ieškinys byloje Ardex / EUIPO – Chen (ArtiX PAINTS)

      (Byla T-136/20)
      (2020/C 161/61)
      Kalba, kuria surašytas ieškinys: vokiečių

         Šalys

         Ieškovė: Ardex GmbH (Vitenas, Vokietija), atstovaujama advokato C. Becker

         Atsakovė: Europos Sąjungos intelektinės nuosavybės tarnyba (EUIPO)

         Kita procedūros Apeliacinėje taryboje šalis: Lian Chen (Seseña Nuevo, Ispanija)

         Su procedūra EUIPO susijusi informacija

         Prekių ženklo, dėl kurio kilo ginčas, savininkė: kita procedūros Apeliacinėje taryboje šalis

         Prekių ženklas, dėl kurio kilo ginčas: vaizdinis Europos Sąjungos prekių ženklas, kuriame yra žodiniai elementai „ArtiX PAINTS“ – Registracijos paraiška Nr. 16 825 614

         Procedūra EUIPO: protesto procedūra

         Ginčijamas sprendimas: 2019 m. lapkričio 18 d. EUIPO antrosios apeliacinės tarybos sprendimas byloje R 2503/2018-2

         Reikalavimai

      Ieškovė Bendrojo Teismo prašo:

                  —

                  panaikinti ginčijamą sprendimą,

                  —

                  priteisti iš EUIPO ir kitos proceso šalies bylinėjimosi išlaidas.

         Pagrindai, kuriais remiamasi

                  —

                  Komisijos įgyvendinimo reglamento (ES) 2018/626 24 straipsnio procedūrinių taisyklių pažeidimas,

                  —

                  Komisijos deleguotojo reglamento (ES) 2018/625 7 straipsnio 1 dalies procedūrinių taisyklių pažeidimas,

                  —

                  Teisės būti išklausytam principo pažeidimas,

                  —

                  Europos Parlamento ir Tarybos reglamento (ES) 2017/1001 8 straipsnio 1 dalies b punkto pažeidimas.


title: Byla T-139/20: 2020 m. vasario 26 d. pareikštas ieškinys byloje Applia / Komisija

text:
               11.5.2020

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 161/49

      2020 m. vasario 26 d. pareikštas ieškinys byloje Applia / Komisija

      (Byla T-139/20)
      (2020/C 161/62)
      Proceso kalba: anglų

         Šalys

         Ieškovė: Applia – Home Appliance Europe (Woluwe-Saint-Lambert, Belgija), atstovaujama advokatų Y. Desmedt, L. Salernitano ir K. Olsthoorn

         Atsakovė: Europos Komisija

         Reikalavimai

      Ieškovė Bendrojo Teismo prašo:

                  —

                  panaikinti šias ginčijamo akto dalis: i) VI priedo 1 straipsnio b punkto ir 2 straipsnio b punkto dalis, kuriose nustatoma, kad „šios vertės laikomos deklaruotomis vertėmis taikant IX priede nustatytą patikros procedūrą“; ii) IX priedo 2 dalies a punkto dalį, kurioje nurodyta, kad „deklaruotos vertės“ atitinka „techniniuose dokumentuose nurodytas vertes“; ir iii) IX priedo 2 dalies b punktą,

                  —

                  panaikinti IX priedo 9 lentelės „Leidžiamosios patikros nuokrypos“ dalį, kurioje nurodyti parametrai, kurie taip pat nurodyti VI priede, bet neįtraukti į V priedą, būtent: „EW, full, EW,½, EW,¼, EWD, full, EWD,½“ ir „WW, full, WW,½ WW,¼, WWD, full, WWD,½“, ir

                  —

                  priteisti iš Komisijos bylinėjimosi išlaidas, patirtas šiame procese.

         Ieškinio pagrindai ir pagrindiniai argumentai

      Šiuo ieškiniu ieškovė prašo panaikinti Komisijos deleguotąjį reglamentą (ES) 2019/2014 (1).
      Grįsdama ieškinį ieškovė nurodo du pagrindus.

                  1.

                  Pirmasis ieškinio pagrindas grindžiamas tuo, kad ginčijamu aktu pažeidžiami Pagrindų reglamento (2) 3, 12 ir 16 straipsniai ir kad Komisija veikė ultra vires, kai nustatė nenuoseklius reikalavimus techniniams dokumentams, kuriuos tiekėjai turi įtraukti į duomenų bazę, ir patikros procedūrai, kurią gali atlikti rinkos priežiūros institucijos.

                  2.

                  Antrasis ieškinio pagrindas grindžiamas tuo, kad ginčijamu aktu pažeidžiami teisinio tikrumo ir vienodo požiūrio principai, nes juo nenustatoma aiški ir vieninga reguliavimo sistema, todėl tiekėjai negali nustatyti savo pareigų, kiek tai susiję su duomenimis, kurie turi būti nurodyti techniniuose dokumentuose, ir su patikros procedūra duomenų tikslumui įvertinti.

         (1)  2019 m. kovo 11 d. Komisijos deleguotasis reglamentas (ES) 2019/2014, kuriuo Europos Parlamento ir Tarybos reglamentas (ES) 2017/1369 papildomas buitinių skalbyklių ir skalbyklių-džiovyklių energijos vartojimo efektyvumo ženklinimo nuostatomis ir panaikinamas Komisijos deleguotasis reglamentas (ES) Nr. 1061/2010 ir Komisijos direktyva 96/60/EB (OL L 315, 2019, p. 29).

         (2)  2017 m. liepos 4 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentas (ES) 2017/1369, kuriuo nustatoma energijos vartojimo efektyvumo ženklinimo sistema ir panaikinama Direktyva 2010/30/ES (OL L 198, 2017, p. 1).


title: Byla T-140/20: 2020 m. vasario 26 d. pareikštas ieškinys byloje Applia / Komisija

text:
               11.5.2020

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 161/50

      2020 m. vasario 26 d. pareikštas ieškinys byloje Applia / Komisija

      (Byla T-140/20)
      (2020/C 161/63)
      Proceso kalba: anglų

         Šalys

         Ieškovė: Applia – Home Appliance Europe (Woluwe-Saint-Lambert, Belgija), atstovaujama advokatų Y. Desmedt, L. Salernitano ir K. Olsthoorn

         Atsakovė: Europos Komisija

         Reikalavimai

      Ieškovė Bendrojo Teismo prašo:

                  —

                  panaikinti šias ginčijamo akto dalis: i) I priedo 42 punktą, kuriame pateikiama „deklaruotos parametro vertės“ apibrėžtis; ii) IX priedo antros pastraipos 2 dalies a punkto dalį, kurioje nurodyta, kad „deklaruotos vertės“ atitinka „techniniuose dokumentuose nurodytas vertes“; ir iii) IX priedo antros pastraipos 2 dalies b punktą,

                  —

                  panaikinti IX priedo 9 lentelės „Leidžiamosios patikros nuokrypos“ dalį, kurioje nurodyti parametrai, kurie taip pat nurodyti VI priede, bet neįtraukti į V priedą, būtent: „Bendras tinklo energijos panaudojimo veiksmingumas ηTM“, „Šviesos srauto išlaikymo faktorius (FL ir HID)“, „Negendamumo faktorius (FL ir HID)“ bei „Santykinis spalvos grynis“,

                  —

                  priteisti iš Komisijos bylinėjimosi išlaidas, patirtas šiame procese.

         Ieškinio pagrindai ir pagrindiniai argumentai

      Šiuo ieškiniu ieškovė prašo panaikinti Komisijos deleguotąjį reglamentą (ES) 2019/2015 (1).
      Grįsdama ieškinį ieškovė nurodo du pagrindus.

                  1.

                  Pirmasis ieškinio pagrindas grindžiamas tuo, kad ginčijamu aktu pažeidžiami Pagrindų reglamento (2) 3, 12 ir 16 straipsniai ir kad Komisija veikė ultra vires, kai nustatė nenuoseklius reikalavimus techniniams dokumentams, kuriuos tiekėjai turi įtraukti į duomenų bazę, ir patikros procedūrai, kurią gali atlikti rinkos priežiūros institucijos.

                  2.

                  Antrasis ieškinio pagrindas grindžiamas tuo, kad ginčijamu aktu pažeidžiami teisinio tikrumo ir vienodo požiūrio principai, nes juo nenustatoma aiški ir vieninga reguliavimo sistema, todėl tiekėjai negali nustatyti savo pareigų, kiek tai susiję su duomenimis, kurie turi būti nurodyti techniniuose dokumentuose, ir su patikros procedūra duomenų tikslumui įvertinti.

         (1)  2019 m. kovo 11 d. Komisijos deleguotasis reglamentas (ES) 2019/2015, kuriuo Europos Parlamento ir Tarybos reglamentas (ES) 2017/1369 papildomas šviesos šaltinių energijos vartojimo efektyvumo ženklinimo nuostatomis ir panaikinamas Komisijos deleguotasis reglamentas (ES) Nr. 874/2012 (OL L 315, 2019, p. 68).

         (2)  2017 m. liepos 4 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentas (ES) 2017/1369, kuriuo nustatoma energijos vartojimo efektyvumo ženklinimo sistema ir panaikinama Direktyva 2010/30/ES (OL L 198, 2017, p. 1).