title: Pirmosios instancijos teismo (trečioji kolegija) sprendimas 2005 m. rugsėjo 15 d. # Citicorp prieš Vidaus rinkos derinimo tarnybą (prekių ženklams ir pramoniniam dizainui) (VRHT). # Bendrijos prekių ženklas - Žodinis prekių ženklas LIVE RICHLY - Absoliutūs atmetimo pagrindai - Skiriamasis požymis - Reglamento (EB) Nr. 40/94 7 straipsnio 1 dalies b punktas - Teisė būti išklausytam - Reglamento Nr. 40/94 73 straipsnis. # Byla T-320/03.

text:
      Byla T‑320/03
      Citicorp
      prieš
      Vidaus rinkos derinimo tarnybą (prekių ženklams ir pramoniniam dizainui) (VRDT)
      „Bendrijos prekių ženklas – Žodinis prekių ženklas LIVE RICHLY – Absoliutūs atmetimo pagrindai – Skiriamasis požymis – Reglamento (EB) Nr. 40/94 7 straipsnio 1 dalies b punktas – Teisė būti išklausytam – Reglamento Nr. 40/94 73 straipsnis“
      2005 m. rugsėjo 15 d. Pirmosios instancijos teismo (trečioji kolegija) sprendimas   II‑0000
      Sprendimo santrauka
      1.     Bendrijos prekių ženklas – Tarnybos sprendimai – Teisių į gynybą paisymas
      (Tarybos reglamento Nr. 40/94 73 straipsnis)
      2.     Bendrijos prekių ženklas – Apeliacinė procedūra – Bendrijos teisme pareikštas ieškinys – Paraiška įregistruoti žymenį kelioms
            prekių ar paslaugų kategorijoms – Ieškovo pripažinimas, kad ginčo objektas apsiriboja viena kategorija – Su kita kategorija
            susijusio ieškinio pagrindo atsisakymas
      3.     Bendrijos prekių ženklas – Bendrijos prekių ženklo sąvoka ir įgijimas – Absoliutūs atmetimo pagrindai – Skiriamojo požymio
            nebuvimas – Žymuo, galintis turėti keletą reikšmių, sudaryti žodžių žaismą ir būti laikomas ironišku, stebinančiu bei netikėtu
            – Registracijos sąlyga – Galėjimas būti suvokiamu kaip nurodytų prekių ar paslaugų komercinės kilmės nuoroda
      (Tarybos reglamento Nr. 40/94 7 straipsnio 1 dalies b punktas)
      4.     Bendrijos prekių ženklas – Bendrijos prekių ženklo sąvoka ir įgijimas – Absoliutūs atmetimo pagrindai – Skiriamojo požymio
            neturintys prekių ženklai – Žodinis žymuo LIVE RICHLY
      (Tarybos reglamento Nr. 40/94 7 straipsnio 1 dalies b punktas)
      5.     Bendrijos prekių ženklas – Bendrijos prekių ženklo sąvoka ir įgijimas – Absoliutūs atmetimo pagrindai – Žymens skiriamojo
            požymio nebuvimas – Konstatavimo, kad žymenyje nėra fantazijos arba minimalaus vaizduotės elemento, nepakankamumas žymens
            išskirtinumui paneigti
      (Tarybos reglamento Nr. 40/94 7 straipsnio 1 dalies b punktas)
      1.     Remiantis Reglamento Nr. 40/94 dėl Bendrijos prekių ženklo 73 straipsnio antruoju sakiniu, Vidaus rinkos derinimo tarnybos
         (prekių ženklams ir pramoniniam dizainui) sprendimai grindžiami tiktai tokiais motyvais, apie kuriuos šalys galėjo pateikti
         savo atsiliepimus. Šia nuostata Bendrijos prekių ženklų teisėje įtvirtinamas bendras teisės į gynybą principas, pagal kurį
         asmenims, kuriems skirti valdžios institucijų sprendimai, galintys turėti didelį poveikį jų interesams, turi būti suteikta
         galimybė veiksmingai išreikšti savo nuomonę.

      (žr. 21–22 punktus)
      2.     Nagrinėdamas ieškinį dėl Vidaus rinkos derinimo tarnybos (prekių ženklams ir pramoniniam dizainui) apeliacinės tarybos sprendimo,
         kuriuo atmetama paraiška įregistruoti prekių ženklą skirtingoms prekių ar paslaugų kategorijoms, Pirmosios instancijos teismas
         neturi nuspręsti dėl ieškinio pagrindo, susijusio tik su viena prekių ar paslaugų kategorija, jei ieškovas atsisakė šio pagrindo
         aiškiai pripažindamas, kad ginčo objektas apsiriboja kita kategorija.

      (žr. 48 punktą)
      3.     Aplinkybės, jog neapibūdinamasis žymuo gali turėti daug reikšmių, sudaryti žodžių žaismą ir būti laikomas ironišku, stebinančiu
         bei netikėtu, nepakanka, kad jis būtų skiriamasis Reglamento Nr. 40/94 dėl Bendrijos prekių ženklo 7 straipsnio 1 dalies b
         punkto prasme. Dėl šių skirtingų elementų šis žymuo tampa skiriamasis tik su sąlyga, kad suinteresuotoji visuomenė gali jį
         iš karto suvokti kaip nurodytų prekių ar paslaugų komercinės kilmės nuorodą ir nesuklysdama atskirti prekių ženklo paraišką
         pateikusio asmens prekes ar paslaugas nuo kitokios komercinės kilmės prekių ar paslaugų.

      (žr. 84 punktą)
      4.     Žodinis žymuo LIVE RICHLY, kurį kaip Bendrijos prekių ženklą prašoma įregistruoti Nicos sutarties 36 klasei priklausančioms
         finansinėms ir piniginėms paslaugoms, neturi skiriamojo požymio atitinkamų paslaugų atžvilgiu Reglamento Nr. 40/94 dėl Bendrijos
         prekių ženklo 7 straipsnio 1 dalies b punkto prasme, nes suinteresuotoji visuomenė, t. y. paprastas, pakankamai informuotas
         ir nuovokus vartotojas, šį žymenį finansinių ir piniginių paslaugų kontekste pirmiausia suvoktų kaip reklaminę formuluotę,
         o ne kaip paslaugų, dėl kurių kilo ginčas, komercinės kilmės nuorodą, nes pastabumo lygis gali būti palyginti mažas reklaminio
         pobūdžio nuorodoms, kurios anglakalbei, ar net ne anglakalbei, o turinčiai pakankamų anglų kalbos žinių, nuovokiai visuomenei
         neturi lemiamos reikšmės. Nagrinėjamas žymuo neturi elementų, galinčių, nepaisant akivaizdžios jo reklaminės reikšmės, leisti
         suinteresuotajai visuomenei lengvai ir iškart įsiminti žymenį kaip skiriamąjį prekių ženklą nurodytoms paslaugoms. Net ir
         darant prielaidą, kad nagrinėjamas žymuo bus naudojamas vienas, be kitų žymenų ar prekių ženklų, suinteresuotoji visuomenė
         be išankstinės informacijos suvoktų tik reklaminę jo reikšmę.

      (žr. 70, 74, 76, 85 punktus)
      5.     Prekių ženklas skiriamojo požymio Reglamento Nr. 40/94 dėl Bendrijos prekių ženklo 7 straipsnio 1 dalies b punkto prasme neturi
         ne todėl, kad jame nėra fantazijos arba minimalaus įsivaizduojamojo pobūdžio elemento; Bendrijos prekių ženklas nebūtinai
         yra kūrybos rezultatas ir jis paremtas ne originalumo ar įsivaizduojamojo pobūdžio elementu, bet tuo, kad pagal jį galima
         atskirti prekes ar paslaugas rinkoje nuo konkurentų siūlomų tos pačios rūšies prekių ir paslaugų.

      (žr. 91 punktą)
PIRMOSIOS INSTANCIJOS TEISMO (trečioji kolegija)
      SPRENDIMAS
      2005 m. rugsėjo 15 d.(*)

      „Bendrijos prekių ženklas – Žodinis prekių ženklas LIVE RICHLY – Absoliutūs atmetimo pagrindai – Skiriamasis požymis – Reglamento (EB) Nr. 40/94 7 straipsnio 1 dalies b punktas – Teisė būti išklausytam – Reglamento Nr. 40/94 73 straipsnis“
      Byloje T‑320/03
      Citicorp, įsteigta Niujorke (JAV), atstovaujama advokatų V. von Bomhard, A. Renck ir A. Pohlmann,

      ieškovė,
      prieš
      Vidaus rinkos derinimo tarnybą (prekių ženklams ir pramoniniam dizainui) (VRDT), atstovaujamą S. Laitinen, P. Bullock ir A. von Mühlendahl,

      atsakovę,
      dėl 2003 m. birželio 25 d. VRDT trečiosios apeliacinės tarybos sprendimo (byla R 85/2002-3), susijusio su paraiška įregistruoti
         žodinį prekių ženklą LIVE RICHLY kaip Bendrijos prekių ženklą, panaikinimo,

      EUROPOS BENDRIJŲPIRMOSIOS INSTANCIJOS TEISMAS (trečioji kolegija),

      kurį sudaro pirmininkas M. Jaeger, teisėjai J. Azizi ir E. Cremona,
      posėdžio sekretorė C. Kristensen, administratorė,
      atsižvelgęs į rašytinę proceso dalį ir įvykus 2004 m. gruodžio 9 d. posėdžiui,
      priima šį
      Sprendimą
       Ginčo aplinkybės
      1       2001 m. kovo 2 d. ieškovė, remdamasi 1993 m. gruodžio 20 d. Tarybos reglamentu (EB) Nr. 40/94 dėl Bendrijos prekių ženklo
         (OL L 11, 1994, p. 1), pateikė Vidaus rinkos derinimo tarnybai (prekių ženklams ir pramoniniam dizainui) (VRDT) Bendrijos
         prekių ženklo paraišką.

      2       Prašomas įregistruoti prekių ženklas yra žodinis žymuo LIVE RICHLY.
      3       Paslaugos, kurioms buvo prašoma įregistruoti prekių ženklą, priklauso peržiūrėtos ir pataisytos 1957 m. birželio 15 d. Nicos
         sutarties dėl tarptautinės prekių ir paslaugų klasifikacijos ženklams registruoti 36 klasei ir apibūdinamos taip:

      „Finansinės bei piniginės paslaugos ir nekilnojamojo turto operacijos; būtent banko operacijos; kreditinės kortelės; finansavimas
         ir komercinės bei vartojimo paskolos; hipotekos ir nekilnojamojo turto tarpininkavimas; valdymas, planavimas ir konsultavimas
         pasitikėjimo ir nekilnojamojo turto klausimais; investavimas, konsultavimas ir pagalba investavimo klausimais; tarpininkavimo
         ir derybų dėl vertybinių popierių paslaugos, palengvinančios saugius finansinius sandorius; draudimo paslaugos; būtent nekilnojamojo
         turto draudimo, draudimo nuo nelaimingų atsitikimų, gyvybės draudimo polisų ir periodinių išmokų sutarčių pasirašymas ir pardavimas“.

      4       2001 m. liepos 3 d. laišku ekspertė atsisakė įregistruoti prekių ženklą LIVE RICHLY, nes jis neturi skiriamojo požymio. Ieškovė
         nesutiko su ekspertės nuomone ir 2001 m. rugpjūčio 8 d. laiške paprašė patvirtinti jos paraišką įregistruoti. 2001 m. gruodžio
         4 d. Sprendimu (toliau – ekspertės sprendimas) ekspertė patvirtino atsisakymą įregistruoti prekių ženklą LIVE RICHLY.

      5       2002 m. sausio 22 d. ieškovė, remdamasi Reglamento Nr. 40/94 57–62 straipsniais, pateikė VRDT apeliaciją dėl ekspertės sprendimo.
      6       2003 m. birželio 25 d. Sprendimu (toliau – skundžiamas sprendimas) Trečioji apeliacinė taryba šią apeliaciją atmetė, taip
         patvirtindama ekspertės sprendimą. Iš esmės Apeliacinė taryba manė, kad prekių ženklas LIVE RICHLY neatitinka Reglamento Nr. 40/94
         7 straipsnio 1 dalies b punkto reikalavimų, nes atitinkama visuomenė jį suvoktų kaip paprastą giriamojo pobūdžio formuluotę,
         o ne kaip nagrinėjamų paslaugų komercinės kilmės nuorodą.

       Procesas ir šalių reikalavimai
      7       2003 m. rugsėjo 15 d. ieškovė, remdamasi Reglamento Nr. 40/94 63 straipsniu, Pirmosios instancijos teismo kanceliarijoje pateikė
         ieškinį dėl skundžiamo sprendimo. Atsakovei pateikus atsakymą į ieškinį, kuriame ji nurodė, jog ekspertė patvirtino prekių
         ženklą LIVE RICHLY draudimo ir nekilnojamojo turto paslaugoms, ieškovė, remdamasi Pirmosios instancijos teismo procedūros
         reglamento 135 straipsnio 2 dalimi, pateikė prašymą leisti pateikti dubliką. 2004 m. vasario 19 d. Sprendimu trečiosios kolegijos
         pirmininkas leido ieškovei pateikti dubliką.

      8       Remdamasis teisėjo pranešėjo pranešimu, Pirmosios instancijos teismas (trečioji kolegija) nusprendė raštu pateikti šalims
         klausimus ir pradėti žodinę proceso dalį. Per nustatytą terminą šalys pateikė atsakymus į šiuos klausimus.

      9       2004 m. gruodžio 9 d. posėdyje buvo išklausytos šalių žodinės pastabos ir atsakymai į Pirmosios instancijos teismo pateiktus
         klausimus. Šia proga atsakovė patvirtino, kad prekių ženklas LIVE RICHLY gali būti registruojamas draudimo ir nekilnojamojo
         turto paslaugoms. Po šio patvirtinimo ieškovė pripažino, kad minėtos paslaugos nebėra Pirmosios instancijos teisme nagrinėjamos
         bylos dalykas, kurį iš esmės sudaro tik finansinės ir piniginės paslaugos. Galiausiai ieškovė pareiškė, kad, priėmus 2004 m.
         spalio 21 d. Teisingumo Teismo sprendimą VRDT prieš Erpo Möbelwerk (C‑64/02 P, Rink. p. I‑0000), ji nebeteigia, jog siekiant pripažinti, kad Bendrijos prekių ženklas neturi skiriamojo požymio,
         reikia įrodyti, kad jis yra bendrai naudojamas. Šie šalių pareiškimai buvo įregistruoti posėdžio protokole.

      10     Ieškovė Pirmosios instancijos teismo prašo:
      –       panaikinti skundžiamą sprendimą,
      –       priteisti iš atsakovės bylinėjimosi išlaidas.
      11     Atsakovė Pirmosios instancijos teismo prašo:
      –       atmesti ieškinį,
      –       priteisti iš ieškovės bylinėjimosi išlaidas.
       Dėl teisės
       Dėl kai kurių ieškovės pateiktų įrodymų priimtinumo
       Šalių argumentai
      12     Savo argumentams dėl žymens LIVE RICHLY skiriamojo požymio pagrįsti ieškovė pateikia dokumentų iš prekių ženklų duomenų bazių
         ištraukų ir interneto tinklaviečių kopijas, skirtas įrodyti, kad ji yra vienintelė, galinti naudoti prašomą įregistruoti žymenį
         atitinkamoms paslaugoms.

      13     Atsakovė tvirtina, kad minėti dokumentai yra nepriimtini, nes pirmą kartą jie buvo pateikti Pirmosios instancijos teisme (žr.
         šiuo atžvilgiu 2003 m. kovo 6 d. Pirmosios instancijos teismo sprendimo DaimlerChrysler prieš VRDT (Calandre), T‑128/01, Rink. p. II‑701, 18 punktą).

       Pirmosios instancijos teismo vertinimas
      14     Būtina priminti, kad Pirmosios instancijos teismui pateiktu ieškiniu siekiama patikrinti VRDT apeliacinių tarybų sprendimų
         teisėtumą Reglamento Nr. 40/94 63 straipsnio prasme ir kad proceso dėl panaikinimo atveju skundžiamo teisės akto teisėtumas
         turi būti vertinamas atsižvelgiant į teisines ir faktines aplinkybes, buvusias teisės akto priėmimo momentu (1979 m. vasario
         7 d. Teisingumo Teismo sprendimo Prancūzija prieš Komisiją, 15/76 ir 16/76, Rink. p. 321, 7 punktas ir 1996 m. gruodžio 12 d. Pirmosios instancijos teismo sprendimo Altmann ir kt. prieš Komisiją, T‑177/94 ir T‑377/94, Rink. p. II‑2041, 119 punktas). Todėl Pirmosios instancijos teismo kompetencija nėra peržiūrėti faktines
         aplinkybes atsižvelgiant į pirmą kartą jam pateiktus įrodymus. Taigi pirmą kartą Pirmosios instancijos teisme pateikti įrodymai
         yra nepriimtini (šiuo atžvilgiu žr. 13 punkte nurodyto sprendimo Calandre 18 punktą).

      15     Šiuo atveju matyti, ir ieškovė to neginčija, kad nauji dokumentai, kuriais ji remiasi grįsdama išimtinį prekių ženklo LIVE
         RICHLY naudojimą, pirmą kartą buvo pateikti Pirmosios instancijos teisme. Todėl minėti ieškovės dokumentai turi būti pripažinti
         nepriimtini.

      16     Šiai išvadai visiškai neturi įtakos posėdyje ieškovės pateikti argumentai, kad, pirma, dokumentai, kuriais remiamasi, tik
         patvirtina anksčiau pateiktus įrodymus, antra, šiuos įrodymus savo iniciatyva turėjo išnagrinėti VRDT ir, trečia, šie įrodymai
         nekeičia Apeliacinėje taryboje nagrinėto ginčo dalyko. Iš tikrųjų, kaip nurodyta 14 punkte, Teisingumo Teismui priklauso patikrinti
         Apeliacinės tarybos sprendimo teisėtumą. Iš to išplaukia, kad šis patikrinimas turi būti atliekamas atsižvelgiant į Apeliacinėje
         taryboje nurodytas teisines ir faktines ginčo aplinkybes ir kad šalis negali keisti faktinių bei teisinių aplinkybių, kuriomis
         remiantis tikrinamas Apeliacinės tarybos sprendimo teisėtumas (2003 m. kovo 5 d. Pirmosios instancijos teismo sprendimo Unilever prieš VRDT (Kiaušinio formos tabletė), T‑194/01, Rink. p. II-383, 16 punktas). Taigi, kaip teigiama 15 punkte, nurodytos faktinės aplinkybės yra naujos aplinkybės,
         kurios nebuvo išdėstytos Apeliacinėje taryboje. Šie įrodymai nėra ginčo, kuris buvo Apeliacinėje taryboje jai priimant sprendimą,
         faktinės ir teisinės aplinkybės. Šiam teiginiui neturi įtakos tai, kad minėtomis faktinėmis aplinkybėmis tik patvirtinami
         anksčiau pateikti įrodymai arba kad šiuo atveju jos nekeičia ginčo dalyko. Taigi atsižvelgiant į Pirmosios instancijos teismo
         vykdomą teisėtumo priežiūrą, jam nepriklauso pateikti nuomonės apie minėtus įrodymus. Be to, dėl argumento, kad šiuos įrodymus
         savo iniciatyva turėjo išnagrinėti VRDT, būtina priminti, jog pagal Reglamento Nr. 40/94 74 straipsnio 2 dalį šalys VRDT turi
         laiku pateikti įrodymus, kuriais ketina remtis. Iš to išplaukia, kad VRDT negali būti priekaištaujama dėl neteisėtų veiksmų
         įrodymų, kurių ieškovė jai nepateikė laiku.

       Dėl ieškinio pagrindo, susijusio su teisės būti išklausytam pažeidimu
       Šalių argumentai
      17     Ieškovė nurodo du Reglamento Nr. 40/94 73 straipsnio antrame sakinyje įtvirtintos jos teisės būti išklausytai pažeidimus.

      18     Pirma, ieškovė nurodo, kad nors ekspertė savo sprendimą, kuriuo atsisakoma įregistruoti, motyvavo tik ekonomine žodžio „richly“
         (turtingai) prasme, Apeliacinė taryba savo sprendimą grindė kitokiu, detalesniu apibrėžimu, pateiktu pačios ieškovės, kurios
         nuomone, šis žodis reiškia „prašmatniai arba rafinuotai; pilnai ir tinkamai“ (in a rich or elaborate manner ; fully and appropriately).
         Šiuo detalesniu žodžio „richly“ apibrėžimu ieškovė rėmėsi siekdama nagrinėjamo prekių ženklo registracijos. Ieškovė tvirtina,
         kad atsisakydama įregistruoti nagrinėjamą prekių ženklą remiantis ieškovės argumentu, pateiktu siekiant šios registracijos,
         Apeliacinė taryba rėmėsi visiškai nauja aplinkybe. Ieškovės nuomone, tai, kad Apeliacinė taryba nesuteikė jai galimybės pateikti
         atsiliepimų apie šią naują aplinkybę, pažeidė Reglamento Nr. 40/94 73 straipsnio antrame sakinyje įtvirtintą jos teisę būti
         išklausytai. Šiuo atžvilgiu ji nurodo 1980 m. birželio 26 d. Teisingumo Teismo sprendimą National Panasonic prieš Komisiją (136/79, Rink. p. 2033, 21 punktas) ir Apeliacinių tarybų 2002 m. balandžio 10 d. Sprendimą bébé prieš BEBÉ, R 1112/2000-3 bei 2003 m. vasario 27 d. Sprendimą  MYKO VITAL prieš Miko, R 476/2002-3.

      19     Antra, ieškovė mano, kad Apeliacinė taryba jos teisę būti išklausytai taip pat pažeidė nuspręsdama, jog vartotojų pastabumo
         laipsnis žymeniu LIVE RICHLY žymimų paslaugų atžvilgiu yra mažas, nepaprašiusi ieškovės pateikti atsiliepimų šiuo atžvilgiu.

      20     Atsakovė tvirtina, kad Apeliacinė taryba, patvirtindama ekspertės sprendimą, nesirėmė nauja žodžio „richly“ (turtingai) reikšme.
         Todėl ji mano, kad Apeliacinė taryba nepažeidė ieškovės teisės būti išklausytai šiuo klausimu. Atsakovė nepateikia specialių
         paaiškinimų dėl antrojo teisės būti išklausytam pažeidimo.

       Pirmosios instancijos teismo vertinimas
      –       Išankstiniai paaiškinimai
      21     Remiantis Reglamento Nr. 40/94 73 straipsnio antruoju sakiniu, VRDT sprendimai grindžiami tiktai tokiais motyvais ar įrodymais,
         apie kuriuos šalys galėjo pateikti savo atsiliepimus. Šia nuostata Bendrijos prekių ženklų teisėje įtvirtinamas bendras teisės
         į gynybą principas.

      22     Remiantis šiuo bendru Bendrijos teisės principu, asmenims, kuriems skirti valdžios institucijų sprendimai, galintys turėti
         didelį poveikį jų interesams, turi būti suteikta galimybė veiksmingai išreikšti savo nuomonę (1974 m. spalio 23 d. Teisingumo
         Teismo sprendimo Transocean Marine Paint prieš Komisiją, 17/74, Rink. p. 1063, 15 punktas ir 2002 m. vasario 27 d. Pirmosios instancijos teismo sprendimo Eurocool Logistik prieš VRDT (EUROCOOL), T‑34/00, Rink. p. II‑683, 21 punktas).

      23     Šiuo atveju reikia išanalizuoti, ar Apeliacinės tarybos pateiktas argumentavimas, kuris grindžiamas tam tikra žodžių „live
         richly“ reikšme ir kuris skiriasi nuo ieškovės argumentavimo, ir Apeliacinės tarybos nuomonė, kad atitinkama visuomenė nėra
         labai pastabi, yra tie motyvai, dėl kurių ieškovės negalėjo pateikti savo paaiškinimų.

      24     Šiuo atžvilgiu pirmiausia reikia išnagrinėti ekspertės sprendimo ir skundžiamo sprendimo skirtumus, susijusius su ieškovės
         nurodytomis aplinkybėmis, nes nesant šių sprendimų skirtumų nebelieka jokio ieškovės teisės į gynybą pažeidimo. Iš tikrųjų,
         jeigu Apeliacinės tarybos sprendimas tik atkartoja ekspertės sprendimą šių aplinkybių atžvilgiu, turi būti laikoma, kad ieškovė
         galėjo pateikti paaiškinimus dėl minėtų aplinkybių, pateikdama apeliaciją dėl ekspertės sprendimo.

      –       Žodžių „live richly“ reikšmės
      25     Pirmiausia dėl žodžių „live richly“ reikšmės reikia pastebėti, jog Apeliacinei tarybai pateiktoje apeliacijoje ieškovė nurodė,
         kad žodis „rich“ Collins dictionary pirmiausia apibrėžiamas kaip „gerai aprūpintas turtu, nuosavybe ir t. t., daug turintis“ (well supplied with wealth, property,
         etc., owning much) ir kad žodis „richly“ tame pačiame žodyne apibūdinamas kaip „prašmatniai arba rafinuotai“; „pilnai ir tinkamai“
         (in a rich or elaborate manner; fully and appropriately).

      26     Dėl nurodyto teisės į gynybą pažeidimo, susijusio su tuo, kad ieškovė nepateikė savo paaiškinimų dėl Apeliacinės tarybos argumentavimo,
         grindžiamo kitokia nei ekspertės nurodyta žodžių „live richly“ reikšme, reikia pastebėti, jog savo sprendime ekspertė ieškovės
         prekių ženklo skiriamąjį požymį ginčija taip:

      „Visi investuotojai, profesionalūs ar mėgėjai, siekia padidinti savo turtą, o visi pasisekimą turintys bankai praturtina savo
         klientus arba bent suteikia jiems galimybę gyventi turtingą gyvenimą; visi ieškovės konkurentai panašiais šūkiais, kurie tik
         pabrėžia jų finansinius pasiekimus, bando suvilioti klientus.

      <…> Investavimas praturtino daugiau nei bet kuris kitas būdas, tai yra nuolatinis darbas ar palikimas. Ko pageidauja tie,
         kurie moka už šias paslaugas? Tapti turtingi arba bent gyventi turtingą gyvenimą.

      „Abu žodžiai – „gyventi“ (live) ir turtingai (richly) – yra dažnai naudojami; žodis „turtingas“ turi teigiamą ekonominę antrinę
         reikšmę <…>“

      27     Ekspertei priėmus šį sprendimą, Apeliacinei tarybai pateiktoje apeliacijoje ieškovė pažymėjo, kad žodžiai „live richly“ turi
         būti suprantami ne vien tik ekonomine, bet taip pat platesne ir neapibrėžta prasme, reiškiančia pilnavertį ar kupiną patyrimų
         gyvenimą.

      28     Skundžiamame sprendime Apeliacinė taryba patvirtino ekspertės atsisakymą įregistruoti, be kita ko,  dėl šių motyvų:
      „10      <…> Pagal anglų kalbos žodyną Collins žodis RICHLY („turtingai“) reiškia „prašmatniai arba rafinuotai; pilnai ir tinkamai“ („in a rich or elaborate manner; fully
         and appropriately“).

      11      Remiantis šiuo apibrėžimu, žodžių LIVE ir RICHLY kombinacijos naudojimas paraiškoje išvardytų paslaugų kontekste perteikia
         aiškią informaciją su giriamojo pobūdžio antrine reikšme.

      <…>
      14      Dėl ieškovės argumento, kad žodžiui RICHLY būdingos skirtingos antrinės reikšmės, reikia pastebėti, jog žymens skiriamasis
         požymis gali būti vertinamas tik atsižvelgiant į paraiškoje išvardytas prekes ir paslaugas. Todėl ekspertė teisingai atsižvelgė
         į tokią žodžio RICHLY reikšmę, kuri susijusi su paraiškoje nurodytomis paslaugomis.“

      29     Taigi pirmiausia iš ekspertės sprendimo išplaukia, kad į žodį „richly“  buvo atsižvelgta, kaip į reiškiantį „turėti pinigų
         ir turto“, tai yra ekonomine prasme.

      30     Be to, iš skundžiamo sprendimo matyti, jog žodžio „richly“ apibrėžimas, kuriuo rėmėsi Apeliacinė taryba, visų pirma reiškia
         „in a rich manner“. Taigi, kaip nurodo atsakovė, žodis „rich“ pirmiausia apibrėžiamas kaip „gerai aprūpintas turtu, nuosavybe
         ir t. t., daug turintis“ (well supplied with wealth, property, etc., owning much). Ieškovė, kuri procedūroje Apeliacinėje
         taryboje rėmėsi tuo pačiu apibrėžimu ir ieškinyje pripažino, kad žodis „rich“ pirmiausia reiškia „pasiturintį arba turtingą“
         (prosperous or wealthy), šio požiūrio neginčijo. Todėl Apeliacinės tarybos nurodytas apibrėžimas apima ekonominę žodžio „richly“
         reikšmę, kuria rėmėsi ir ekspertė.

      31     Be to, iš skundžiamo sprendimo 14 punkto matyti, kad Apeliacinė taryba patvirtino tai, jog ekspertė pasirinko žodžio „richly“
         reikšmę atsižvelgdama į konkrečias paslaugas, kurioms buvo prašoma įregistruoti prekių ženklą. Iš to matyti, kad Apeliacinė
         taryba atsižvelgė į ekonominę žodžio „richly“ reikšmę.

      32     Todėl žodžio „richly“ reikšmės, į kurias atsižvelgė Apeliacinės taryba, iš tikrųjų nesiskiria nuo tų, į kurias atsižvelgė
         ekspertė.

      33     Tai, kad Apeliacinė taryba nurodė, jog atsižvelgė į daugelį reikšmių apimantį žodžio „richly“ apibrėžimą, šiai išvadai neturi
         įtakos. Iš tikrųjų turi būti laikoma, kad buvo atsižvelgta į daugelį reikšmių apimantį apibrėžimą, jeigu buvo atsižvelgta
         bent į vieną jo reikšmių. Šiuo atveju Apeliacinės tarybos patvirtinimas, kad ekspertė teisingai atsižvelgė į žodžio „richly“
         reikšmę, parodo, į kokią reikšmę šio žodžio apibrėžime buvo atsižvelgta.

      34     Galiausiai dėl žodžių junginio „vesti į turtingą gyvenimą arba gyventi turtingą gyvenimą“ (to lead a rich life or to live
         a rich life) būtina pastebėti, kad šį žodžių junginį sprendimuose vartoja tiek ekspertė, tiek ir Apeliacinė taryba. Kadangi
         šis žodžių junginys grindžiamas žodžiu „rich“, kuris, kaip buvo nurodyta, turi ekonominę reikšmę, jo vartojimas skundžiamame
         sprendime neturi įtakos pateiktiems paaiškinimams.

      35     Dėl ieškovės nurodytų ankstesnių VRDT sprendimų pakanka priminti, kad Apeliacinių tarybų sprendimų teisėtumas turi būti vertinamas
         remiantis tik Reglamentu Nr. 40/94, aiškinamu Bendrijos teismų, o ne VRDT ankstesniais sprendimais (žr. 2003 m. liepos 3 d.
         Pirmosios instancijos teismo sprendimo Alejandro prieš VRDT – Anheuser-Busch (BUDMEN), T‑129/01, Rink. p. II‑2251, 61 punktą ir jame nurodytą teismų praktiką).

      36     Visų pirma ir bet kuriuo atveju būtina priminti, kad Pirmosios instancijos teismas jau nusprendė, jog Apeliacinės tarybos
         turi turėti galimybę savo sprendimus grįsti ekspertės nenagrinėtais argumentais, jeigu suinteresuotoji šalis gali pateikti
         paaiškinimų apie aplinkybes, galinčias turėti įtakos nagrinėjamos teisinės nuostatos taikymui. Remiantis ekspertės ir Apeliacinių
         tarybų funkcinio tęstinumo principu, pastarosios gali iš naujo nagrinėti paraišką, neatsižvelgdamos į ekspertės argumentavimą
         (2000 m. vasario 16 d. Pirmosios instancijos teismo sprendimo Procter & Gamble prieš VRDT (Muilo forma), T‑122/99, Rink. p. II‑265, 27 punktas ir 2002 m. birželio 5 d. Pirmosios instancijos teismo sprendimo Hershey Foods prieš VRDT (Kiss Device with plume), T‑198/00, Rink. p. II‑2567, 25 punktas).

      37     Šiuo atveju, net ir darant prielaidą, kad Apeliacinė taryba nesilaikė ekspertės pateiktos nuomonės, matyti, kad Apeliacinė
         taryba nesirėmė naujomis faktinėmis aplinkybėmis, dėl kurių ieškovė negalėjo pateikti paaiškinimų. Iš tikrųjų, kadangi pati
         ieškovė rėmėsi platesniu žodžio „richly“ reikšmės aiškinimu, ji negali tvirtinti, jog negalėjo pateikti paaiškinimų dėl šios
         aplinkybės. Be to, aišku, kad Apeliacinė taryba apsiribojo tik argumentavimu, skirtingu nei tas, kurį palaikė ieškovė. Todėl,
         atsižvelgiant į 36 punkte nurodytą teismų praktiką, tai negali pažeisti ieškovės teisės į gynybą.

      –       Atitinkamos visuomenė pastabumas
      38     Dėl ieškovės teisės į gynybą pažeidimo, susijusio su negalėjimu pateikti paaiškinimų dėl Apeliacinės tarybos nurodyto atitinkamos
         visuomenės pastabumo laipsnio, šiuo atžvilgiu taip pat būtina išnagrinėti Apeliacinės tarybos ir ekspertės sprendimų skirtumus.

      39     Ekspertės sprendimo antrasis sakinys suformuluotas taip:
      „Atsakant į Jūsų argumentą, kad prekių ženklu pateikiama informacija yra neaiški ir neapibrėžta, pirmiausia būtina nurodyti,
         kad prekių ženklo informacija <..> yra skirta plačiajai visuomenei, kuri yra pakankamai informuota ir protingai pastabi bei
         nuovoki <…>“

      40     Apeliacinė taryba skundžiamo sprendimo 13 ir 15 punktuose atitinkamai nurodo:
      „13      Dėl to, kaip atitinkama visuomenė suvokia žymenį LIVE RICHLY, Apeliacinė taryba, kaip ir ekspertė, nurodo, kad šūkį sudaro
         du plačiai vartojami žodžiai, kuriuos, susiejus su paraiškoje išvardytomis paslaugomis, visuomenė suvokia kaip paprastą giriamojo
         pobūdžio formuluotę, o ne kaip paslaugų, dėl kurių kilo ginčas, komercinės kilmės nuorodą.

      <…>
      15      Be to, be akivaizdžios reklaminės reikšmės, sintagmoje LIVE RICHLY nėra nieko, kas atitinkamai visuomenei leistų lengvai ir
         tuoj pat žymenį įsiminti kaip paslaugų, kurioms jis skirtas, skiriamąjį prekių ženklą. Nežinodama konteksto atitinkama visuomenė
         galėtų suvokti tik jo reklaminę reikšmę. Atitinkamas vartotojas nėra labai pastabus. Jeigu žymuo jam iš karto nenurodo ketinamo
         pirkti objekto kilmės, o pateikia tik reklaminę ir abstrakčią informaciją, jis negaiš laiko tam, kad išsiaiškintų įvairias
         galimas žymens funkcijas arba jį įsimintų kaip prekės ženklą.“

      41     Iš skundžiamo sprendimo 15 punkto, pagal kurį atitinkamas vartotojas nėra labai pastabus (not very attentive), ieškovė padarė
         išvadą, kad atitinkamo vartotojo pastabumas yra mažas (low).

      42     Tačiau nuoroda, kad vartotojas nėra labai pastabus, nebūtinai reiškia, jog vartotojo pastabumas yra mažas. Iš tikrųjų ši nuoroda
         taip pat gali reikšti, kad atitinkamas vartotojas prekių ženklui, dėl kurio kilo ginčas, neskiria daug dėmesio, tačiau jam
         skiria protingą dėmesį.

      43     Šiuo atveju būtina pastebėti, kad skundžiamo sprendimo 13 punkte Apeliacinė taryba patvirtino ekspertės analizę dėl to, kaip
         atitinkama visuomenė suvokia žymenį LIVE RICHLY. Taigi savo sprendimo antrame sakinyje ekspertė nurodo, kad prekių ženklo
         informacija yra skirta plačiajai visuomenei, kuri yra ne tik pakankamai informuota ir nuovoki, bet ir protingai pastabi.

      44     Todėl reikia pažymėti, kad nurodydama, jog atitinkamas vartotojas nėra labai pastabus, Apeliacinė taryba iš tikrųjų tvirtino,
         kad atitinkamas vartotojas yra protingai pastabus. Apeliacinė taryba tik skirtingai suformulavo ekspertės nuomonę, pateiktą
         jos sprendimo antrame sakinyje.

      45     Kadangi Apeliacinė taryba tik performulavo ekspertės nuomonę, ieškovė neteisingai mano, jog Apeliacinė taryba atsižvelgė į
         mažą atitinkamos visuomenė pastabumą, ieškovei neturint galimybės pateikti paaiškinimų šiuo klausimu.

      46     Dėl išvardytų priežasčių kaltinimai dėl ieškovės teisės į gynybą pažeidimo turi būti atmesti.
       Dėl ieškinio pagrindo, susijusio su pareigos motyvuoti pažeidimu
      47     Iš esmės ieškovė nurodo, kad skundžiamas sprendimas netinkamai motyvuotas, nes juo atsisakoma įregistruoti prašomą prekių
         ženklą visoms paraiškoje  nurodytoms paslaugoms, nepateikiant priežasčių, dėl kurių paraiška buvo atmesta draudimo ir nekilnojamojo
         turto paslaugų atžvilgiu. Atsakovė šį ieškinio pagrindą ginčija tvirtindama, kad nuo pat procedūros pradžios VRDT pritarė
         registracijai draudimo ir nekilnojamo turto paslaugų atžvilgiu.

      48     Pirmosios instancijos teismas pastebi, kad posėdyje atsakovei pareiškus, jog prekių ženklas LIVE RICHLY gali būti registruojamas
         draudimo ir nekilnojamojo turto paslaugoms, ieškovė aiškiai pripažino, kad ginčo dalykas apsiriboja finansinėmis ir piniginėmis
         paslaugomis. Todėl ieškovė atsisakė ieškinio pagrindo  dėl nepakankamo motyvavimo, kuris susijęs tik su draudimo ir nekilnojamojo
         turto paslaugomis. Taigi Pirmosios instancijos teismui nepriklauso nuspręsti dėl šio ieškinio pagrindo.

       Dėl ieškinio pagrindo, susijusio su Reglamento Nr. 40/94 7 straipsnio 1 dalies b punkto pažeidimu
       Šalių argumentai
      49     Ieškovė tvirtina, jog skundžiamas sprendimas turi būti panaikintas taip pat ir dėl to, kad Apeliacinė taryba jame pateikė
         klaidingą Reglamento Nr. 40/94 7 straipsnio 1 dalies b punkto išaiškinimą dėl absoliutaus Bendrijos prekių ženklo paraiškos
         atmetimo pagrindo, susijusio su skiriamojo požymio nebuvimu.

      50     Visų pirma ieškovė pažymi, kad Pirmosios instancijos teismo ir Apeliacinių tarybų praktika patvirtina, jog šūkiams yra taikomi
         tie patys kriterijai, kaip ir visų kitų rūšių prekių ženklams (2001 m. gruodžio 11 d. Pirmosios instancijos teismo sprendimo
         Erpo Möbelwerk prieš VRDT (DAS PRINZIP DER BEQUEMLICHKEIT), T‑138/00, Rink. p. II‑3739, 44 punktas ir 1999 m. vasario 11 d. Apeliacinės tarybos sprendimas BEAUTY ISN’T ABOUT LOOKING YOUNG BUT LOOKING GOOD, R 73/1998-2). Taigi šiuo atveju ieškovė tvirtina, kad Apeliacinė taryba atsisakė įregistruoti žodinį žymenį tik todėl, kad
         tai yra giriamojo pobūdžio šūkis, nenuspręsdama dėl jo galėjimo skirti nagrinėjamas paslaugas.

      51     Be to, ieškovė nurodo, kad Apeliacinė taryba pripažino, jog žodžiai „live richly“ nėra apibūdinamieji. Ieškovės nuomone, šis
         pripažinimas reiškia, kad Apeliacinė taryba negali remtis, kaip šiuo atveju, vien tik giriamuoju formuluotės pobūdžiu siekdama
         įrodyti, kad prekių ženklas, dėl kurio kilo ginčas, neturi skiriamojo požymio. Šiuo atžvilgiu ieškovė nurodo įvairius Apeliacinių
         tarybų sprendimus.

      52     Ieškovė, prieštaraudama, jos manymu, nepagrįstai Apeliacinės tarybos nuomonei, kad žodžiai „live richly“ yra tik paprastą
         aiškią reikšmę turinti giriamojo pobūdžio formuluotė, tvirtina, jog šie žodžiai dėl savo neaiškios, neapibrėžtos ir dviprasmiškos
         reikšmės gali būti aiškinami skirtingai, ypač finansinių ir piniginių paslaugų atžvilgiu. Ieškovės nuomone, prašomas įregistruoti
         prekių ženklas LIVE RICHLY yra žodžių žaismas, kuris pats savaime beveik neturi reikšmės, nes būdų gyventi turtingai tikriausiai
         yra tiek pat, kiek ir žmonių, ir kad kiekvienas vartotojas šį šūkį aiškins savaip. Be to, ieškovė tvirtina, kad su nagrinėjamu
         šūkiu susidūrę vartotojai nustebtų, susierzintų arba sutriktų, nes jie nesitiki, kad bankai siūlytų finansines paslaugas,
         juos kviečiančias „gyventi turtingai“, o tai patvirtina prekių ženklo LIVE RICHLY skiriamąjį požymį. Savo argumentą ieškovė
         grindžia Collins English Dictionary (1995 m. leidimas) pateikiamu žodžio „rich“ apibrėžimu, Apeliacinės tarybos ir ekspertės pateikiamais skirtingais žodžio
         „richly“ aiškinimais, 2001 m. spalio 1 d. Apeliacinės tarybos sprendimu ES GIBT SIE NOCH, DIE GUTEN DINGE (R 393/2000-1), reklamomis JAV ir internete pateikiamais paaiškinimais. Ji mano, kad būtent šie paaiškinimai patvirtina,
         jog vartotojai tokio prekių ženklo anaiptol nesuvokia paprastai ir nesudėtingai.

      53     Be to, ieškovė tvirtina, kad skundžiamas sprendimas paremtas klaidinga prielaida, pagal kurią atitinkamos visuomenės pastabumo
         laipsnis yra mažas, nors iš tikrųjų jis yra didelis. Ieškovės nuomone, paprastas vartotojas finansinių paslaugų atžvilgiu
         yra itin atsargus ir pastabus, nes šios paslaugos neperkamos „nuo lentynos“ (off the shelf) kaip džinsai ar pienas ir turi
         svarbią reikšmę vartotojo gyvenime. Todėl paprastas vartotojas skirs daugiau laiko šio šūkio reikšmėms  ieškoti ir daug greičiau
         jį įsimins, jei jis susijęs su finansinėmis paslaugomis.

      54     Ieškovės nuomone, Pirmosios instancijos teismo ir Apeliacinių tarybų sprendimų praktika patvirtina, kad šūkis LIVE RICHLY
         gali būti registruojamas. 50 punkte nurodytame sprendime DAS PRINZIP DER BEQUEMLICHKEIT  ir 2002 m.  gruodžio 5 d. Sprendime Sykes Enterprises prieš VRDT (REAL PEOPLE, REAL SOLUTIONS) (T‑130/01, Rink. p. II‑5179) Pirmosios instancijos teismas pripažino, kad, pirma, priešingai nei 2001 m. liepos 3 d. laiške
         tvirtina ekspertė, skiriamojo požymio nėra ne dėl vaizduotės ar papildomo fantazijos elemento nebuvimo. Antra, Pirmosios instancijos
         teismas manė, kad to paties arba panašių žymenų naudojimas rinkoje turi lemiamą reikšmę vertinant prekių ženklui būdingą skiriamąjį
         požymį. Ieškovės nuomone, būtent 50 punkte nurodytame sprendime DAS PRINZIP DER BEQUEMLICHKEIT Pirmosios instancijos teismas nurodė, kad skiriamojo požymio nebuvimas gali būti patvirtintas tik įrodžius, jog nagrinėjamas
         žodinis prekių ženklas yra bendrai naudojamas. Taigi šiuo atveju ieškovė pažymi, kad atsakovė neįrodė žodžių „live richly“
         vartojimo ir kad pastarieji niekada nebuvo vartojami reklamuojant ar parduodant finansines ir pinigines paslaugas. Dėl savito
         ir neįprasto šūkio pobūdžio ieškovė tvirtina, kad jos prekių ženklas turi skiriamąjį požymį Reglamento Nr. 40/94 7 straipsnio
         1 dalies b punkto prasme.

      55     Nusistovėjusi Apeliacinių tarybų praktika taip pat patvirtina, kad prekių ženklas  LIVE RICHLY yra registruotinas. Šiuo atžvilgiu
         ieškovė pamini 2001 m. lapkričio 7 d. Sprendimą WE GET IT DONE (R 1090/2000-4). Ji nurodo, jog iš šio sprendimo galima daryti išvadą, kad ribojimai taikyti Reglamento Nr. 40/94 7 straipsnio
         1 dalies b punktą yra nedideli ir kad VRDT priklauso įrodyti, jog pagal šį straipsnį prekių ženklas negali būti registruojamas,
         nes skiriamojo požymio nebuvimui nustatyti nepakanka tvirtinimo, kad šūkis yra įprastas arba kad tai tik paprasta giriamojo
         pobūdžio formuluotė. Remdamasi šiuo sprendimu ieškovė tvirtina, kad Apeliacinė taryba nepaaiškino, kodėl žodžių „live richly“
         reklaminis ir giriamasis pobūdis šiuo atveju trukdo paprastam vartotojui, besinaudojančiam finansinėmis ir piniginėmis paslaugomis,
         nustatyti ryšį tarp šio žymens ir ieškovės, ir todėl šūkį suvokti kaip prekių ženklą. Ieškovė nurodo, kad šūkis gali būti
         aiškinamas skirtingai, kad atitinkama visuomenė jį iškart įsimena, nes jai netikėta, jog finansinė institucija tokį šūkį naudoja
         reklamuodama savo paslaugas ir ji yra vienintelė jį naudojanti.

      56     Iš šiuo metu esančios Apeliacinių tarybų praktikos ieškovė daro išvadą, kad nustatant žymens skiriamąjį požymį, gali būti
         atsižvelgiama į neaiškų šūkio pobūdį (minėtas sprendimas WE GET IT DONE, 2002 m. vasario 25 d. Sprendimas Taking care of the world’s water … and yours, R 135/2000-2 ir 2001 m. rugsėjo 18 d. Sprendimas TEAM POWER, R 222/2001-1). Iš šios Apeliacinių tarybų praktikos ji taip pat padaro išvadą, jog tai, kad nagrinėjamas šūkis arba tam
         tikras jo variantas nenaudojami atitinkamoje rinkoje, yra rimtas įrodymas, kad šūkis turi jam būdingą skiriamąjį požymį (minėti
         sprendimai Taking care of the world’s water … and yours; TEAM POWER; 1999 m. gegužės 4 d. Sprendimas Früher an Später denken !, R 153/1998-2; 2000 m. liepos 5 d. Sprendimas UNLOCK THE POTENTIAL, R 689/1999-3 ir 2002 m. birželio 5 d. Sprendimas WHATEVER WHENEVER, R 58/2001-4).

      57     Be to, ieškovė nurodo Nicos sutarties 36 klasei priklausančioms paslaugoms, kurios apibūdinamas kaip „finansinės, piniginės
         ir nekilnojamojo turto paslaugos“, kai kuriuos VRDT įregistruotus šūkius, kuriuos sudaro žodžiai „live“ ar „life“, tarp kurių
         – make more of life, WHERE MONEY LIVES ir SO YOU CAN ENJOY LIFE! Ji nurodo, kad būtų prieštaringa atsisakyti įregistruoti prekių ženklą LIVE RICHLY toms pačioms paslaugoms.

      58     Ji taip pat nurodo kai kuriuos tam tikrų valstybių narių nacionalinių tarnybų įregistruotus šūkius, patvirtinančius, kad buvo
         įregistruoti šūkiai, turintys mažesnį nei nagrinėjamo šūkio skiriamąjį požymį.

      59     Ieškovė pastebi, kad prekių ženklą LIVE RICHLY toms pačioms Nicos sutarties 36 klasei priklausančioms paslaugoms įregistravo
         daugelio trečiųjų šalių, tarp jų Australijos Sandraugos ir Jungtinių Amerikos Valstijų, prekių ženklų srityje kompetentingos
         institucijos. Nors ieškovė pripažįsta, kad Jungtinės Amerikos Valstijos ir Australijos Sandrauga nėra valstybės narės, ji
         mano, kad šios prekių ženklo LIVE RICHLY registracijos yra rimtas įrodymas apie šio prekių ženklo galimybes įregistruoti visose
         anglakalbėse šalyse.

      60     Galiausiai, jeigu ginčijamasi tik dėl prekių ženklo LIVE RICHLY įregistravimo finansinėms ir piniginėms paslaugoms, ieškovė
         tvirtina, kad atsakovės nuomonė, jog šis pavadinimas nėra skiriamasis minėtų paslaugų atžvilgiu, nes žodžiai „live richly“
         pateikia aiškią informaciją apie materialiai turtingesnį gyvenimą, tačiau yra skiriamasis draudimo ir nekilnojamojo turto
         paslaugų atžvilgiu, yra nepagrįsta, nelogiška, paradoksali ir prieštaringa.

      61     Ieškovės nuomone, ši išvada pagrįsta finansinių ir draudimo paslaugų bei finansinių ir nekilnojamojo turto paslaugų dideliu
         panašumu, ar net tapatumu, kuriuos ankstesniuose sprendimuose pabrėžė atsakovė (2002 m. lapkričio 27 d. Apeliacinės tarybos
         sprendimas TravelCard prieš AIR TRAVEL CARD, R 498/2001-3; 2003 m. liepos 21 d. Protestų skyriaus sprendimas LLOYD prieš LLOYDS TSB, 1454-2003 ir 2003 m. lapkričio 11 d. Protestų skyriaus sprendimas ADIGSA prieš ADIG GRUPPE GUT FÜR IHR GELD, 2451-2003).

      62     Tačiau didžiausias paradoksas, ieškovės nuomone, yra tai, kad atsakovė teiginį, kad prekių ženklas neturi skiriamojo požymio
         finansinių ir piniginių paslaugų atžvilgiu, grindžia aplinkybe, jog šiuo prekių ženklu pateikiama informacija, kad nagrinėjamos
         paslaugos siūlo atitinkamai visuomenei bent jau galimybę padidinti savo finansinį turtą ir todėl gyventi materialiai turtingesnį
         gyvenimą. Ieškovės nuomone, net jeigu toks šūkio suvokimas turėtų būti laikomas teisingu, o su tuo ji nesutinka, vartotojo
         požiūriu draudimo ir nekilnojamojo turto paslaugų galutinis tikslas taip pat yra potencialus asmens praturtėjimas. Todėl ieškovė
         tvirtina, kad Apeliacinė taryba neįrodė žodžių „live richly“ skiriamojo požymio nebuvimo, o tai ji privalo padaryti atsisakydama
         įregistruoti šį prekių ženklą pagal Reglamento Nr. 40/94 7 straipsnio 1 dalies b punktą. Todėl sprendimas, kuriuo iš dalies
         atsisakoma įregistruoti prekių ženklą LIVE RICHLY nagrinėjamos paslaugoms, turi būti panaikintas.

      63     Atsakovė prieštarauja ieškovės argumentams ir tvirtina, kad nė vienas iš jų neginčija to, kad prašomas įregistruoti prekių
         ženklas neturi skiriamojo požymio.

       Pirmosios instancijos teismo vertinimas
      –       Išankstinės pastabos
      64     Pagal Reglamento Nr. 40/94 7 straipsnio 1 dalies b punktą neregistruojami „neturintys jokio skiriamojo požymio prekių ženklai“.
         Be to, Reglamento Nr. 40/94 7 straipsnio 2 dalis nurodo, kad „1 dalies nuostatos taikomos, net jeigu prekių ženklo neregistravimo
         pagrindai galioja tiktai dalyje Bendrijos“.

      65     Taigi, kaip Pirmosios instancijos teismas jau nusprendė, Reglamento Nr. 40/94 7 straipsnio 1 dalies b punkte išvardyti prekių
         ženklai yra būtent tokie, kurie neleidžia atitinkamai visuomenei, įsigyjančiai prekių ar paslaugų, dėl kurių kilo ginčas,
         vėlesnio įsigijimo metu priimti tokio pat sprendimo, jeigu patirtis buvo teigiama, arba kitokio, jeigu ji buvo neigiama (2002 m.
         vasario 27 d. Pirmosios instancijos sprendimo Rewe-Zentral prieš VRDT (LITE), T‑79/00, Rink. p. II‑705, 26 punktas ir 22 punkte nurodyto sprendimo EUROCOOL 37 punktas). Būtent taip yra žymenų, kurie bendrai naudojami siūlant nagrinėjamas prekes ar paslaugas, atveju.

      66     Tačiau prekių ženklo, sudaryto iš žymenų ar nuorodų, kurie, be kita ko, yra naudojami kaip reklaminiai šūkiai, kokybės nuorodos
         ar pasakymai, skatinantys įsigyti šiuo prekių ženklu žymimų prekių ar paslaugų, registravimas nėra neįmanomas vien dėl jų
         pobūdžio (žr. pagal analogiją 2001 m. spalio 4 d. Teisingumo Teismo sprendimo Merz & Krell, C‑517/99, Rink. p. I‑6959, 40 punktą). Tačiau žymuo, kuris atlieka kitas funkcijas, o ne prekių ženklo funkciją įprasta
         prasme, neturi skiriamojo požymio pagal Reglamento Nr. 40/94 7 straipsnio 1 dalies b punktą, nebent jis gali būti iš karto
         suprantamas kaip atitinkamų prekių ar paslaugų komercinės kilmės nuoroda, kurios paskirtis − atitinkamai visuomenei leisti
         atskirti prekių ženklo savininko prekes ar paslaugas nuo kitokios komercinės kilmės prekių ir paslaugų (2003 m. liepos 3 d.
         Pirmosios instancijos teismo sprendimo Best Buy Concepts prieš VRDT (BEST BUY), T‑122/01, Rink. p. II‑2235, 20 ir 21 punktai).

      67     Skiriamasis požymis turi būti vertinamas atsižvelgiant į, pirma, prekes ar paslaugas, kurioms prašoma įregistruoti žymenį,
         ir, antra, atitinkamos visuomenės, kurią sudaro šių prekių ar paslaugų vartotojai, suvokimą (22 punkte nurodyto sprendimo
         EUROCOOL  38 punktas ir 65 punkte nurodyto sprendimo LITE 27 punktas).

      68     Galiausiai iš Reglamento Nr. 40/94 7 straipsnio 1 dalies b punkto išplaukia, jog pakanka minimalaus skiriamojo požymio, kad
         nebūtų taikomas šiame straipsnyje įtvirtintas atmetimo pagrindas (65 punkte nurodyto sprendimo LITE 28 punktas).

      –       Dėl atitinkamos visuomenė ir jos pastabumo laipsnio
      69     Dėl atitinkamos visuomenės pirmiausia būtina priminti, kad nurodytos paslaugos yra Nicos sutarties 36 klasei priklausančios
         finansinės ir piniginės funkcijos. Su šiomis paslaugomis susijusią atitinkamą visuomenę sudaro visi vartotojai. Taigi, vertinant
         prašomo įregistruoti prekių ženklo skiriamąjį požymį, reikia atsižvelgti į numanomus paprasto, pakankamai informuoto ir protingai
         pastabaus bei nuovokaus vartotojo lūkesčius (žr. pagal analogiją 1998 m. liepos 16 d. Teisingumo Teismo sprendimo Gut Springenheide ir Tusky, C‑210/96, Rink. p. I‑4657, 31 punktą).

      70     Taip pat būtina priminti, kad atitinkamos visuomenės, šiuo atveju paprasto vartotojo, suvokimui apie prekių ženklą įtaką daro
         jo pastabumo laipsnis, kuris gali keistis atitinkamai pagal nagrinėjamos prekės ar paslaugos rūšį (žr. dėl 1988 m. gruodžio
         21 d. Pirmosios Tarybos direktyvos 89/104/EEB valstybių narių įstatymams, susijusiems su prekių ženklais, suderinti, OL L 40, 1989,
         p. 1, 1999 m. birželio 22 d. Teisingumo Teismo sprendimo Lloyd Schuhfabrik Meyer, C‑342/97, Rink. p. I‑3819, 26 punktą ir dėl Reglamento Nr. 40/94 16 punkte nurodyto sprendimo Kiaušinio formos tabletė 42 punktą).

      71     Šiuo atžvilgiu, priešingai nei teigia Apeliacinė taryba, ieškovė mano, kad atitinkama visuomenė labai pastabi finansinių paslaugų
         atžvilgiu, nes šios paslaugos neperkamos „nuo lentynos“ (off the shelf) kaip džinsai ar pienas ir jos yra gyvybiškai svarbios
         vartotojo ateičiai.

      72     Pirmiausia Pirmosios instancijos teismas primena, jog priešingai ieškovės pateikiamam aiškinimui, pagal kurį Apeliacinė taryba
         tvirtino, kad atitinkamos visuomenės pastabumas yra mažas, iš tikrųjų Apeliacinė taryba nurodė, jog atitinkama visuomenė yra
         protingai pastabi (žr. 42 ir kt. punktus).

      73     Be to, atsižvelgiant į kai kurių nagrinėjamų finansinių ir piniginių paslaugų pobūdį, dalį vartotojų gali sudaryti labai pastabi
         visuomenė, nes, pirma, vartotojų prisiimti įsipareigojimai gali būti santykinai svarbūs ir, antra, šios paslaugos gali būti
         santykinai techninės.

      74     Tačiau šis pastabumo laipsnis gali būti palyginti mažas reklaminio pobūdžio nuorodoms, kurios nuovokiai visuomenei neturi
         lemiamos reikšmės (žr. šiuo atžvilgiu 54 punkte nurodyto sprendimo REAL PEOPLE, REAL SOLUTIONS 24 punktą ir 66 punkte nurodyto sprendimo BEST BUY 25 punktą).

      75     Todėl reikia pripažinti, kad visos nurodytos paslaugos skirtos pakankamai informuotai ir nuovokiai visuomenei.
      76     Be to, kadangi žodinis žymuo LIVE RICHLY sudarytas iš anglų kalbos žodžių, atitinkama visuomenė yra anglakalbė, ar net ne
         anglakalbė, o turinti pakankamų anglų kalbos žinių.

      –       Dėl atitinkamos visuomenės suvokimo
      77     Reikia įvertinti atitinkamos visuomenės suvokimą apie žymenį LIVE RICHLY kaip prekių ženklą finansinėms ir piniginėms paslaugoms.
      78     Šiuo atžvilgiu reikia nurodyti, kad Apeliacinė taryba manė, jog žymuo LIVE RICHLY yra iš dviejų įprastų angliškų žodžių sudarytas
         šūkis, kurį atitinkama visuomenė supranta kaip paprastą giriamojo pobūdžio formuluotę, reiškiančią, kad ieškovės paslaugos
         leidžia vartotojams gyventi turtingai.  Be to, Apeliacinė taryba tvirtino, kad nepaisant žymens LIVE RICHLY akivaizdžiai reklaminės
         reikšmės atitinkama visuomenė negali jo lengvai ir iškart įsiminti kaip prekių ženklo nagrinėjamoms paslaugoms. Kadangi paprastas
         vartotojas nėra labai pastabus, jeigu žymuo jam iškart nenurodo nagrinėjamos prekės ar paslaugos, o suteikia tik reklaminę
         ir abstrakčią informaciją, jis negaišta laiko tam, kad išsiaiškintų įvairias galimas žymens funkcijas arba jį įsimintų kaip
         prekių ženklą. Dėl šių priežasčių Apeliacinė taryba nusprendė, kad žymuo negali būti prekių ženklas.

      79     Esant tokiems paaiškinimams, ieškovė neteisingai teigia, kad Apeliacinė taryba nagrinėjamą žymenį laikė neregistruotinu vien
         tik dėl to, kad tai yra giriamojo pobūdžio reklaminė formuluotė. Taip pat šie paaiškinimai leidžia paneigti ieškovės argumentą,
         pagal kurį Apeliacinė taryba nepateikė paaiškinimų dėl to, kaip žymuo LIVE RICHLY leidžia atskirti ieškovės paslaugas nuo
         konkurentų paslaugų.

      80     Iš tikrųjų skundžiamo sprendimo 15 punkte nurodydama, kad atitinkama visuomenė negali lengvai ir iškart įsiminti žymens kaip
         prekių ženklo nagrinėjamos paslaugoms, išvadą apie nagrinėjamo žymens skiriamojo požymio nebuvimą Apeliacinė taryba padarė
         ne tik dėl žodžių „live richly“ reklaminio pobūdžio, bet atsižvelgė ir į tai, ar žymuo atitinkamai visuomenei leidžia atskirti
         ieškovės paslaugas nuo konkurento paslaugų.

      81     Be to, kalbant apie prekių ženklą, kurį sudaro keletas elementų (sudėtinis prekių ženklas), siekiant nustatyti jo skiriamąjį
         požymį, reikia įvertinti jo visumą  (2002 m. lapkričio 20 d. Pirmosios instancijos teismo sprendimo Bosch prieš VRDT (Kit pro ir Kit Super Pro), T‑79/01 ir T‑86/01, Rink. p. II‑4881, 22 punktas).

      82     Šiuo atžvilgiu būtina nurodyti, kad nors, kaip pripažįsta šalys, žymuo LIVE RICHLY nėra išimtinai ir tiesiogiai apibūdinantis
         paslaugą ar prekę, jį sudaro du dažnai vartojami anglų kalbos žodžiai, kurie, kartu paėmus, turi atskirą reikšmę. Iš tikrųjų
         šis žymuo yra lengvai suprantamas ta prasme, kad ieškovės paslaugos suteikia vartotojams galimybę gyventi turtingai.

      83     Nors iš tikrųjų žodžių junginys „gyventi turtingai“ gali būti suprantamas skirtingai ir todėl turėti neaiškią reikšmę, žodinio
         prekių ženklo reikšmę reikia nagrinėti atsižvelgiant į Bendrijos prekių ženklo paraiškoje nurodytas paslaugas (žr. 81 punkte
         nurodyto sprendimo Kit pro ir Kit Super Pro 24 punktą ir minėtą teismų praktiką). Jeigu nagrinėjamas prekių ženklas siejasi su finansinėmis ir piniginėmis paslaugomis,
         pirmiausia bus suprantama jo materialinė ar ekonominė reikšmė. Taigi Apeliacinė taryba galėjo pagrįstai manyti, kad finansinių
         ir piniginių paslaugų kontekste žymuo LIVE RICHLY pateikia aiškią informaciją, turinčią giriamojo pobūdžio antrinę reikšmę.

      84     Be to, reikia nurodyti, kad aplinkybės, jog neapibūdinantis žymuo LIVE RICHLY gali turėti daug reikšmių, sudaryti žodžių žaismą
         ir būti laikomas ironišku, stebinančiu ir netikėtu, nepakanka, kad jis būtų skiriamasis. Dėl šių skirtingų elementų ženklas
         tampa skiriamasis tik su sąlyga, kad jį atitinkama visuomenė gali iš karto suprasti kaip komercinės ieškovo paslaugų kilmės
         nuorodą, kurios paskirtis − atitinkamai visuomenei leisti atskirti ieškoves paslaugas nuo kitokios komercinės kilmės paslaugų
         (66 punkte nurodyto sprendimo BEST BUY 21 punktas; 54 punkte nurodyto sprendimo REAL PEOPLE, REAL SOLUTIONS 20 punktas ir 2004 m. sausio 28 d. Pirmosios instancijos teismo sprendimo Deutsche SiSi-Werke prieš VRDT (Sachet tenant debout), T‑146/02−T‑153/02, Rink. p. II‑0000, 38 punktas).

      85     Šiuo atveju, kaip nurodo Apeliacinė taryba, atitinkama visuomenė šį žymenį finansinių ir piniginių paslaugų kontekste iš tikrųjų
         pirmiausia suvoktų kaip reklaminę formuluotę, o ne kaip paslaugų, dėl kurių kilo ginčas, komercinės kilmės nuorodą. Žymuo
         LIVE RICHLY neturi elementų, galinčių, nepaisant akivaizdžios jo reklaminės reikšmės, leisti atitinkamai visuomenei lengvai
         ir iškart įsiminti žymenį kaip skiriamąjį prekių ženklą nurodytoms paslaugoms. Net ir darant prielaidą, kad nagrinėjamas žymuo
         bus naudojamas vienas, be kitų žymenų ar prekių ženklų, atitinkama visuomenė be išankstinės informacijos suvoktų tik reklaminę
         jo reikšmę (54 punkte nurodyto sprendimo REAL PEOPLE, REAL SOLUTIONS 28 punktas).

      86     Dėl šios nuomonės paradoksalaus pobūdžio, atsižvelgiant į tai, kad VRDT pripažino prekių ženklą LIVE RICHLY draudimo ir nekilnojamojo
         turto paslaugoms, reikia pažymėti, jog Pirmosios instancijos teismas turi jurisdikciją taikyti Reglamentą Nr. 40/94 tik jam
         pateikto nagrinėti ginčo atžvilgiu. Nors iš tikrųjų būtina kuo labiau suderinti prekių ženklų pripažinimą, Pirmosios instancijos
         teismui nepriklauso priimti sprendimo dėl prekių ženklų, kurie nesusiję su jam pateiktu ginču.

      –       Dėl ieškovės išimtinio prekių ženklo naudojimo
      87     Dėl argumento, susijusio su tuo, kad nebuvo atsižvelgta į prašomo įregistruoti prekių ženklo nenaudojimą, posėdyje ieškovė
         pareiškė, jog, priėmus 9 punkte nurodytą sprendimą VRDT prieš Erpo Möbelwerk, ji atsisako teiginio, kad siekiant pripažinti, jog prekių ženklas neturi skiriamojo požymio, VRDT turi įrodyti, kad jis
         yra bendrai naudojamas. Šis pareiškimas buvo įregistruotas posėdžio protokole. Tačiau ieškovė tvirtino, jog prekių ženklo
         nenaudojimas gali būti įrodymas, kad konkurentai negali vartoti šio žodžio savo pačių paslaugoms žymėti.

      88     Šiuo atžvilgiu Pirmosios instancijos teismas primena, kad prekių ženklo skiriamasis požymis vertinamas remiantis aplinkybe,
         jog jį atitinkama visuomenė gali iš karto suvokti kaip atitinkamų prekių ar paslaugų, dėl kurių kilo ginčas, komercinės kilmės
         nuorodą (žr. 66 punktą). Išankstinis nenaudojimas šiuo atžvilgiu nebūtinai yra tokio suvokimo įrodymas.

      89     Šiuo atveju, atsižvelgiant į pateiktus paaiškinimus, net ir įrodytas nenaudojimas nedaro įtakos nagrinėjamų paslaugų suvokimui.
         Todėl ieškovės argumentas turi būti atmestas.

      –       Dėl prekių ženklo įsivaizduojamojo pobūdžio elemento nebuvimo
      90     Ieškovė tvirtina, kad ekspertė, atmesdama paraišką įregistruoti, 2001 m. liepos 3 d. laiške neteisingai atsižvelgė į prekių
         ženklo įsivaizduojamojo pobūdžio elementą.

      91     Šiuo atžvilgiu Pirmosios instancijos teismas primena, kad, remiantis teismų praktika, prekių ženklas skiriamojo požymio neturi
         ne todėl, kad nėra papildomo fantazijos (2001 m. balandžio 5 d. Pirmosios instancijos teismo sprendimo Bank für Arbeit und Wirtschaft prieš VRDT (EASYBANK), T‑87/00, Rink. p. II‑1259, 39 punktas) arba minimalaus įsivaizduojamojo pobūdžio elemento (2001 m. sausio 31 d. Pirmosios
         instancijos teismo sprendimo Taurus-Film prieš VRDT (Cine Action), T‑135/99, Rink. p. II‑379, 31 punktas ir sprendimo Taurus-Film prieš VRDT (Cine Comedy), T‑136/99, Rink. p. II‑397, 31 punktas); Bendrijos prekių ženklas nebūtinai yra kūrybos rezultatas ir jis paremtas ne originalumo
         ar įsivaizduojamojo pobūdžio elementu, bet tuo, kad pagal jį galima atskirti prekes ar paslaugas rinkoje nuo konkurentų siūlomų
         tos pačios rūšies prekių ir paslaugų (65 punkte nurodyto sprendimo LITE 30 punktas).

      92     Šiuo atveju iš skundžiamo sprendimo neišplaukia, kad Apeliacinė taryba savo vertinimus grindė būtinybe prekių ženklui turėti
         originalumo ar įsivaizduojamojo pobūdžio elementą, kad būtų pripažintas jo skiriamasis požymis.

      93     Pagal Reglamento Nr. 40/94 63 straipsnį Pirmosios instancijos teismui galima skųsti tik Apeliacinės tarybos sprendimus. Taigi
         ieškovė savo kaltinimą grindžia tuo, kad 2001 m. liepos 3 d. laiške ekspertė atsižvelgė į originalumo ir įsivaizduojamojo
         pobūdžio elementus, tačiau skundžiamame sprendime į juos nebuvo atsižvelgta.

      94     Todėl, net ir darant prielaidą, kad reikia manyti, jog ekspertė savo sprendime klaidingai atsižvelgė į šiuos kriterijus, nesant
         tokios nuorodos skundžiamame sprendime, minėtas argumentas turi būti atmestas.

      –       VRDT ir kitų kompetentingų įstaigų praktika
      95     Dėl ieškovės argumento, susijusio su ankstesniais VRDT sprendimais, VRDT ir kitose valstybėse narėse įregistruotais šūkiais
         bei prekių ženklo LIVE RICHLY pripažinimu trečiosiose šalyje, pakanka priminti, kad, pirma, Bendrijos prekių ženklų sistema
         yra autonominė sistema (2000 m. gruodžio 5 d. Pirmosios instancijos teismo sprendimo Messe München prieš VRDT (electronica), T‑32/00, Rink. p. II‑3829, 47 punktas) ir, antra, Apeliacinių tarybų sprendimų teisėtumas turi būti vertinamas remiantis
         tik Reglamentu Nr. 40/94, aiškinamu Bendrijos teismų, o ne Apeliacinių tarybų ankstesniais sprendimais (35 punkte nurodyto
         sprendimo BUDMEN 61 punktas ir 2002 m. vasario 27 d. Pirmosios instancijos teismo sprendimo Streamserve prieš VRDT (STREAMSERVE), T‑106/00, Rink. p. II‑723, 66 punktas).

      96     Todėl ieškovės argumentai dėl ankstesnių VRDT sprendimų, VRDT ir kitose valstybėse narėse įregistruotų šūkių bei prekių ženklo
         LIVE RICHLY registracijos trečiosiose šalyse yra netinkami ir turi būti atmesti.

       Dėl bylinėjimosi išlaidų
       Šalių argumentai
      97     Ieškovė tvirtina, kad iš skundžiamo sprendimo negalima daryti išvados, jog įregistruoti prekių ženklą buvo atsisakyta tik
         finansinėms ir piniginėms paslaugoms. Ieškovės nuomone, tik vykstant procesui atsakovė pripažino, kad prekių ženklas LIVE
         RICHLY gali būti įregistruojamas draudimo ir nekilnojamojo turto paslaugoms. Todėl ji tvirtina, kad iš atsakovės turi būti
         priteista mažiausiai du trečdaliai nagrinėjant šį ieškinį patirtų bylinėjimosi išlaidų.

      98     Posėdyje atsakovė tvirtino, kad jos pareiškimai dėl prekių ženklo įregistravimo ir nekilnojamojo turto paslaugoms neturi įtakos
         bylinėjimosi išlaidų paskirstymui.

       Pirmosios instancijos teismo vertinimas
      99     Pagal Procedūros reglamento 87 straipsnio 2 dalį pralaimėjusiai šaliai nurodoma padengti išlaidas, jei laimėjusi šalis to
         prašė. Be to, pagal šio reglamento 87 straipsnio 6 dalį, jeigu byloje nereikia priimti sprendimo, Pirmosios instancijos teismas
         išlaidų klausimą sprendžia savo nuožiūra.

      100   Šiuo atveju atsakovė reikalavo priteisti iš ieškovės bylinėjimosi išlaidas. Visi ieškovės pateikti ieškinio pagrindai atmetami,
         išskyrus ieškinio pagrindą dėl nepakankamo motyvavimo, dėl kurio, atsižvelgiant į ieškovės pateiktus paaiškinimus dėl ginčo
         dalyko, sprendimo priimti nereikia (žr. 48 punktą). Tačiau šie ieškovės paaiškinimai buvo pateikti po atsakovės pateiktų pareiškimų
         dėl prašomo prekių ženklo įregistravimo draudimo ir nekilnojamojo turto paslaugoms, pirmą kartą pateiktų Pirmosios instancijos
         teisme; skundžiamame sprendime nepakankamai aiškiai nurodyta, kad paraiška įregistruoti minėtų paslaugų atžvilgiu nebuvo atmesta.

      101   Tokiomis aplinkybėmis reikia nurodyti, kad ieškovė turi padengti savo ir pusę atsakovės bylinėjimosi išlaidų.
      Remdamasis šiais motyvais,
      PIRMOSIOS INSTANCIJOS TEISMAS (trečioji kolegija)
      nusprendžia :
      1.      Atmesti ieškinį.
      2.      Ieškovė turi padengti savo ir pusę atsakovės bylinėjimosi išlaidų.
      3.      Atsakovė turi padengti dalį savo bylinėjimosi išlaidų.

               Jaeger

                Azizi

                Cremona

         Paskelbta 2005 m. rugsėjo 15 d. viešame posėdyje Liuksemburge.

               Kancleris

                      Pirmininkas

               H. Jung

                      M. Jaeger

         * Proceso kalba: anglų.


2003 m. rugsėjo 9 d. Teisingumo Teismo sprendimas. # Katharina Rinke prieš Ärztekammer Hamburg. # Prašymas priimti prejudicinį sprendimą: Bundesverwaltungsgericht - Vokietija. # Vienodas požiūris į vyrus ir moteris - Direktyvos 86/457/EEB ir 93/16/EEB. # Byla C-25/02.


Pirmosios instancijos teismo (ketvirtoji kolegija) sprendimas 2004 m. kovo 31 d. # Fieldturf Inc. prieš Vidaus rinkos derinimo tarnybą (prekių ženklams ir pramoniniam dizainui) (VRDT). # Bendrijos prekių ženklas. # Byla T-216/02.


title: 1974 m. gruodžio 4 d. Teisingumo Teismo sprendimas. # Yvonne van Duyn prieš Home Office. # Prašymas priimti prejudicinį sprendimą: High Court of Justice, Chancery Division - Jungtinė Karalystė. # Byla 41-74.

text:
TEISINGUMO TEISMO SPRENDIMAS1974 m. gruodžio 4 d.(*)„Viešoji tvarka“Byloje 41/74,dėl Anglijos High Court of Justice Chancery Division pagal EEB sutarties 177 straipsnį pateikto prašymo priimti prejudicinį sprendimą šio teismo nagrinėjamoje byloje tarpYvonne Van DuynirHome Officedėl
 EEB sutarties 48 straipsnio ir 1964 m. vasario 25 d.
Tarybos direktyvos 64/221/EEB dėl užsienio piliečių judėjimui ir
gyvenimui skirtų specialių priemonių, pateisinamų viešosios tvarkos,
visuomenės saugumo ar jos sveikatos sumetimais, derinimo (OL,
1964 m. balandžio 4 d., p. 850) 3 straipsnio
išaiškinimo,TEISINGUMO TEISMAS,kurį
 sudaro pirmininkas R. Lecourt, kolegijų pirmininkai
C. Ó. Dálaigh ir A. J. Mackenzie Stuart,
teisėjai A. M. Donner, R. Monaco,
J. Mertens de Wilmars, P. Pescatore,
H. Kutscher ir M. Sørensen (pranešėjas),generalinis advokatas H. Mayras,kancleris A. Van Houtte,priima šįSprendimą1        1974 m. kovo 1 d. Vice chancellor sprendimu, kurį Teisingumo Teismas gavo birželio 13 d., Chancery Division of the High Court of Justice of England,
 remdamasis EEB sutarties 177 straipsniu, pateikė tris klausimus,
susijusius su tam tikrų Bendrijos teisės nuostatų darbuotojų judėjimo
laisvės srityje išaiškinimu.2        Šie
 klausimai buvo pateikti nagrinėjant ieškinį, kurį pareiškė Nyderlandų
pilietė Home Office dėl to, kad jai buvo atsisakyta išduoti
leidimą įvažiuoti į Jungtinę Karalystę, kur ji būtų įsidarbinusi
„Scientologijos bažnyčios“ (Church of scientology) sekretore. 3        Jai
 buvo atsisakyta išduoti leidimą įvažiuoti remiantis Jungtinės
Karalystės vyriausybės politika minėtosios organizacijos, kurios veiklą
ji laiko keliančia pavojų visuomenei, atžvilgiu. Dėl pirmojo klausimo4        Pirmuoju
 klausimu Teisingumo Teismo prašoma išaiškinti, ar EEB sutarties
48 straipsnis tiesiogiai taikomas ta prasme, kad jis suteikia
asmenims teises, kuriomis jie gali remtis valstybės narės teismuose. 5        48 straipsnio
 1 ir 2 dalyse teigiama, jog darbuotojų judėjimo laisvė užtikrinama
 ne vėliau kaip iki pereinamojo laikotarpio pabaigos ir ji reiškia, kad
„įdarbinimo, darbo užmokesčio ir kitų darbo bei įdarbinimo sąlygų
atžvilgiu panaikinama bet kokia valstybių narių darbuotojų
diskriminacija dėl pilietybės“.6        Šios
 nuostatos nustato valstybėms narėms aiškią pareigą, dėl kurios nereikia
 priimti jokio kito Bendrijos institucijų arba valstybių narių akto ir
kuri nepalieka joms jokios diskrecijos ją įgyvendinti.7        3 dalis,
 apibrėždama teises, kurias suteikia darbuotojų judėjimo laisvės
principas, numato jų apribojimus, pateisinamus viešosios tvarkos,
visuomenės saugumo ir visuomenės sveikatos sumetimais. Šių
 apribojimų taikymą prižiūri teismai, kad valstybės narės galimybė
remtis šiais apribojimais netrukdytų 48 straipsnio nuostatoms,
įtvirtinančioms darbuotojų judėjimo laisvės principą, suteikti asmenims
teises, kuriomis jie gali remtis teismuose ir kurias nacionaliniai
teismai turi ginti.8        Taigi į užduotą klausimą reikia atsakyti teigiamai. Dėl antrojo klausimo9        Antruoju
 klausimu Teisingumo Teismo prašoma išaiškinti, ar 1964 m. vasario
25 d. Tarybos direktyva (64/221) dėl užsienio piliečių judėjimui ir
 gyvenimui skirtų specialių priemonių, pateisinamų viešosios tvarkos,
visuomenės saugumo ar jos sveikatos sumetimais, derinimo, yra tiesiogiai
 taikoma ta prasme, kad ji suteikia asmenims teises, kuriomis jie gali
remtis valstybės narės teismuose.10      Iš
 sprendimo dėl prašymo priimti prejudicinį sprendimą išplaukia tai, kad
iš visų direktyvos nuostatų nagrinėjama tik 3 straipsnio
1 dalis, kuri numato, kad „priemonės, kurių buvo imtasi viešosios
tvarkos ar visuomenės saugumo sumetimais, grindžiamos išimtinai tam
tikro asmens asmeniniu elgesiu“.11      Jungtinė
 Karalystė tvirtina, jog Sutarties 189 straipsnyje skiriamas
reglamento, direktyvos ir sprendimo poveikis, todėl reikia manyti, jog
Taryba, priimdama ne reglamentą, o direktyvą, siekė, kad šis aktas
turėtų kitokį nei reglamento poveikį, ir todėl nebūtų tiesiogiai
taikomas.12      Nors
 pagal 189 straipsnio nuostatas reglamentai taikomi tiesiogiai, ir
todėl pagal savo pobūdį jie gali turėti tiesioginį poveikį, tai
nereiškia, kad šiame straipsnyje numatytos kitos aktų kategorijos
niekada negali turėti analogiško poveikio. Su
 189 straipsniu direktyvai pripažintu įpareigojančiu poveikiu būtų
nesuderinama tai, jog atitinkamiems asmenims iš esmės būtų atimta
galimybė remtis direktyvoje nustatyta pareiga. Ypač
 tais atvejais, kai Bendrijos institucijos direktyva įpareigoja
valstybes nares imtis konkrečių veiksmų, tokio akto veiksmingumas būtų
susilpnintas, jeigu asmenims būtų užkertamas kelias juo remtis
nacionaliniuose teismuose, o šiems – atsižvelgti jį kaip į Bendrijos
teisės elementą. 177 straipsnis, kuris
 leidžia nacionaliniams teismams kreiptis į Teisingumo Teismą dėl visų,
nedarant jokio skirtumo, Bendrijos institucijų aktų galiojimo ir
aiškinimo, be kita ko, reiškia, kad asmenys gali remtis šiais aktais
nacionaliniuose teismuose. Kiekvienu atveju
 reikia išnagrinėti, ar nagrinėjamos nuostatos pobūdis, bendra struktūra
 ir formuluotė gali turėti tiesioginį poveikį valstybių narių ir asmenų
santykiams.13      Direktyvos
 64/221 3 straipsnio 1 dalimi, numatančia, jog priemonės,
kurių buvo imtasi viešosios tvarkos ar visuomenės saugumo sumetimais,
grindžiamos išimtinai tam tikro asmens asmeniniu elgesiu, siekiama
apriboti diskreciją, kurią nacionalinės teisės aktai paprastai suteikia
užsieniečių įvažiavimo ir išsiuntimo srityje kompetentingoms valdžios
institucijoms.Viena vertus, ši nuostata
nustato pareigą, kuriai netaikoma jokia išimtis ar sąlyga ir kurios
pobūdis nereikalauja, kad Bendrijos institucijos arba valstybės narės
priimtų aktus. Kita vertus, kadangi
valstybės narės, taikydamos sąlygą, leidžiančią nukrypti nuo vieno iš
pagrindinių Sutarties principų asmenų atžvilgiu, privalo neatsižvelgti į
 asmeniniam elgesiui nebūdingus veiksnius, teisinis saugumas reikalauja,
 kad suinteresuotieji asmenys galėtų remtis šia pareiga, nepaisant to,
kad ji numatyta norminiame akte, kuris visas savaime neturi tiesioginio
poveikio.14      Jeigu
 kyla klausimų dėl šios nuostatos prasmės arba tikslios taikymo srities
aiškinimo, juos gali išspręsti teismai, taip pat atsižvelgdami į
Sutarties 177 straipsnyje numatytą procedūrą.15      Todėl
 į užduotą klausimą reikia atsakyti taip: 1964 m. vasario
25 d. Tarybos direktyvos 64/221 3 straipsnio 1 dalis
suteikia asmenims teises, kuriomis jie gali remtis valstybės narės
teismuose ir kurias šie privalo ginti. Dėl trečiojo klausimo16      Trečiuoju
 klausimu Teisingumo Teismo prašoma išaiškinti, ar Sutarties
48 straipsnis ir Direktyvos 64/221 3 straipsnis turi būti
aiškinami taip:„kai valstybė narė vykdo jai
 nustatytą pareigą priemonę, kurios ji imasi viešosios tvarkos
sumetimais, grįsti išimtinai atitinkamo asmens asmeniniu elgesiu, ji
turi teisę laikyti asmeniniu elgesiu:a)      tai,
 kad šis asmuo yra arba buvo grupės ar organizacijos, kurios veiklą
valstybė narė laiko prieštaraujančia bendrajam interesui, tačiau šios
valstybės narės įstatymai jos nedraudžia, narys;b)      tai,
 kad suinteresuotasis asmuo ketina vykdyti veiklą šioje valstybėje
narėje veikiančioje tokioje grupėje ar organizacijoje, nors tos
valstybės narės piliečiams, norintiems vykdyti analogišką veiklą tokioje
 grupėje ar organizacijoje, nėra taikomi jokie apribojimai.“17      Pirmiausia
 reikia išnagrinėti, ar narystė grupėje ar organizacijoje gali pati
savaime būti laikoma asmeniniu elgesiu Direktyvos 64/221
3 straipsnio prasme. Nors tiesa, jog
praeityje nutraukta narystė negali pateisinti atsisakymo
suinteresuotajam asmeniui leisti naudotis teise laisvai judėti
Bendrijoje, nepaisant to, esama narystė, kuri pasireiškia dalyvavimu
grupės ar organizacijos veikloje, taip pat jos tikslų ir siekių rėmimu,
gali būti laikoma suinteresuotojo asmens laisvanorišku veiksmu, ir todėl
 traktuojama kaip asmeninio elgesio dalis minėtosios nuostatos prasme. 18      Teisingumo
 Teismui pateiktas klausimas iškelia kitą problemą: kokią svarbą reikia
suteikti tam, kad nagrinėjamos organizacijos veikla, kurią valstybė narė
 laiko prieštaraujančia bendrajam interesui, vis dėlto nėra uždrausta
pagal nacionalinės teisės aktus. Šiuo
atžvilgiu reikia pažymėti, jog viešosios tvarkos sąvoka Bendrijos
kontekste, būtent kaip nukrypimo nuo pagrindinio darbuotojų judėjimo
laisvės principo pateisinimas, turi būti aiškinama griežtai, kad
kiekviena valstybė narė negalėtų vienašališkai be Bendrijos institucijų
kontrolės nustatyti jos taikymo srities.Vis
 dėlto konkrečios aplinkybės, kurios galėtų pateisinti rėmimąsi
viešosios tvarkos sąvoka, gali skirtis įvairiose šalyse bei skirtingu
laikotarpiu ir kad todėl kompetentingoms nacionalinėms valdžios
institucijoms šiuo atžvilgiu būtina suteikti diskreciją Sutarties
nustatytose ribose.19      Iš
 to išplaukia, jog valstybė narė, kurios kompetentingos valdžios
institucijos aiškiai apibrėžė savo poziciją konkrečios organizacijos
veiklos, apibūdindamos kaip keliančia pavojų visuomenei, atžvilgiu ir
kuri ėmėsi administracinių priemonių sukliudyti šiai veiklai, neprivalo
įstatymais jos uždrausti, kad galėtų remtis viešosios tvarkos sąvoka,
jeigu manoma, jog esamomis aplinkybėmis tokia priemonė netinkama.20      Teisingumo
 Teismui pateiktas klausimas galiausiai kelia problemą: ar valstybei
narei leidžiama viešosios tvarkos sumetimais drausti kitos valstybės
narės piliečiui jos teritorijoje užsiimti atlygintina veikla grupėje
arba organizacijoje, jeigu jokie analogiški apribojimai netaikomi jos
pačios piliečiams.21      Šiuo
 klausimu Sutartis, įtvirtindama darbuotojų judėjimo laisvės
nediskriminuojant valstybių narių piliečių principą, 48 straipsnio
3 dalyje nustato iš jo išplaukiančių teisių apribojimus,
pateisinamus viešosios tvarkos, visuomenės saugumo ir visuomenės
sveikatos sumetimais. Pagal minėtąją
nuostatą šie apribojimai gali būti taikomi, be kita ko, teisei priimti
faktiškai pateiktus darbo pasiūlymus, teisei šiuo tikslu laisvai judėti
valstybių narių teritorijoje ir teisei apsigyventi bet kurioje
valstybėje narėje siekiant ten dirbti. Minėtų
 apribojimų poveikis yra tas, kad kitos valstybės narės piliečiui gali
būti atsisakyta išduoti leidimą įvažiuoti į valstybės narės teritoriją
ir apsigyventi toje teritorijoje visais atvejais, kai šie apribojimai
taikytini. 22      Kita
 vertus, tarptautinės teisės principas, kurio atžvilgiu EEB sutartis
negali būti laikoma jį pažeidžiančia santykiuose tarp valstybių narių,
neleidžia valstybei atsisakyti savo pačios piliečiams suteikti teisę
įvažiuoti į jos teritoriją ir ten apsigyventi.23      Iš
 to išplaukia, jog valstybė narė viešosios tvarkos sumetimais prireikus
gali neleisti kitos valstybės narės piliečiui pasinaudoti darbuotojų
judėjimo laisvės principu siekiant užsiimti tam tikra atlygintina
veikla, nors ji nenustato analogiško apribojimo savo pačios piliečiams.24      Todėl
 į pateiktą klausimą reikia atsakyti taip: EEB sutarties
48 straipsnis ir Direktyvos 61/221 3 straipsnio 1 dalis
turi būti aiškinami taip, kad valstybė narė, taikydama apribojimus,
grindžiamus viešosios tvarkos sumetimais, gali kaip į suinteresuotojo
asmens asmeninį elgesį atsižvelgti į tai, kad tas asmuo yra grupės arba
organizacijos, kurios veiklą valstybė narė laiko keliančia pavojų
visuomenei, nors ši veikla nėra uždrausta, narys, net jeigu tos
valstybės narės piliečiams, norintiems užsiimti analogiška veikla,
kurios ketina imtis kitos valstybės narės pilietis tose pačiose grupėse
arba organizacijose, netaikomas joks apribojimas. Dėl bylinėjimosi išlaidų25      Jungtinės
 Karalystės ir Europos Bendrijų Komisijos, kurios pateikė Teisingumo
Teismui pastabas, patirtos bylinėjimosi išlaidos negali būti atlygintos.
 Kadangi šis procesas pagrindinės bylos
šalims yra vienas iš etapų prašymą priimti prejudicinį sprendimą
pateikusio teismo nagrinėjamoje byloje, bylinėjimosi išlaidų klausimą
turi spręsti pastarasis teismas.Remdamasis šiais motyvais, TEISINGUMO TEISMAS, priimdamas sprendimą dėl jam High Court of Justice 1974 m. kovo 1 d. sprendimu pateiktų klausimų, nusprendžia:1.      EEB
 sutarties 48 straipsnis veikia tiesiogiai valstybių narių
teisinėse sistemose ir suteikia asmenims teises, kurias privalo ginti
nacionaliniai teismai.2.      1964 m.
 vasario 25 d. Tarybos direktyvos 64/221 dėl užsienio piliečių
judėjimui ir gyvenimui skirtų specialių priemonių, pateisinamų viešosios
 tvarkos, visuomenės saugumo ar jos sveikatos sumetimais, derinimo
3 straipsnio 1 dalis suteikia asmenims teises, kuriomis jie
gali remtis valstybės narės teismuose ir kurias šie privalo ginti.3.      EEB
 sutarties 48 straipsnis ir Direktyvos 61/221 3 straipsnio
1 dalis turi būti aiškinami taip: valstybė narė, taikydama
apribojimus, pateisinamus viešosios tvarkos sumetimais, gali kaip į
suinteresuotojo asmens asmeninį elgesį atsižvelgti į tai, kad asmuo yra
grupės arba organizacijos, kurios veiklą valstybė narė laiko keliančia
pavojų visuomenei, nors ši veikla nėra uždrausta, narys, net jeigu tos
valstybės narės piliečiams, norintiems užsiimti analogiška veikla,
kurios ketina imtis kitos valstybės narės pilietis tose pačiose grupėse
arba organizacijose, netaikomas joks apribojimas.LecourtO Dálaigh Mackenzie StuartDonner MonakoMertens de WilmarsPescatoreKutscherSørensenPaskelbta 1974 m. gruodžio 4 d. viešame posėdyje Liuksemburge.Kancleris       PirmininkasA. Van Houtte       R. Lecourt* Proceso kalba: anglų.