title: Byla T-443/12: 2013 m. lapkričio 21 d. Bendrojo Teismo sprendimas byloje Equinix (Germany) prieš VRDT — Acotel (ancotel.) (Bendrijos prekių ženklas — Protesto procedūra — Vaizdinio Bendrijos prekių ženklo „ancotel.“ paraiška — Ankstesnis Bendrijos prekių ženklas ACOTEL — Santykinis atmetimo pagrindas — Galimybė supainioti — Reglamento (EB) Nr. 207/2009 8 straipsnio 1 dalies b punktas)

text:
               11.1.2014

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 9/23

         2013 m. lapkričio 21 d. Bendrojo Teismo sprendimas byloje Equinix (Germany) prieš VRDT — Acotel (ancotel.)

   (Byla T-443/12) (1)

   (Bendrijos prekių ženklas - Protesto procedūra - Vaizdinio Bendrijos prekių ženklo „ancotel.“ paraiška - Ankstesnis Bendrijos prekių ženklas ACOTEL - Santykinis atmetimo pagrindas - Galimybė supainioti - Reglamento (EB) Nr. 207/2009 8 straipsnio 1 dalies b punktas)
   2014/C 9/37
   Proceso kalba: vokiečių

      Šalys

      Ieškovė: Equinix (Germany), anksčiau ancotel GmbH (Frankfurtas prie Maino, Vokietija), atstovaujama advokato H. Truelsen

      Atsakovė: Vidaus rinkos derinimo tarnyba (prekių ženklams ir pramoniniam dizainui), atstovaujama A. Poch

      Kita procedūros VRDT Apeliacinėje taryboje šalis, įstojusi į bylą Bendrajame Teisme: Acotel SpA (Roma, Talija)

      Dalykas

   Ieškinys dėl 2012 m. rugpjūčio 3 d. VRDT ketvirtosios apeliacinės tarybos sprendimo (byla R 1895/2011-4), susijusio su protesto procedūra tarp Acotel SpA ir ancotel GmbH, kuri tapo Equinix (Germany) GmbH.

      Rezoliucinė dalis

               1.

               Atmesti ieškinį.

               2.

               Priteisti iš Equinix (Germany) GmbH bylinėjimosi išlaidas.

      (1)  OL C 379, 2012 12 8.


title: Byla C-449/12: 2012 m. spalio 8 d. Raad van State (Nyderlandai) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje L.J.A. van Luijk prieš Burgemeester van Den Haag

text:
               26.1.2013

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 26/18

         2012 m. spalio 8 d.Raad van State (Nyderlandai) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje L.J.A. van Luijk prieš Burgemeester van Den Haag

   (Byla C-449/12)
   2013/C 26/31
   Proceso kalba: olandų

      Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas

      Raad van State

      Šalys pagrindinėje byloje

      Ieškovė: L.J.A. van Luijk

      Atsakovas: Burgemeester van Den Haag

      Prejudiciniai klausimai

               1.

               Ar 2004 m. gruodžio 13 d. Tarybos reglamento (EB) Nr. 2252/2004 dėl valstybių narių išduodamų pasų ir kelionės dokumentų apsauginių savybių ir biometrikos standartų (OL L 385, p. 1), iš dalies pakeisto 2009 m. gegužės 28 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentu (EB) Nr. 444/2009, iš dalies keičiančiu Reglamentą (EB) Nr. 2252/2004 (OL L 142, p. 1), 1 straipsnio 2 dalis galioja, atsižvelgiant į Europos Sąjungos pagrindinių teisių chartijos 7 ir 8 straipsnius ir Žmogaus teisių ir pagrindinių laisvių apsaugos konvencijos 8 straipsnį?

               2.

               Jei atsakymas į pirmąjį klausimą būtų toks, kad 2004 m. gruodžio 13 d. Tarybos reglamento (EB) Nr. 2252/2004 dėl valstybių narių išduodamų pasų ir kelionės dokumentų apsauginių savybių ir biometrikos standartų (OL L 385, p. 1), iš dalies pakeisto 2009 m. gegužės 28 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentu (EB) Nr. 444/2009, iš dalies keičiančiu Reglamentą (EB) Nr. 2252/2004 (OL L 142, p. 1), 1 straipsnio 2 dalis galioja, ar šio reglamento 4 straipsnio 3 dalį, atsižvelgiant į Europos Sąjungos pagrindinių teisių chartijos 7 ir 8 straipsnius, Žmogaus teisių ir pagrindinių laisvių apsaugos konvencijos 8 straipsnio 2 dalį ir Direktyvos 95/46 (1) 7 straipsnio f punktą, skaitomą kartu su šios direktyvos 6 straipsnio 1 dalies b punktu, reikia aiškinti taip, kad valstybės narės, įgyvendindamos šį reglamentą, turi įstatymu užtikrinti, kad pagal šį reglamentą renkami ir saugomi biometriniai duomenys negali būti „renkami“, tvarkomi ir naudojami kitiems tikslams nei dokumento išdavimui?

      (1)  1995 m. spalio 24 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva (95/46/EB) dėl asmenų apsaugos tvarkant asmens duomenis ir dėl laisvo tokių duomenų judėjimo (OL L 281, p. 31; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 13 sk., 15 t., p. 355).


title: Byla C-250/07 2007 m. gegužės 24 d. pareikštas ieškinys byloje Europos Bendrijų Komisija prieš Graikijos Respubliką

text:
               7.7.2007

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 155/17

         2007 m. gegužės 24 d. pareikštas ieškinys byloje Europos Bendrijų Komisija prieš Graikijos Respubliką

   (Byla C-250/07)
   (2007/C 155/34)
   Proceso kalba: graikų
   Šalys

      Ieškovė: Europos Bendrijų Komisija, atstovaujama M. Patakià ir D. Kukovec

      Atsakovė: Graikijos Respublika
   Ieškovės reikalavimai

               —

               Pripažinti, kad nepaskelbusi išankstinio konkurso ir nepateisinamai vėlavusi atsakyti į skundą pateikusio asmens prašymą pateikti paaiškinimus, susijusius su jo pasiūlymo atmetimu, Graikijos Respublika pažeidė įsipareigojimus paskelbti konkursą prieš pasiūlymų pateikimą pagal Direktyvos 93/38/EEB dėl subjektų, vykdančių savo veiklą vandens, energetikos, transporto ir telekomunikacijų sektoriuose, vykdomų pirkimų tvarkos derinimo (1) 20 straipsnio 2 dalį, taip pat įsipareigojimų pagal Direktyvos 93/38/EEB 41 straipsnio 4 dalį, išplaukiančių iš Europos Bendrijų Teisingumo Teismo praktikos.

               —

               Priteisti iš Graikijos Respublikos bylinėjimosi išlaidas.

         Ieškinio pagrindai ir pagrindiniai argumentai
   Komisija gavo Dimosia Epicheirisi Ilektrismou (Valstybinė elektros energijos įmonė, toliau — DEI) skundą dėl pažeidimų skelbiant pirkimų konkursą dėl Kretoje esančios Atherinolakko šiluminės elektrinės dviejų elektros energijos gamybos blokų tyrimų, pertvarkymo, pervežimo, įrengimo ir paleidimo.
   Komisija mano, kad DEI nepaskelbė konkurso ir taip pažeidė Direktyvos 93/38/EEB 20 straipsnio 2 dalies a punktą, kuriame numatytos šios pareigos išimtys, kai atsiranda sąlygos, kurios turi būti aiškinamos siaurai. Visų pirma Komisija nurodo, kad DEI klaidingai aiškino „netinkamų pasiūlymų“ sąlygą, taip pat sąlygą dėl „gerokai pakeistų pradinių sutarties sąlygų“, siekdama pateisinti pirmiau nurodytoje nuostatoje numatytos išimties taikymą.
   Komisija taip pat tvirtina, kad šiuo atveju negalima remtis privalomaisiais pagrindais ir ypatinga skuba ar nenumatytais įvykiais pagal 20 straipsnio 2 dalies d punktą, nes DEI jų neįrodė.
   Galiausiai remdamasi Teisingumo Teismo praktika Komisija tvirtina, kad pasitvirtino didelis vėlavimas pagrįsti skundo pateikėjo pasiūlymo atmetimą, taip pažeidžiant Direktyvos 93/38/EEB 41 straipsnio 4 dalį.
   Todėl Komisija mano, kad Graikijos Respublika neįvykdė įsipareigojimų pagal Direktyvos 93/38/EEB 20 straipsnio 2 dalį ir 41 straipsnio 4 dalį.

      (1)  OL L 199, 1993 8 9, p. 84.


title: Byla C-531/11: 2011 m. spalio 19 d. Hessisches Landessozialgericht (Vokietija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje Angela Strehl prieš Bundesagentur für Arbeit Nürnberg

text:
               28.1.2012

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 25/28

      2011 m. spalio 19 d.Hessisches Landessozialgericht (Vokietija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje Angela Strehl prieš Bundesagentur für Arbeit Nürnberg

      (Byla C-531/11)
      (2012/C 25/49)
      Proceso kalba: vokiečių

         Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas

         Hessisches Landessozialgericht, Darmštatas

         Šalys pagrindinėje byloje

         Ieškovė: Angela Strehl

         Atsakovė: Bundesagentur für Arbeit Nürnberg

         Prejudicinis klausimas

      Ar Reglamento (EEB) Nr. 1408/71 (1) 68 straipsnio 1 dalies pirmą sakinį reikia aiškinti taip, kad valstybės narės, kurioje yra gyvenamoji vieta, kompetentinga įstaiga, apskaičiuodama netikros pasienio darbuotojos (Reglamento (EEB) Nr. 1408/71 71 straipsnio 1 dalies b punkto ii įtrauka) išmokas, turi taip pat atsižvelgti į darbo užmokestį, kurį ji gavo dirbdama paskutinėje darbo vietoje kitos valstybės teritorijoje, jei valstybėje narėje, kurioje yra jos gyvenamoji vieta, ji nedirba ir joje yra įregistruota bedarbe tik praėjus 11 mėnesių po darbo santykių pabaigos minėtoje kitoje valstybėje narėje?

         (1)  1971 m. birželio 14 d. Tarybos reglamentas (EEB) Nr. 1408/71 dėl socialinės apsaugos sistemų taikymo pagal darbo sutartį dirbantiems asmenims ir jų šeimos nariams, judantiems Bendrijoje (OL L 149, p. 2; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 5 sk., 1 t., p. 35).


title: Byla T-598/10: 2011 m. rugsėjo 9 d. Bendrojo Teismo nutartis byloje Biodes prieš VRDT — Manasul Internacional (LINEASUL) (Bendrijos prekių ženklas — Protesto procedūra — Apeliacinės tarybos sprendimo panaikinimas — Ginčo objekto išnykimas — Nereikalingumas priimti sprendimą)

text:
               12.11.2011

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 331/22

         2011 m. rugsėjo 9 d. Bendrojo Teismo nutartis byloje Biodes prieš VRDT — Manasul Internacional (LINEASUL)

   (Byla T-598/10) (1)

   (Bendrijos prekių ženklas - Protesto procedūra - Apeliacinės tarybos sprendimo panaikinimas - Ginčo objekto išnykimas - Nereikalingumas priimti sprendimą)
   2011/C 331/44
   Proceso kalba: ispanų

      Šalys

      Ieškovė: Biodes, SL (Madridas, Ispanija), atstovaujama advokato E. Manresa Medina

      Atsakovė: Vidaus rinkos derinimo tarnyba (prekių ženklams ir pramoniniam dizainui), atstovaujama V. Melgar

      Kita procedūros VRDT Apeliacinėje taryboje šalis, įstojusi į bylą Bendrajame Teisme: Manasul Internacional, SL (Ponferada, Ispanija)

      Dalykas

   Ieškinys, pareikštas dėl 2010 m. rugsėjo 23 d. VRDT pirmosios apeliacinės tarybos sprendimo (byla R 1520/2009-1), susijusio su protesto procedūra tarp Manasul Internacional, SL ir Biodes, SL.

      Rezoliucinė dalis

               1.

               Nėra pagrindo nagrinėti šį ieškinį.

               2.

               Vidaus rinkos derinimo tarnyba (prekių ženklams ir pramoniniam dizainui) (VRDT) padengia bylinėjimosi išlaidas.

      (1)  OL C 80, 2011 3 12.


title: Byla T-384/13: 2013 m. liepos 26 d. pareikštas ieškinys byloje Intermark prieš VRDT — Coca-Cola (RIENERGY Cola)

text:
               7.9.2013

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 260/50

         2013 m. liepos 26 d. pareikštas ieškinys byloje Intermark prieš VRDT — Coca-Cola (RIENERGY Cola)

   (Byla T-384/13)
   2013/C 260/90
   Kalba, kuria surašytas ieškinys: anglų

      Šalys

      Ieškovė: Intermark Srl (Štėjus, Rumunija), atstovaujama advokato Á. László

      Atsakovė: Vidaus rinkos derinimo tarnyba (prekių ženklams ir pramoniniam dizainui)

      Kita procedūros Apeliacinėje taryboje šalis: The Coca-Cola Company (Atlanta, Jungtinės Valstijos)

      Reikalavimai

   Ieškovė Bendrojo Teismo prašo:

               —

               patenkinti ieškinį, pakeisti ginčijamą atsakovės sprendimą, nurodyti atmesti protestą ir patenkinti visą paraišką įregistruoti ieškovės žymenį kaip prekių ženklą;

               —

               jeigu teismas nuspręstų, jog neišvengiamai būtina iš naujo išsamiai išnagrinėti bylos faktines aplinkybes ir įrodymus, panaikinti ginčijamą atsakovės sprendimą ir grąžinti bylą VRDT, kad ši ją iš nagrinėtų ir priimtų naują sprendimą;

               —

               priteisti iš atsakovės bylinėjimosi išlaidas.

      Ieškinio pagrindai ir pagrindiniai argumentai

      Bendrijos prekių ženklo paraišką pateikęs asmuo: ieškovė.

      Prašomas įregistruoti Bendrijos prekių ženklas: vaizdinis prekių ženklas „Cola“ 32 ir 35 klasių prekėms ir paslaugoms — Bendrijos prekių ženklo paraiška Nr. 9 507 963.

      Prekių ženklo ar žymens, kuriuo remtasi per protesto procedūrą, savininkas: kita procedūros Apeliacinėje taryboje šalis.

      Prekių ženklas ar žymuo, kuriuo remiamasi: vaizdiniai Bendrijos prekių ženklai „Coca-Cola“ (Nr. 8 792 475, Nr. 2 107 118 ir Nr. 8 709 818) 30, 32, 33 ir 35 klasių prekėms ir paslaugoms

      Protestų skyriaus sprendimas: patenkinti visą protestą

      Apeliacinės tarybos sprendimas: atmesti apeliaciją.

      Ieškinio pagrindai: Reglamento Nr. 207/2009 8 straipsnio 1 dalies b punkto pažeidimas.


title: Byla T-714/16: 2016 m. spalio 7 d. pareikštas ieškinys byloje Asolo/EUIPO – Red Bull (FLÜGEL)

text:
               12.12.2016

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 462/29

         2016 m. spalio 7 d. pareikštas ieškinys byloje Asolo/EUIPO – Red Bull (FLÜGEL)

   (Byla T-714/16)
   (2016/C 462/37)
   Kalba, kuria surašytas ieškinys: anglų

      Šalys

      Ieškovė: Asolo LTD (Limassol, Kipras), atstovaujama advokato W. Pors

      Atsakovė: Europos Sąjungos intelektinės nuosavybės tarnyba (EUIPO)

      Kita procedūros Apeliacinėje taryboje šalis: Red Bull GmbH (Fuschl am See, Austrija)

      Su procedūra EUIPO susijusi informacija

      Prekių ženklo, dėl kurio kilo ginčas, savininkė: ieškovė

      Prekių ženklas, dėl kurio kilo ginčas: žodinis ES prekių ženklas „FLÜGEL“ – ES prekių ženklas Nr. 637 686

      Procedūra EUIPO: registracijos pripažinimo negaliojančia procedūra

      Ginčijamas sprendimas: 2016 m. liepos 29 d. EUIPO penktosios apeliacinės tarybos sprendimas byloje R 282/2015-5

      Reikalavimai

   Ieškovė Bendrojo Teismo prašo:

               —

               panaikinti ginčijamą sprendimą,

               —

               atmesti prašymą pripažinti registraciją negaliojančia,

               —

               priteisti iš EUIPO ir Red Bull bylinėjimosi išlaidas.

      Pagrindai, kuriais remiamasi

               —

               Reglamento Nr. 207/2009 54 straipsnio 2 dalies pažeidimas,

               —

               Reglamento Nr. 207/2009 53 straipsnio 1 dalies a punkto, siejamo su jo 8 straipsnio 1 dalies b punktu, pažeidimas.


title: Byla C-336/06 2006 m. rugpjūčio 3 d. Verwaltungsgericht Chemnitz (Vokietija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje Manfred Seuke prieš Landkreis Mittweida

text:
               28.10.2006

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 261/11

         2006 m. rugpjūčio 3 d.Verwaltungsgericht Chemnitz (Vokietija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje Manfred Seuke prieš Landkreis Mittweida

   (Byla C-336/06)
   (2006/C 261/21)
   Proceso kalba: vokiečių
   Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas
   Verwaltungsgericht Chemnitz
   Šalys pagrindinėje byloje

      Ieškovas: Manfred Seuke
   Atsakovas: Landkreis Mittweida
   Prejudiciniai klausimai

               1.

               Ar gali valstybė narė pagal 1991 m. liepos 29 d. Tarybos direktyvos 91/439/EEB (1) 1 straipsnio 2 dalį ir 8 straipsnio 2 bei 4 dalis reikalauti, kad kitoje valstybėje narėje išduoto vairuotojo pažymėjimo savininkas jos nacionalinės institucijos paprašytų pripažinti teisę naudoti vairuotojo pažymėjimą šioje valstybėje, jeigu prieš tai šioje valstybėje kitoje valstybėje narėje išduoto ES vairuotojo pažymėjimo savininkui buvo atimta arba kitaip panaikinta teisė vairuoti transporto priemonę?
               Jeigu atsakymas į pirmą klausimą būtų neigiamas:

               2.

               Ar Direktyvos 91/439/EEB 1 straipsnio 2 dalis ir 8 straipsnio 2 bei 4 dalys turi būti aiškinamos taip, kad valstybė narė savo teritorijoje gali nesutikti pripažinti teisės vairuoti transporto priemonę pagal kitoje valstybėje narėje išduotą vairuotojo pažymėjimą, jeigu prieš tai šioje valstybėje kitoje valstybėje narėje išduoto ES vairuotojo pažymėjimo savininkui buvo atimta arba kitaip panaikinta teisė vairuoti transporto priemonę, jeigu draudimo išduoti leidimą vairuoti šioje valstybėje narėje laikotarpis, nustatytas kartu su šia priemone, pasibaigė iki vairuotojo pažymėjimo išdavimo kitoje valstybėje narėje ir jeigu remiantis objektyviais pagrindais (gyvenamosios vietos vairuotojo pažymėjimą išdavusioje valstybėje narėje nebuvimas ir atmestas prašymas išduoti vairuotojo pažymėjimą savo valstybėje) darytina prielaida, kad užsienyje įgyjant ES vairuotojo pažymėjimą tik siekiama išvengti griežtų materialinių pirmosios valstybės reikalavimų naujam vairuotojo pažymėjimui gauti, visų pirma pateikti medicininę–psichologinę išvadą?

      (1)  OL L 237, p. 1.


title: 2006 m. sausio 10 d.  Teisingumo Teismo sprendimas (didžioji kolegija), Byloje C-402/03 (dėl  Vestre Landsret  prašymo priimti prejudicinį sprendimą):  Skov Æg prieš Bilka Lavprisvarehus A/S ir Bilka Lavprisvarehus A/S prieš Jette Mikkelsen, Michael Due Nielsen  (Direktyva 85/374/EEB — Atsakomybė už gaminius su trūkumais — Tiekėjo atsakomybė už gaminį su trūkumais)

text:
               25.2.2006

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 48/4

      TEISINGUMO TEISMO SPRENDIMAS

   (didžioji kolegija)
   2006 m. sausio 10 d.
   Byloje C-402/03 (dėl Vestre Landsret prašymo priimti prejudicinį sprendimą): Skov Æg prieš Bilka Lavprisvarehus A/S ir Bilka Lavprisvarehus A/S prieš Jette Mikkelsen, Michael Due Nielsen
       (1)

   (Direktyva 85/374/EEB - Atsakomybė už gaminius su trūkumais - Tiekėjo atsakomybė už gaminį su trūkumais)
   (2006/C 48/07)
   Proceso kalba: danų
   Byloje C-402/03 dėl 2003 m. rugsėjo 26 d.Vestre Landsret (Danija) sprendimu, kurį Teisingumo Teismas gavo 2003 m. rugsėjo 29 d., pagal EB 234 straipsnį pateikto prašymo priimti prejudicinį sprendimą byloje Skov Æg prieš Bilka Lavprisvarehus A/S ir Bilka Lavprisvarehus A/S prieš Jette Mikkelsen, Michael Due Nielsen Teisingumo Teismas (didžioji kolegija), kurį sudaro pirmininkas V. Skouris, kolegijos pirmininkai P. Jann (pranešėjas), C. W. A. Timmermans, A. Rosas, K. Schiemann ir J. Makarczyk, teisėjai C. Gulmann, J. N. Cunha Rodrigues, R. Silva de Lapuerta, K. Lenaerts, P. Kūris, E. Juhász ir G. Arestis; generalinis advokatas L. A. Geelhoed, sekretorius H. von Holstein, sekretoriaus pavaduotojas, 2006 m. sausio 10 d. priėmė sprendimą, kurio rezoliucinėje dalyje nurodyta:
   1985 m. liepos 25 d. Tarybos direktyva 85/374/EEB dėl valstybių narių įstatymų ir kitų teisės aktų, reglamentuojančių atsakomybę už gaminius su trūkumais, derinimo turi būti aiškinama taip:

               —

               jai prieštarauja nacionalinė taisyklė, pagal kurią atsakomybė be kaltės, kurią direktyva nustato ir priskiria gamintojui, be apribojimų nustatoma tiekėjui kitais nei 3 straipsnio 3 dalies baigtiniame sąraše numatytais atvejais.

               —

               jai neprieštarauja nacionalinė taisyklė, pagal kurią tiekėjas privalo be jokių apribojimų atsakyti už gaminio su trūkumais dėl gamintojo kaltės padarytą žalą.

      (1)  OL C 304, 2003 12 13.


title: Byla C-504/11 P: 2011 m. rugsėjo 30 d. ThyssenKrupp Ascenseurs Luxemburg Sàrl pateiktas apeliacinis skundas dėl 2011 m. liepos 13 d. Bendrojo Teismo (aštuntoji kolegija) priimto sprendimo sujungtose bylose ThyssenKrupp Liften Ascenseurs ir kt. prieš Europos Komisiją , T-144/07, T-147/07, T-148/07, T-149/07, T-150/07 ir T-154/07

text:
               26.11.2011

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 347/22

         2011 m. rugsėjo 30 d.ThyssenKrupp Ascenseurs Luxemburg Sàrl pateiktas apeliacinis skundas dėl 2011 m. liepos 13 d. Bendrojo Teismo (aštuntoji kolegija) priimto sprendimo sujungtose bylose ThyssenKrupp Liften Ascenseurs ir kt. prieš Europos Komisiją, T-144/07, T-147/07, T-148/07, T-149/07, T-150/07 ir T-154/07
   (Byla C-504/11 P)
   2011/C 347/32
   Proceso kalba: vokiečių

      Šalys

      Apeliantė: ThyssenKrupp Ascenseurs Luxemburg Sàrl, atstovaujama advokato T. Schaper

      Kita proceso šalis: Europos Komisija

      Apeliantės reikalavimai

   Apeliantė prašo:

               —

               Panaikinti 2011 m. liepos 13 d. Bendrojo Teismo (aštuntoji kolegija) sprendimą sujungtose bylose ThyssenKrupp Liften Ascenseurs ir kt. prieš Komisiją (T-144/07, T-147/07, T-148/07, T-149/07, T-150/07 ir T-154/07), kiek juo buvo atmestas apeliantės ieškinys ir kiek jis su ja susijęs.

               —

               Nepatenkinus šio prašymo, atitinkamai dar daugiau sumažinti ginčijamo 2007 m. vasario 21 d. Europos Komisijos sprendimo 2 straipsnyje apeliantei skirtą baudą.

               —

               Nepatenkinus ir šio prašymo, grąžinti bylą Bendrajam Teismui nagrinėti iš naujo.

               —

               Priteisti iš Europos Komisijos bylinėjimosi išlaidas.

      Apeliacinio skundo pagrindai ir pagrindiniai argumentai

   Apeliacinis skundas pateiktas dėl 2011 m. liepos 13 d. Bendrojo Teismo (aštuntoji kolegija) sprendimo sujungtose bylose ThyssenKrupp Liften Ascenseurs ir kt. prieš Europos Komisiją (T-148/07 ir kt.), kiek šiuo sprendimu buvo atmestas 2007 m. gegužės 7 d. ieškinys dėl 2007 m. vasario 21 d. Europos Komisijos sprendimo C(2007) 512 galutinis (byla COMP/E-1/38.823 — Liftai ir eskalatoriai) ir kiek jis susijęs su apeliante.
   Trimis apeliacinio skundo pagrindais apeliantė pateikia kaltinimus dėl Komisijos kompetencijos stokos, esminių procedūrinių reikalavimų pažeidimo, EB arba SESV ir įgyvendinant šias sutartis taikytinų teisės normų pažeidimo ir piktnaudžiavimo įgaliojimais bei pagrindinių teisių pažeidimų.
   Pirma, apeliantė tvirtina, kad Bendrasis Teismas padarė teisės klaidą patvirtindamas Komisijos kompetenciją vesti procedūrą. Ji mano, kad Bendrasis Teismas turėjo pripažinti Komisijos sprendimą niekiniu dėl galimybės taikyti SESV 101 straipsnį (buvęs EB 81 straipsnis) stokos, nes inkriminuojami vietiniai pažeidimai neturėjo tarpvalstybinės reikšmės. Nors Bendrasis Teismas pripažino SESV 101 straipsnį taikytinu, jis turėjo atsižvelgti į tai, kad pagal Pranešimą dėl Europos konkurencijos institucijų tinklo Komisijos kompetencijai bet kuriuo atveju prieštarauja Reglamentu Nr. 1/2003 (1) sukurta lygiagrečių kompetencijų sistema. Galiausiai, anot apeliantės, Bendrasis Teismas neatsižvelgė į tai, kad vėlesnė procedūros pradžia vadovaujant Komisijai pažeidžia bausmių apibrėžtumo bei įtvirtinimo įstatymuose principą, kuris saugomas kaip pagrindinė teisė.
   Antra, apeliantė tvirtina, kad Bendrasis Teismas padarė teisės klaidą patvirtindamas Komisijos sprendimą solidariai patraukti apeliantę atsakomybėn ir pasiremti ThyssenKrupp AG koncerno apyvarta. Apeliantės teigimu, šiuo aspektu teismo sprendimas prieštarauja Reglamento Nr. 1/2003 23 straipsniui, teisinės valstybės principui nulla poena sine lege, proporcingo nubaudimo principui, principui in dubio pro reo ir kaltės principui. Jos nuomone, teismo sprendime padaryta teisės klaida, kiek jame daroma prielaida, kad dukterinė bendrovė kartu su savo patronuojančia bendrove (ir kitomis koncerno bendrovėmis) sudaro atsakomybės subjektą ekonominio vieneto forma. Be to, ir neatsižvelgiant į pirmiau išdėstytą aspektą, teismo sprendimas prieštarauja kaltės principui, nes bauda apeliantėms skirta solidariai su jų patronuojančia bendrove. Papildomai teigiama, kad Bendrasis Teismas padarė klaidą, kai patvirtino solidarią atsakomybę nepaisant to, jog nebuvo nustatytos atskirų bendrovių atsakomybės ribos.
   Trečia, apeliantė tvirtina, kad savo sprendime Bendrasis Teismas pažeidė teisės normose jam numatytą pareigą atlikti išsamų tyrimą, nes nepakankamai ištyrė pagrindinės baudos nustatymo ir atgrasymo koeficiento proporcingumą bei nepakankamą apeliantės bendradarbiavimo įvertinimą ir taip pažeidė pagrindinę teisę į sąžiningą procesą ir su ja susijusią teisių apsaugos garantiją.

      (1)  2002 m. gruodžio 16 d. Tarybos reglamentas (EB) Nr. 1/2003 dėl konkurencijos taisyklių, nustatytų Sutarties 81 ir 82 straipsniuose, įgyvendinimo (OL L 1, 2003, p. 1; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 8 sk., 2 t., p. 205).


title: Byla T-220/16: 2016 m. gegužės 9 d. pareikštas ieškinys byloje Perry Ellis International Group/EUIPO (PRO PLAYER)

text:
               27.6.2016

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 232/33

         2016 m. gegužės 9 d. pareikštas ieškinys byloje Perry Ellis International Group/EUIPO (PRO PLAYER)

   (Byla T-220/16)
   (2016/C 232/43)
   Proceso kalba: anglų

      Šalys

      Ieškovė: Perry Ellis International Group Holdings Ltd (Nasau, Bahamos), atstovaujama advokatų O. Günzel, C. Tenkhoff

      Atsakovė: Europos Sąjungos intelektinės nuosavybės tarnyba (EUIPO)

      Su procedūra EUIPO susijusi informacija

      Prekių ženklas, dėl kurio kilo ginčas: žodinis Europos Sąjungos prekių ženklas „PRO PLAYER“ – Registracijos paraiška Nr. 13 258 595

      Ginčijamas sprendimas: 2016 m. vasario 24 d. EUIPO antrosios apeliacinės tarybos sprendimas byloje R 1091/2015-2

      Reikalavimai

   Ieškovė Bendrojo Teismo prašo:

               —

               panaikinti ginčijamą sprendimą,

               —

               priteisti iš EUIPO bylinėjimosi išlaidas.

      Pagrindai, kuriais remiamasi

               —

               Reglamento Nr. 207/2009 7 straipsnio 1 dalies b punkto pažeidimas,

               —

               Reglamento Nr. 207/2009 7 straipsnio 1 dalies c punkto pažeidimas,

               —

               Reglamento Nr. 207/2009 7 straipsnio 2 dalies pažeidimas.


title: Byla C-336/15: 2015 m. liepos 6 d. Arbetsdomstolen (Švedija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje Unionen/Almega Tjänsteförbunden, ISS Facility Services AB

text:
               21.9.2015

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 311/29

         2015 m. liepos 6 d.Arbetsdomstolen (Švedija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje Unionen/Almega Tjänsteförbunden, ISS Facility Services AB

   (Byla C-336/15)
   (2015/C 311/34)
   Proceso kalba: švedų

      Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas

      Arbetsdomstolen

      Šalys pagrindinėje byloje

      Ieškovė: Unionen

      Atsakovės: Almega Tjänsteförbunden, ISS Facility Services AB

      Prejudicinis klausimas

   Ar su Įmonių perdavimo direktyva (1) suderinama tai, kad, praėjus vieniems metams po įmonės perdavimo, taikant perėmėjo kolektyvinės sutarties nuostatą, pagal kurią tam tikros trukmės nepertraukiamas darbo stažas pas vienintelį darbdavį yra ilgesnio įspėjimo laikotarpio taikymo sąlyga, neatsižvelgiama į pas perdavėją įgytą darbo stažą, o remiantis identiška perdavėjui galiojusios kolektyvinės sutarties nuostata darbuotojai turėjo teisę, kad į tą darbo stažą būtų atsižvelgta?

      (1)  2001 m. kovo 12 d. Tarybos direktyva 2001/23/EB dėl valstybių narių įstatymų, skirtų darbuotojų teisių apsaugai įmonių, verslo arba įmonių ar verslo dalių perdavimo atveju, suderinimo (OL L 82, 2001, p. 16; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 5 sk., 4 t., p. 98).


title: Byla T-487/07 2007 m. gruodžio 21 d. pareikštas ieškinys byloje Imperial Chemical Industries prieš VRDT — (FACTORY FINISH)

text:
               23.2.2008

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 51/58

         2007 m. gruodžio 21 d. pareikštas ieškinys byloje Imperial Chemical Industries prieš VRDT — (FACTORY FINISH)
   (Byla T-487/07)
   (2008/C 51/106)
   Kalba, kuria surašytas ieškinys: anglų
   Šalys

      Ieškovė: Imperial Chemical Industries (ICI) plc (Londonas, Jungtinė Karalystė), atstovaujama barrister S. Malynicz

      Atsakovė: Vidaus rinkos derinimo tarnyba (prekių ženklams ir pramoniniam dizainui).
   Ieškovės reikalavimai

               —

               Panaikinti 2007 m. spalio 24 d. Ketvirtosios apeliacinės tarybos sprendimą byloje R 668/2007-4;

               —

               priteisti iš VRDT savo pačios ir ieškovės bylinėjimosi išlaidas.

         Ieškinio pagrindai ir pagrindiniai argumentai

      Prašomas įregistruoti Bendrijos prekių ženklas: žodinis prekių ženklas „FACTORY FINISH“ 2 klasės prekėms — paraiška Nr. 4 538 518

      Eksperto sprendimas: atmesti paraišką

      Apeliacinės tarybos sprendimas: atmesti apeliaciją

      Ieškinio pagrindai: Tarybos Reglamento (EB) Nr. 40/94 7 straipsnio 1 dalies c punkto pažeidimas, nes „FACTORY FINISH“ yra ne apibūdinantis žymuo, o neįprastas leksiškai naujas žodžių junginys, ir Reglamento (EB) Nr. 40/94 7 straipsnio 1 dalies b punkto pažeidimas, nes prekių ženklas, dėl kurio paduota paraiška, turi skiriamąjį požymį.


title: Byla T-157/10: 2010 m. balandžio 8 d. pareikštas ieškinys byloje Barilla prieš VRDT — Brauerei Schlösser (ALIXIR)

text:
               5.6.2010

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 148/47

         2010 m. balandžio 8 d. pareikštas ieškinys byloje Barilla prieš VRDT — Brauerei Schlösser (ALIXIR)

   (Byla T-157/10)
   2010/C 148/76
   Kalba, kuria surašytas ieškinys: anglų

      Šalys

      Ieškovė: Barilla G. e R. Fratelli SpA (Parma, Italija), atstovaujama advokatų A. Colmano, G. Sironi ir A. Vanzetti

      Atsakovė: Vidaus rinkos derinimo tarnyba (prekių ženklams ir pramoniniam dizainui)

      Kita procedūros Apeliacinėje taryboje šalis: Brauerei Schlosser GmbH (Diuseldorfas, Vokietija)

      Ieškovės reikalavimai

               —

               Panaikinti 2010 m. sausio 25 d. Vidaus rinkos derinimo tarnybos (prekių ženklams ir pramoniniam dizainui) antrosios apeliacinės tarybos sprendimą byloje R 820/2009-2.

               —

               Atmesti kitos procedūros Apeliacinėje taryboje šalies protestą dėl atitinkamo Bendrijos prekių ženklo registravimo.

               —

               Priešingu atveju grąžinti bylą atsakovei, kad ji galėtų atmesti protestą.

               —

               Priteisti iš atsakovės ir kitos procedūros Apeliacinėje taryboje šalies bylinėjimosi išlaidas.

      Ieškinio pagrindai ir pagrindiniai argumentai

      Bendrijos prekių ženklo paraišką pateikęs asmuo: ieškovė.

      Prašomas įregistruoti Bendrijos prekių ženklas: žodinis prekių ženklas ALIXIR, be kita ko, 32 klasės prekėms.

      Prekių ženklo ar žymens, kuriuo grindžiamas protestas, savininkas: kita procedūros Apeliacinėje taryboje šalis.

      Prekių ženklas ar žymuo, kuriuo grindžiamas protestas: Vokietijos žodinis prekių ženklas „Elixeer“ 32 klasės prekėms.

      Protestų skyriaus sprendimas: patenkinti visą protestą.

      Apeliacinės tarybos sprendimas: atmesti apeliaciją.

      Ieškinio pagrindai: Tarybos reglamento Nr. 207/2009 8 straipsnio 1 dalies b punkto pažeidimas, nes Apeliacinės taryba padarė klaidingą išvadą, kad yra galimybė supainioti nagrinėjamus prekių ženklus.


title: Byla C-127/05 2007 m. birželio 14 d. Teisingumo Teismo (trečioji kolegija) sprendimas Europos Bendrijų Komisija prieš Jungtinę Didžiosios Britanijos ir Šiaurės Airijos Karalystę (Valstybės įsipareigojimų neįvykdymas — Socialinė politika — Darbuotojų sauga ir sveikatos apsauga — Direktyva 89/391/EEB — 5 straipsnio 1 dalis — Darbdavio pareiga užtikrinti darbuotojų saugą ir sveikatą visais su darbu susijusiais aspektais — Darbdavio atsakomybė)

text:
               4.8.2007

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 183/3

         2007 m. birželio 14 d. Teisingumo Teismo (trečioji kolegija) sprendimas Europos Bendrijų Komisija prieš Jungtinę Didžiosios Britanijos ir Šiaurės Airijos Karalystę

   (Byla C-127/05) (1)

   (Valstybės įsipareigojimų neįvykdymas - Socialinė politika - Darbuotojų sauga ir sveikatos apsauga - Direktyva 89/391/EEB - 5 straipsnio 1 dalis - Darbdavio pareiga užtikrinti darbuotojų saugą ir sveikatą visais su darbu susijusiais aspektais - Darbdavio atsakomybė)
   (2007/C 183/03)
   Proceso kalba: anglų
   Šalys

      Ieškovė: Europos Bendrijų Komisija., atstovaujama M.-J. Jonczy ir N. Yerrell

      Atsakovė: Jungtinė Didžiosios Britanijos ir Šiaurės Airijos Karalystė, atstovaujama C. Gibbs, QC D. Anderson ir barrister D. Barr
   Dalykas
   Valstybės įsipareigojimų neįvykdymas — 1989 m. birželio 12 d. Tarybos direktyvos 89/391/EEB dėl priemonių darbuotojų saugai ir sveikatos apsaugai darbe gerinti nustatymo (OL L 183, p. 1) 5 straipsnio 1 ir 4 dalių pažeidimas — Nacionalinės teisės aktai, apribojantys darbdavių pareigą užtikrinti darbuotojų saugą ir sveikatos apsaugą visais su darbu susijusiais aspektais
   Rezoliucinė dalis

               1.

               Atmesti ieškinį.

               2.

               Priteisti iš Europos Bendrijų Komisijos bylinėjimosi išlaidas.

      (1)  OL C 143, 2005 6 11.


title: Byla T-390/10 P: 2012 m. gruodžio 6 d. Bendrojo Teismo sprendimas byloje Füller-Tomlinson prieš Parlamentą (Apeliacinis skundas — Viešoji tarnyba — Laikinieji tarnautojai — Socialinė apsauga — Profesinė liga — Dalinio nuolatinio invalidumo procentinės dalies nustatymas — Europos žalos fizinei ir psichinei sveikatai klasifikacijos taikymas — Faktų iškraipymas — Protingas terminas)

text:
               26.1.2013

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 26/40

         2012 m. gruodžio 6 d. Bendrojo Teismo sprendimas byloje Füller-Tomlinson prieš Parlamentą

   (Byla T-390/10 P) (1)

   (Apeliacinis skundas - Viešoji tarnyba - Laikinieji tarnautojai - Socialinė apsauga - Profesinė liga - Dalinio nuolatinio invalidumo procentinės dalies nustatymas - Europos žalos fizinei ir psichinei sveikatai klasifikacijos taikymas - Faktų iškraipymas - Protingas terminas)
   2013/C 26/76
   Proceso kalba: prancūzų

      Šalys

      Apeliantė: Paulette Füller-Tomlinson (Briuselis, Belgija), atstovaujama advokato L. Levi

      Kita proceso šalis: Europos Parlamentas, atstovaujamas K. Zejdová ir S. Seyr

      Dalykas

   Apeliacinis skundas dėl 2010 m. liepos 1 d. Europos Sąjungos Tarnautojų teismo (trečioji kolegija) sprendimo Füller-Tomlinson prieš Parlamentą (F-97/08, dar nepaskelbtas Rinkinyje) panaikinimo.

      Rezoliucinė dalis

               1.

               Atmesti apeliacinį skundą.

               2.

               Paulette Füller-Tomlinson padengia savo, taip pat Europos Parlamento šioje instancijoje patirtas bylinėjimosi išlaidas.

      (1)  OL C 301, 2010 11 6.


title: Byla T-370/14: 2014 m. gegužės 23 d. pareikštas ieškinys byloje Petropars ir kt./Taryba

text:
               11.8.2014

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 261/33

         2014 m. gegužės 23 d. pareikštas ieškinys byloje Petropars ir kt./Taryba

   (Byla T-370/14)
   2014/C 261/58
   Proceso kalba: anglų

      Šalys

      Ieškovės: Petropars Ltd (Teheranas, Iranas); Petropars International FZE (Dubajus, Jungtiniai Arabų Emyratai) ir Petropars UK Ltd (Londonas, Jungtinė Karalystė), atstovaujamos solisitorių S. Zaiwalla, P. Reddy, Z. Burbeza ir baristerio R. Blakeley

      Atsakovė: Europos Sąjungos Taryba

      Reikalavimai

   Ieškovės Bendrojo Teismo prašo:

               —

               panaikinti 2014 m. kovo mėnesio sprendimą,

               —

               panaikinti 2014 m. kovo mėnesio pranešimą, kiek jis taikomas ieškovėms, ir

               —

               priteisti iš Tarybos ieškovių bylinėjimosi išlaidas, susijusias su šiuo ieškiniu.

      Ieškinio pagrindai ir pagrindiniai argumentai

   Grįsdamos ieškinį ieškovės remiasi keturiais pagrindais.

               1.

               Pirmasis ieškinio pagrindas siejamas su tuo, kad neįvykdyti Reglamento Nr. 267/2012 (1) 23 straipsnio 2 dalies d punkte arba Sprendimo 2010/413 (2) 20 straipsnio 1 dalies c punkte nustatyto įtraukimo į sąrašus kriterijai ir kad Taryba padarė akivaizdžią vertinimo klaidą, nes nustatė, kad kriterijai įvykdyti ir kad jie bus toliau įvykdyti, nes ieškovės nepriklauso National Iranian Oil Company (NIOC) ir nėra jos kontroliuojamos.

               2.

               Antrasis ieškinio pagrindas siejamas su tuo, kad įtraukimo į sąrašus kriterijai neįvykdyti, nes Taryba neįrodė, kad NIOC finansiškai remia Irano vyriausybę.

               3.

               Trečiasis ieškinio pagrindas siejamas su tuo, kad tai, jog ieškovės laikomos įtrauktos į sąrašus, bet kuriuo atveju pažeidžia jų pagrindines teises ir laisves, įskaitant teisę prekiauti ir vykdyti veiklą, taikiai naudotis savo nuosavybe, ir (arba) proporcingumo principą. Be to, ieškovės teigia, kad nuolatinis įtraukimas į sąrašus pažeidžia saugumo principą ir aplinkos apsaugos bei žmogaus sveikatos apsaugos ir saugumo principus, nes tai gali padaryti didelę žalą paprastų Irano darbuotojų sveikatai ir saugumui ir aplinkai.

               4.

               Ketvirtasis ieškinio pagrindas siejamas su tuo, kad Taryba pažeidė ieškovių teises į gynybą, nes visapusiškai ir tinkamai neišnagrinėjo jų įtraukimo į sąrašą ir tinkamai neatsižvelgė į jai pateiktas pastabas.

      (1)  2012 m. kovo 23 d. Tarybos reglamentas (ES) Nr. 267/2012 dėl ribojamųjų priemonių Iranui, kuriuo panaikinamas Reglamentas (ES) Nr. 961/2010 (OL L 88, 2012, p. 1).

      (2)  2010 m. liepos 26 d. Tarybos sprendimas 2010/413/BUSP dėl ribojamųjų priemonių Iranui, kuriuo panaikinama Bendroji pozicija 2007/140/BUSP (OL L 195, 2010, p. 39).


title: Byla T-342/06 2008 m. birželio 17 d. Pirmosios instancijos teismo nutartis byloje Angiotech Pharmaceuticals prieš VRDT (VASCULAR WRAP)

text:
               2.8.2008

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 197/36

         2008 m. birželio 17 d. Pirmosios instancijos teismo nutartis byloje Angiotech Pharmaceuticals prieš VRDT (VASCULAR WRAP)

   (Byla T-342/06) (1)

   (2008/C 197/68)

      Proceso kalba: anglų

   Aštuntosios kolegijos pirmininkas nutartimi nurodė išbraukti bylą iš registro.

      (1)  OL C 326, 2006 12 30.


title: Byla C-610/14: 2014 m. gruodžio 29 d. Okresný súd Prešov (Slovakija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje Helena Kolcunová/Provident Financial s. r. o.

text:
               13.4.2015

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 118/13

         2014 m. gruodžio 29 d.Okresný súd Prešov (Slovakija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje Helena Kolcunová/Provident Financial s. r. o.

   (Byla C-610/14)
   (2015/C 118/17)
   Proceso kalba: slovakų

      Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas

      Okresný súd Prešov

      Šalys pagrindinėje byloje

      Ieškovė: Helena Kolcunová

      Atsakovė: Provident Financial s. r. o.

      Prejudiciniai klausimai

               1.

               Ar 1993 m. balandžio 5 d. Tarybos direktyvą 93/13/EEB dėl nesąžiningų sąlygų sutartyse su vartotojais (1) (toliau – Direktyva 93/13) reikia aiškinti taip: vartojimo kredito grąžinimo garantijos paslauga, t. y. tiesioginis vartotojo mokėtinų mėnesinių įmokų nuskaičiavimas, yra pagrindinis paslaugos pagal vartojimo kredito sutartį dalykas, ar kad tai yra pagrindinis paslaugos pagal specialią sutartį dalykas?

               2.

               Ar 1986 m. gruodžio 22 d. Tarybos direktyvą 87/102/EEB dėl valstybių narių įstatymų ir kitų teisės aktų, susijusių su vartojimo kreditu, suderinimo (2), iš dalies pakeistą 1998 m. vasario 16 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 98/7/EB (3) reikia aiškinti taip: į bendrą kredito kainos metinę normą (MN) reikia įtraukti ir atlyginimą už tiesioginį mėnesinių paskolos įmokų ar paskolos dalies nuskaičiavimą, kai toks atlyginimas gerokai viršija būtinas šios papildomos paslaugos išlaidas? Ar šios direktyvos 14 straipsnį reikia aiškinti kaip reiškiantį, jog su MN susijusios taisyklės iškreipiamos, kai atlyginimas už papildomą paslaugą gerokai viršija šios paslaugos išlaidas ir nėra įtrauktas į MN?

               3.

               Ar Direktyvą 93/13 reikia aiškinti taip: papildomos paslaugos, už kurią mokami administravimo mokesčiai, skaidrumo reikalavimo (kalbant apie papildomą paslaugą, o ne apie paties kredito kainą ar atlyginimą už jį) pakankamai laikomasi, jei šios administravimo paslaugos kaina (administravimo mokesčiai) aiškiai ir suprantamai nurodyti, net jei minėtos paslaugos dalykas nėra apibrėžtas?

               4.

               Ar Direktyvos 93/13 4 straipsnio 2 dalį reikia aiškinti taip: vien tai, kad administravimo mokesčiai yra įtraukti apskaičiuojant MN, reiškia, kad kalbama apie kredito kainą arba atlyginimą už jį ir kad tai prieštarauja minėtų mokesčių teisminei kontrolei pagal minėtą direktyvą?

               5.

               Jei į 3 klausimą būtų atsakyta, kad papildomos paslaugos, už kurią mokami administravimo mokesčiai, dalykas yra pakankamai skaidrus, ar tokiu atveju administravimo paslauga, apimanti administracinių užduočių ir veiksmų visumą, į kurią galima atsižvelgti, yra pagrindinis vartojimo kredito dalykas?

               6.

               Ar Direktyvos 93/13 4 straipsnio 2 dalį reikia aiškinti taip: pagal šią direktyvą atlyginimas už kreditą arba jo kaina apima ne tik palūkanas, bet ir kredito davėjo mokesčius (kurie nurodyti sutartyje, bendrosiose sąlygose arba tarifų lentelėje) ir kad todėl šie mokesčiai kaip galimas atlyginimas už kreditą arba galima jo kaina negali būti tikrinami už atlyginimą teikiamos paslaugos atitikties atžvilgiu?

      (1)  OL L 95, p. 29; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 15 sk., 2 t., p. 288.

      (2)  OL L 42, 1987 2 12, p. 48; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 15 sk., 1 t., p. 326.

      (3)  OL L 101, 1998 4 1, p. 17; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 15 sk., 4 t., p. 36.


title: Byla C-203/15: 2015 m. gegužės 4 d. Kammarrätten i Stockholm (Švedija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje Tele2 Sverige AB/Post- och telestyrelsen

text:
               6.7.2015

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 221/5

         2015 m. gegužės 4 d.Kammarrätten i Stockholm (Švedija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje Tele2 Sverige AB/Post- och telestyrelsen

   (Byla C-203/15)
   (2015/C 221/06)
   Proceso kalba: švedų

      Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas

      Kammarrätten i Stockholm

      Šalys pagrindinėje byloje

      Ieškovė: Tele2 Sverige AB

      Atsakovė: Post- och telestyrelsen

      Prejudiciniai klausimai

               1.

               Ar bendra pareiga kovos su nusikaltimais tikslais saugoti visus srauto duomenis, apimanti visus asmenis, visas elektroninių ryšių priemones ir visus srauto duomenis nedarant jokio skirtumo, apribojimo ar išimties (kaip nurodyta [toliau 1-6 punktuose]), yra suderinama su Direktyvos 2002/58/EB (1) 15 straipsnio 1 dalimi atsižvelgiant į Chartijos 7, 8 straipsnį ir 52 straipsnio 1 dalį?

               2.

               Jei į pirmą klausimą būtų atsakyta neigiamai, ar saugojimas vis tiek galimas, kai:

                           a)

                           nacionalinių institucijų prieiga prie saugomų duomenų yra nustatyta, kaip [nurodyta toliau 7-24 punktuose] ir

                           b)

                           saugumo reikalavimai yra reglamentuoti, kaip [nurodyta toliau 26-31 punktuose] ir

                           c)

                           visa reikalinga informacija turi būti saugoma šešis mėnesius nuo tos dienos kai baigėsi ryšys, ir vėliau ištrinta, kaip [nurodyta toliau 25 punkte]?

      (1)  2002 m. liepos 12 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2002/58/EB dėl asmens duomenų tvarkymo ir privatumo apsaugos elektroninių ryšių sektoriuje (Direktyva dėl privatumo ir elektroninių ryšių) (OL L 201, 2002, p. 37).


title: Byla C-492/12: 2012 m. lapkričio 5 d. Conseil d'État (Prancūzija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje Conseil national de l'ordre des médecins prieš Ministère des affaires sociales et de la santé

text:
               26.1.2013

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 26/24

         2012 m. lapkričio 5 d.Conseil d'État (Prancūzija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje Conseil national de l'ordre des médecins prieš Ministère des affaires sociales et de la santé

   (Byla C-492/12)
   2013/C 26/47
   Proceso kalba: prancūzų

      Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas

      Conseil d'État

      Šalys pagrindinėje byloje

      Ieškovė: Conseil national de l'ordre des médecins

      Atsakovė: Ministère des affaires sociales et de la santé

      Prejudiciniai klausimai

               1.

               Ar Direktyvos 2005/36/EB (1) 36 straipsnyje įtvirtintas specialios gydytojo odontologo profesijos reikalavimas užkerta kelią numatyti trečiojo universitetinių studijų ciklo kvalifikacinio rengimo programą, kuri būtų bendra tiek medicinos, tiek odontologijos studentams?

               2.

               Ar Direktyvos 2005/36/EB nuostatos, susijusios su medicininėmis specializacijomis, turi būti suprantamos taip, kad pagal jas draudžiama disciplinas, kaip antai išvardytosios šio prašymo 3 punkte (2), įtraukti į odontologų rengimo programą?

      (1)  2005 m. rugsėjo 7 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2005/36/EB dėl profesinių kvalifikacijų pripažinimo (OL L 255, p. 22).

      (2)  T. y., viena vertus, teorinio burnos chirurgijos mokymo programa apimanti, be kita ko, periapekso ir odontogeninių arba neodontogeninių žandikaulių cistų chirurgijos mokomąjį dalyką, ikiprotezinę ir implantų chirurgiją, gerybinių navikų patologiją, seilių patologiją ir ortodontinį chirurginį bei ortognatinį gydymą ir, kita vertus, mažiausiai trijų semestrų trukmės praktika specializuotame odontologijos skyriuje ir trijų semestrų trukmės praktika specializuotame veido ir žandikaulių chirurgijos skyriuje.


title: Byla C-245/16: 2016 m. balandžio 28 d. Tribunale Amministrativo Regionale per le Marche (Italija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje Nerea SpA/Regione Marche

text:
               1.8.2016

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 279/13

         2016 m. balandžio 28 d.Tribunale Amministrativo Regionale per le Marche (Italija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje Nerea SpA/Regione Marche

   (Byla C-245/16)
   (2016/C 279/18)
   Proceso kalba: italų

      Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas

      Tribunale Amministrativo Regionale per le Marche

      Šalys pagrindinėje byloje

      Ieškovė: Nerea SpA

      Atsakovas: Regione Marche

      Prejudiciniai klausimai

               1.

               Pirmiausia, ar Reglamento Nr. 800/2008 (1) 1 straipsnio 7 dalies c punktas susijęs tik su tomis procedūromis, kurias savo nuožiūra gali pradėti valstybių narių administracinės ir teisminės institucijos (Italijoje, pavyzdžiui, bankroto procedūra), ar ir su tomis procedūromis, kurios gali būti pradėtos tik suinteresuotam verslininkui pateikus prašymą (kaip antai nacionalinėje teisėje numatyta susitarimo su kreditoriais procedūra)? To klausiama todėl, kad nuostatoje nurodyta, jog įmonei „gali būti taikoma“ kolektyvinė nemokumo procedūra.

               2.

               Jeigu būtų laikoma, kad Reglamentas Nr. 800/2008 susijęs su visomis kolektyvinėmis procedūromis, ar kalbant konkrečiai apie Karaliaus dekreto Nr. 267/1942 186-bis straipsnyje nustatytą susitarimo su kreditoriais tęsti įmonės veiklą institutą, Reglamento Nr. 800/2008 1 straipsnio 7 dalies c punktas turėtų būti aiškinamas taip, kad vien esant prielaidoms taikyti kolektyvinę procedūrą verslininkui, kuris siekia gauti pagalbą iš struktūrinių fondų, draudžiama suteikti finansavimą arba nacionalinę pagalbą administruojanti įstaiga įpareigojama atšaukti jau skirtą finansavimą, ar, priešingai, reikia konkrečiai patikrinti sunkumų patiriančios įmonės padėtį, atsižvelgiant, pavyzdžiui, į procedūros pradžios datą, verslininko prisiimtų įsipareigojimų laikymąsi ir bet kurią kitą svarbią aplinkybę?“

      (1)  2008 m. rugpjūčio 6 d. Komisijos reglamentas (EB) Nr. 800/2008, skelbiantis tam tikrų rūšių pagalbą suderinama su bendrąja rinka taikant Sutarties 87 ir 88 straipsnius (Bendrasis bendrosios išimties reglamentas) (OL L 214, p. 3).


title: Byla T-66/15: 2015 m. rugsėjo 9 d. Bendrojo Teismo nutartis byloje Alsharghawi/Taryba (Bendra užsienio ir saugumo politika — Ribojamosios priemonės, taikytinos atsižvelgiant į padėtį Libijoje — Ieškinys dėl neveikimo — Tarybos pozicija — Ieškinio dalyko išnykimas — Pagrindo priimti sprendimą nebuvimas)

text:
               16.11.2015

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 381/41

         2015 m. rugsėjo 9 d. Bendrojo Teismo nutartis byloje Alsharghawi/Taryba

   (Byla T-66/15) (1)

   ((Bendra užsienio ir saugumo politika - Ribojamosios priemonės, taikytinos atsižvelgiant į padėtį Libijoje - Ieškinys dėl neveikimo - Tarybos pozicija - Ieškinio dalyko išnykimas - Pagrindo priimti sprendimą nebuvimas))
   (2015/C 381/49)
   Proceso kalba: prancūzų

      Šalys

      Ieškovas: Bashir Saleh Bashir Alsharghawi (Johanesburgas, Pietų Afrika), atstovaujamas advokato E. Moutet

      Atsakovė: Europos Sąjungos Taryba, atstovaujama V. Piessevaux ir A. Vitro

      Dalykas

   Vadovaujantis SESV 265 straipsniu pripažinti, kad Taryba neteisėtai atsisakė peržiūrėti savo sprendimą įtraukti ieškovo pavardę į asmenų ir subjektų, kuriems atsižvelgiant į padėtį Libijoje taikomos ribojamosios priemonės, sąrašus.

      Rezoliucinė dalis

               1.

               Nebereikia priimti sprendimo dėl ieškinio.

               2.

               Priteisti iš Europos Sąjungos Tarybos bylinėjimosi išlaidas.

      (1)  OL C 146, 2015 5 4.


title: Byla C-313/09: 2010 m. sausio 15 d. Teisingumo Teismo pirmininko nutartis byloje Europos Komisija prieš Austrijos Respubliką

text:
               17.4.2010

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 100/34

         2010 m. sausio 15 d. Teisingumo Teismo pirmininko nutartis byloje Europos Komisija prieš Austrijos Respubliką

   (Byla C-313/09) (1)

   2010/C 100/50

      Proceso kalba: vokiečių

   Teisingumo Teismo pirmininkas nutartimi nurodė išbraukti bylą iš registro.

      (1)  OL C 256, 2009 10 24.


title: Byla T-301/07 2007 m. rugpjūčio 5 d. pareikštas ieškinys byloje Lumenis prieš VRDT (FACES)

text:
               20.10.2007

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 247/35

         2007 m. rugpjūčio 5 d. pareikštas ieškinys byloje Lumenis prieš VRDT (FACES)

   (Byla T-301/07)
   (2007/C 247/58)
   Kalba, kuria surašytas ieškinys: anglų
   Šalys

      Ieškovė: Lumenis Ltd (Yokneam, Izraelis), atstovaujama barrister S. Malynicz ir solicitor B. Gerber

      Atsakovė: Vidaus rinkos derinimo tarnyba (prekių ženklams ir pramoniniam dizainui)
   Ieškovės reikalavimai

               —

               panaikinti 2007 m. birželio 1 d. Antrosios apeliacinės tarybos sprendimą byloje R 1532/2006-2;

               —

               nurodyti Tarnybai padengti savo ir ieškovės bylinėjimosi išlaidas.

         Ieškinio pagrindai ir pagrindiniai argumentai

      Prašomas įregistruoti Bendrijos prekių ženklas: žodinis tarptautinis prekių ženklas FACES 10 klasės prekėms — tarptautinės registracijos Nr. W0874799

      Eksperto sprendimas: atsisakyti registruoti

      Apeliacinės tarybos sprendimas: atmesti apeliaciją

      Ieškinio pagrindai: savo reikalavimams paremti ieškovė nurodo šiuos pagrindus:
   pirma, ieškovė teigia, kad Tarnyba nenagrinėjo skiriamojo požymio visų paraiškoje nurodytų prekių atžvilgiu;
   antra, anot ieškovės, Tarnybos išvada, kad veido nuotraukos dažnai naudojamos pardavimo skatinime ir rinkodaroje, yra nepagrįsta ir bet kuriuo atveju nesusijusi su Reglamento 40/94 7 straipsnio 1 dalies b ar c punktais;
   trečia, ieškovė teigia, kad Tarnyba nenagrinėjo žodžio FACES tinkamumo būti apibūdinamąja nuoroda nagrinėjamų prekių atžvilgiu;
   ketvirta, ieškovė teigia, kad Tarnyba padarė teisės klaidą nustatydama reikalavimą ženklui būti ryškiam, kūrybiniam ar įsivaizduojamojo pobūdžio tam, kad išvengtų Reglamento dėl Bendrijos prekių ženklo 7 straipsnio 1 dalies b punktu pagrįsto prieštaravimo.


title: Byla T-254/13: 2013 m. gegužės 6 d. pareikštas ieškinys byloje Stayer Ibérica prieš VRDT — Korporaciya Masternet (STAYER)

text:
               20.7.2013

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 207/40

         2013 m. gegužės 6 d. pareikštas ieškinys byloje Stayer Ibérica prieš VRDT — Korporaciya „Masternet“ (STAYER)

   (Byla T-254/13)
   2013/C 207/68
   Kalba, kuria surašytas ieškinys: anglų

      Šalys

      Ieškovė: Stayer Ibérica, SA (Pintas, Ispanija), atstovaujama advokato S. Rizzo

      Atsakovė: Vidaus rinkos derinimo tarnyba (prekių ženklams ir pramoniniam dizainui)

      Kita procedūros Apeliacinėje taryboje šalis: ZAO Korporaciya „Masternet“ (Maskva, Rusija)

      Reikalavimai

   Ieškovė Bendrojo Teismo prašo:

               —

               panaikinti ginčijamą sprendimą, kiek juo iš dalies tenkinama apeliacija ir Bendrijos prekių ženklo registracija Nr. 4675881 pripažįstama negaliojančia šioms prekėms:

                           —

                           7 klasė: Mašinos ir staklės; deimantinių pjovimo ir poliravimo staklių dalys; grąžtai ir pjovimo diskai darbui su marmuru, granitu, akmeniu, moliu, plokšte, plytelėmis, plytomis ir, kalbant bendrai, pjovimo įrankiai kaip prie 7 klasės priskirtų mašinų dalys.

                           —

                           8 klasė: Rankiniai šlifavimo įrankiai (diskai ir šlifavimo diskai),

               —

               priteisti iš VRDT bylinėjimosi išlaidas.

      Ieškinio pagrindai ir pagrindiniai argumentai

      Įregistruotas Bendrijos prekių ženklas, dėl kurio pateiktas prašymas pripažinti jo registraciją negaliojančia: vaizdinis prekių ženklas STAYER — Bendrijos prekių ženklo registracija Nr. 4 675 881.

      Bendrijos prekių ženklo savininkė: ieškovė.

      Šalis, prašanti pripažinti Bendrijos prekių ženklo registraciją negaliojančia: kita procedūros Apeliacinėje taryboje šalis.

      Prašymo pripažinti registraciją negaliojančia motyvai: prašymo pripažinti registraciją negaliojančia motyvai nurodyti Tarybos reglamento Nr. 207/2009 53 straipsnio 1 dalies a punkte, aiškinamame kartu su 8 straipsnio 1 dalies b punktu.

      Anuliavimo skyriaus sprendimas: atmesti visą prašymą pripažinti registraciją negaliojančia.

      Apeliacinės tarybos sprendimas: iš dalies patenkinti apeliaciją.

      Teisiniai argumentai: Tarybos reglamento Nr. 207/2009 76 straipsnio 2 dalies, 15 straipsnio ir 8 straipsnio 1 dalies b punkto pažeidimas.


title: Byla C-464/14: 2016 m. lapkričio 24 d. Teisingumo Teismo (penktoji kolegija) sprendimas byloje (Tribunal Tributário de Lisboa (Portugalija) prašymas priimti prejudicinį sprendimą) SECIL – Companhia Geral de Cal e Cimento SA/Fazenda Pública (Prašymas priimti prejudicinį sprendimą — Laisvas kapitalo judėjimas — SESV 63–65 straipsniai — EB ir Tuniso asociacijos susitarimas — 31, 34 ir 89 straipsniai — EB ir Libano asociacijos susitarimas — 31, 33 ir 85 straipsniai — Juridinių asmenų pelno mokestis — Dividendai, gauti iš bendrovės, įsisteigusios bendrovės gavėjos valstybėje narėje — Dividendai, gauti iš bendrovės, įsisteigusios trečiojoje valstybėje, kuri yra asociacijos susitarimo šalis — Skirtingas vertinimas — Apribojimas — Pateisinimas — Mokesčių kontrolės veiksmingumas — Galimybė remtis SESV 64 straipsniu, kai taikomi EB ir Tuniso bei EB ir Libano asociacijos susitarimai)

text:
               30.1.2017

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 30/5

         2016 m. lapkričio 24 d. Teisingumo Teismo (penktoji kolegija) sprendimas byloje (Tribunal Tributário de Lisboa (Portugalija) prašymas priimti prejudicinį sprendimą) SECIL – Companhia Geral de Cal e Cimento SA/Fazenda Pública

   (Byla C-464/14) (1)

   ((Prašymas priimti prejudicinį sprendimą - Laisvas kapitalo judėjimas - SESV 63–65 straipsniai - EB ir Tuniso asociacijos susitarimas - 31, 34 ir 89 straipsniai - EB ir Libano asociacijos susitarimas - 31, 33 ir 85 straipsniai - Juridinių asmenų pelno mokestis - Dividendai, gauti iš bendrovės, įsisteigusios bendrovės gavėjos valstybėje narėje - Dividendai, gauti iš bendrovės, įsisteigusios trečiojoje valstybėje, kuri yra asociacijos susitarimo šalis - Skirtingas vertinimas - Apribojimas - Pateisinimas - Mokesčių kontrolės veiksmingumas - Galimybė remtis SESV 64 straipsniu, kai taikomi EB ir Tuniso bei EB ir Libano asociacijos susitarimai))
   (2017/C 030/05)
   Proceso kalba: portugalų

      Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas

      Tribunal Tributário de Lisboa

      Šalys pagrindinėje byloje

      Ieškovė: SECIL – Companhia Geral de Cal e Cimento SA

      Atsakovė: Fazenda Pública

      Rezoliucinė dalis

               1.

               SESV 63 ir 65 straipsniai turi būti aiškinami taip, kad:

                           —

                           Portugalijoje įsisteigusi bendrovė, kuri gauna dividendus iš atitinkamai Tunise ir Libane įsisteigusių bendrovių, gali remtis SESV 63 straipsniu ir ginčyti šiems dividendams šioje valstybėje narėje taikomą mokestinį vertinimą, grindžiamą teisės aktais, kurių nesiekiama taikyti išimtinai tiems atvejams, kai bendrovė gavėja daro lemiamą įtaką dividendus mokančiai bendrovei,

                           —

                           pagrindinėje byloje nagrinėjami teisės aktai, pagal kuriuos valstybėje narėje reziduojanti bendrovė gali visiškai arba iš dalies atskaityti gautus dividendus iš savo mokesčio bazės, kai tuos dividendus moka tos pačios valstybės narės bendrovė rezidentė, tačiau negali taikyti tokios atskaitos tuo atveju, kai dividendus mokanti bendrovė reziduoja trečiojoje valstybėje, yra kapitalo judėjimo tarp valstybių narių ir trečiųjų valstybių ribojimas, kuris iš principo draudžiamas pagal SESV 63 straipsnį,

                           —

                           atsisakymas leisti taikyti visą arba dalinę gautų dividendų atskaitą iš mokesčio bazės pagal 2009 m. galiojusios redakcijos Código do Imposto sobre o Rendimento das Pessoas Coletivas (Pelno mokesčio kodeksas) 46 straipsnio 1 ir 8 dalis gali būti grindžiamas privalomais bendrojo intereso pagrindais, susijusiais su poreikiu užtikrinti mokesčių kontrolės veiksmingumą, jeigu paaiškėja, kad valstybės narės, kurios rezidentė yra dividendus gaunanti bendrovė, mokesčių institucijos iš trečiosios valstybės, kurios rezidentė yra dividendus mokanti bendrovė, negali gauti informacijos, leidžiančios patikrinti, ar tenkinama pastarosios bendrovės apmokestinimo sąlyga,

                           —

                           atsisakymas leisti taikyti dalinę atskaitą pagal minėtos redakcijos Pelno mokesčio kodekso 46 straipsnio 11 dalį negali būti pateisintas privalomais bendrojo intereso tikslais, grindžiamais poreikiu užtikrinti mokesčių kontrolės veiksmingumą, jeigu ši nuostata gali būti taikoma tais atvejais, kai negalima patikrinti, ar dividendus gaunanti bendrovė apmokestinta mokesčiu valstybėje, kurios rezidentė ji yra; tai turi nustatyti prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas.

               2.

               SESV 64 straipsnio 1 dalis turi būti aiškinama taip, kad:

                           —

                           jeigu priėmus 2009 m. galiojusios redakcijos Mokesčių lengvatų statuto 41 straipsnio 5 dalies b punkte numatytą sutartinėms investicijoms taikomą mokesčių lengvatų sistemą ir šio statuto 42 straipsnyje numatytą Afrikos šalių, kuriose oficialioji kalba yra portugalų, ir Rytų Timoro kilmės dividendams taikomą sistemą nebuvo pakeistas teisinis pagrindas dėl Tuniso ir Libano kilmės dividendams taikomo vertinimo, tų sistemų priėmimas nepadarė įtakos sprendimo šiose trečiosiose valstybėse įsisteigusių bendrovių mokamiems dividendams neleisti taikyti visos ar dalinės mokesčio atskaitos kvalifikavimui kaip esamo ribojimo,

                           —

                           valstybė narė atsisako SESV 64 straipsnio 1 dalyje nustatytos galimybės, kai formaliai nepanaikinusi ar nepakeitusi esamo reglamentavimo sudaro tarptautinę sutartį, kaip antai asociacijos susitarimą, kur tiesiogiai veikiančioje nuostatoje numatytas šioje 64 straipsnio 1 dalyje esantis vienos kapitalo rūšies liberalizavimas. Todėl toks teisinio pagrindo pakeitimas dėl savo poveikio galimybei remtis SESV 64 straipsnio 1 dalimi turi būti prilygintas naujų teisės aktų, grindžiamų kitu pagrindu nei esami teisės aktai, priėmimui.

               3.

               1995 m. liepos 17 d. Briuselyje pasirašyto Europos ir Viduržemio jūros regiono šalių susitarimo, steigiančio Europos Bendrijų bei jų valstybių narių ir Tuniso Respublikos asociaciją, patvirtinto Europos Bendrijų ir Europos anglių ir plieno bendrijos vardu 1998 m. sausio 26 d. Tarybos ir Komisijos sprendimu 98/238/EB, EAPB, 34 straipsnio 1 dalis turi būti aiškinama taip:

                           —

                           ji veikia tiesiogiai ir ja galima remtis pagrindinėje byloje nagrinėjamu atveju, kai bendrovė Portugalijos rezidentė gauna dividendus iš bendrovės Tuniso rezidentės už tiesiogines investicijas į dividendus mokančią bendrovę, siekiant užginčyti šiems dividendams Portugalijoje taikomą mokestinį vertinimą,

                           —

                           pagrindinėje byloje nagrinėjami teisės aktai, pagal kuriuos valstybėje narėje reziduojanti bendrovė gali visiškai arba iš dalies atskaityti gautus dividendus iš savo mokesčio bazės, kai tuos dividendus moka tos pačios valstybės narės bendrovė rezidentė, tačiau negali taikyti tokios atskaitos tuo atveju, kai dividendus mokanti bendrovė reziduoja Tunise, yra laisvo kapitalo judėjimo ribojimas, iš principo draudžiamas pagal šio susitarimo 34 straipsnio 1 dalį, kiek tai susiję su tiesioginėmis investicijomis ir konkrečiai – su šių investicijų grąžos repatrijavimu,

                           —

                           šios nuostatos veikimas tokiu atveju, kaip nagrinėjamasis pagrindinėje byloje, neribojamas pagal to susitarimo 89 straipsnį;

                           —

                           atsisakymas leisti remiantis 2009 m. galiojusios redakcijos Pelno mokesčio kodekso 46 straipsnio 1 ir 8 dalimis taikyti visą arba dalinę gautų dividendų atskaitą iš juos gaunančios bendrovės mokesčio bazės gali būti grindžiamas privalomais bendrojo intereso pagrindais, susijusiais su poreikiu užtikrinti mokesčių kontrolės veiksmingumą, jeigu paaiškėja, kad valstybės narės, kurios rezidentė yra dividendus gaunanti bendrovė, mokesčių institucijos iš Tuniso Respublikos, t. y. valstybės, kurioje reziduoja šiuos dividendus mokanti bendrovė, negali gauti informacijos, leidžiančios patikrinti, ar tenkinama dividendus mokančios bendrovės apmokestinimo sąlyga,

                           —

                           atsisakymas leisti taikyti tokią dalinę atskaitą pagal minėtos redakcijos Pelno mokesčio kodekso 46 straipsnio 11 dalį negali būti pateisintas privalomais bendrojo intereso tikslais, grindžiamais poreikiu užtikrinti mokesčių kontrolės veiksmingumą, jeigu ši nuostata gali būti taikoma tais atvejais, kai negalima patikrinti, ar dividendus gaunanti bendrovė apmokestinta mokesčiu Tunise, t. y. valstybėje, kurios rezidentė yra ši bendrovė; tai turi nustatyti prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas.

               4.

               2002 m. birželio 17 d. Liuksemburge pasirašyto Europos ir Viduržemio jūros regiono šalių susitarimo, steigiančio Europos bendrijos bei jų valstybių narių ir Libano Respublikos asociaciją, Europos bendrijos vardu patvirtinto 2006 m. vasario 14 d. Tarybos sprendimu 2006/356/EB, 31 straipsnis turi būti aiškinamas taip, kad:

                           —

                           jis veikia tiesiogiai,

                           —

                           atvejui, kaip antai nagrinėjamam pagrindinėje byloje, kuris susijęs su dividendų už Portugalijoje reziduojančio asmens įvykdytas tiesiogines investicijas Libane mokestiniu vertinimu, taikoma šio susitarimo 33 straipsnio 2 dalyje nustatyta prielaida. Todėl šio susitarimo 33 straipsnio 1 dalis nedraudžia, kad šiuo atveju būtų remiamasi šio susitarimo 31 straipsniu,

                           —

                           pagrindinėje byloje nagrinėjami teisės aktai, pagal kuriuos valstybėje narėje reziduojanti bendrovė gali visiškai arba iš dalies atskaityti gautus dividendus iš savo mokesčio bazės, kai tuos dividendus moka tos pačios valstybės narės bendrovė rezidentė, tačiau negali taikyti tokios atskaitos tuo atveju, kai dividendus mokanti bendrovė reziduoja Libane, yra laisvo kapitalo judėjimo ribojimas, iš principo draudžiamas pagal šio susitarimo 31 straipsnį,

                           —

                           šios nuostatos veikimas tokiu atveju, kaip nagrinėjamasis pagrindinėje byloje, neribojamas pagal to susitarimo 85 straipsnį

                           —

                           atsisakymas leisti remiantis 2009 m. galiojusios redakcijos Pelno mokesčio kodekso 46 straipsnio 1 ir 8 dalimis taikyti visą arba dalinę gautų dividendų atskaitą iš juos gaunančios bendrovės mokesčio bazės gali būti grindžiamas privalomais bendrojo intereso pagrindais, susijusiais su poreikiu užtikrinti mokesčių kontrolės veiksmingumą, jeigu paaiškėja, kad valstybės narės, kurios rezidentė yra dividendus gaunanti bendrovė, mokesčių institucijos iš Libano Respublikos, t. y. valstybės, kurioje reziduoja šiuos dividendus mokanti bendrovė, negali gauti informacijos, leidžiančios patikrinti, ar tenkinama dividendus mokančios bendrovės apmokestinimo sąlyga,

                           —

                           atsisakymas leisti taikyti tokią dalinę atskaitą pagal minėtos redakcijos Pelno mokesčio kodekso 46 straipsnio 11 dalį negali būti pateisintas privalomais bendrojo intereso tikslais, grindžiamais poreikiu užtikrinti mokestinės kontrolės veiksmingumą, jeigu ši nuostata gali būti taikoma tais atvejais, kai negalima patikrinti, ar dividendus gaunanti bendrovė apmokestinta mokesčiu Libane, t. y. valstybėje, kurios rezidentė yra ši bendrovė; tai turi nustatyti prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas.

               5.

               Dėl SESV 63 ir 65 straipsnių ir Europos ir Viduržemio jūros regiono šalių susitarimo, steigiančio Europos Bendrijų bei jų valstybių narių ir Tuniso Respublikos asociaciją, bei Europos ir Viduržemio jūros regiono šalių susitarimo, steigiančio Europos bendrijos bei jų valstybių narių ir Libano Respublikos asociaciją, aiškinimo pasekmių pagrindinei bylai reikia konstatuoti, kad:

                           —

                           kai valstybės narės, kurios rezidentė yra dividendus gaunanti bendrovė, valdžios institucijos iš Tuniso Respublikos, t. y. valstybės, kurioje reziduoja dividendus mokanti bendrovė, gali gauti informacijos, leidžiančios patikrinti, ar tenkinama dividendus mokančios bendrovės apmokestinimo sąlyga, pagal SESV 63 ir 65 straipsnius bei Europos ir Viduržemio jūros regiono šalių susitarimo, steigiančio Europos Bendrijų bei jų valstybių narių ir Tuniso Respublikos asociaciją, 34 straipsnio 1 dalį draudžiama atsisakyti leisti taikant 2009 m. galiojusios redakcijos Pelno mokesčio kodekso 46 straipsnio 1 dalį arba 46 straipsnio 8 dalį pasinaudoti visiška arba daline išmokėtų dividendų atskaita iš tuos dividendus gavusios bendrovės mokesčio bazės, o Portugalijos Respublika šiuo atveju negali remtis SESV 64 straipsnio 1 dalimi,

                           —

                           Pagal SESV 63 ir 65 straipsnius bei Europos ir Viduržemio jūros regiono šalių susitarimo, steigiančio Europos Bendrijų bei jų valstybių narių ir Tuniso Respublikos asociaciją, 34 straipsnio 1 dalį, taip pat Europos ir Viduržemio jūros regiono šalių susitarimo, steigiančio Europos bendrijos bei jų valstybių narių ir Libano Respublikos asociaciją, 31 straipsnį draudžiama atsisakyti leisti taikant minėtos redakcijos Pelno mokesčio kodekso 46 straipsnio 11 dalį taikyti dalinę išmokėtų dividendų atskaitą iš tuos dividendus gavusios bendrovės mokesčio bazės, jeigu ši nuostata gali būti taikoma tais atvejais, kai neįmanoma patikrinti, ar šiuos dividendus mokančios bendrovės apmokestintos Tunise ir Libane, t. y. valstybėse, kuriose jos reziduoja, o tai turi nustatyti prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas; Portugalijos Respublika šiuo atveju negali remtis SESV 64 straipsnio 1 dalimi,

                           —

                           pažeidžiant Sąjungos teisę surinktos sumos turi būti grąžintos mokesčių mokėtojui su palūkanomis.

      (1)  OL C 34, 2015 2 2.


title: Byla C-561/08 P 2008 m. gruodžio 19 d. Europos Bendrijų Komisijos pateiktas apeliacinis skundas dėl 2008 m. spalio 15 d. Pirmosios instancijos teismo (septintoji kolegija) priimto sprendimo byloje T-160/04 Potamianos prieš Komisiją

text:
               21.2.2009

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 44/37

         2008 m. gruodžio 19 d. Europos Bendrijų Komisijos pateiktas apeliacinis skundas dėl 2008 m. spalio 15 d. Pirmosios instancijos teismo (septintoji kolegija) priimto sprendimo byloje T-160/04 Potamianos prieš Komisiją

   (Byla C-561/08 P)
   (2009/C 44/62)
   Proceso kalba: prancūzų
   Šalys

      Apeliantė: Europos Bendrijų Komisija, atstovaujama J. Currall ir D. Martin

      Kita proceso šalis: Gerasimos Potamianos
   Apeliantės reikalavimai

               —

               Panaikinti 2008 m. spalio 15 d. Pirmosios instancijos teismo sprendimą byloje T-160/04;

               —

               pripažinti G. Potamianos ieškinį nepriimtinu;

               —

               nuspręsti, kad kiekviena šalis padengia savo bylinėjimosi šioje instancijoje ir Europos Bendrijų Pirmosios instancijos teisme išlaidas.

         Apeliacinio skundo pagrindai ir pagrindiniai argumentai
   Savo apeliaciniu skundu Komisija ginčija tai, kaip Pirmosios instancijos teismas kvalifikavo kitai proceso šaliai nusiųstą pranešimą, informuojantį ją apie jos įdarbinimo kaip laikinojo tarnautojo sutarties nepratęsimą. Pirmosios instancijos teismas šį pranešimą vertino kaip atskirą įdarbinimo sutartis sudaryti įgaliotos tarnybos sprendimą. Tačiau iš Teisingumo Teismo praktikos, o būtent iš 2006 m. rugsėjo 14 d. Sprendimo Fernández Gómez (C-417/05 P) aiškiai matyti, kad toks pranešimas turi tik informacinę reikšmę ir tik sutarties nuostata, nurodanti, kad pasibaigus sutarties galiojimo terminui ji nebus pratęsta, yra asmens nenaudai priimtas aktas. Kadangi ši sutartis nebuvo ginčijama per Tarnybos nuostatuose numatytą terminą, Pirmosios instancijos teismas turėjo atmesti ieškinį kaip nepriimtiną.
   Nepaisydamas šios teismo praktikos Pirmosios instancijos teismas sukūrė teisinį nesaugumą tiek Tarnautojų teismui, tiek Komisijai ir kitoms institucijoms, sudariusioms į šioje byloje nagrinėjamą panašias sutartis.


title: Byla C-416/14: 2014 m. rugsėjo 3 d. Commissione Tributaria Regionale di Mestre-Venezia (Italija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje Fratelli De Pra SpA, SAIV SpA/Agenzia Entrate – Direzione Provinciale Ufficio Controlli Belluno, Agenzia Entrate – Direzione Provinciale Ufficio Controlli Vicenza

text:
               1.12.2014

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 431/12

         2014 m. rugsėjo 3 d.Commissione Tributaria Regionale di Mestre-Venezia (Italija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje Fratelli De Pra SpA, SAIV SpA/Agenzia Entrate – Direzione Provinciale Ufficio Controlli Belluno, Agenzia Entrate – Direzione Provinciale Ufficio Controlli Vicenza

   (Byla C-416/14)
   (2014/C 431/19)
   Proceso kalba: italų

      Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas

      Commissione Tributaria Regionale di Mestre-Venezia

      Šalys pagrindinėje byloje

      Ieškovės: Fratelli De Pra SpA, SAIV SpA

      Atsakovės: Agenzia Entrate – Direzione Provinciale Ufficio Controlli Belluno,

      Agenzia Entrate – Direzione Provinciale Ufficio Controlli Vicenza

      Prejudiciniai klausimai

               1)

               Ar suderinamos su Bendrijos teise (Direktyva 1999/5 (1) bei direktyvomis 2002/19 (2), 2002/20 (3), 2002/21 (4), 2002/22 (5)) šios nacionalinės teisės normos:

                           —

                           Dekreto įstatymo Nr. 4/2014, pertvarkyto į Įstatymą Nr. 50/2014, 2 straipsnio 4 dalis,

                           —

                           Įstatyminio dekreto Nr. 259/2003 160 straipsnis,

                           —

                           prie Prezidento dekreto Nr. 641/72 pridėtos tarifų lentelės 21 punktas,

                     pagal kurias reikalaujama, kad galinių antžeminio judriojo radijo ryšio įrenginių naudotojas, kaip ir radijo stočių naudotojai, turėtų bendrąjį leidimą ir gautų specialią radijo stoties licenciją, ir kuriose nustatyta, kad tai sudaro apmokestinimo pagrindą?
               Atitinkamai, ar suderinama su Bendrijos teise tai, kad Italija nustatė reikalavimą galinių antžeminio judriojo radijo ryšio įrenginių naudotojui gauti bendrąjį leidimą ir radijo stoties licenciją, nors galinių įrenginių pateikimą į rinką, laisvą judėjimą ir eksploatavimą jau išsamiai reglamentuoja Bendrijos teisės šaltiniai (Direktyva 1999/5), kuriuose nenumatytas joks bendrasis leidimas ir (arba) licencija?
               Nacionalinėje teisėje numatytas bendrasis leidimas ir licencija, nepaisant to, kad:

                           —

                           bendrasis leidimas yra priemonė, neturinti jokios reikšmės galinių įrenginių naudotojams; ji skirta tik įmonėms, teikiančioms elektroninių ryšių tinklus ir paslaugas (Leidimų direktyvos 2002/20 1, 2 ir 3 straipsniai),

                           —

                           koncesija taikoma suteikiant individualias teises naudotis radijo dažniais ir teises naudotis numeriais, t. y. tais atvejais, kurie tikrai nėra susiję su galinių įrenginių naudojimu,

                           —

                           Bendrijos teisėje nenustatyta jokia pareiga gauti bendrąjį leidimą arba licenciją dėl galinių įrenginių,

                           —

                           Direktyvos 1999/5 8 straipsnyje nurodyta, kad valstybės narės „nedraudžia, nevaržo ar netrukdo savo teritorijoje išleisti į rinką ir pradėti eksploatuoti aparatą, pažymėtą <…> atitikties ženklu „CE““,

                           —

                           radijo stotis ir galiniai judriojo radijo ryšio įrenginiai skiriasi tiek materialiu, tiek teisiniu aspektu.

               2)

               Ar suderinamos su Bendrijos teise (Direktyva 1999/5 ir Direktyva 2002/20, ypač 20 straipsniu) šios nacionalinės teisės normos:

                           —

                           Dekreto įstatymo Nr. 4/2014, pertvarkyto į Įstatymą Nr. 50/2014, 2 straipsnio 4 dalis,

                           —

                           Įstatyminio dekreto Nr. 259/2003 160 straipsnis,

                           —

                           prie Prezidento dekreto Nr. 641/72 pridėtos tarifų lentelės 21 punktas,

                           —

                           Ministro dekreto Nr. 33/1990 3 straipsnis,

                     kurių pagrindu

                           —

                           Direktyvos 2002/22 20 straipsnyje numatyta sutartis, sudaroma tarp administratoriaus ir naudotojo, t. y. aktas, skirtas reglamentuoti komercinius santykius tarp vartotojų arba galutinių paslaugų gavėjų ir vienos ar kelių įmonių, teikiančių sujungimo ir su juo susijusias paslaugas, gali „per se“ būti dokumentu, prilygintinu bendrajam leidimui ir (arba) radijo stoties licencijai, be jokio viešojo administratoriaus įsikišimo, veiksmo ar kontrolės,

                           —

                           į sutartį taip pat turi būti įtraukta informacija apie galinio įrenginio tipą ir susijęs sertifikatas (nors to nereikalaujama pagal Direktyvos 1999/5 8 straipsnį)?

               3)

               Ar suderinamos su Bendrijos teise minėtos teisės normos: Dekreto įstatymo Nr. 4/2014, pertvarkyto į Įstatymą Nr. 50/2014, 2 straipsnio 4 dalis, Įstatyminio dekreto Nr. 259/2003 160 straipsnis ir prie Prezidento dekreto Nr. 641/72 pridėtos tarifų lentelės 21 punktas, kuriose pareiga turėti bendrąjį leidimą ir atitinkamai radijo stoties licenciją numatyta tik vienos kategorijos naudotojams – asmenims, sudariusiems vadinamąją abonento sutartį, tačiau nei bendrojo leidimo, nei licencijos nereikalaujama iš elektroninių ryšių paslaugų naudotojų pagal sutartį, kuri tik kitaip vadinasi (išankstinio apmokėjimo paslauga)?

               4)

               Ar pagal Direktyvos 1999/5 8 straipsnį draudžiamos tokios nacionalinės teisės normos, kaip Dekreto įstatymo Nr. 4/2014, pertvarkyto į Įstatymą Nr. 50/2014, 2 straipsnio 4 dalis, Įstatyminio dekreto Nr. 259/2003 160 straipsnis ir prie Prezidento dekreto Nr. 641/72 pridėtos tarifų lentelės 21 punktas, kuriose numatyta:

                           —

                           administraciniai veiksmai – bendrojo leidimo suteikimas ir radijo stoties licencijos išdavimas,

                           —

                           valstybės koncesijos mokesčio už tokius veiksmus mokėjimas,

                     kaip praktika, kuria gali būti ribojamas galinių įrenginių eksploatavimas, naudojimas ir laisvas judėjimas?

      (1)  1999 m. kovo 9 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 1999/5/EB dėl radijo ryšio įrenginių ir telekomunikacijų galinių įrenginių bei abipusio jų atitikties pripažinimo (OL L 91, p. 10; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 13 sk., 23 t., p. 254).

      (2)  2002 m. kovo 7 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2002/19/EB dėl elektroninių ryšių tinklų ir susijusių priemonių sujungimo ir prieigos prie jų (Prieigos direktyva) (OL L 108, p. 7; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 13 sk., 29 t., p. 323).

      (3)  2002 m. kovo 7 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2002/20/EB dėl elektroninių ryšių tinklų ir paslaugų leidimo (Leidimų Direktyva) (OL L 108, p. 21; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 13 sk., 29 t., p. 337).

      (4)  2002 m. kovo 7 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2002/21/EB dėl elektroninių ryšių tinklų ir paslaugų bendrosios reguliavimo sistemos (Pagrindų direktyva) (OL L 108, p. 33; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 13 sk., 29 t., p. 349).

      (5)  2002 m. kovo 7 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2002/22/EB dėl universaliųjų paslaugų ir paslaugų gavėjų teisių, susijusių su elektroninių ryšių tinklais ir paslaugomis (Universaliųjų paslaugų direktyva) (OL L 108, p. 51; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 13 sk., 29 t., p. 367).


title: Byla T-581/11: 2013 m. spalio 23 d. Bendrojo Teismo sprendimas byloje Dimian prieš VRDT — Bayer Design Fritz Bayer (Baby Bambolina) (Bendrijos prekių ženklas — Registracijos pripažinimo negaliojančia procedūra — Vaizdinis Bendrijos prekių ženklas Baby Bambolina — Anksčiau neregistruotas nacionalinis prekių ženklas Bambolina — Santykinis atmetimo pagrindas — Didesnę negu vietinę reikšmę turinčio žymens nenaudojimas prekyboje — Reglamento Nr. 207/2009 8 straipsnio 4 dalis ir 53 straipsnio 1 dalies c punktas)

text:
               7.12.2013

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 359/9

         2013 m. spalio 23 d. Bendrojo Teismo sprendimas byloje Dimian prieš VRDT — Bayer Design Fritz Bayer (Baby Bambolina)

   (Byla T-581/11) (1)

   (Bendrijos prekių ženklas - Registracijos pripažinimo negaliojančia procedūra - Vaizdinis Bendrijos prekių ženklas Baby Bambolina - Anksčiau neregistruotas nacionalinis prekių ženklas Bambolina - Santykinis atmetimo pagrindas - Didesnę negu vietinę reikšmę turinčio žymens nenaudojimas prekyboje - Reglamento Nr. 207/2009 8 straipsnio 4 dalis ir 53 straipsnio 1 dalies c punktas)
   2013/C 359/14
   Proceso kalba: anglų

      Šalys

      Ieškovė: Dimian AG (Niurnbergas, Vokietija), atstovaujama advokatų P. Pozzi ir G. Ghisletti

      Atsakovė: Vidaus rinkos derinimo tarnyba (prekių ženklams ir pramoniniam dizainui), atstovaujama P. Bullock

      Kita procedūros VRDT Apeliacinėje taryboje šalis, įstojusi į bylą Bendrajame Teisme: Bayer Design Fritz Bayer GmbH & Co. KG (Michelau, Vokietija), atstovaujama advokato Pröll

      Dalykas

   Ieškinys dėl 2011 m. rugpjūčio 3 d. VRDT antrosios apeliacinės tarybos sprendimo (byla R 1822/2010-2) dėl registracijos pripažinimo negaliojančia procedūros tarp Dimian AG ir Bayer Design Fritz Bayer GmbH & Co. KG.

      Rezoliucinė dalis

               1.

               Atmesti ieškinį.

               2.

               Priteisti iš Dimian AG bylinėjimosi išlaidas.

      (1)  OL C 25, 2012 1 28.


title: Byla C-205/06  2006 m. gegužės 5 d.  pareikštas ieškinys byloje  Europos Bendrijų Komisija prieš Austrijos Respubliką

text:
               15.7.2006

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 165/17

         2006 m. gegužės 5 d. pareikštas ieškinys byloje Europos Bendrijų Komisija prieš Austrijos Respubliką

   (Byla C-205/06)
   (2006/C 165/30)
   Proceso kalba: vokiečių
   Šalys

      Ieškovė: Europos Bendrijų Komisija, atstovaujama H. Støvlbæk ir B. Martenczuk

      Atsakovė: Austrijos Respublika
   Ieškovės reikalavimai

               —

               Nesiimdama tinkamų priemonių, skirtų su pervedimo nuostatomis susijusiems nesuderinamumams dvišalėse investicijų sutartyse su Korėja, Žaliuoju Kyšuliu, Kinija, Malaizija, Rusijos Federacija ir Turkija, pašalinti, Austrijos Respublika neįvykdė įsipareigojimų pagal EB sutarties 307 straipsnio 2 dalį.

               —

               Priteisti iš Austrijos Respublikos bylinėjimosi išlaidas.

         Ieškinio pagrindai ir pagrindiniai argumentai
   EB sutarties 307 straipsnis valstybėms narėms nurodo taikyti visas tinkamas priemones, kad būtų pašalinti jų iki 1958 m. sausio 1 d. arba iki jų įstojimo į Europos Bendriją dienos sudarytų susitarimų nustatyti nesuderinamumai su EB sutartimi.
   Komisijos nuomone, dvišalių investicijų sutarčių, kurias Austrijos Respublika prieš įstodama į Europos Bendriją yra sudariusi su Korėja, Žaliuoju Kyšuliu, Kinija, Malaizija, Rusijos Federacija ir Turkija, nuostatos apie laisvą su investicijomis susijusių lėšų pervedimą yra nesuderinamos su EB sutartimi. Šios nuostatos neleistų Austrijos Respublikai taikyti kapitalo judėjimo ir mokėjimų apribojimų, kuriuos Europos Sąjungos Taryba gali nustatyti pagal EB sutarties 57 straipsnio 2 dalį, 59 straipsnį ir 60 straipsnio 1 dalį.
   Komisija teigia, kad Austrijos vyriausybės argumentas, jog šios sutartys neturi įtakos jos pozicijai balsuojant Taryboje, yra nereikšmingas. Vienintelis svarbus klausimas yra tai, ar, prireikus, Austrijos Respublika, laikydamasi tarptautinių įsipareigojimų, gali įgyvendinti ribojančias priemones. Pagal nagrinėjamų Austrijos sudarytų investicijų sutarčių nuostatas taip nėra. Dėl tos pačios priežasties argumentas, kad Austrija viena negalėtų sutrukdyti Tarybai priimti sprendimą kvalifikuota balsų dauguma, taip pat neturi lemiamos reikšmės.
   Kadangi šiuo atveju yra nesuderinamumas su EB sutartimi, Austrija privalo imtis tinkamų priemonių jiems pašalinti. Jeigu ji neturi jokių kitų priemonių, remiantis Teisingumo Teismo praktika, jai gali atsirasti pareiga nutraukti atitinkamą sutartį.


title: Byla C-38/14: 2015 m. balandžio 23 d. Teisingumo Teismo (ketvirtoji kolegija) sprendimas byloje (Tribunal Superior de Justicia de la Comunidad Autónoma del País Vasco (Ispanija) prašymas priimti prejudicinį sprendimą) Subdelegación del Gobierno en Guipuzkoa – Extranjeria/Samir Zaizoune (Prašymas priimti prejudicinį sprendimą — Laisvės, saugumo ir teisingumo erdvė — Direktyva 2008/115/EB — Bendri neteisėtai šalyje esančių trečiųjų šalių piliečių grąžinimo standartai ir tvarka — 6 straipsnio 1 dalis ir 8 straipsnio 1 dalis — Nacionalinės teisės aktai, kuriuose neteisėto buvimo šalyje atveju, atsižvelgiant į aplinkybes, numatoma skirti baudą arba išsiųsti iš šalies)

text:
               22.6.2015

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 205/8

         2015 m. balandžio 23 d. Teisingumo Teismo (ketvirtoji kolegija) sprendimas byloje (Tribunal Superior de Justicia de la Comunidad Autónoma del País Vasco (Ispanija) prašymas priimti prejudicinį sprendimą) Subdelegación del Gobierno en Guipuzkoa – Extranjeria/Samir Zaizoune

   (Byla C-38/14) (1)

   ((Prašymas priimti prejudicinį sprendimą - Laisvės, saugumo ir teisingumo erdvė - Direktyva 2008/115/EB - Bendri neteisėtai šalyje esančių trečiųjų šalių piliečių grąžinimo standartai ir tvarka - 6 straipsnio 1 dalis ir 8 straipsnio 1 dalis - Nacionalinės teisės aktai, kuriuose neteisėto buvimo šalyje atveju, atsižvelgiant į aplinkybes, numatoma skirti baudą arba išsiųsti iš šalies))
   (2015/C 205/11)
   Proceso kalba: ispanų

      Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas

      Tribunal Superior de Justicia de la Comunidad Autónoma del País Vasco

      Šalys pagrindinėje byloje

      Ieškovė: Subdelegación del Gobierno en Guipuzkoa – Extranjeria

      Atsakovas: Samir Zaizoune

      Rezoliucinė dalis

   2008 m. gruodžio 16 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2008/115/EB dėl bendrų nelegaliai esančių trečiųjų šalių piliečių grąžinimo standartų ir tvarkos valstybėse narėse, būtent jos 6 straipsnio 1 dalis ir 8 straipsnio 1 dalis, siejamos su 4 straipsnio 2 ir 3 dalimis, turi būti aiškinama taip, kad ji draudžia valstybės narės teisės aktus, kaip antai nagrinėjamus pagrindinėje byloje, pagal kuriuos, atsižvelgiant į aplinkybes, neteisėto trečiųjų šalių piliečių buvimo šios valstybės teritorijoje atveju numatoma arba skirti baudą, arba išsiųsti iš šalies, taikant tik vieną iš dviejų priemonių.

      (1)  OL C 93, 2014 3 29.


title: Byla C-278/05 2007 m. sausio 25 d. Teisingumo Teismo (antroji kolegija) sprendimas ( High Court of Justice (Chancery Division) (Jungtinė Karalystė) prašymas priimti prejudicinį sprendimą) Carol Marilyn Robins, John Burnett prieš Secretary of State for Work and Pensions ( Darbuotojų apsauga jų darbdaviui tapus nemokiam — Direktyva 80/987/EEB — Perkėlimas į nacionalinę teisę — 8 straipsnis — Papildomos bendrovės arba kelių bendrovių pensijų sistemos — Senatvės išmokos — Įgytų teisių apsauga — Apsaugos apimtis — Valstybės narės atsakomybė už neteisingą direktyvos perkėlimą — Sąlygos )

text:
               10.3.2007

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 56/6

         2007 m. sausio 25 d. Teisingumo Teismo (antroji kolegija) sprendimas (High Court of Justice (Chancery Division) (Jungtinė Karalystė) prašymas priimti prejudicinį sprendimą) Carol Marilyn Robins, John Burnett prieš Secretary of State for Work and Pensions

   (Byla C-278/05) (1)

   („Darbuotojų apsauga jų darbdaviui tapus nemokiam - Direktyva 80/987/EEB - Perkėlimas į nacionalinę teisę - 8 straipsnis - Papildomos bendrovės arba kelių bendrovių pensijų sistemos - Senatvės išmokos - Įgytų teisių apsauga - Apsaugos apimtis - Valstybės narės atsakomybė už neteisingą direktyvos perkėlimą - Sąlygos“)
   (2007/C 56/09)
   Proceso kalba: anglų
   Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas
   High Court of Justice (Chancery Division)
   Šalys pagrindinėje byloje

      Ieškovai: Carol Marilyn Robins, John Burnett

      Atsakovė: Secretary of State for Work and Pensions
   Dalykas
   Prašymas priimti prejudicinį sprendimą — High Court of Justice (Chancery Division) — 1980 m. spalio 20 d. Tarybos direktyvos 80/987/EEB dėl valstybių narių įstatymų, susijusių su darbuotojų apsauga darbdaviui tapus nemokiam, suderinimo (OL L 283, p. 23) 8 straipsnio išaiškinimas — Pareigos apsaugoti darbuotojų esančias ar būsimas teises į senatvės išmokas apimtis
   Rezoliucinė dalis

               1.

               1980 m. spalio 20 d. Tarybos direktyvos 80/987/EEB dėl valstybių narių įstatymų, susijusių su darbuotojų apsauga jų darbdaviui tapus nemokiam, suderinimo 8 straipsnį reikia aiškinti taip, kad darbdaviui tapus nemokiam, kai nepakanka papildomų bendrovės arba kelių bendrovių pensijų sistemų lėšų, įgytų teisių į senatvės išmokas finansavimą nebūtinai turi užtikrinti pačios valstybės narės ir nebūtinai turi būti finansuojamos visos išmokos.

               2.

               Direktyvos 80/987 8 straipsnis draudžia tokią kaip antai pagrindinėje byloje nagrinėjama apsaugos sistemą.

               3.

               Neteisingo direktyvos 8 straipsnio perkėlimo atveju atitinkamos valstybės narės atsakomybės atsiradimas priklauso nuo pripažinimo, jog ši valstybė narė akivaizdžiai ir šiurkščiai nesilaikė savo diskrecijos vertinti ribų.

      (1)  OL C 243, 2005 10 1.


title: Byla C-129/14 PPU: 2014 m. gegužės 27 d. Teisingumo Teismo (didžioji kolegija) sprendimas ( Oberlandesgericht Nürnberg (Vokietija) prašymas priimti prejudicinį sprendimą) baudžiamojoje byloje prieš Zoran Spasic (Prašymas priimti prejudicinį sprendimą — Prejudicinio sprendimo priėmimo skubos tvarka procedūra — Policijos ir teismų bendradarbiavimas baudžiamosiose bylose — Europos Sąjungos pagrindinių teisių chartija — 50 ir 52 straipsniai — Ne bis in idem principas — Konvencija, įgyvendinanti Šengeno susitarimą — 54 straipsnis — Sąvokos „jau įvykdyta“ ir „faktiškai vykdoma“ bausmė)

text:
               4.8.2014

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 253/13

         2014 m. gegužės 27 d. Teisingumo Teismo (didžioji kolegija) sprendimas (Oberlandesgericht Nürnberg (Vokietija) prašymas priimti prejudicinį sprendimą) baudžiamojoje byloje prieš Zoran Spasic
   (Byla C-129/14 PPU) (1)

   ((Prašymas priimti prejudicinį sprendimą - Prejudicinio sprendimo priėmimo skubos tvarka procedūra - Policijos ir teismų bendradarbiavimas baudžiamosiose bylose - Europos Sąjungos pagrindinių teisių chartija - 50 ir 52 straipsniai - Ne bis in idem principas - Konvencija, įgyvendinanti Šengeno susitarimą - 54 straipsnis - Sąvokos „jau įvykdyta“ ir „faktiškai vykdoma“ bausmė))
   2014/C 253/17
   Proceso kalba: vokiečių

      Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas

   Oberlandesgericht Nürnberg

      Šalis pagrindinėje baudžiamojoje byloje

   Zoran Spasic

      Dalykas

   Prašymas priimti prejudicinį sprendimą – Oberlandesgericht Nürnberg – Konvencijos, įgyvendinančios Šengeno susitarimą, 54 straipsnio, skaitomo kartu su Europos Sąjungos pagrindinių teisių chartijos 50 straipsniu, išaiškinimas – Principas ne bis in idem – Sąlyga, kad bausmė būtų jau įvykdyta, faktiškai vykdoma arba pagal nuosprendį priėmusios valstybės teisės aktus nebegalėtų būti vykdoma – Asmuo, kuris buvo pripažintas kaltu ir nuteistas laisvės atėmimo bausme ir bauda už tą patį nusikaltimą kitoje valstybėje narėje, tačiau nėra atlikęs laisvės atėmimo bausmės

      Rezoliucinė dalis

               1.

               1990 m. birželio 19 d. Šengene pasirašytos ir 1995 m. kovo 26 d. įsigaliojusios Konvencijos dėl Šengeno susitarimo, 1985 m. birželio 14 d. sudaryto tarp Beniliukso ekonominės sąjungos valstybių, Vokietijos Federacinės Respublikos ir Prancūzijos Respublikos Vyriausybių dėl laipsniško jų bendrų sienų kontrolės panaikinimo, įgyvendinimo 54 straipsnis, kuriuo nustatyta ne bis in idem principo taikymo sąlyga, kad apkaltinamojo nuosprendžio priėmimo atveju paskirta bausmė „jau yra įvykdyta“ arba „faktiškai vykdoma“, suderinamas su Europos Sąjungos pagrindinių teisių chartijos 50 straipsniu, kuriuo užtikrinamas šis principas.

               2.

               Minėtos konvencijos 54 straipsnis aiškintinas taip, kad vien sumokėjus baudą, skirtą asmeniui kitos valstybės narės teismo tuo pačiu nuosprendžiu, kuriuo jam taip pat skirta laisvės atėmimo bausmė, bet neįvykdžius pastarosios negalima teigti, kad bausmė buvo įvykdyta arba faktiškai vykdoma, kaip numatyta šioje nuostatoje.

      (1)  OL C 151, 2014 5 19.


title: Byla T-107/06 2006 m. balandžio 5 d. pareikštas ieškinys byloje INET HELLAS — ILEKTRONIKI YPIRESIA PLIROFORION E.P.E. prieš Europos Bendrijų Komisiją

text:
               12.8.2006

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 190/22

         2006 m. balandžio 5 d. pareikštas ieškinys byloje INET HELLAS — ILEKTRONIKI YPIRESIA PLIROFORION E.P.E. prieš Europos Bendrijų Komisiją

   (Byla T-107/06)
   (2006/C 190/40)
   Proceso kalba: graikų
   Šalys
   Ieškovė: INET HELLAS — ILEKTRONIKI YPIRESIA PLIROFORION E.P.E. (Atėnai, Graikija), atstovaujama advokato V. Chatzopoulos

      Atsakovė: Europos Bendrijų Komisiją
   Ieškovės reikalavimai

               —

               Panaikinti Europos Bendrijų Komisijos dokumentą Nr. INFO/A3/VS D(2006) 703641/2006 1 31.

               —

               Priteisti iš atsakovės bylinėjimosi išlaidas.

         Ieškinio pagrindai ir pagrindiniai argumentai
   Ieškovė tvirtina, kad skundžiamas dokumentas yra neteisėtas, nes jame klaidingai nurodoma, kad Bendrijos teisės aktų nuostatos draudžia registruoti internetinį domeną co.eu. Iš tikrųjų jokia Bendrijos teisės nuostata nenumato draudimo registruoti domeną co.eu. Priešingai, Reglamentas Nr. 40/94 reikalauja jį registruoti.


title: Byla T-323/14: 2014 m. gegužės 7 d. pareikštas ieškinys byloje Bankia/VRDT – Banco ActivoBank (Portugal) (Bankia)

text:
               11.8.2014

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 261/25

         2014 m. gegužės 7 d. pareikštas ieškinys byloje Bankia/VRDT – Banco ActivoBank (Portugal) (Bankia)

   (Byla T-323/14)
   2014/C 261/48
   Kalba, kuria surašytas ieškinys: anglų

      Šalys

      Ieškovė: Bankia, SA (Valensija, Ispanija), atstovaujama advokato F. De Barba

      Atsakovė: Vidaus rinkos derinimo tarnyba (prekių ženklams ir pramoniniam dizainui)

      Kita procedūros Apeliacinėje taryboje šalis: Banco ActivoBank (Portugal), SA (Lisabona, Portugalija)

      Reikalavimai

   Ieškovė Bendrojo Teismo prašo:

               —

               panaikinti 2014 m. vasario 14 d. antrosios apeliacinės tarybos sprendimą bylose R 649/2013-2 ir R 744/2013-2 ir Bendrijos prekių ženklo paraišką Nr. 1 0 1 25  284„BANKIA“ registruoti visoms prekėms ir paslaugoms;

               —

               priteisti iš protestą pateikusio asmens ir (arba) VRDT ieškovės nurodytas bylinėjimosi išlaidas, susijusias su šiuo procesu.

      Ieškinio pagrindai ir pagrindiniai argumentai

      Bendrijos prekių ženklo paraišką pateikęs asmuo: ieškovė.

      Prašomas įregistruoti Bendrijos prekių ženklas: vaizdinis prekių ženklas, turintis žodinį elementą „Bankia“, 9, 16, 35, 36, 38, 41 ir 45 klasių prekėms ir paslaugoms – Bendrijos prekių ženklo paraiška Nr. 1 0 1 25  284.

      Prekių ženklo ar žymens, kuriuo remtasi per protesto procedūrą, savininkas: Banco ActivoBank (Portugal), SA.

      Prekių ženklas ar žymuo, kuriuo remiamasi: žodinis nacionalinis prekių ženklas BANKY 36 klasės paslaugoms.

      Protestų skyriaus sprendimas: iš dalies patenkinti protestą.

      Apeliacinės tarybos sprendimas: atmesti BANKIA S.A. apeliaciją, o Banco ActivoBank (Portugal), SA apeliaciją iš dalies patenkinti, atmetant ginčijamą prekių ženklą dėl didesnės paslaugų dalies.

      Ieškinio pagrindai: Reglamento Nr. 207/2009 8 straipsnio 1 dalies b punkto pažeidimas.


title: Byla T-330/12: 2014 m. birželio 24 d. Bendrojo Teismo sprendimas byloje Hut.com/VRDT – Intersport France (THE HUT) (Bendrijos prekių ženklas — Protesto procedūra — Žodinio Bendrijos prekių ženklo THE HUT paraiška — Ankstesnis žodinis nacionalinis prekių ženklas LA HUTTE — Santykinis atmetimo pagrindas — Galimybė supainioti — Reglamento (EB) Nr. 207/2009 8 straipsnio 1 dalies b punktas)

text:
               4.8.2014

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 253/26

         2014 m. birželio 24 d. Bendrojo Teismo sprendimas byloje Hut.com/VRDT – Intersport France (THE HUT)

   (Byla T-330/12) (1)

   ((Bendrijos prekių ženklas - Protesto procedūra - Žodinio Bendrijos prekių ženklo THE HUT paraiška - Ankstesnis žodinis nacionalinis prekių ženklas LA HUTTE - Santykinis atmetimo pagrindas - Galimybė supainioti - Reglamento (EB) Nr. 207/2009 8 straipsnio 1 dalies b punktas))
   2014/C 253/36
   Proceso kalba: anglų

      Šalys

      Ieškovė: The Hut.com Ltd (Nortvičas, Jungtinė Karalystė), atstovaujama baristerio S. Malynicz

      Atsakovė: Vidaus rinkos derinimo tarnyba (prekių ženklams ir pramoniniam dizainui), atstovaujama V. Melgar

      Kita procedūros VRDT Apeliacinėje taryboje šalis: Intersport France (Longjumeau, Prancūzija)

      Dalykas

   Ieškinys dėl 2012 m. balandžio 27 d. VRDT antrosios apeliacinės tarybos sprendimo (byla R 814/2011-2), susijusio su protesto procedūra tarp Intersport France ir The Hut.com Ltd.

      Rezoliucinė dalis

               1.

               Atmesti ieškinį.

               2.

               Priteisti iš The Hut.com Ltd bylinėjimosi išlaidas.

      (1)  OL C 295, 2012 9 29.