title: Byla T-357/19: 2019 m. birželio 14 d. pareikštas ieškinys byloje Italija/Komisija

text:
               5.8.2019

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 263/57

      2019 m. birželio 14 d. pareikštas ieškinys byloje Italija/Komisija
      (Byla T-357/19)
      (2019/C 263/64)
      Proceso kalba: italų

         Šalys

         Ieškovė: Italijos Respublika, atstovaujama avvocato dello Stato P. Gentili ir G. Palmieri

         Atsakovė: Europos Komisija

         Reikalavimai

      Ieškovė Bendrojo Teismo prašo panaikinti 2019 m. balandžio 3 d. Komisijos įgyvendinimo sprendimą C(2019) 26 52final, praneštą 2019 m. balandžio 4 d., kuriuo patvirtinamas „Didysis nacionalinis projektas Banda Ultra Larga — baltosios zonos“ (GP BUL) leistinai 941 022 670 EUR išlaidų sumai tiek, kiek juo išmokos iš ERPF netaikomos išlaidoms, kurias gavėjas patyrė dėl PVM; ieškovė teigia, kad išmokos turi būti taikomos dėl šių išlaidų ir galiausiai prašo priteisti iš Europos Komisijos bylinėjimosi išlaidas.

         Ieškinio pagrindai ir pagrindiniai argumentai

      Grįsdama ieškinį ieškovė remiasi keturiais pagrindais.

                  1.

                  Ieškinio pirmasis pagrindas grindžiamas Reglamento Nr. 1303/2013 (1) 69 straipsnio 3 dalies c punkto pažeidimu motyvuojant tuo, kad nei viena iš trijų priežasčių nepadengti su PVM susijusių išlaidų neatitinka atvejo, kai galima susigrąžinti PVM remiantis tos srities nacionalinės teisės aktais.

                  2.

                  Ieškinio antrasis pagrindas grindžiamas teisės normų, susijusių su PVM mokėtoju (Direktyvos 2006/112/EB (2) 9 ir 13 straipsniai) ir apmokestinimo PVM subjektu (minėtos direktyvos 206 ir 250 straipsniai), pažeidimu; nacionalinių konstitucijų ir valstybių narių pagrindinių struktūrų (ESS 4 straipsnio 2 dalis) pažeidimu ir Reglamento Nr. 1303/2013 69 straipsnio 3 dalies c punkto pažeidimu. Šiuo klausimu ji tvirtina, kad neteisėta manyti, jog MiSE (Ekonomikos plėtros ministerija), kaip ERPF išmokų gavėjos, sumokėtas pirkimo PVM yra susigrąžintinas motyvuojant tuo, kad kitas ministras (finansų) šias sumas apskaitė kaip mokestines pajamas.

                  3.

                  Ieškinio trečiasis pagrindas grindžiamas Direktyvos 2006/112/EB 9, 11, 13 ir 28 straipsnių pažeidimu. Ieškovė teigia, kad tai, jog Infratel yra MiSE (Ekonominės plėtros ministerija) in house bendrovė, nereiškia, kad pirmosios tiekiamos prekės ir teikiamos paslaugos antrajai turėtų būti neapmokestintos PVM.

                  4.

                  Ieškinio ketvirtasis pagrindas grindžiamas Reglamento Nr. 1303/2013 61 straipsnio 8 dalies ir 69 straipsnio 3 dalies c punkto pažeidimu. Ieškovė tvirtina, kad nagrinėjamas projektas bendrai finansuojamas iš ERPF kaip valstybės pagalba. Todėl jis neturėtų būti laikomas pajamas generuojančiu projektu.

         (1)  2013 m. gruodžio 17 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentas (ES) Nr. 1303/2013, kuriuo nustatomos Europos regioninės plėtros fondui, Europos socialiniam fondui, Sanglaudos fondui, Europos žemės ūkio fondui kaimo plėtrai ir Europos jūros reikalų ir žuvininkystės fondui bendros nuostatos ir Europos regioninės plėtros fondui, Europos socialiniam fondui, Sanglaudos fondui ir Europos jūros reikalų ir žuvininkystės fondui taikytinos bendrosios nuostatos ir panaikinamas Tarybos reglamentas (EB) Nr. 1083/2006 (OL L 347, 2013, p. 320).

         (2)  2006 m. lapkričio 28 d. Tarybos direktyva 2006/112/EB dėl pridėtinės vertės mokesčio bendros sistemos (OL L 347, 2006, p. 1).


title: Byla C-657/18: 2019 m. balandžio 11 d. Teisingumo Teismo (šeštoji kolegija) nutartis byloje (Općinski sud u Novom Zagrebu (Kroatija) prašymas priimti prejudicinį sprendimą) Hrvatska radiotelevizija/TY (Prašymas priimti prejudicinį sprendimą — Teisingumo Teismo procedūros reglamento 53 straipsnio 2 dalis — Teismų bendradarbiavimas civilinėse bylose — Reglamentas (EB) Nr. 805/2004 — Europos vykdomasis raštas — Notarai, veikiantys per priverstinio vykdymo procedūras, kuriose remiamasi autentišku dokumentu — Procedūros, kuriose neužtikrinamas rungimosi principas — SESV 18 straipsnis — Atvirkštinė diskriminacija — Ryšio su Sąjungos teise nebuvimas — Akivaizdus Teisingumo Teismo kompetencijos nebuvimas)

text:
               19.8.2019

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 280/12

      2019 m. balandžio 11 d. Teisingumo Teismo (šeštoji kolegija) nutartis byloje (Općinski sud u Novom Zagrebu (Kroatija) prašymas priimti prejudicinį sprendimą) Hrvatska radiotelevizija/TY
      (Byla C-657/18) (1)

      (Prašymas priimti prejudicinį sprendimą - Teisingumo Teismo procedūros reglamento 53 straipsnio 2 dalis - Teismų bendradarbiavimas civilinėse bylose - Reglamentas (EB) Nr. 805/2004 - Europos vykdomasis raštas - Notarai, veikiantys per priverstinio vykdymo procedūras, kuriose remiamasi autentišku dokumentu - Procedūros, kuriose neužtikrinamas rungimosi principas - SESV 18 straipsnis - Atvirkštinė diskriminacija - Ryšio su Sąjungos teise nebuvimas - Akivaizdus Teisingumo Teismo kompetencijos nebuvimas)
      (2019/C 280/15)
      Proceso kalba: kroatų

         Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas

      Općinski sud u Novom Zagrebu

         Šalys

         Ieškovė: Hrvatska radiotelevizija

         Atsakovas: TY

         Rezoliucinė dalis

      Europos Sąjungos Teisingumo Teismas akivaizdžiai neturi jurisdikcijos atsakyti į Općinski sud u Novom Zagrebu (Novi Zagreb municipalinis teismas, Kroatija) pateiktus klausimus.

         (1)  OL C 4, 2019 1 7.


title: Byla C-364/19: 2019 m. gegužės 7 d. Tribunalul Galați (Rumunija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje XU ir kt./SC Credit Europe Ipotecar IFN SA ir Credit Europe Bank.

text:
               26.8.2019

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 288/19

      2019 m. gegužės 7 d. Tribunalul Galați (Rumunija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje XU ir kt./SC Credit Europe Ipotecar IFN SA ir Credit Europe Bank.
      (Byla C-364/19)
      (2019/C 288/25)
      Proceso kalba: rumunų

         Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas

      Tribunalul Galați

         Šalys pagrindinėje byloje

         Ieškovai (apeliantai): XU, YV, ZW, AY, BZ, CA, DB, EC

         Atsakovės (apeliantės): SC Credit Europe Ipotecar IFN SA ir Credit Europe Bank.

         Prejudiciniai klausimai

                  1.

                  Ar Direktyvos 93/13/EEB (1) 1 straipsnio 2 dalis ir 4 straipsnio 2 dalis, atsižvelgiant į jų aiškinimą Sprendime Andriciuc ir kt. (byla C-186/16), turi būti aiškinamos taip, kad esant sąlygai dėl valiutos keitimo rizikos, atspindinčiai nacionalinės teisės nuostatą, nacionalinis teismas visų pirma turi išnagrinėti, ar aktualus direktyvos 1 straipsnio 2 dalyje nustatytas draudimas, ar visgi tai, ar veiklos vykdytojas laikėsi direktyvos 4 straipsnio 2 dalyje nustatytos pareigos pateikti informaciją, prieš tai neįvertinęs tos pačios direktyvos 1 straipsnio 2 dalies nuostatų?

                  2.

                  Ar Direktyvos 93/13/EEB 1 straipsnio 2 dalis ir 4 straipsnio 2 dalis turi būti aiškinamos taip, kad tuo atveju, kai nesilaikyta pareigos informuoti vartotoją, vykdytinos prieš sudarant paskolos sutartį, veiklos vykdytojas gali pasinaudoti direktyvos 1 straipsnio 2 dalies nuostatomis, kad sutarties sąlyga dėl valiutos keitimo rizikos, atspindinti nacionalinio įstatymo nuostatą, nebūtų vertinama nesąžiningumo atžvilgiu?

         (1)  1993 m. balandžio 5 d. Tarybos direktyva 93/13/EEB dėl nesąžiningų sąlygų sutartyse su vartotojais (OL L 95, 1993, p. 29; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 15 sk., 2 t., p. 288).


title: Byla C-365/19: 2019 m. gegužės 8 d. Verwaltungsgericht Schwerin (Vokietija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje FD/Staatliches Amt für Landwirtschaft und Umwelt Mittleres Mecklenburg

text:
               26.8.2019

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 288/20

      2019 m. gegužės 8 d. Verwaltungsgericht Schwerin (Vokietija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje FD/Staatliches Amt für Landwirtschaft und Umwelt Mittleres Mecklenburg
      (Byla C-365/19)
      (2019/C 288/26)
      Proceso kalba: vokiečių

         Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas

      Verwaltungsgericht Schwerin

         Šalys pagrindinėje byloje

         Pareiškėja: FD

         Atsakovė: Staatliches Amt für Landwirtschaft und Umwelt Mittleres Mecklenburg

         Prejudicinis klausimas

      Ar Reglamento (ES) Nr. 1307/2013 (1) 30 straipsnio 6 dalimi — prireikus siejama su Deleguotojo reglamento (ES) Nr. 639/2014 (2) 28 straipsnio 2 dalimi — teisė jaunajam ūkininkui reikalauti teisių į išmokas paskirstymo už 2016 paraiškų teikimo metus suteikiama ir tuo atveju, jei jam jau anksčiau remiantis Reglamento (ES) Nr. 1307/2013 24 straipsniu iš 2015 m. nacionalinės viršutinės ribos buvo neatlygintinai skirta teisių į išmokas pagal tuo metu turėtą plotą?

         (1)  2013 m. gruodžio 17 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentas (ES) Nr. 1307/2013, kuriuo nustatomos pagal bendros žemės ūkio politikos paramos sistemas ūkininkams skiriamų tiesioginių išmokų taisyklės ir panaikinami Tarybos reglamentas (EB) Nr. 637/2008 ir Tarybos reglamentas (EB) Nr. 73/2009 (OL L 347, 2013, p. 608).

         (2)  2014 m. kovo 11 d. Komisijos deleguotasis reglamentas (ES) Nr. 639/2014, kuriuo papildomas Europos Parlamento ir Tarybos reglamentas (ES) Nr. 1307/2013, kuriuo nustatomos pagal bendros žemės ūkio politikos paramos sistemas ūkininkams skiriamų tiesioginių išmokų taisyklės, ir iš dalies keičiamas to reglamento X priedas (OL L 181, 2014, p. 1).


title: Byla C-374/19: 2019 m. gegužės 13 d. Bundesfinanzhof (Vokietija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje HF/Finanzamt Bad Neuenahr-Ahrweiler

text:
               26.8.2019

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 288/21

      2019 m. gegužės 13 d. Bundesfinanzhof (Vokietija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje HF/Finanzamt Bad Neuenahr-Ahrweiler
      (Byla C-374/19)
      (2019/C 288/27)
      Proceso kalba: vokiečių

         Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas

      Bundesfinanzhof

         Šalys pagrindinėje byloje

         Kasatorė: HF

         Kita kasacinio proceso šalis: Finanzamt Bad Neuenahr-Ahrweiler

         Prejudicinis klausimas

      Ar apmokestinamasis asmuo, kuris pagamina ilgalaikio turto objektą, skirtą apmokestinamajam naudojimui, suteikiančiam teisę į pirkimo mokesčio atskaitą (nagrinėjamu atveju — pastato pastatą, kuriame veiks kavinė), pagal Direktyvos 2006/112/ES (1) 185 straipsnio 1 dalį ir 187 straipsnį privalo patikslinti pirkimo mokesčio atskaitą, jei jis nutraukia teisę į pirkimo mokesčio ataskaitą suteikiančią veiklą (nagrinėjamu atveju — kavinės veiklą), o ilgalaikio turto objektas, kiek tai susiję su ankstesniu apmokestinamuoju naudojimu, yra nenaudojamas?

         (1)  2006 m. lapkričio 28 d. Tarybos direktyva 2006/112/EB dėl pridėtinės vertės mokesčio bendros sistemos (OL L 347, 2006, p. 1; klaidų ištaisymas OL L 235, 2018 9 19, p. 26).


title: Byla C-380/19: 2019 m. gegužės 15 d. Oberlandesgericht Düsseldorf (Vokietija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje Bundesverband der Verbraucherzentralen und Verbraucherverbände — Verbraucherzentrale Bundesverband e.V./Deutsche Apotheker- und Ärztebank eG

text:
               26.8.2019

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 288/22

      2019 m. gegužės 15 d. Oberlandesgericht Düsseldorf (Vokietija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje Bundesverband der Verbraucherzentralen und Verbraucherverbände — Verbraucherzentrale Bundesverband e.V./Deutsche Apotheker- und Ärztebank eG
      (Byla C-380/19)
      (2019/C 288/28)
      Proceso kalba: vokiečių

         Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas

      Oberlandesgericht Düsseldorf

         Šalys pagrindinėje byloje

         Ieškovė ir apeliantė: Bundesverband der Verbraucherzentralen und Verbraucherverbände — Verbraucherzentrale Bundesverband e.V.

         Atsakovė ir kita apeliacinio proceso šalis: Deutsche Apotheker- und Ärztebank eG

         Prejudiciniai klausimai

                  1.

                  Ar Direktyvos 2013/11/EB (1) 13 straipsnio 2 dalyje nustatyta pareiga pateikti 13 straipsnio 1 dalyje numatytą informaciją bendrosiose nuostatose atsiranda jau tuomet, kai komercinės veiklos subjektas savo interneto svetainėje, kurioje jokios sutartys nesudaromos, turi patalpinęs bendrąsias nuostatas, kurias galima parsisiųsti?

                  2.

                  Jeigu į pirmą klausimą būtų atsakyta teigiamai: ar tokiu atveju komercinės veiklos subjektas įvykdo savo pareigą pateikti informaciją bendrosiose nuostatose ir tuo atveju, kai informaciją pateikia ne rinkmenoje, kurią galima parsisiųsti, o kitoje įmonės interneto svetainės vietoje?

                  3.

                  Ar komercinės veiklos subjektas įvykdo savo pareigą pateikti informaciją bendrosiose nuostatose, jei kartu su bendrųjų nuostatų dokumentu vartotojui jis atskirai pateikia ir savo parengtą kainų ir paslaugų sąrašą, kuriame yra Direktyvos 2013/11/EB 13 straipsnio 1 dalyje numatyta informacija?

         (1)  2013 m. gegužės 21 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2013/11/EB dėl alternatyvaus vartotojų ginčų sprendimo, kuria iš dalies keičiami Reglamentas (EB) Nr. 2006/2004 ir Direktyva 2009/22/EB (OL L 165, 2013, p. 63).


title: Byla C-381/19: 2019 m. gegužės 15 d. Curtea de Apel Cluj (Rumunija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje SC Banca E S.A./G.D.

text:
               26.8.2019

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 288/22

      2019 m. gegužės 15 d. Curtea de Apel Cluj (Rumunija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje SC Banca E S.A./G.D.
      (Byla C-381/19)
      (2019/C 288/29)
      Proceso kalba: rumunų

         Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas

      Curtea de Apel Cluj

         Šalys pagrindinėje byloje

         Kasatorius: SC Banca E S.A.

         Kita kasacinio proceso šalis: G.D.

         Prejudicinis klausimas

      Ar, atsižvelgiant į Sąjungos teisės viršenybę, teisinio saugumo ir veiksmingumo principus reikia aiškinti taip: jais draudžiama vartotojų teisių apsaugos srities ginčams taikomas proceso taisykles privalomu Curtea Constituțională (Konstitucinis Teismas) sprendimu, kuris įgyvendintas įstatymu dėl dalinio Codul de procedură civilă (Civilinio proceso kodeksas) pakeitimo, keisti po to, kai vartotojas pareiškė ieškinį teisme, numatant naują apskundimo priemonę, kuria gali naudotis paslaugų teikėjas, ir tai lemia ilgesnį ir brangesnį ginčo sprendimo procesą?


title: Byla C-397/19: 2019 m. gegužės 22 d. Tribunalul București (Rumunija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje AX/Statul Român — Ministerul Finanțelor Publice

text:
               26.8.2019

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 288/23

      2019 m. gegužės 22 d. Tribunalul București (Rumunija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje AX/Statul Român — Ministerul Finanțelor Publice
      (Byla C-397/19)
      (2019/C 288/30)
      Proceso kalba: rumunų

         Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas

      Tribunalul București

         Šalys pagrindinėje byloje

         Pareiškėjas: AX

         Atsakovė: Statul Român — Ministerul Finanțelor Publice

         Prejudiciniai klausimai

                  1.

                  Ar 2006 m. gruodžio 13 d. Europos Komisijos sprendime 2006/928/EB (1) nustatytas bendradarbiavimo ir tikrinimo mechanizmas (BTM) laikomas Europos Sąjungos institucijos aktu (kaip jis suprantamas pagal SESV 267 straipsnį), dėl kurio išaiškinimo galima kreiptis į Teisingumo Teismą?

                  2.

                  Ar 2006 m. gruodžio 13 d. Europos Komisijos sprendime 2006/928/EB nustatytas bendradarbiavimo ir tikrinimo mechanizmas (BTM) yra Bulgarijos Respublikos ir Rumunijos stojimo į Europos Sąjungą sutarties, kurią Rumunija pasirašė 2005 m. balandžio 25 d. Liuksemburge, sudedamoji dalis ir turi būti aiškinamas bei taikomas pagal šios sutarties nuostatas? Ar pagal tą mechanizmą parengtose ataskaitose nustatyti reikalavimai Rumunijai yra privalomi? Jeigu taip, ar nacionalinis teismas, pagal kompetenciją įgaliotas taikyti Sąjungos teisės nuostatas, privalo užtikrinti šių nuostatų taikymą ir prireikus ex officio atsisakyti taikyti nacionalinės teisės nuostatas, kurios neatitinka pagal tą mechanizmą parengtose ataskaitose nustatytų reikalavimų?

                  3.

                  Ar Europos Sąjungos sutarties 2 straipsnis, kartu su jos 4 straipsnio 3 dalimi, turi būti aiškinamas taip, kad Rumunijos pareigą laikytis reikalavimų, įtrauktų į ataskaitas, kurios parengtos pagal 2006 m. gruodžio 13 d. Komisijos sprendimu 2006/928/EB nustatytą bendradarbiavimo ir tikrinimo mechanizmą (BTM), apima Rumunijos pareiga laikytis teisinės valstybės principų?

                  4.

                  Ar Europos Sąjungos sutarties 2 straipsniu, kartu su jos 4 straipsnio 3 dalimi, ir konkrečiai pareiga gerbti teisinės valstybės vertybes, draudžiama tokia nacionalinės teisės nuostata, kaip Įstatymo Nr. 303/2004 dėl teisėjų ir prokurorų statuso 96 straipsnio 3 dalies a punktas, kuriame sąvoka „teismo klaida“ glaustai ir abstrakčiai apibrėžta kaip procesinių veiksmų vykdymas akivaizdžiai pažeidžiant materialinės ir procesinės teisės normas, nenurodant pažeidžiamų teisės nuostatų pobūdžio, tų nuostatų taikymo procesui ratione materiae ir ratione temporis srities, teisės nuostatų pažeidimo nustatymo būdų, termino ir procedūrų ir įstaigos, kuri yra kompetentinga nustatyti tokių teisės nuostatų pažeidimą, todėl sudaroma galimybė daryti netiesioginį spaudimą teisėjams?

                  5.

                  Ar Europos Sąjungos sutarties 2 straipsniu, kartu su jos 4 straipsnio 3 dalimi, ir konkrečiai pareiga gerbti teisinės valstybės vertybes, draudžiama tokia nacionalinės teisės nuostata, kaip Įstatymo Nr. 303/2004 dėl teisėjų ir prokurorų statuso 96 straipsnio 3 dalies b punktas, kuriame sąvoka „teismo klaida“ yra apibrėžta kaip galutinis sprendimas, akivaizdžiai prieštaraujantis įstatymams arba faktinei padėčiai, nustatytai atsižvelgiant į proceso metu gautus įrodymus, bet nenurodyta prieštaravimo nustatymo procedūra ir konkrečiai neapibrėžta, kokia yra to teismo sprendimo prieštaravimo taikytinoms teisės nuostatoms ir faktinei padėčiai esmė, todėl atsiranda galimybė sudaryti teismui (teisėjui ir prokuratūrai) kliūčių aiškinti įstatymus ir įrodymus?

                  6.

                  Ar Europos Sąjungos sutarties 2 straipsniu, kartu su jos 4 straipsnio 3 dalimi, ir konkrečiai pareiga gerbti teisinės valstybės vertybes, draudžiama tokia nacionalinės teisės nuostata, kaip Įstatymo Nr. 303/2004 dėl teisėjų ir prokurorų statuso 96 straipsnio 3 dalis, pagal kurią pripažįstama, kad teismo pareigūnas (teisėjas arba prokuroras) prisiima civilinę atsakomybę prieš valstybę, vadovaudamasis tik jos pateiktu įvertinimu ir, galbūt, Inspekcijos konsultacine ataskaita dėl teismo pareigūno sukčiavimo ar didelio aplaidumo darant esminę klaidą, teisėjui neturint galimybės iki galo pasinaudoti teise į gynybą, todėl atsiranda galimybė savavališkai pradėti ir užbaigti teisėjo materialinės atsakomybės prieš valstybę pripažinimo procesą?

                  7.

                  Ar Europos Sąjungos sutarties 2 straipsniu ir konkrečiai pareiga gerbti teisinės valstybės vertybes draudžiama tokia nacionalinės teisės nuostata kaip Baudžiamojo proceso kodekso 539 straipsnio 2 dalies paskutinis sakinys, kartu su 541 straipsnio 2 ir 3 dalimis, pagal kurą atsakovui sine die savaime suteikiama sui generis nepaprastoji priemonė apskųsti galutinį teismo sprendimą dėl kardomojo kalinimo teisėtumo tuo atveju, kai kaltinamasis iš esmės išteisinamas, ir šia apskundimo priemone gali būti naudojamasi tiktai civilinių bylų teisme, tuo atveju, kai baudžiamųjų bylų teismas nėra patvirtinęs kardomojo kalinimo neteisėtumo, taip pažeisdamas teisės normos nuspėjamumo ir pasiekiamumo, teisėjų specializacijos ir teisinio tikrumo principus?

         (1)  2006 m. gruodžio 13 d. Komisijos sprendimas 2006/928/EB, nustatantis bendradarbiavimo su Rumunija ir jos pažangos siekiant orientacinių tikslų teismų reformos ir kovos su korupcija srityse patikrinimo mechanizmą (OL L 354, 2006, p. 56).


title: Byla C-398/19: 2019 m. gegužės 23 d. Kammergericht Berlin (Vokietija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje BY

text:
               26.8.2019

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 288/24

      2019 m. gegužės 23 d. Kammergericht Berlin (Vokietija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje BY
      (Byla C-398/19)
      (2019/C 288/31)
      Proceso kalba: vokiečių

         Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas

      Kammergericht Berlin

         Šalys pagrindinėje byloje

         Asmuo, kurio persekiojimas vykdomas: BY

         Kita bylos šalis: Generalstaatsanwaltschaft Berlin

         Prejudiciniai klausimai

                  1.

                  Ar 2016 m. rugsėjo 6 d. Teisingumo Teismo sprendime Petruhhin (C-182/15) (1) suformuluoti SESV 18 ir 21 straipsnių taikymo principai trečiosios valstybės prašymo išduoti Sąjungos pilietį atveju galioja ir tada, kai reikalaujamas asmuo savo interesų centrą į prašomąją valstybę narę perkėlė tuo momentu, kai dar nebuvo Sąjungos pilietis?

                  2.

                  Ar, remiantis 2016 m. rugsėjo 6 d. Teisingumo Teismo sprendimu Petruhhin, apie prašymą išduoti informuota gimtoji valstybė narė privalo kreiptis į prašančiąją trečiąją valstybę su prašymu persiųsti jai bylos medžiagą, kad galėtų įvertinti galimybę tęsti persekiojimą?

                  3.

                  Ar valstybė narė, kurios trečioji valstybė prašo išduoti Sąjungos pilietį, remdamasi 2016 m. rugsėjo 6 d. Teisingumo Teismo sprendimu Petruhhin privalo atsisakyti jį išduoti ir pati tęsti baudžiamąjį persekiojimą, jei tai įmanoma pagal jos nacionalinės teisės aktus?

         (1)  EU:C:2016:630.


title: Byla C-405/19: 2019 m. gegužės 24 d. Hof van Cassatie (Belgija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje Vos Aannemingen BVBA/Belgische Staat

text:
               26.8.2019

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 288/25

      2019 m. gegužės 24 d. Hof van Cassatie (Belgija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje Vos Aannemingen BVBA/Belgische Staat
      (Byla C-405/19)
      (2019/C 288/32)
      Proceso kalba: nyderlandų

         Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas

      Hof van Cassatie

         Šalys pagrindinėje byloje

         Kasatorė: Vos Aannemingen BVBA

         Kita kasacinio proceso šalis: Belgische Staat

         Prejudiciniai klausimai

                  1.

                  Ar Direktyvos 77/388/EEB (1) 17 straipsnį reikia aiškinti taip, kad aplinkybė, jog išlaidos yra naudingos ir trečiajam asmeniui, kaip tai yra tuomet, kai parduodant butus projekto vystytojas dengia viešinimo ir administravimo išlaidas ar nekilnojamojo turto agentų komisinius, naudingus ir žemės savininkams, neprieštarauja tam, kad šioms išlaidoms tenkantį pridėtinės vertės mokestį būtų galima visiškai atskaityti, jeigu nustatoma, jog tarp išlaidų ir apmokestinamojo asmens ekonominės veiklos yra tiesioginis ir nedelsiant atsirandantis ryšys, o nauda trečiajam asmeniui yra šalutinė, palyginus su apmokestinamojo asmens įmonės poreikiais?

                  2.

                  Ar šis principas taikomas ir tuomet, kai kalbama ne apie bendrąsias išlaidas, o apie išlaidas, priskiriamas konkretiems pridėtinės vertės mokesčiu apmokestinamiems arba neapmokestinamiems pardavimo sandoriams, kaip šiuo atveju — viena vertus, butų pardavimas ir, kita vertus, žemės sklypų pardavimas?

                  3.

                  Ar aplinkybė, jog apmokestinamasis asmuo turi galimybę (teisę) išlaidas iš dalies perkelti trečiajam asmeniui, kuriam jos naudingos, tačiau to nepadaro, turi kokios nors įtakos klausimui dėl galimybės atskaityti tokioms išlaidoms taikomą pridėtinės vertės mokestį?

         (1)  1977 m. gegužės 17 d. Šeštoji Tarybos direktyva 77/388/EEB dėl valstybių narių apyvartos mokesčių įstatymų derinimo — Bendra pridėtinės vertės mokesčio sistema: vienodas vertinimo pagrindas (OL L 145, 1977, p. 1; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 9 sk., 1 t., p. 23).


title: Byla T-469/19: 2019 m. liepos 8 d. pareikštas ieškinys byloje Barzanti/Parlamentas

text:
               2019 9 2

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 295/80

      2019 m. liepos 8 d. pareikštas ieškinys byloje Barzanti/Parlamentas
      (Byla T-469/19)
      (2019/C 295/105)
      Proceso kalba: italų

         Šalys

         Ieškovas: Roberto Barzanti (Siena, Italija), atstovaujama advokato M. Merola

         Atsakovas: Europos Parlamentas

         Reikalavimai

      Ieškovas Bendrojo Teismo prašo:

                  —

                  pripažinti niekiniu arba visiškai panaikinti ginčijamą Europos Parlamento komunikatą, kuriuo perskaičiuojama senatvės pensija ir nurodoma susigrąžinti remiantis ankstesniu pensijos skaičiavimu išmokėtas sumas,

                  —

                  nurodyti Europos Parlamentui išmokėti visas nepagrįstai sustabdytas mokėti sumas, kartu su įstatymuose nustatyto dydžio palūkanomis, skaičiuojamomis nuo atskaitos nuo pajamų šaltinio datos, ir nurodyti Europos Parlamentui vykdyti būsimą teismo sprendimą ir imtis priemonių, reikalingų nedelsiant be išlygų išmokėti pirminio dydžio pensiją,

                  —

                  priteisti iš Europos Parlamento bylinėjimosi išlaidas.

         Ieškinio pagrindai ir pagrindiniai argumentai

      Ieškinio pagrindai ir pagrindiniai argumentai yra panašūs į nurodytus byloje T-389/19 Coppo Gavazzi/Parlamentas.


title: Byla T-179/16 RENV: 2019 m. birželio 19 d. Bendrojo Teismo sprendimas byloje L’Oréal/EUIPO — Guinot (MASTER SMOKY) (Europos Sąjungos prekių ženklas — Protesto procedūra — Žodinio Europos Sąjungos prekių ženklo MASTER SMOKY paraiška — Ankstesnis nacionalinis vaizdinis prekių ženklas MASTERS COLORS PARIS — Santykinis atmetimo pagrindas — Galimybė supainioti — Reglamento (EB) Nr. 207/2009 8 straipsnio 1 dalies b punktas (dabar — Reglamento (ES) 2017/1001 8 straipsnio 1 dalies b punktas))

text:
               9.9.2019

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 305/36

      2019 m. birželio 19 d. Bendrojo Teismo sprendimas byloje L’Oréal/EUIPO — Guinot (MASTER SMOKY)
      (Byla T-179/16 RENV) (1)

      (Europos Sąjungos prekių ženklas - Protesto procedūra - Žodinio Europos Sąjungos prekių ženklo MASTER SMOKY paraiška - Ankstesnis nacionalinis vaizdinis prekių ženklas MASTERS COLORS PARIS - Santykinis atmetimo pagrindas - Galimybė supainioti - Reglamento (EB) Nr. 207/2009 8 straipsnio 1 dalies b punktas (dabar - Reglamento (ES) 2017/1001 8 straipsnio 1 dalies b punktas))
      (2019/C 305/43)
      Proceso kalba: prancūzų

         Šalys

         Ieškovė: L’Oréal (Paryžius, Prancūzija), atstovaujama advokatų T. de Haan ir P. Péters

         Atsakovė: Europos Sąjungos intelektinės nuosavybės tarnyba, atstovaujama D. Hanf

         Kita procedūros EUIPO apeliacinėje taryboje šalis, įstojusi į bylą Bendrajame Teisme: Guinot (Paryžius, Prancūzija), atstovaujama advokato A. Sion

         Dalykas

      Ieškinys dėl 2016 m. vasario 23 d. EUIPO penktosios apeliacinės tarybos sprendimo (byla R 2905/2014-5), susijusio su protesto procedūra tarp Guinot ir L’Oréal.

         Rezoliucinė dalis

                  1.

                  Atmesti ieškinį.

                  2.

                  Priteisti iš L’Oréal bylinėjimosi išlaidas.

         (1)  OL C 222, 2016 6 20.


title: Byla T-522/19: 2019 m. liepos 23 d. pareikštas ieškinys byloje Aldi/EUIPO (BBQ BARBECUE SEASON)

text:
               9.9.2019

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 305/68

      2019 m. liepos 23 d. pareikštas ieškinys byloje Aldi/EUIPO (BBQ BARBECUE SEASON)
      (Byla T-522/19)
      (2019/C 305/78)
      Proceso kalba: vokiečių

         Šalys

         Ieškovė: Aldi GmbH & Co. KG (Miulheimas prie Rūro, Vokietija), atstovaujama advokatų N. Lützenrath, U. Rademacher, C. Fürsen ir M. Minkner

         Atsakovė: Europos Sąjungos intelektinės nuosavybės tarnyba (EUIPO)

         Su procedūra EUIPO susijusi informacija

         Prekių ženklas, dėl kurio kilo ginčas: vaizdinis Sąjungos prekių ženklas BBQ BARBECUE SEASON, nuspalvintas juoda, pilka, balta, oranžine, šviesiai ir tamsiai oranžine spalvomis — Registracijos paraiška Nr. 17 879 203

         Ginčijamas sprendimas: 2019 m. gegužės 17 d. EUIPO penktosios apeliacinės tarybos sprendimas byloje R 1359/2018-5

         Reikalavimai

      Ieškovė Bendrojo Teismo prašo:

                  —

                  panaikinti ginčijamą sprendimą,

                  —

                  priteisti iš EUIPO bylinėjimosi išlaidas.

         Pagrindai, kuriais remiamasi

                  —

                  Europos Parlamento ir Tarybos reglamento (ES) 2017/1001 7 straipsnio 1 dalies b punkto pažeidimas,

                  —

                  Europos Parlamento ir Tarybos reglamento (ES) 2017/1001 7 straipsnio 1 dalies c punkto pažeidimas.


title: Byla C-338/19: 2019 m. balandžio 25 d. Tribunale Amministrativo Regionale per la Sardegna (Italija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje Telecom Italia SpA/Sardinijos regionas

text:
               16.9.2019

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 312/2

      2019 m. balandžio 25 d. Tribunale Amministrativo Regionale per la Sardegna (Italija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje Telecom Italia SpA/Sardinijos regionas
      (Byla C-338/19)
      (2019/C 312/02)
      Proceso kalba: italų

         Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas

      Tribunale Amministrativo Regionale per la Sardegna

         Šalys pagrindinėje byloje

         Pareiškėja: Telecom Italia SpA

         Atsakovas: Sardinijos regionas

         Prejudiciniai klausimai

                  1.

                  Ar ratione temporis taikytino 1999 m. kovo 22 d. Reglamento (ES) Nr. 659/1999 (Tarybos reglamento, nustatančio išsamias Sutarties dėl Europos Sąjungos veikimo 108 straipsnio taikymo taisykles) (1) 16 straipsnis, kuriame nustatyta, kad „[n]epažeisdama 23 straipsnio, netinkamai taikant pagalbą Komisija gali pradėti 4 straipsnio 4 dalyje nustatytą formalaus tyrimo procesą. Šio reglamento 6, 7, 9 ir 10 straipsniai, 11 straipsnio 1 dalis, 12, 13, 14 ir 15 straipsniai taikomi mutatis mutandis“, turi būti aiškinamas taip, kad Europos Komisija privalo priimti preliminarų sprendimą ir tais atvejais, kai pagalba skirta nesąžiningai (išskyrus atvejus, kai ta pati Komisija pasinaudoja Reglamento Nr. 659/1999 23 straipsnyje numatyta galimybe tiesiogiai kreiptis į Teisingumo Teismą)?
                  Jeigu atsakymas į šį klausimą būtų neigiamas, ar 1999 m. kovo 22 d. Reglamento Nr. 659/1999/EB 16 straipsnis turėtų būti pripažintas negaliojančiu, nes neatitinka Sutarties dėl Europos Sąjungos veikimo 108 straipsnio 2 dalies (buvusios EB sutarties 88 straipsnio 2 dalies)?

                  2.

                  Ar 2004 m. balandžio 21 d. Komisijos reglamento (EB) Nr. 794/2004 (įgyvendinančio 1999 m. kovo 22 d. Tarybos reglamentą (EB) Nr. 659/1999) (2), iš dalies pakeisto 2008 m. sausio 30 d. Komisijos reglamentu (EB) Nr. 271/2008 (3), 9 straipsnio 1 ir 2 dalys turi būti aiškinamos taip, kad jose nustatyta nesuderinamos ir neteisėtos valstybės pagalbos grąžinimui taikoma palūkanų norma taikoma ir tuo atveju, kai susigrąžinama valstybės pagalba, patvirtinta sąlyginiu sprendimu, tačiau gauta neteisėtai, nes pasitvirtino nustatyta sąlyga?

         (1)  1999 m. kovo 22 d. Tarybos reglamentas (EB) Nr. 659/1999, nustatantis išsamias EB Sutarties 93 straipsnio taikymo taisykles (OL L 83, 1999, p. 1; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 8 sk., 1 t., p. 339).

         (2)  2004 m. balandžio 21 d. Komisijos reglamentas (EB) Nr. 794/2004, įgyvendinantis Tarybos reglamentą (EB) Nr. 659/1999, nustatantį išsamias EB sutarties 93 straipsnio taikymo taisykles (OL L 140, 2004, p. 1; 2004m. specialusis leidimas lietuvių k., 8 sk., 4 t., p. 3).

         (3)  2008 m. sausio 30 d. Komisijos reglamentas (EB) Nr. 271/2008 iš dalies keičiantis Reglamentą (EB) Nr. 794/2004, įgyvendinantį Tarybos reglamentą (EB) Nr. 659/1999, nustatantį išsamias EB sutarties 93 straipsnio taikymo taisykles (OL L 82, 2008, p. 1).


title: Byla C-368/19: 2019 m. gegužės 6 d. Consiglio di Stato (Italija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje Telecom Italia SpA ir kt./Roma Capitale ir kt.

text:
               16.9.2019

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 312/3

      2019 m. gegužės 6 d. Consiglio di Stato (Italija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje Telecom Italia SpA ir kt./Roma Capitale ir kt.
      (Byla C-368/19)
      (2019/C 312/03)
      Proceso kalba: italų

         Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas

      Consiglio di Stato

         Šalys pagrindinėje byloje

         Apeliantės: Telecom Italia SpA ir kt.

         Kitos proceso šalys: Roma Capitale, Regione Lazio, Vodafone Italia SpA, Telecom Italia SpA, Wind Tre SpA, Wind Telecomunicazioni SpA

         Prejudicinis klausimas (Prejudiciniai klausimai)

      Ar pagal Europos Sąjungos teisę draudžiamos nacionalinės teisės nuostatos (pvz., 2001 m. vasario 22 d. Įstatymo Nr. 36 8 straipsnio 6 dalis), skirtos ir taikomos taip, kad pagal jas atskiros vietos valdžios institucijos gali nustatyti mobiliojo ryšio įrenginių buvimo vietos kriterijus, taip pat draudimo forma, kaip antai draudimą įrengti antenas konkrečiose teritorijose arba tam tikru atstumu nuo tam tikro tipo pastatų?


title: Byla C-369/19 P: 2019 m. gegužės 8 d. José-Ramón Herrero Torres pateiktas apeliacinis skundas dėl 2019 m. kovo 8 d. Bendrojo Teismo (aštuntoji kolegija) priimto sprendimo byloje T 326/18, Herrero Torres / EUIPO – DZ Licores (CARAJILLO LICOR 43 CUARENTA Y TRES

text:
               16.9.2019

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 312/3

      2019 m. gegužės 8 d. José-Ramón Herrero Torres pateiktas apeliacinis skundas dėl 2019 m. kovo 8 d. Bendrojo Teismo (aštuntoji kolegija) priimto sprendimo byloje T 326/18, Herrero Torres / EUIPO – DZ Licores (CARAJILLO LICOR 43 CUARENTA Y TRES

      (Byla C-369/19 P)
      (2019/C 312/04)
      Proceso kalba: ispanų

         Šalys

         Apeliantas: José-Ramón Herrero Torres, atstovaujamas advokato J. Donoso Romero

         Kita proceso šalis: Europos Sąjungos intelektinės nuosavybės tarnyba (EUIPO)
      2019 m. liepos 15 d. nutartimi Teisingumo Teismas (apeliacinių skundų priėmimo kolegija) atsisakė priimti apeliacinį skundą nagrinėti ir nurodė José-Ramón Herrero Torres padengti savo bylinėjimosi išlaidas.


title: Byla C-377/19: 2019 m. gegužės 13 d. Consiglio di Stato (Italija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje Benedetti Pietro e Angelo S.S. ir kt./Agenzia per le Erogazioni in Agricoltura (AGEA)

text:
               16.9.2019

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 312/4

      2019 m. gegužės 13 d. Consiglio di Stato (Italija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje Benedetti Pietro e Angelo S.S. ir kt./Agenzia per le Erogazioni in Agricoltura (AGEA)
      (Byla C-377/19)
      (2019/C 312/05)
      Proceso kalba: italų

         Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas

      Consiglio di Stato

         Šalys pagrindinėje byloje

         Apeliantai: Benedetti Pietro e Angelo S.S., Capparotto Giampaolo e Lorenzino S.S., Gonzo Dino S.S., Soc. Agr. Semplice F.Lli Isolan, Mantovani Giuseppe e Giorgio S.S., Azienda Agricola Padovani Luigi, Az. Agr. La Pila di Mastrotto Piergiorgio e C. S.S., Azienda Agricola Mastrotto Giuseppe

      Kita apeliacinio proceso šalis: Agenzia per le Erogazioni in Agricoltura (AGEA)

         Prejudicinis klausimas

      Ar tokiais atvejais, kaip aprašytasis, pagal Reglamento (EB) Nr. 595/2004 (1) 16 straipsnį yra draudžiama tokia nacionalinės teisės norma, kaip Decreto legge n. 49/2003 (Dekretas įstatymas Nr. 49/2003) 9 straipsnis, siejamas su 2004 m. birželio 24 d.Decreto legge n. 157 (Dekretas įstatymas Nr. 157) 2 straipsnio 3 dalimi, kurioje nustatyta, kad supirkėjo vykdomas reguliarus mėnesinių mokėjimų atlikimas yra kriterijus, pagal kurį nustatoma kategorija, kuriai permoka grąžinama pirmenybės tvarka?

         (1)  2004 m. kovo 30 d. Komisijos reglamento (EB) Nr. 595/2004, nustatantis išsamias Tarybos reglamento (EB) Nr. 1788/2003, nustatančio mokestį pieno ir pieno produktų sektoriuje, taikymo taisykles (OL L 94, 2004, p. 22; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 3 sk., 43 t., p. 333).


title: Byla C-399/19: 2019 m. gegužės 22 d. Consiglio di Stato (Italija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje Autorità per le Garanzie nelle Comunicazioni/BT Italia SpA ir kt.

text:
               16.9.2019

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 312/5

      2019 m. gegužės 22 d. Consiglio di Stato (Italija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje Autorità per le Garanzie nelle Comunicazioni/BT Italia SpA ir kt.
      (Byla C-399/19)
      (2019/C 312/06)
      Proceso kalba: italų

         Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas

      Consiglio di Stato

         Šalys pagrindinėje byloje

         Apeliantė: Autorità per le Garanzie nelle Comunicazioni

         Kitos apeliacinio proceso šalys: BT Italia SpA, Basictel SpA, BT Enia Telecomunicazioni SpA, Telecom Italia SpA, PosteMobile SpA, Vodafone Italia SpA

         Prejudiciniai klausimai

                  1.

                  Ar Direktyvos 2002/20/EB (1) 12 straipsnio 1 dalies a punktui prieštarauja nacionalinės teisės nuostatos, pagal kurias įgaliotiems subjektams, kaip jie suprantami pagal šią direktyvą, tenka nacionalinės reguliavimo institucijos bendros administracinės išlaidos, patirtos organizuojant ir vykdant visas funkcijas, įskaitant reguliavimo, priežiūros, ginčų sprendimo ir sankcijų skyrimo funkcijas, priskirtas nacionalinei reguliavimo institucijai pagal Europos elektroninių ryšių reguliavimo sistemą (kaip nurodyta Direktyvose 2002/19/EB (2), 2002/20/EB, 2002/21/EB (3) ir 2002/22/EB (4)), ar veikiau Direktyvos 2002/20/EB 12 straipsnio 1 dalies a punkte nurodyta veikla apima tik „ex ante reguliavimo“ veikla, kurią užtikrina nacionalinė reguliavimo institucija?

                  2.

                  Ar Direktyvos 2002/20/EB 12 straipsnio 2 dalį reikia aiškinti taip: kasmetinė nacionalinės reguliavimo institucijos administracinių sąnaudų ir surinktų mokesčių ataskaita: a) gali būti skelbiama pasibaigus finansiniams metams, laikantis nacionalinių viešosios apskaitos įstatymų, pagal kuriuos buvo taikyti administraciniai mokesčiai; b) suteikia galimybę nacionalinei reguliavimo institucijai atlikti „atitinkamus koregavimus“, taip pat ne iš eilės einančiais finansiniais metais?

         (1)  2002 m. kovo 7 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2002/20/EB dėl elektroninių ryšių tinklų ir paslaugų leidimo (Leidimų Direktyva) (OL L 108, 2002, p. 21; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 13 sk., 29 t., p. 337).

         (2)  2002 m. kovo 7 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2002/19/EB dėl elektroninių ryšių tinklų ir susijusių priemonių sujungimo ir prieigos prie jų (Prieigos Direktyva) (OL L 108, 2002, p. 7; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 13 sk., 29 t., p. 323).

         (3)  2002 m. kovo 7 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2002/21/EB dėl elektroninių ryšių tinklų ir paslaugų bendrosios reguliavimo sistemos (Pagrindų Direktyva) (OL L 108, 2002, p. 33; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 13 sk., 29 t., p. 349).

         (4)  2002 m. kovo 7 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2002/22/EB dėl universaliųjų paslaugų ir paslaugų gavėjų teisių, susijusių su elektroninių ryšių tinklais ir paslaugomis (Universaliųjų paslaugų Direktyva) (OL L 108, 2002, p. 51; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 13 sk., 29 t., p. 367).


title: Byla C-447/19 P: 2019 m. birželio 11 d. SA Close, Cegelec pateiktas apeliacinis skundas dėl 2019 m. balandžio 9 d. Bendrojo Teismo (ketvirtoji kolegija) priimto sprendimo byloje T-259/15 Close ir Cegelec/Parlamentas

text:
               16.9.2019

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 312/5

      2019 m. birželio 11 d. SA Close, Cegelec pateiktas apeliacinis skundas dėl 2019 m. balandžio 9 d. Bendrojo Teismo (ketvirtoji kolegija) priimto sprendimo byloje T-259/15 Close ir Cegelec/Parlamentas
      (Byla C-447/19 P)
      (2019/C 312/07)
      Proceso kalba: prancūzų

         Šalys

         Apeliantės: SA Close, Cegelec, atstovaujamos advokatų J.-L. Teheux, J.-M. Rikkers

         Kita proceso šalis: Europos Parlamentas

         Apeliančių reikalavimai

                  —

                  panaikinti skundžiamą sprendimą,

                  —

                  patenkinti apeliančių reikalavimus pirmojoje instancijoje ir panaikinti 2015 m. kovo 19 d. priimtą Parlamento sprendimą skirti viešųjų darbų pirkimo sutartį INLO-D-UPIL-T-14-A04 dėl „Liuksemburge esančio Konrado Adenauerio (Konrad Adenauer) pastato išplėtimo ir atnaujinimo projekto“ 73 dalies (energijos jėgainė) Association Momentanée ENERGIE-KAD, kurią sudaro bendrovės MERSCH, SCHMITZ PRODUCTION SARL ir ENERGOLUX SA, ir atitinkamai nepasirinkti apeliančių pasiūlymo,

                  —

                  priteisti iš Parlamento bylinėjimosi išlaidas.

         Apeliacinio skundo pagrindai ir pagrindiniai argumentai

      Pasak apeliančių, Bendrasis Teismas pažeidė pareigą motyvuoti, įtvirtintą SESV 296 straipsnyje, Finansinio reglamento 113 straipsnio 2 dalyje ir Finansinio reglamento taikymo taisyklių 161 straipsnio 2 ir 3 dalyse.
      Bendrasis Teismas taip pat iškraipė pirmojoje instancijoje nurodyto antrojo ieškinio pagrindo reikšmę, suteikė neteisingą reikšmę akivaizdžios vertinimo klaidos sąvokai, gero administravimo principui ir iš jo kylančioms pareigoms ir padarė vertinimo klaidą, dėl kurios buvo iškraipytos faktinės aplinkybės ir įrodymai.
      Galiausiai apeliantės teigia, kad skundžiamas sprendimas nėra pakankamai motyvuotas, nes jame visiškai neišnagrinėti kai kurie jų nurodyti argumentai.


title: Byla C-457/19 P: 2019 m. birželio 14 d. Amador Rodriguez Prieto pateiktas apeliacinis skundas dėl 2019 m. balandžio 4 d. Bendrojo Teismo (aštuntoji kolegija) priimto sprendimo byloje T-61/18 Rodriguez Prieto/Komisija

text:
               16.9.2019

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 312/6

      2019 m. birželio 14 d. Amador Rodriguez Prieto pateiktas apeliacinis skundas dėl 2019 m. balandžio 4 d. Bendrojo Teismo (aštuntoji kolegija) priimto sprendimo byloje T-61/18 Rodriguez Prieto/Komisija
      (Byla C-457/19 P)
      (2019/C 312/08)
      Proceso kalba: prancūzų

         Šalys

         Apeliantas: Amador Rodriguez Prieto, atstovaujamas advokatų S. Orlandi, T. Martin

         Kita proceso šalis: Europos Komisija

         Apelianto reikalavimai

                  —

                  Panaikinti 2019 m. balandžio 4 d. Bendrojo Teismo sprendimą byloje T-61/18, kiek jis susijęs su prašymu atlyginti apelianto patirtą neturtinę žalą.

                  —

                  Priteisti iš Komisijos nustatytą fiksuotą 100 000 EUR kompensaciją, skirtą apelianto patirtai neturtinei žalai atlyginti.

                  —

                  Priteisti iš Komisijos bylinėjimosi išlaidas.

         Apeliacinio skundo pagrindai ir pagrindiniai argumentai

      Apeliantas teigia, kad skundžiamame sprendime yra padaryta teisės klaida, kiek tai susiję su veiksmų, kurių Komisija ėmėsi prieš jį per baudžiamąjį procesą, netinkamumu, visų pirma atsižvelgiant į jo, kaip informatoriaus, statusą byloje Eurostatas.


title: Byla C-510/19: 2019 m. liepos 4 d. Hof van beroep te Brussel (Belgija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje Openbaar Ministerie, YU, ZV/AZ

text:
               16.9.2019

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 312/7

      2019 m. liepos 4 d. Hof van beroep te Brussel (Belgija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje Openbaar Ministerie, YU, ZV/AZ
      (Byla C-510/19)
      (2019/C 312/09)
      Proceso kalba: nyderlandų

         Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas

      Hof van beroep te Brussel

         Šalys pagrindinėje byloje

         Dalyvaujantys asmenys: Openbaar Ministerie, YU, ZV

         Kaltinamasis: AZ

         Prejudiciniai klausimai

                  1.

                              1.

                              Ar terminas „teisminė institucija“, kaip tai suprantama pagal Pagrindų sprendimo (1) 6 straipsnio 2 dalį, yra savarankiška Sąjungos teisės sąvoka?

                              2.

                              Jeigu į 1.1. klausimą būtų atsakyta teigiamai, pagal kokius kriterijus galima nustatyti, ar vykdančiosios valstybės narės institucija yra tokia teisminė institucija, o jos vykdomas Europos Sąjungos arešto orderis yra teisminis sprendimas?

                              3.

                              Jeigu į 1.1. klausimą būtų atsakyta teigiamai, ar Nyderlandų Openbaar Ministerie, tiksliau sakant Officier van Justitie (prokuroras), patenka į sąvokos „teisminė institucija“ taikymo sritį, kaip tai suprantama pagal Pagrindų sprendimo 6 straipsnio 2 dalį, o šios institucijos vykdomas Europos Sąjungos arešto orderis yra teisminis sprendimas?

                              4.

                              Jeigu į 1.3. klausimą būtų atsakyta teigiamai, ar leidžiama, kad teisminė institucija, tiksliau sakant Overleveringskamer te Amsterdam (Amsterdamo perdavimo kolegija), patikrintų pirminį perdavimą pagal Pagrindų sprendimo 15 straipsnį, užtikrindama, be kita ko, asmens, dėl kurio išduotas Europos arešto orderis, teisę būti išklausytam ir teisę kreiptis į teismą teisminės gynybos, kai už tolesnį perdavimą pagal Pagrindų sprendimo 27 straipsnį yra atsakinga kita institucija, t. y. prokuratūra, kuri neužtikrina asmens, dėl kurio išduotas Europos arešto orderis, teisės būti išklausytam ir kreiptis į teismą teisminės gynybos, o dėl to be pateisinamos priežasties atsiranda akivaizdus nenuoseklumas tarp Pagrindų sprendimo nuostatų?

                              5.

                              Jeigu į 1.3. ir 1.4. klausimus būtų atsakyta teigiamai, ar Pagrindų sprendimo 14, 19 ir 27 straipsnius reikia aiškinti taip, kad prokuratūra, veikianti kaip vykdančioji teisminė institucija, ypač turi užtikrinti asmens, dėl kurio išduotas Europos Sąjungos arešto orderis, teisę būti išklausytam ir kreiptis į teismą teisminės gynybos prieš išduodama sutikimą dėl asmens baudžiamojo persekiojimo, nuteisimo arba suėmimo, kiek tai susiję su laisvės atėmimo bausmės arba sprendimo dėl įkalinimo dėl nusikalstamos veikos, kuri buvo padaryta iki jo perdavimo pagal Europos arešto orderį ir kurios perdavimo prašymas neapima?

                  2.

                  Ar Amsterdamo Arrondissementsparket (Amsterdamo apylinkės prokuratūra) prokuroras, įgyvendinantis Nyderlandų Wet van 29 april 2004 tot implementatie van het kaderbesluit van de Raad van de Europese Unie betreffende het Europees aanhoudingsbevel en de procedures van overlevering tussen de lidstaten van de Europese Unie (2004 m. balandžio 29 d. Įstatymas, įgyvendinantis Europos Sąjungos Tarybos pagrindų sprendimą dėl Europos arešto orderio ir perdavimo tarp Europos Sąjungos valstybių narių tvarkos) (toliau –Overleveringswet) 14 straipsnį, yra vykdančioji teisminė institucija, kaip tai suprantama pagal Pagrindų sprendimo 6 straipsnio 2 dalį, kuri perdavė ieškomą asmenį ir kuri gali duoti sutikimą, kaip tai suprantama pagal Pagrindų sprendimo 27 straipsnio 3 dalies g punktą ir 4 dalį?

         (1)  2002 m. birželio 13 d. Tarybos pagrindų sprendimas 2002/584/TVR dėl Europos arešto orderio ir perdavimo tarp valstybių narių tvarkos (OL L 190, 2002, p. 1; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 19 sk., 6 t., p. 34).


title: Byla C-572/19 P: 2019 m. liepos 26 d. European Road Transport Telematics Implementation Coordination Organisation — Intelligent Transport Systems & Services Europe (Ertico — ITS Europe) pateiktas apeliacinis skundas dėl 2019 m. gegužės 22 d. Bendrojo Teismo (ketvirtoji kolegija) priimto sprendimo byloje T-604/15 Ertico — ITS Europe/Komisija

text:
               16.9.2019

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 312/9

      2019 m. liepos 26 d. European Road Transport Telematics Implementation Coordination Organisation — Intelligent Transport Systems & Services Europe (Ertico — ITS Europe) pateiktas apeliacinis skundas dėl 2019 m. gegužės 22 d. Bendrojo Teismo (ketvirtoji kolegija) priimto sprendimo byloje T-604/15 Ertico — ITS Europe/Komisija
      (Byla C-572/19 P)
      (2019/C 312/11)
      Proceso kalba: anglų

         Šalys

         Apeliantė: European Road Transport Telematics Implementation Coordination Organisation — Intelligent Transport Systems & Services Europe (Ertico — ITS Europe), atstovaujama advokatų M. Wellinger ir K. T'Syen

         Kita proceso šalis: Europos Komisija

         Apeliantės reikalavimai

      Apeliantė Teisingumo Teismo prašo:

                  —

                  panaikinti 2019 m. gegužės 22 d. Bendrojo Teismo sprendimą byloje T-604/15,

                  —

                  panaikinti ginčijamą sprendimą (1) ir patvirtinti apeliantės MVĮ (labai maža, maža ir vidutinė įmonė) statusą,

                  —

                  priteisti iš Komisijos šiame procese, įskaitant procesą Bendrajame Teisme, patirtas bylinėjimosi išlaidas.

         Apeliacinio skundo pagrindai ir pagrindiniai argumentai

                  1.

                  Skundžiamame sprendime padaryta teisės klaida, nes jame konstatuota, kad (i) 2012 m. gruodžio 18 d. Komisijos sprendimo 2012/838/ES dėl netiesioginių veiksmų, remiamų dotacija pagal Europos bendrijos moksl[o] tyrimų, technologinės plėtros ir demonstracinės veiklos septintąją bendrąją programą ir Europos atominės energijos bendrijos (Euratomo) branduolinių moksl[o] tyrimų ir mokymo veiklos septintąją bendrąją programą, dalyvių egzistavimo ir teisinio statuso, taip pat jų veiklos ir finansinio pajėgumo nuoseklaus tikrinimo taisyklių priėmimo (2) priedo 1.2.6 ir 1.2.7 punktai ir (ii) 2002 m. gruodžio 19 d. Tarybos reglamento Nr. 58/2003, nustatančio vykdomųjų įstaigų, kurioms pavedamos tam tikros Bendrijos programų valdymo užduotys, įstatus (3), 22 straipsnis susiję su skirtingais teisių gynimo būdais.

                  2.

                  Skundžiamame sprendime netinkamai taikoma ir pažeidžiama Rekomendacija dėl MVĮ (4) ir pagrindiniai teisinio saugumo ir teisėtų lūkesčių apsaugos teisės principai (t. y. padaryta teisės klaida), kai konstatuojama, kad galima teisėtai nepripažinti apeliantei MVĮ statuso, atsižvelgiant į Rekomendacijos dėl MVĮ „tikslą ir esmę“, nors apeliantė formaliai atitinka Rekomendacijoje dėl MVĮ nustatytus kriterijus (o tam neprieštaraujama skundžiamame sprendime).

                  3.

                  Skundžiamame sprendime padaryta akivaizdi vertinimo klaida ir jis iš esmės negalioja tiek, kiek jame konstatuota, kad apeliantė „nepatyrė trukdžių, kurių įprastai patiria MVĮ“ (todėl apeliantė nelaikytina MVĮ pagal Rekomendacijos dėl MVĮ „tikslą ir esmę“).

         (1)  2015 m. rugpjūčio 18 d. Europos Komisijos patvirtinimo komisijos sprendimas.

         (2)  OL L 359, 2012, p. 45.

         (3)  OL L 11, 2003, p. 1; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 1 sk., 4 t., p. 235.

         (4)  2003 m. gegužės 6 d. Komisijos rekomendacija dėl labai mažų, mažų ir vidutinių įmonių apibrėžimo (OL L 124, 2003, p. 36).


title: Byla T-40/16: 2019 m. liepos 29 d. pareikštas ieškinys byloje MU/Parlamentas

text:
               16.9.2019

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 312/11

      2019 m. liepos 29 d. pareikštas ieškinys byloje MU/Parlamentas
      (Byla T-40/16)
      (2019/C 312/12)
      Proceso kalba: italų

         Šalys

         Ieškovas: MU, atstovaujamas advokato A. Bruno

         Atsakovas: Europos Parlamentas

         Reikalavimai

      Ieškovas Bendrojo Teismo prašo:

                  —

                  pripažinti ir paskelbti 2015 m. gruodžio 11 d. Europos Parlamento sprendimą nemokėti papildomos išmokos neįgaliems stažuotojams, numatytos Stažuočių ir mokymų Europos Parlamento Generaliniame sekretoriate vidaus taisyklių 24 straipsnio 9 dalyje;

                  —

                  pripažinti ieškovo teisę į papildomą išmoką, numatytą Stažuočių ir mokymų Europos Parlamento Generaliniame sekretoriate vidaus taisyklių 24 straipsnio 9 dalyje, nes asmens nedarbingumas yra 70 %;

                  —

                  priteisti iš Europos Parlamento ieškovui taikytinose nuostatose numatytą papildomą išmoką su palūkanomis, skaičiuojamomis nuo administracinio prašymo pateikimo dienos iki išmoka bus faktiškai sumokėta, atsižvelgiant į valiutos keitimo kursą, ir bylinėjimosi išlaidas.

         Ieškinio pagrindai ir pagrindiniai argumentai

      Grįsdamas ieškinį ieškovas nurodo, kad:

                  1.

                  Teisės į papildomą išmoką neįgaliems asmenims, numatytą Stažuočių ir mokymų Europos Parlamento Generaliniame sekretoriate vidaus taisyklių 24 straipsnio 9 dalyje pripažinimas nėra klausimas, kuriam taikoma Europos Parlamento diskrecija.

                  2.

                  Kad neįgalumo lygį patvirtina ar nustato Europos Parlamento Medicinos tarnyba, atsižvelgdama atitinkamai į nacionalinę medicininę pažymą arba stažuotojo gydytojo išsamią nuomonę ir remdamasi European Guide for Assessment, for medical purposes, of Physical and Mental Impairments.

                  3.

                  Darant prielaidą, kad Europos Parlamentas vis dėlto naudojasi diskrecija šiuo klausimu, reikia nurodyti, kad jis ją nepagrįstai viršijo. Būtina patikslinti, kad nurodytose nuostatose daromas skirtumas, atsižvelgiant į tai, ar negalia grindžiama nacionalinės institucijos išduota pažyma, kaip nagrinėjamu atveju, tuomet ją turi patvirtinti Europos Parlamento gydytojas, ar ji grindžiama stažuotojo gydytojo nuomone. Tik nurodytu paskutiniu atveju neįgalumo lygį nustato Europos Parlamento gydytojas.


title: Byla T-457/19: 2019 m. liepos 4 d. pareikštas ieškinys byloje Synthomer/Komisija

text:
               16.9.2019

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 312/13

      2019 m. liepos 4 d. pareikštas ieškinys byloje Synthomer/Komisija
      (Byla T-457/19)
      (2019/C 312/14)
      Proceso kalba: anglų

         Šalys

         Ieškovė: Synthomer plc (Harlou, Jungtinė Karalystė), atstovaujama solisitoriaus J. Lesar ir QC K. Beal

         Atsakovė: Europos Komisija

         Reikalavimai

      Ieškovė Bendrojo Teismo prašo:

                  —

                  panaikinti 2019 m. balandžio 2 d. Komisijos sprendimą C(2019) 2526 final dėl valstybės pagalbos SA.44896, kurią Jungtinė Karalystė įgyvendino taikydama kontroliuojamųjų užsienio bendrovių grupės finansavimo išimtį;

                  —

                  priteisti iš atsakovės bylinėjimosi išlaidas.

         Ieškinio pagrindai ir pagrindiniai argumentai

      Grįsdama ieškinį ieškovė remiasi devyniais pagrindais.

                  1.

                  Pirmasis ieškinio pagrindas grindžiamas tuo, kad Komisija neteisingai taikė SESV 107 straipsnio 1 dalį ir (arba) padarė akivaizdžią vertinimo klaidą pasirinkdama mokesčių sistemos analizės referencinį pagrindą. Komisija referenciniu pagrindu turėjo laikyti ne tik pačią kontroliuojamųjų užsienio bendrovių sistemą, bet JK pelno mokesčio sistemą.

                  2.

                  Antrasis ieškinio pagrindas grindžiamas tuo, kad Komisija padarė teisės klaidą taikydama SESV 107 straipsnio 1 dalį ir (arba) padarė akivaizdžią vertinimo klaidą, nes pasirinko netinkamą požiūrį į kontroliuojamųjų užsienio bendrovių sistemos analizę. Komisija ginčijamo sprendimo 124 ir 126 konstatuojamosiose dalyse neteisingai traktavo 2010 m. JK apmokestinimo (tarptautinių ir kitų nuostatų) įstatymo (Taxation (International and Other Provisions) Act 2010) 9A dalies 9 skyriaus nuostatas kaip leidžiančias nukrypti nuo bendro apmokestinimo, numatyto 5 skyriuje.

                  3.

                  Trečiasis ieškinio pagrindas grindžiamas tuo, kad Komisija padarė teisės klaidą taikydama SESV 107 straipsnio 1 dalį, nes ginčijamo sprendimo 127 ir 151 konstatuojamosiose dalyse padarė išvadą, kad atrankinio kriterijaus buvo laikomasi nevienodai traktuojant įmones, esančias faktiškai ir teisiškai panašiose pozicijose.

                  4.

                  Ketvirtasis ieškinio pagrindas grindžiamas tuo, kad 2010 m. Apmokestinimo (tarptautinių ir kitų nuostatų) įstatymo (Taxation (International and Other Provisions) Act 2010) 371IB skirsnyje numatytas „visiškas“ neapmokestinimas pateisinamas mokesčių sistemos pobūdžiu ir bendra struktūra.

                  5.

                  Penktasis ieškinio pagrindas grindžiamas tuo, kad 2010 m. Apmokestinimo (tarptautinių ir kitų nuostatų) įstatymo (Taxation (International and Other Provisions) Act 2010) 371ID skirsnyje numatytas 75 proc. neapmokestinimas pateisinamas mokesčių sistemos pobūdžiu ir bendra struktūra.

                  6.

                  Šeštasis ieškinio pagrindas grindžiamas akivaizdžia vertinimo klaida, susijusia su 75 proc. neapmokestinimu ir fiksuotu santykiu.

                  7.

                  Septintasis ieškinio pagrindas grindžiamas tuo, kad Komisijos sprendimas nesuderinamas su ES bendraisiais teisės principais — diskriminavimo draudimo ir lygybės.

                  8.

                  Aštuntasis ieškinio pagrindas grindžiamas tuo, kad Komisija padarė teisės klaidą taikydama pagal analogiją ar nepagrįstai remdamasi Tarybos direktyvos (ES) 2016/1164 (1) nuostatomis, kurios netaikomos ratione temporis.

                  9.

                  Devintasis ieškinio pagrindas grindžiamas tuo, kad Komisija padarė teisės klaidą taikydama SESV 107 straipsnio 1 dalį, nes ginčijamo sprendimo 176 konstatuojamojoje dalyje padarė išvadą, kad egzistuoja naudos gavėjų kategorija (įskaitant ieškovę) ir kad ieškovė gavo pagalbą, kurią reikia grąžinti pagal ginčijamo sprendimo 2 straipsnio 1 dalį.

         (1)  2016 m. liepos 12 d. Tarybos direktyva (ES) 2016/1164, kuria nustatomos kovos su mokesčių vengimo praktika, tiesiogiai veikiančia vidaus rinkos veikimą, taisyklės (OL L 193, 2016, p. 1).


title: Byla T-470/19: 2019 m. liepos 4 d. pareikštas ieškinys byloje Essentra ir kt./Komisija

text:
               16.9.2019

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 312/15

      2019 m. liepos 4 d. pareikštas ieškinys byloje Essentra ir kt./Komisija
      (Byla T-470/19)
      (2019/C 312/15)
      Proceso kalba: anglų

         Šalys

         Ieškovės: Essentra plc (Milton Keinsas, Jungtinė Karalystė), ESNT Holdings (No.2) Ltd (Milton Keinsas) ir Essentra Finance Ltd (Milton Keinsas), atstovaujamos solisitoriaus J. Lesar ir QC K. Beal

         Atsakovė: Europos Komisija

         Reikalavimai

      Ieškovės Bendrojo Teismo prašo:

                  —

                  panaikinti 2019 m. balandžio 2 d. Komisijos sprendimą C(2019) 2526 final dėl valstybės pagalbos SA.44896, kurią Jungtinė Karalystė įgyvendino taikydama kontroliuojamųjų užsienio bendrovių grupės finansavimo išimtį;

                  —

                  priteisti iš atsakovės bylinėjimosi išlaidas.

         Ieškinio pagrindai ir pagrindiniai argumentai

      Grįsdamos ieškinį ieškovės remiasi dešimčia pagrindų.

                  1.

                  Pirmasis ieškinio pagrindas grindžiamas tuo, kad Komisija neteisingai taikė SESV 107 straipsnio 1 dalį ir (arba) padarė akivaizdžią vertinimo klaidą pasirinkdama mokesčių sistemos analizės referencinį pagrindą. Komisija referenciniu pagrindu turėjo laikyti ne tik pačią kontroliuojamųjų užsienio bendrovių sistemą, bet JK pelno mokesčio sistemą.

                  2.

                  Antrasis ieškinio pagrindas grindžiamas tuo, kad Komisija padarė teisės klaidą taikydama SESV 107 straipsnio 1 dalį ir (arba) padarė akivaizdžią vertinimo klaidą, nes pasirinko netinkamą požiūrį į kontroliuojamųjų užsienio bendrovių sistemos analizę. Komisija ginčijamo sprendimo 124 ir 126 konstatuojamosiose dalyse neteisingai traktavo 2010 m. JK apmokestinimo (tarptautinių ir kitų nuostatų) įstatymo (Taxation (International and Other Provisions) Act 2010) 9A dalies 9 skyriaus nuostatas kaip leidžiančias nukrypti nuo bendro apmokestinimo, numatyto 5 skyriuje.

                  3.

                  Trečiasis ieškinio pagrindas grindžiamas tuo, kad Komisija padarė teisės klaidą taikydama SESV 107 straipsnio 1 dalį, nes ginčijamo sprendimo 127 ir 151 konstatuojamosiose dalyse padarė išvadą, kad atrankinio kriterijaus buvo laikomasi nevienodai traktuojant įmones, esančias faktiškai ir teisiškai panašiose pozicijose.

                  4.

                  Ketvirtasis ieškinio pagrindas grindžiamas tuo, kad 2010 m. Apmokestinimo (tarptautinių ir kitų nuostatų) įstatymo (Taxation (International and Other Provisions) Act 2010) 371ID skirsnyje numatytas 75 proc. neapmokestinimas pateisinamas mokesčių sistemos pobūdžiu ir bendra struktūra.

                  5.

                  Penktasis ieškinio pagrindas grindžiamas tuo, kad 2010 m. Apmokestinimo (tarptautinių ir kitų nuostatų) įstatymo (Taxation (International and Other Provisions) Act 2010) 371IE skirsnyje numatyta „suderintų palūkanų“ išimtis pateisinama mokesčių sistemos pobūdžiu ir bendra struktūra.

                  6.

                  Šeštasis ieškinio pagrindas grindžiamas tuo, kad mokesčio naštos nustatymas, atitinkantis 2010 m. JK apmokestinimo (tarptautinių ir kitų nuostatų) įstatymo (Taxation (International and Other Provisions) Act 2010) 9A dalies 9 skyriaus išimtis, kontroliuojamosioms užsienio bendrovėms kaip kategorijai pažeidžia ieškovių įsisteigimo laisvę, o tai prieštarauja SESV 49 straipsniui

                  7.

                  Septintasis ieškinio pagrindas grindžiamas akivaizdžia vertinimo klaida, susijusia su 75 proc. neapmokestinimu ir fiksuotu santykiu.

                  8.

                  Aštuntasis ieškinio pagrindas grindžiamas tuo, kad Komisijos sprendimas nesuderinamas su ES bendraisiais teisės principais — diskriminavimo draudimo ir lygybės.

                  9.

                  Devintasis ieškinio pagrindas grindžiamas tuo, kad Komisija padarė teisės klaidą taikydama pagal analogiją ar nepagrįstai remdamasi Tarybos direktyvos (ES) 2016/1164 (1) nuostatomis, kurios netaikomos ratione temporis.

                  10.

                  Dešimtasis ieškinio pagrindas grindžiamas tuo, kad Komisija padarė teisės klaidą taikydama SESV 107 straipsnio 1 dalį, nes ginčijamo sprendimo 176 konstatuojamojoje dalyje padarė išvadą, kad egzistuoja naudos gavėjų kategorija (įskaitant ieškoves) ir kad ieškovės gavo pagalbą, kurią reikia grąžinti pagal ginčijamo sprendimo 2 straipsnio 1 dalį.

         (1)  2016 m. liepos 12 d. Tarybos direktyva (ES) 2016/1164, kuria nustatomos kovos su mokesčių vengimo praktika, tiesiogiai veikiančia vidaus rinkos veikimą, taisyklės (OL L 193, 2016, p. 1).


title: Byla T-471/19: 2019 m. liepos 4 d. pareikštas ieškinys byloje Eland Oil & Gas/Komisija

text:
               16.9.2019

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 312/16

      2019 m. liepos 4 d. pareikštas ieškinys byloje Eland Oil & Gas/Komisija
      (Byla T-471/19)
      (2019/C 312/16)
      Proceso kalba: anglų

         Šalys

         Ieškovė: Eland Oil & Gas plc (Aberdynas, Jungtinė Karalystė), atstovaujama solisitoriaus J. Lesar ir QC K. Beal

         Atsakovė: Europos Komisija

         Reikalavimai

      Ieškovė Bendrojo Teismo prašo:

                  —

                  panaikinti 2019 m. balandžio 2 d. Komisijos sprendimą C(2019) 2526 final dėl valstybės pagalbos SA.44896, kurią Jungtinė Karalystė įgyvendino taikydama kontroliuojamųjų užsienio bendrovių grupės finansavimo išimtį;

                  —

                  priteisti iš atsakovės bylinėjimosi išlaidas.

         Ieškinio pagrindai ir pagrindiniai argumentai

      Grįsdama ieškinį ieškovė remiasi dešimčia pagrindų.

                  1.

                  Pirmasis ieškinio pagrindas grindžiamas tuo, kad Komisija neteisingai taikė SESV 107 straipsnio 1 dalį ir (arba) padarė akivaizdžią vertinimo klaidą pasirinkdama mokesčių sistemos analizės referencinį pagrindą. Komisija referenciniu pagrindu turėjo laikyti ne tik pačią kontroliuojamųjų užsienio bendrovių sistemą, bet JK pelno mokesčio sistemą.

                  2.

                  Antrasis ieškinio pagrindas grindžiamas tuo, kad Komisija padarė teisės klaidą taikydama SESV 107 straipsnio 1 dalį ir (arba) padarė akivaizdžią vertinimo klaidą, nes pasirinko netinkamą požiūrį į kontroliuojamųjų užsienio bendrovių sistemos analizę. Komisija ginčijamo sprendimo 124 ir 126 konstatuojamosiose dalyse neteisingai traktavo 2010 m. JK apmokestinimo (tarptautinių ir kitų nuostatų) įstatymo (Taxation (International and Other Provisions) Act 2010) 9A dalies 9 skyriaus nuostatas kaip leidžiančias nukrypti nuo bendro apmokestinimo, numatyto 5 skyriuje.

                  3.

                  Trečiasis ieškinio pagrindas grindžiamas tuo, kad Komisija padarė teisės klaidą taikydama SESV 107 straipsnio 1 dalį, nes ginčijamo sprendimo 127 ir 151 konstatuojamosiose dalyse padarė išvadą, kad atrankinio kriterijaus buvo laikomasi nevienodai traktuojant įmones, esančias faktiškai ir teisiškai panašiose pozicijose.

                  4.

                  Ketvirtasis ieškinio pagrindas grindžiamas tuo, kad 2010 m. Apmokestinimo (tarptautinių ir kitų nuostatų) įstatymo (Taxation (International and Other Provisions) Act 2010) 371IB skirsnyje numatytas „visiškas“ neapmokestinimas pateisinamas mokesčių sistemos pobūdžiu ir bendra struktūra.

                  5.

                  Penktasis ieškinio pagrindas grindžiamas tuo, kad 2010 m. Apmokestinimo (tarptautinių ir kitų nuostatų) įstatymo (Taxation (International and Other Provisions) Act 2010) 371ID skirsnyje numatytas 75 proc. neapmokestinimas pateisinamas mokesčių sistemos pobūdžiu ir bendra struktūra.

                  6.

                  Šeštasis ieškinio pagrindas grindžiamas tuo, kad 2010 m. Apmokestinimo (tarptautinių ir kitų nuostatų) įstatymo (Taxation (International and Other Provisions) Act 2010) 371IE skirsnyje numatyta „suderintų palūkanų“ išimtis pateisinama mokesčių sistemos pobūdžiu ir bendra struktūra.

                  7.

                  Septintasis ieškinio pagrindas grindžiamas akivaizdžia vertinimo klaida, susijusia su 75 proc. neapmokestinimu ir fiksuotu santykiu.

                  8.

                  Aštuntasis ieškinio pagrindas grindžiamas tuo, kad Komisijos sprendimas nesuderinamas su ES bendraisiais teisės principais — diskriminavimo draudimo ir lygybės.

                  9.

                  Devintasis ieškinio pagrindas grindžiamas tuo, kad Komisija padarė teisės klaidą taikydama pagal analogiją ar nepagrįstai remdamasi Tarybos direktyvos (ES) 2016/1164 (1) nuostatomis, kurios netaikomos ratione temporis.

                  10.

                  Dešimtasis ieškinio pagrindas grindžiamas tuo, kad Komisija padarė teisės klaidą taikydama SESV 107 straipsnio 1 dalį, nes ginčijamo sprendimo 176 konstatuojamojoje dalyje padarė išvadą, kad egzistuoja naudos gavėjų kategorija (įskaitant ieškovę) ir kad ieškovė gavo pagalbą, kurią reikia grąžinti pagal ginčijamo sprendimo 2 straipsnio 1 dalį.

         (1)  2016 m. liepos 12 d. Tarybos direktyva (ES) 2016/1164, kuria nustatomos kovos su mokesčių vengimo praktika, tiesiogiai veikiančia vidaus rinkos veikimą, taisyklės (OL L 193, 2016, p. 1).


title: Byla C-40/17: 2019 m. liepos 29 d. Teisingumo Teismo (antroji kolegija) sprendimas byloje (Oberlandesgericht Düsseldorf (Vokietija) prašymas priimti prejudicinį sprendimą) Fashion ID GmbH & Co.KG/Verbraucherzentrale NRW eV (Prašymas priimti prejudicinį sprendimą — Fizinių asmenų apsauga tvarkant asmens duomenis — Direktyva 95/46/EB — 2 straipsnio d punktas — Sąvoka „duomenų valdytojas“ — Interneto svetainės, į kurią integruotas socialinis modulis, leidžiantis perduoti šios svetainės lankytojo asmens duomenis minėto modulio teikėjui, administratorius — 7 straipsnio f punktas — Duomenų tvarkymo teisėtumas — Atsižvelgimas į interneto svetainės administratoriaus arba socialinio modulio teikėjo interesus — 2 straipsnio h punktas ir 7 straipsnio a punktas — Duomenų subjekto sutikimas — 10 straipsnis — Duomenų subjekto informavimas — Nacionalinės teisės aktai, leidžiantys vartotojų teisių gynimo asociacijoms pareikšti ieškinį)

text:
               23.9.2019

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 319/2

      2019 m. liepos 29 d. Teisingumo Teismo (antroji kolegija) sprendimas byloje (Oberlandesgericht Düsseldorf (Vokietija) prašymas priimti prejudicinį sprendimą) Fashion ID GmbH & Co.KG/Verbraucherzentrale NRW eV
      (Byla C-40/17) (1)

      (Prašymas priimti prejudicinį sprendimą - Fizinių asmenų apsauga tvarkant asmens duomenis - Direktyva 95/46/EB - 2 straipsnio d punktas - Sąvoka „duomenų valdytojas“ - Interneto svetainės, į kurią integruotas socialinis modulis, leidžiantis perduoti šios svetainės lankytojo asmens duomenis minėto modulio teikėjui, administratorius - 7 straipsnio f punktas - Duomenų tvarkymo teisėtumas - Atsižvelgimas į interneto svetainės administratoriaus arba socialinio modulio teikėjo interesus - 2 straipsnio h punktas ir 7 straipsnio a punktas - Duomenų subjekto sutikimas - 10 straipsnis - Duomenų subjekto informavimas - Nacionalinės teisės aktai, leidžiantys vartotojų teisių gynimo asociacijoms pareikšti ieškinį)
      (2019/C 319/02)
      Proceso kalba: vokiečių

         Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas

      Bundesgerichtshof

         Šalys pagrindinėje byloje

         Apeliantė: Fashion ID GmbH & Co.KG

         Kita apeliacinio proceso šalis: Verbraucherzentrale NRW eV

         Kiti proceso dalyviai: Facebook Ireland Limited, Landesbeauftragte für Datenschutz und Informationsfreiheit Nordrhein-Westfalen

         Rezoliucinė dalis

                  1.

                  1995 m. spalio 24 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 95/46/EB dėl asmenų apsaugos tvarkant asmens duomenis ir dėl laisvo tokių duomenų judėjimo 22–24 straipsniai turi būti aiškinami taip, kad jais nedraudžiamos nacionalinės taisyklės, leidžiančios vartotojų teisių gynimo asociacijoms pareikšti ieškinį tariamam asmens duomenų apsaugos pažeidėjui.

                  2.

                  Interneto svetainės administratorius, kaip antai Fashion ID GmbH & Co. KG, kuris toje interneto svetainėje įterpia socialinį modulį, leidžiantį šios svetainės lankytojo naršyklei prašyti minėto modulio teikėjo turinio ir perduoti šiam teikėjui lankytojo asmens duomenis, gali būti laikomas duomenų valdytoju, kaip tai suprantama pagal Direktyvos 95/46 2 straipsnio d punktą. Vis dėlto tokia atsakomybė jam tenka tik už tą asmens duomenų tvarkymo operaciją arba operacijų rinkinį, kurių tikslus ir būdus jis realiai nustatė, t. y. už nagrinėjamą duomenų rinkimą ir perdavimą.

                  3.

                  Esant tokiai situacijai, kokia nagrinėjama pagrindinėje byloje, kai interneto svetainės administratorius į minėtą svetainę integruoja socialinį modulį, leidžiantį šios svetainės lankytojo naršyklei prašyti minėto modulio teikėjo turinio ir perduoti šiam teikėjui lankytojo asmens duomenis, būtina, kad ir šis administratorius, ir šis teikėjas tokiomis tvarkymo operacijomis siektų teisėtų interesų, kaip apibrėžta Direktyvos 95/46 7 straipsnio f punkte, kad tokios operacijos galėtų būtų pagrįstos šiuo atžvilgiu.

                  4.

                  Direktyvos 95/46 2 straipsnio h punktas ir 7 straipsnio a punktas turi būti aiškinami taip, kad esant tokiai situacijai, kokia nagrinėjama pagrindinėje byloje, kai interneto svetainės administratorius integruoja į minėtą svetainę socialinį modulį, leidžiantį šios svetainės lankytojo naršyklei prašyti minėto modulio teikėjo turinio ir perduoti šiam teikėjui lankytojo asmens duomenis, šiose nuostatose nurodytą sutikimą šis administratorius privalo gauti tik dėl asmens duomenų tvarkymo operacijos ar operacijų rinkinio, kurių tikslus ir būdus minėtas administratorius realiai nustato. Be to, šios direktyvos 10 straipsnis turi būti aiškinamas taip, kad tokiu atveju šioje nuostatoje numatyta pareiga pateikti informaciją tenka ir minėtam administratoriui; vis dėlto informacija, kurią jis privalo pateikti duomenų subjektui, turi būti susijusi tik su asmens duomenų tvarkymo operacija ar operacijų rinkiniu, kurių tikslus ir būdus jis realiai nustato.

         (1)  OL C 112, 2017 4 10.


title: Byla C-411/17: 2019 m. liepos 29 d. Teisingumo Teismo (didžioji kolegija) sprendimas byloje (Cour constitutionnelle (Belgija) prašymas priimti prejudicinį sprendimą) Inter-Environnement Wallonie ASBL, Bond Beter Leefmilieu Vlaanderen ASBL/Conseil des ministres (Prašymas priimti prejudicinį sprendimą — Aplinka — Espo konvencija — Orhuso konvencija — Natūralių buveinių ir laukinės faunos ir floros apsauga — Direktyva 92/43/EEB — 6 straipsnio 3 dalis — „Projekto“ sąvoka — Poveikio konkrečiai teritorijai vertinimas — 6 straipsnio 4 dalis — „Imperatyvių viršesnio viešojo intereso pagrindų“ sąvoka — Laukinių paukščių apsauga — Direktyva 2009/147/EB — Tam tikrų valstybės ir privačių projektų poveikio aplinkai vertinimas — Direktyva 2011/92/ES — 1 straipsnio 2 dalies a punktas — „Projekto“ sąvoka — 2 straipsnio 1 dalis — 4 straipsnio 1 dalis — Poveikio aplinkai vertinimas — 2 straipsnio 4 dalis — Vertinimo netaikymas — Laipsniškas branduolinės energijos naudojimo nutraukimas — Nacionalinės teisės nuostatos, pagal kurias numatyta, pirma, beveik dešimčiai metų atnaujinti elektros energijos pramoninę gamybą išjungtoje atominėje elektrinėje, todėl pirminė nacionalinės teisės aktų leidėjo nustatyta elektrinės išjungimo ir elektros energijos pramoninės gamybos joje nutraukimo data nukeliama dešimčiai metų, ir, antra, taip pat dešimčiai metų nukelti pirminį nacionalinės teisės aktų leidėjo nustatytą elektros energijos pramoninės gamybos veikiančioje elektrinėje nutraukimo terminą — Poveikio aplinkai vertinimo neatlikimas)

text:
               23.9.2019

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 319/3

      2019 m. liepos 29 d. Teisingumo Teismo (didžioji kolegija) sprendimas byloje (Cour constitutionnelle (Belgija) prašymas priimti prejudicinį sprendimą) Inter-Environnement Wallonie ASBL, Bond Beter Leefmilieu Vlaanderen ASBL/Conseil des ministres
      (Byla C-411/17) (1)

      (Prašymas priimti prejudicinį sprendimą - Aplinka - Espo konvencija - Orhuso konvencija - Natūralių buveinių ir laukinės faunos ir floros apsauga - Direktyva 92/43/EEB - 6 straipsnio 3 dalis - „Projekto“ sąvoka - Poveikio konkrečiai teritorijai vertinimas - 6 straipsnio 4 dalis - „Imperatyvių viršesnio viešojo intereso pagrindų“ sąvoka - Laukinių paukščių apsauga - Direktyva 2009/147/EB - Tam tikrų valstybės ir privačių projektų poveikio aplinkai vertinimas - Direktyva 2011/92/ES - 1 straipsnio 2 dalies a punktas - „Projekto“ sąvoka - 2 straipsnio 1 dalis - 4 straipsnio 1 dalis - Poveikio aplinkai vertinimas - 2 straipsnio 4 dalis - Vertinimo netaikymas - Laipsniškas branduolinės energijos naudojimo nutraukimas - Nacionalinės teisės nuostatos, pagal kurias numatyta, pirma, beveik dešimčiai metų atnaujinti elektros energijos pramoninę gamybą išjungtoje atominėje elektrinėje, todėl pirminė nacionalinės teisės aktų leidėjo nustatyta elektrinės išjungimo ir elektros energijos pramoninės gamybos joje nutraukimo data nukeliama dešimčiai metų, ir, antra, taip pat dešimčiai metų nukelti pirminį nacionalinės teisės aktų leidėjo nustatytą elektros energijos pramoninės gamybos veikiančioje elektrinėje nutraukimo terminą - Poveikio aplinkai vertinimo neatlikimas)
      (2019/C 319/03)
      Proceso kalba: prancūzų

         Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas

      Cour constitutionnelle

         Šalys pagrindinėje byloje

         Ieškovės: Inter-Environnement Wallonie ASBL, Bond Beter Leefmilieu Vlaanderen ASBL

         Atsakovė: Conseil des ministres
      dalyvaujant: Electrabel SA

         Rezoliucinė dalis

                  1.

                  2011 m. gruodžio 13 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 2011/92/ES dėl tam tikrų valstybės ir privačių projektų poveikio aplinkai vertinimo 1 straipsnio 2 dalies a punkto pirmą įtrauką, 2 straipsnio 1 dalį ir 4 straipsnio 1 dalį reikia aiškinti taip, kad elektros energijos pramoninės gamybos išjungtoje atominėje elektrinėje atnaujinimas beveik dešimčiai metų, lemiantis nacionalinės teisės aktų leidėjo nustatytos elektrinės išjungimo ir veiklos nutraukimo pirminės datos nukėlimą dešimčiai metų, ir to paties teisės aktų leidėjo nustatyto veikiančios elektrinės išjungimo ir elektros energijos pramoninės gamybos joje nutraukimo pirminio termino nukėlimas taip pat dešimčiai metų — priemonės, kurios apima atitinkamų elektrinių modernizavimo darbus, galinčius fiziškai paveikti vietovę — yra projektas, kaip tai suprantama pagal šią direktyvą, kuriam iš principo ir su sąlyga, kad bus atliktas patikrinimas, kurį turi atlikti prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas, turi būti taikomas poveikio aplinkai vertinimas iki šių priemonių priėmimo. Tai, kad tų priemonių įgyvendinimas apima tolesnių aktų priėmimą, pavyzdžiui, naujo individualaus leidimo gaminti elektros energiją pramoniniais tikslais išdavimą vienai iš atitinkamų elektrinių, šiuo klausimu neturi lemiamos reikšmės. Su minėtomis priemonėmis neatsiejamai susijusiems darbams taip pat turi būti taikomas toks vertinimas iki šių priemonių priėmimo, jeigu (o tai turi patikrinti prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas) tuo etapu galima pakankamai nustatyti jų pobūdį ir galimą poveikį aplinkai.

                  2.

                  Direktyvos 2011/92 2 straipsnio 4 dalis turi būti aiškinama kaip leidžianti valstybei narei netaikyti tokiam projektui, kaip aptariamas pagrindinėje byloje, poveikio aplinkai vertinimo, siekiant užtikrinti elektros energijos tiekimo šalyje saugumą, tik jeigu ši valstybė narė įrodo, kad grėsmė tokio tiekimo saugumui yra pagrįstai tikėtina ir kad nagrinėjamas projektas yra toks skubus, kad galima pateisinti tokio vertinimo nebuvimą, su sąlyga, kad laikomasi šios direktyvos 2 straipsnio 4 dalies antros pastraipos a–c punktuose numatytų pareigų. Tačiau tokia galimybė taikyti išimtį galioja nepažeidžiant pareigų, kurios atitinkamai valstybei narei tenka pagal minėtos direktyvos 7 straipsnį.

                  3.

                  Direktyvos 2011/92 1 straipsnio 4 dalis turi būti aiškinama taip, kad nacionalinės teisės aktas, kaip antai aptariamas pagrindinėje byloje, nėra specialusis nacionalinės teisėkūros aktas, kaip tai suprantama pagal šią nuostatą, kuris pagal tą nuostatą nepatenka į šios direktyvos taikymo sritį.

                  4.

                  1992 m. gegužės 21 d. Tarybos direktyvos 92/43/EEB dėl natūralių buveinių ir laukinės faunos bei floros apsaugos 6 straipsnio 3 dalis turi būti aiškinama taip, kad tokios priemonės, kaip aptariamos pagrindinėje byloje, ir modernizavimo darbai ir atitikties galiojančioms saugumo normoms užtikrinimas yra projektas, kuriam taikomas tinkamas poveikio konkrečioms saugomoms teritorijoms vertinimas. Šios priemonės turi būti vertinamos prieš teisės aktų leidėjui jas priimant. Tai, kad minėtų priemonių įgyvendinimas apima tolesnių aktų priėmimą, pavyzdžiui, naujo individualaus leidimo gaminti elektros energiją pramoniniais tikslais išdavimą vienai iš atitinkamų elektrinių, šiuo klausimu neturi lemiamos reikšmės. Su pačiomis priemonėmis neatsiejamai susijusiems darbams taip pat turi būti taikomas toks vertinimas iki šių priemonių priėmimo, jeigu (o tai turi patikrinti prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas) tuo etapu galima pakankamai nustatyti jų pobūdį ir galimą poveikį saugomoms teritorijoms.

                  5.

                  Direktyvos 92/43 6 straipsnio 4 dalies pirma pastraipa turi būti aiškinama taip, kad tikslas bet kuriuo metu užtikrinti valstybėje narėje elektros energijos tiekimo saugumą yra imperatyvus viršesnio viešojo intereso pagrindas, kaip tai suprantama pagal šią nuostatą. Šios direktyvos 6 straipsnio 4 dalies antra pastraipa turi būti aiškinama taip, kad tuo atveju, kai saugomoje teritorijoje, kurią gali neigiamai paveikti projektas, yra prioritetinis natūralių buveinių tipas arba prioritetinė rūšis, o tai turi patikrinti prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas, tik būtinybė užkirsti kelią realiai ir didelei grėsmei, kad atitinkamoje valstybėje narėje bus nutrauktas elektros energijos tiekimas, tokiomis kaip pagrindinės bylos aplinkybėmis gali būti viešojo saugumo priežastis, kaip tai suprantama pagal tą nuostatą.

                  6.

                  Sąjungos teisė turi būti aiškinama taip, kad nacionalinis teismas gali, jeigu tai leidžiama pagal nacionalinę teisę, išimties tvarka palikti galioti padarinius, sukeltus tokių priemonių, kaip aptariamos pagrindinėje byloje, kurios buvo priimtos pažeidžiant direktyvose 2011/92 ir 92/43 nustatytas pareigas, jeigu tokį palikimą galioti pateisina imperatyvūs pagrindai, susiję su būtinybe užkirsti kelią realiai ir didelei grėsmei, kad atitinkamoje valstybėje bus nutrauktas elektros energijos tiekimas ir tam negalima užkirsti kelio kitais būdais ir alternatyvomis, visų pirma vidaus rinkos srityje. Palikti galioti minėtus padarinius galima tik tol, kol to neišvengiamai reikia tokiam neteisėtumui pašalinti.

         (1)  OL C 300, 2017 9 11.


title: Byla C-469/17: 2019 m. liepos 29 d. Teisingumo Teismo (didžioji kolegija) sprendimas byloje (Bundesgerichtshof (Vokietija) prašymas priimti prejudicinį sprendimą) Funke Medien NRW GmbH/Vokietijos Federacinė Respublika (Prašymas priimti prejudicinį sprendimą — Autorių teisės ir gretutinės teisės — Direktyva 2001/29/EB — Informacinė visuomenė — Autorių teisių ir gretutinių teisių informacinėje visuomenėje tam tikrų aspektų suderinimas — 2 straipsnio c punktas — Atgaminimo teisė — 3 straipsnio 1 dalis — Viešas paskelbimas — 5 straipsnio 2 ir 3 dalys — Išimtys ir apribojimai — Apimtis — Europos Sąjungos pagrindinių teisių chartija)

text:
               23.9.2019

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 319/5

      2019 m. liepos 29 d. Teisingumo Teismo (didžioji kolegija) sprendimas byloje (Bundesgerichtshof (Vokietija) prašymas priimti prejudicinį sprendimą) Funke Medien NRW GmbH/Vokietijos Federacinė Respublika
      (Byla C-469/17) (1)

      (Prašymas priimti prejudicinį sprendimą - Autorių teisės ir gretutinės teisės - Direktyva 2001/29/EB - Informacinė visuomenė - Autorių teisių ir gretutinių teisių informacinėje visuomenėje tam tikrų aspektų suderinimas - 2 straipsnio c punktas - Atgaminimo teisė - 3 straipsnio 1 dalis - Viešas paskelbimas - 5 straipsnio 2 ir 3 dalys - Išimtys ir apribojimai - Apimtis - Europos Sąjungos pagrindinių teisių chartija)
      (2019/C 319/04)
      Proceso kalba: vokiečių

         Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas

      Bundesgerichtshof

         Šalys pagrindinėje byloje

         Atsakovė ir kasatorė: Funke Medien NRW GmbH

         Ieškovė ir kita kasacinio proceso šalis: Vokietijos Federacinė Respublika

         Rezoliucinė dalis

                  1.

                  2001 m. gegužės 22 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 2001/29/EB dėl autorių teisių ir gretutinių teisių informacinėje visuomenėje tam tikrų aspektų suderinimo 2 straipsnio a punktas ir 3 straipsnio a dalis turi būti aiškinami kaip priemonės, kuriomis visiškai suderinamas juose nurodytų teisių materialinis turinys. Šios direktyvos 5 straipsnio 3 dalies c punkto antra alternatyva ir d punktas turi būti aiškinami taip, kad tai nėra priemonės, kuriomis visiškai suderinama juose numatytų išimčių ar apribojimų taikymo sritis.

                  2.

                  Europos Sąjungos pagrindinių teisių chartijos 11 straipsnyje įtvirtinta informacijos laisvė ir žiniasklaidos laisvė negali pateisinti nukrypimo nuo autorių išimtinių teisių atgaminti savo kūrinius (minėtos direktyvos 2 straipsnio a punktas) ir juos viešai skelbti (minėtos direktyvos 3 straipsnio 1 dalis), nepatenkančio į Direktyvos 2001/29 5 straipsnio 2 ir 3 dalyse numatytas išimtis ir apribojimus.

                  3.

                  Nacionalinis teismas, nustatydamas, pirma, Direktyvos 2001/29 2 straipsnio a punkte ir 3 straipsnio 1 dalyje nurodytų autoriaus išimtinių teisių ir, antra, saugomų objektų naudotojų teisių, kurios įtvirtintos Direktyvos 2001/29 5 straipsnio 3 dalies c punkto antroje alternatyvoje ir d punkte numatytose nukrypti leidžiančiose nuostatose, pusiausvyrą, o tai jis turi atlikti atsižvelgdamas į visas atitinkamo atvejo aplinkybes, turi vadovautis šių nuostatų aiškinimu, kuris, atsižvelgiant į jų formuluotę ir išsaugant jų veiksmingumą, visiškai atitinka Europos Sąjungos pagrindinių teisių chartijoje užtikrintas pagrindines teises.

         (1)  OL C 382, 2017 11 13.


title: Byla C-476/17: 2019 m. liepos 29 d. Teisingumo Teismo (didžioji kolegija) sprendimas byloje (Bundesgerichtshof (Vokietija) prašymas priimti prejudicinį sprendimą) Pelham GmbH, Moses Pelham, Martin Haas/Ralf Hütter, Florian Schneider-Esleben (Prašymas priimti prejudicinį sprendimą — Autorių teisės ir gretutinės teisės — Direktyva 2001/29/EB — Informacinė visuomenė — Autorių teisių ir gretutinių teisių informacinėje visuomenėje tam tikrų aspektų suderinimas — Garsinių fragmentų ėmimas (sampling) — 2 straipsnio c punktas — Fonogramų gamintojai — Atgaminimo teisė — Atgaminimas „iš dalies“ — 5 straipsnio 2 ir 3 dalys — Išimtys ir apribojimai — Apimtis — 5 straipsnio 3 dalies d punktas — Citavimas — Direktyva 2006/115/EB — 9 straipsnio 1 dalies b punktas — Platinimo teisė — Pagrindinės teisės — Europos Sąjungos pagrindinių teisių chartija — 13 straipsnis — Menų laisvė)

text:
               23.9.2019

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 319/6

      2019 m. liepos 29 d. Teisingumo Teismo (didžioji kolegija) sprendimas byloje (Bundesgerichtshof (Vokietija) prašymas priimti prejudicinį sprendimą) Pelham GmbH, Moses Pelham, Martin Haas/Ralf Hütter, Florian Schneider-Esleben
      (Byla C-476/17) (1)

      (Prašymas priimti prejudicinį sprendimą - Autorių teisės ir gretutinės teisės - Direktyva 2001/29/EB - Informacinė visuomenė - Autorių teisių ir gretutinių teisių informacinėje visuomenėje tam tikrų aspektų suderinimas - Garsinių fragmentų ėmimas (sampling) - 2 straipsnio c punktas - Fonogramų gamintojai - Atgaminimo teisė - Atgaminimas „iš dalies“ - 5 straipsnio 2 ir 3 dalys - Išimtys ir apribojimai - Apimtis - 5 straipsnio 3 dalies d punktas - Citavimas - Direktyva 2006/115/EB - 9 straipsnio 1 dalies b punktas - Platinimo teisė - Pagrindinės teisės - Europos Sąjungos pagrindinių teisių chartija - 13 straipsnis - Menų laisvė)
      (2019/C 319/05)
      Proceso kalba: vokiečių

         Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas

      Bundesgerichtshof

         Šalys pagrindinėje byloje

         Atsakovai ir kasatoriai: Pelham GmbH, Moses Pelham, Martin Haas

         Ieškovai ir kitos kasacinio proceso šalys: Ralf Hütter, Florian Schneider-Esleben

         Rezoliucinė dalis

                  1.

                  2001 m. gegužės 22 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 2001/29/EB dėl autorių teisių ir gretutinių teisių informacinėje visuomenėje tam tikrų aspektų suderinimo 2 straipsnio c punktas, atsižvelgiant į Europos Sąjungos pagrindinių teisų chartiją, turi būti aiškinamas taip, kad pagal šią nuostatą fonogramų gamintojui suteikta išimtinė teisė leisti ar uždrausti atgaminti savo fonogramą reiškia, jog fonogramų gamintojas gali neleisti trečiajai šaliai naudoti jo fonogramos garsinio fragmento, net ir labai trumpo, siekiant jį įtraukti į kitą fonogramą, išskyrus atvejus, kai šis garsinis fragmentas yra įtrauktas pakeista forma, kurios neįmanoma atpažinti klausantis.

                  2.

                  2006 m. gruodžio 12 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 2006/115 dėl nuomos ir panaudos teisių bei tam tikrų teisių, gretutinių autorių teisėms, intelektinės nuosavybės srityje 9 straipsnio 1 dalies b punktas turi būti aiškinamas taip, kad fonograma, kurioje yra iš kitos fonogramos perkeltų garsinių fragmentų, nėra tos kitos fonogramos „kopija“, kaip tai suprantama pagal šią nuostatą, nes fonogramoje nėra įtraukti visi toje kitoje fonogramoje įrašyti garsai ar esminė jų dalis.

                  3.

                  Valstybė narė nacionalinėje teisėje negali nustatyti Direktyvos 2001/29 2 straipsnio c punkte numatytos fonogramų gamintojo teisės išimties ar apribojimo, išskyrus nurodytuosius šios direktyvos 5 straipsnyje.

                  4.

                  Direktyvos 2001/29 5 straipsnio 3 dalies d punktas turi būti aiškinamas taip, kad šioje nuostatoje minima sąvoka „citavimas“ neapima situacijos, kai neįmanoma atpažinti su nagrinėjama citata susijusio kūrinio.

                  5.

                  Direktyvos 2001/29 2 straipsnio c punktas turi būti aiškinamas kaip priemonė, kuria visiškai suderinamas jame nurodytos teisės materialinis turinys.

         (1)  OL C 347, 2017 10 16.


title: Byla C-516/17: 2019 m. liepos 29 d. Teisingumo Teismo (didžioji kolegija) sprendimas byloje (Bundesgerichtshof (Vokietija) prašymas priimti prejudicinį sprendimą) Spiegel Online GmbH/Volker Beck (Prašymas priimti prejudicinį sprendimą — Autorių teisės ir gretutinės teisės — Direktyva 2001/29/EB — Informacinė visuomenė — Autorių teisių ir gretutinių teisių informacinėje visuomenėje tam tikrų aspektų suderinimas — 5 straipsnio c punktas — Išimtys ir apribojimai — Apimtis — 5 straipsnio 3 dalies c ir d punktai — Naujienų pranešimas — Citavimas — Hipersaitų naudojimas — Teisėtas padarymas viešai prieinamo — Europos Sąjungos pagrindinių teisių chartija — 11 straipsnis — Saviraiškos ir informacijos laisvė)

text:
               23.9.2019

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 319/7

      2019 m. liepos 29 d. Teisingumo Teismo (didžioji kolegija) sprendimas byloje (Bundesgerichtshof (Vokietija) prašymas priimti prejudicinį sprendimą) Spiegel Online GmbH/Volker Beck
      (Byla C-516/17) (1)

      (Prašymas priimti prejudicinį sprendimą - Autorių teisės ir gretutinės teisės - Direktyva 2001/29/EB - Informacinė visuomenė - Autorių teisių ir gretutinių teisių informacinėje visuomenėje tam tikrų aspektų suderinimas - 5 straipsnio c punktas - Išimtys ir apribojimai - Apimtis - 5 straipsnio 3 dalies c ir d punktai - Naujienų pranešimas - Citavimas - Hipersaitų naudojimas - Teisėtas padarymas viešai prieinamo - Europos Sąjungos pagrindinių teisių chartija - 11 straipsnis - Saviraiškos ir informacijos laisvė)
      (2019/C 319/06)
      Proceso kalba: vokiečių

         Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas

      Bundesgerichtshof

         Šalys pagrindinėje byloje

         Kasatorė ir atsakovė: Spiegel Online GmbH

         Kita kasacinio proceso šalis ir ieškovas: Volker Beck

         Rezoliucinė dalis

                  1.

                  2001 m. gegužės 22 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 2001/29/EB dėl autorių teisių ir gretutinių teisių informacinėje visuomenėje tam tikrų aspektų suderinimo 5 straipsnio 3 dalies c punkto antra alternatyva ir d punktas turi būti aiškinami taip, kad tai nėra priemonės, kuriomis visiškai suderinama juose numatytų išimčių ar apribojimų taikymo sritis.

                  2.

                  Europos Sąjungos pagrindinių teisių chartijos 11 straipsnyje įtvirtinta informacijos laisvė ir žiniasklaidos laisvė negali pateisinti nukrypimo nuo autorių išimtinių teisių atgaminti savo kūrinius (minėtos direktyvos 2 straipsnio a punktas) ir juos viešai skelbti (minėtos direktyvos 3 straipsnio 1 dalis), nepatenkančio į Direktyvos 2001/29 5 straipsnio 2 ir 3 dalyse numatytas išimtis ir apribojimus.

                  3.

                  Nacionalinis teismas, nustatydamas, pirma, Direktyvos 2001/29 2 straipsnio a punkte ir 3 straipsnio 1 dalyje nurodytų autoriaus išimtinių teisių ir, antra, saugomų objektų naudotojų teisių, kurios įtvirtintos Direktyvos 2001/29 5 straipsnio 3 dalies c punkto antroje alternatyvoje ir d punkte numatytose nukrypti leidžiančiose nuostatose, pusiausvyrą, o tai jis turi atlikti atsižvelgdamas į visas atitinkamo atvejo aplinkybes, turi vadovautis šių nuostatų aiškinimu, kuris, atsižvelgiant į jų formuluotę ir išsaugant jų veiksmingumą, visiškai atitinka Europos Sąjungos pagrindinių teisių chartijoje užtikrintas pagrindines teises.

                  4.

                  Direktyvos 2001/29 5 straipsnio 3 dalies c punkto antra alternatyva turi būti aiškinama taip, kad pagal ją draudžiama nacionalinės teisės norma, ribojanti šioje nuostatoje numatytos išimties ar apribojimo taikymą tais atvejais, kai pagrįstai neįmanomas išankstinis prašymas leisti naudoti saugomą kūrinį, siekiant pranešti apie tuo metu vykstančius įvykius.

                  5.

                  Direktyvos 2001/29 5 straipsnio 3 dalies d punktas turi būti aiškinamas taip, kad toje nuostatoje vartojama sąvoka „citatos“ apima nuorodą — pateiktą kaip hipersaitas — į atskirai parsisiunčiamą dokumentą.

                  6.

                  Direktyvos 2001/29 5 straipsnio 3 dalies d punktas turi būti aiškinamas taip, kad kūrinys jau yra teisėtai padarytas viešai prieinamas, kai jis konkrečiu pavidalu anksčiau buvo viešai paskelbtas gavus autoriaus leidimą arba pagal nesavanorišką licenciją ar net pagal teisėtą leidimą.

         (1)  OL C 392, 2017 11 20.


title: Byla C-556/17: 2019 m. liepos 29 d. Teisingumo Teismo (didžioji kolegija) sprendimas byloje (Pécsi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság (Vengrija) prašymas priimti prejudicinį sprendimą) Alekszij Torubarov/Bevándorlási és Menekültügyi Hivatal (Prašymas priimti prejudicinį sprendimą — Bendra prieglobsčio ir papildomos apsaugos politika — Bendra tarptautinės apsaugos suteikimo tvarka — Direktyva 2013/32/ES — 46 straipsnio 3 dalis — Išsamus ex nunc nagrinėjimas — Europos Sąjungos pagrindinių teisių chartijos 47 straipsnis — Teisė į veiksmingą teisių gynimo priemonę — Pirmosios instancijos teismo įgaliojimų apimtis — Įgaliojimų pakeisti sprendimą nebuvimas — Kompetentingos administracinės arba kvaziteisminės institucijos atsisakymas laikytis šio teismo sprendimo)

text:
               23.9.2019

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 319/8

      2019 m. liepos 29 d. Teisingumo Teismo (didžioji kolegija) sprendimas byloje (Pécsi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság (Vengrija) prašymas priimti prejudicinį sprendimą) Alekszij Torubarov/Bevándorlási és Menekültügyi Hivatal
      (Byla C-556/17) (1)

      (Prašymas priimti prejudicinį sprendimą - Bendra prieglobsčio ir papildomos apsaugos politika - Bendra tarptautinės apsaugos suteikimo tvarka - Direktyva 2013/32/ES - 46 straipsnio 3 dalis - Išsamus ex nunc nagrinėjimas - Europos Sąjungos pagrindinių teisių chartijos 47 straipsnis - Teisė į veiksmingą teisių gynimo priemonę - Pirmosios instancijos teismo įgaliojimų apimtis - Įgaliojimų pakeisti sprendimą nebuvimas - Kompetentingos administracinės arba kvaziteisminės institucijos atsisakymas laikytis šio teismo sprendimo)
      (2019/C 319/07)
      Proceso kalba: vengrų

         Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas

      Pécsi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság

         Šalys pagrindinėje byloje

         Pareiškėjas: Alekszij Torubarov

         Atsakovė: Bevándorlási és Menekültügyi Hivatal

         Rezoliucinė dalis

      2013 m. birželio 26 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 2013/32/ES dėl tarptautinės apsaugos suteikimo ir panaikinimo bendros tvarkos 46 straipsnio 3 dalis, atsižvelgiant į Europos Sąjungos pagrindinių teisių chartijos 47 straipsnį, turi būti aiškinama taip, kad tokiomis aplinkybėmis, kaip nagrinėjamos pagrindinėje byloje, kai pirmosios instancijos teismas, išsamiai ir ex nunc išnagrinėjęs visas tarptautinės apsaugos prašytojo pateiktas reikšmingas faktines ir teisines aplinkybes, konstatavo, kad pagal 2011 m. gruodžio 13 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvoje 2011/95/ES dėl trečiųjų šalių piliečių ar asmenų be pilietybės priskyrimo prie tarptautinės apsaugos gavėjų, vienodo statuso pabėgėliams arba papildomą apsaugą galintiems gauti asmenims ir suteikiamos apsaugos pobūdžio reikalavimų numatytus kriterijus šiam prašytojui jo prašyme nurodytu pagrindu turi būti suteikta tokia apsauga, o vėliau administracinė arba kvaziteisminė institucija, nenustačiusi naujų aplinkybių, pateisinančių prašytojo tarptautinės apsaugos poreikių naują įvertinimą, priima priešingą sprendimą, šis teismas turi pakeisti šį sprendimą, kuris neatitinka jo ankstesnio sprendimo, ir priimti savo sprendimą dėl tarptautinės apsaugos prašymo, prireikus netaikydamas nacionalinio įstatymo, pagal kurį taip veikti jam draudžiama.

         (1)  OL C 5, 2018 1 8.