title: Byla C-809/19: 2019 m. lapkričio 4 d. Landgericht Gera (Vokietija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje ER/Volkswagen AG

text:
               10.2.2020

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 45/23

      2019 m. lapkričio 4 d. Landgericht Gera (Vokietija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje ER/Volkswagen AG
      (Byla C-809/19)
      (2020/C 45/20)
      Proceso kalba: vokiečių

         Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas

      Landgericht Gera

         Šalys pagrindinėje byloje

         Ieškovas: ER

         Atsakovė: Volkswagen AG

         Prejudiciniai klausimai

                  1.

                  Ar EG-FGV 6 straipsnio 1 dalis, 27 straipsnio 1 dalis arba Direktyvos 2007/46/EB (1) 18 straipsnio 1 dalis ir 26 straipsnio 1 dalis turi būti aiškinamos taip, kad gamintojas pažeidžia savo pareigą išduoti galiojantį liudijimą pagal EG-FGV (2) 6 straipsnio 1 dalį (arba savo pareigą pateikti atitikties liudijimą pagal Direktyvos 2007/46/EB 18 straipsnio 1 dalį), įrengdamas transporto priemonėje draudžiamą išderinimo įtaisą, kaip tai suprantama pagal Reglamento (EB) Nr. 715/2007 (3) 5 straipsnio 2 dalį ir 3 straipsnio 10 punktą, ir tokios transporto priemonės pateikimu į rinką pažeidžiamas draudimas pateikti į rinką transporto priemonę be galiojančio atitikties liudijimo pagal EG-FGV 27 straipsnio 1 dalį (arba draudimas parduoti neturint galiojančio atitikties liudijimo pagal Direktyvos 2007/46/EB 26 straipsnio 1 dalį)?
                  Jeigu atsakymas būtų teigiamas:

                              1

                                          a.

                                          Ar EG-FGV 6 ir 27 straipsniais arba Direktyvos 2007/46/EB 18 straipsnio 1 dalimi, 26 straipsnio 1 dalimi ir 46 straipsniu taip pat siekiama apsaugoti galutinį vartotoją, taip pat jo pasirinkimo laisvę ir turtą? Ar transporto priemonės, kuri buvo pateikta į rinką be galiojančio atitikties liudijimo, įsigijimas, kai ją įsigyja automobilio pirkėjas, patenka į grėsmių, kurioms užkardyti buvo priimtos šios normos, sritį?

                  2.

                  Ar Reglamento (EB) Nr. 715/2007 5 straipsnio 2 dalimi taip pat siekiama apsaugoti galutinį vartotoją, taip pat jo pasirinkimo laisvę ir turtą? Ar transporto priemonės, kurioje įrengtas draudžiamas išderinimo įtaisas, įsigijimas, kai ją įsigyja automobilio pirkėjas, patenka į grėsmių, kurioms užkardyti buvo priimta ši norma, sritį?

                  3.

                  Ar EG-FGV 6 ir 27 straipsniai arba Direktyvos 2007/46/EB 18 straipsnio 1 dalis, 26 straipsnio 1 dalis ir 46 straipsnis ir Reglamento (EB) Nr. 715/2007 5 straipsnio 2 dalis turi būti aiškinami taip, kad pažeidus šias nuostatas kompensacijos už faktinį transporto priemonės naudojimą išskaitymas iš galutinio vartotojo patirtos žalos visiškai arba iš dalies (jei taip, kokiu būdu arba kokia apimtimi?) anuliuotinas, jei galutinis vartotojas dėl šio pažeidimo gali pareikalauti ir reikalauja panaikinti transporto priemonės pirkimo–pardavimo sutartį? Ar šio klausimo aiškinimas skiriasi tuo atveju, jei minėtas pažeidimas įvykdomas suklaidinus patvirtinimą išduodančias institucijas ir galutinį vartotoją pareiškimu, kad visos patvirtinimo sąlygos tenkinamos ir transporto priemonės eksploatavimas kelių eisme leidžiamas be apribojimų, o pažeidimu ir apgaule siekiama sumažinti kaštus ir padidinti pelną didele pardavimo apimtimi, kartu įgyjant konkurencinį pranašumą apgaulės neįtariančio kliento sąskaita?

         (1)  2007 m. rugsėjo 5 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2007/46/EB, nustatanti motorinių transporto priemonių ir jų priekabų bei tokioms transporto priemonėms skirtų sistemų, sudėtinių dalių ir atskirų techninių mazgų patvirtinimo pagrindus (OL L 263, 2007, p. 1).

         (2)  2011 m. vasario 3 d.EG-Fahrzeuggenehmigungsverordnung (Nutarimas dėl EB transporto priemonių patvirtinimo) (BGBl. I S. 126), su paskutiniais pakeitimais, padarytais 2017 m. kovo 23 d. Nutarimo (BGBl. I S. 522) 7 straipsniu.

         (3)  2007 m. birželio 20 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentas (EB) Nr. 715/2007 dėl variklinių transporto priemonių tipo patvirtinimo atsižvelgiant į išmetamųjų teršalų kiekį iš lengvųjų keleivinių ir komercinių transporto priemonių (Euro 5 ir Euro 6) ir dėl transporto priemonių remonto ir priežiūros informacijos prieigos (OL L 171, 2007, p. 1).


title: Byla C-816/19: 2019 m. lapkričio 5 d. Amtsgericht Hamburg (Vokietija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje QF/Germanwings GmbH

text:
               10.2.2020

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 45/24

      2019 m. lapkričio 5 d. Amtsgericht Hamburg (Vokietija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje QF/Germanwings GmbH
      (Byla C-816/19)
      (2020/C 45/21)
      Proceso kalba: vokiečių

         Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas

      Amtsgericht Hamburg

         Šalys pagrindinėje byloje

         Ieškovė: QF

         Atsakovė: Germanwings GmbH

         Prejudicinis klausimas

      Ar skrydį vykdančio oro vežėjo darbuotojų profesinės sąjungos organizuotas streikas yra „ypatinga aplinkybė“, kaip ji suprantama pagal Reglamento (EB) Nr. 261/2004 (1) 5 straipsnio 3 dalį?

         (1)  2004 m. vasario 11 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentas (EB) Nr. 261/2004, nustatantis bendras kompensavimo ir pagalbos keleiviams taisykles atsisakymo vežti ir skrydžių atšaukimo arba atidėjimo ilgam laikui atveju, panaikinantis Reglamentą (EEB) Nr. 295/91 (OL L 46, 2004, p. 1; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 7 sk., 8 t., p. 10).


title: Byla C-827/19: 2019 m. lapkričio 13 d. Audiencia Provincial de Pontevedra (Ispanija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje D.A.T.A. ir kt./Ryanair D.A.C.

text:
               10.2.2020

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 45/25

      2019 m. lapkričio 13 d. Audiencia Provincial de Pontevedra (Ispanija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje D.A.T.A. ir kt./Ryanair D.A.C.
      (Byla C-827/19)
      (2020/C 45/22)
      Proceso kalba: ispanų

         Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas

      Audiencia Provincial de Pontevedra

         Šalys pagrindinėje byloje

         Apeliantai: D.A.T.A., L.F.A., A.M.A.G., L.F.A., J.G.C., S.C.C., A.C.V., A.A.G., A.C.A., L.C.A., N.P.B. ir P.C.A.

         Kita apeliacinio proceso šalis: Ryanair D.A.C.

         Prejudiciniai klausimai

                  1

                  Ar tai, kad oro vežėjo darbuotojai įgyvendina savo teisę dalyvauti streikuose, kuriuos organizuoja profesinė sąjunga reikalaudama geresnių darbo sąlygų, kai streikuojama ne dėl darbdavio ankstesnio sprendimo, bet dėl darbuotojų reikalavimų, gali būti laikoma „ypatinga aplinkybe“ pagal Reglamento Nr. 261/20[0]4 (1) 5 straipsnio 3 dalį, ar, priešingai, ši aplinkybė yra būdinga oro vežėjo vykdomos veiklos dalis?

                  2.

                  Ar tokiomis aplinkybėmis, kokios susiklostė nagrinėjamoje byloje, vežėjas privalo imtis kokių nors teisiškai leistinų priemonių, taip pat ir tuomet, kai apie teisės streikuoti įgyvendinimą jam buvo pranešta per teisės aktais reikalaujamą laikotarpį, pavyzdžiui, siūlyti kitų bendrovių, kurių darbuotojai nedalyvauja streike, skrydžius?

                  3.

                  Ar siekiant nustatyti, kad oro bendrovės įgulos streikas yra „ypatinga aplinkybė“ pagal Reglamento Nr. 261/20[0]4 5 straipsnio 3 dalį, svarbu tai, kaip buvo atšauktas streikas, ypač, kai tai buvo padaryta abipusiu konflikto šalių sutarimu?

         (1)  2004 m. vasario 11 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentas (EB) Nr. 261/2004, nustatantis bendras kompensavimo ir pagalbos keleiviams taisykles atsisakymo vežti ir skrydžių atšaukimo arba atidėjimo ilgam laikui atveju, panaikinantis Reglamentą (EEB) Nr. 295/91 (OL L 46, p. 1; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 7 sk., 8 t., p. 10).


title: Byla C-841/19: 2019 m. lapkričio 20 d. Juzgado de lo Social no 41 de Madrid (Ispanija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje BT/Fondo de Garantía Salarial (Fogasa)

text:
               10.2.2020

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 45/25

      2019 m. lapkričio 20 d. Juzgado de lo Social no 41 de Madrid (Ispanija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje BT/Fondo de Garantía Salarial (Fogasa)
      (Byla C-841/19)
      (2020/C 45/23)
      Proceso kalba: ispanų

         Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas

      Juzgado de lo Social no 41 de Madrid

         Šalys pagrindinėje byloje

         Ieškovas: JL

         Atsakovas: Fondo de Garantía Salarial (Fogasa)

         Prejudicinis klausimas

      Ar Direktyvos 79/7 (1) 4 straipsnio 1 dalis ir 2006 m. liepos 5 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 2006/54/EB (2) 2 straipsnio 1 dalis turi būti aiškinamos taip, kad pagal jas draudžiama <...> valstybės narės teisės norma, kaip antai nagrinėjama pagrindinėje byloje, pagal kurią FOGASA (3) įsipareigojimų ne visą darbo dieną dirbančiam darbuotojui suma, nustatoma remiantis jo darbo užmokesčiu, kuris yra mažesnis dėl darbo ne visą darbo dieną, dar kartą sumažinama apskaičiuojant FOGASA įsipareigojimus pagal Darbuotojų statuto 33 straipsnį (vėl atsižvelgiant į darbą ne visą darbo dieną), palyginti su visą darbo dieną dirbančiu darbuotoju, nes ši teisės norma visų pirma nepalanki darbuotojoms moterims, palyginti su darbuotojais vyrais?

         (1)  1978 m. gruodžio 19 d. Tarybos direktyva 79/7/EEB dėl vienodo požiūrio į vyrus ir moteris principo nuoseklaus įgyvendinimo socialinės apsaugos srityje (OL L 6, 1979, p. 24; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 5 sk., 1 t., p. 215).

         (2)  2006 m. liepos 5 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2006/54/EB dėl moterų ir vyrų lygių galimybių ir vienodo požiūrio į moteris ir vyrus užimtumo bei profesinės veiklos srityje principo įgyvendinimo (OL L 204, 2006, p. 23).

         (3)  Fondo de Garantía Salarial (Darbo užmokesčio garantijų fondas).


title: Byla C-842/19: 2019 m. lapkričio 19 d. pareikštas ieškinys byloje Europos Komisija/Belgijos Karalystė

text:
               10.2.2020

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 45/26

      2019 m. lapkričio 19 d. pareikštas ieškinys byloje Europos Komisija/Belgijos Karalystė
      (Byla C-842/19)
      (2020/C 45/24)
      Proceso kalba: prancūzų

         Šalys

         Ieškovė: Europos Komisija, atstovaujama W. Roels, A. Armenia

         Atsakovė: Belgijos Karalystė

         Ieškovės reikalavimai

      Komisija Teisingumo Teismo prašo:

                  —

                  pripažinti, kad nesiėmusi visų priemonių 2018 m. balandžio 12 d. sprendimui byloje C-110/17, Komisija/Belgija, įvykdyti Belgijos Karalystė neįvykdė įsipareigojimų pagal SESV 260 straipsnio 1 dalį,

                  —

                  priteisti iš Belgijos Karalystės sumokėti į Komisijos nurodytą sąskaitą 22 076,55 EUR periodinę baudą už kiekvieną uždelstą dieną įvykdyti minėtą byloje C-110/17 priimtą sprendimą nuo sprendimo šioje byloje priėmimo dienos iki minėto sprendimo byloje C-110/17 įvykdymo dienos,

                  —

                  priteisti iš Belgijos Karalystės sumokėti į Komisijos nurodytą sąskaitą minimalią vienkartinę 2 029 000 EUR dydžio sumą arba, jei minimali vienkartinė suma bus viršyta, vienkartinę 4 905,90 EUR dydžio sumą už kiekvieną dieną, skaičiuojant nuo minėto sprendimo byloje C-110/17 paskelbimo dienos iki sprendimo, kuris bus priimtas šioje byloje priėmimo dienos arba iki minėto sprendimo byloje C-110/17 įvykdymo dienos, jeigu jis bus įvykdytas anksčiau,

                  —

                  priteisti iš Belgijos Karalystės bylinėjimosi išlaidas.

         Ieškinio pagrindai ir pagrindiniai argumentai

      Savo ieškinyje Komisija teigia, kad Belgijos Karalystė nesiėmė priemonių 2018 m. balandžio 12 d. Teisingumo Teismo sprendimui įvykdyti.


title: Byla C-872/19 P: 2019 m. lapkričio 28 d. Venesuelos Bolivaro Respublikos pateiktas apeliacinis skundas dėl 2019 m. rugsėjo 20 d. Bendrojo Teismo (ketvirtoji išplėstinė kolegija) priimto sprendimo byloje T-65/18 Venesuela/Taryba

text:
               10.2.2020

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 45/27

      2019 m. lapkričio 28 d. Venesuelos Bolivaro Respublikos pateiktas apeliacinis skundas dėl 2019 m. rugsėjo 20 d. Bendrojo Teismo (ketvirtoji išplėstinė kolegija) priimto sprendimo byloje T-65/18 Venesuela/Taryba
      (Byla C-872/19 P)
      (2020/C 45/25)
      Proceso kalba: anglų

         Šalys

         Apeliantė: Venesuelos Bolivaro Respublika, atstovaujama advokatų L. Giuliano ir F. Di Gianni,

         Kita proceso šalis: Europos Sąjungos Taryba

         Apeliantės reikalavimai

      Apeliantė Teisingumo Teismo prašo:

                  —

                  panaikinti skundžiamą sprendimą atmesti ieškinį kaip nepriimtiną,

                  —

                  pripažinti apeliantės ieškinį priimtinu ir grąžinti bylą Bendrajam Teismui, kad šis priimtų sprendimą dėl jos esmės ir

                  —

                  priteisti iš Tarybos bylinėjimosi šiame procese ir procese Bendrajame Teisme išlaidas.

         Apeliacinio skundo pagrindai ir pagrindiniai argumentai

      Grįsdama apeliacinį skundą, apeliantė nurodo vienintelį pagrindą, kurį sudaro trys dalys.
      Bendrasis Teismas klaidingai išaiškino SESV 263 straipsnyje įtvirtintą tiesioginės sąsajos sąlygą, remdamasis Sprendimu Almaz-Antey:

                  1.

                  Bendrasis Teismas taikė netinkamą kriterijų nustatydamas, ar ginčijamos nuostatos (1) tiesiogiai susijusios su Venesuelos Bolivaro Respublika.

                  2.

                  Bendrasis Teismas padarė teisės klaidą, nes neatsižvelgė į tam tikras esmines bylos aplinkybes, kai taikė tiesioginės sąsajos sąlygą, kaip ji apibrėžta Sprendime Almaz-Antey.

                  3.

                  Bendrasis Teismas neatsižvelgė į ginčijamos nuostatos faktines pasekmes Venesuelos Bolivaro Respublikai.

         (1)  2017 m. lapkričio 13 d. Tarybos sprendimas (BUSP) 2017/2074 dėl ribojamųjų priemonių atsižvelgiant į padėtį Venesueloje (OL L 295, 2017, p. 60).


title: Byla C-874/19 P: 2019 m. lapkričio 28 d. Aeris Invest Sàrl pateiktas apeliacinis skundas dėl 2019 m. spalio 10 d. Bendrojo Teismo (aštuntoji kolegija) priimtos nutarties byloje T-599/18 Aeris Invest/BPV

text:
               10.2.2020

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 45/28

      2019 m. lapkričio 28 d. Aeris Invest Sàrl pateiktas apeliacinis skundas dėl 2019 m. spalio 10 d. Bendrojo Teismo (aštuntoji kolegija) priimtos nutarties byloje T-599/18 Aeris Invest/BPV
      (Byla C-874/19 P)
      (2020/C 45/26)
      Proceso kalba: prancūzų

         Šalys

         Apeliantė: Aeris Invest Sàrl, atstovaujama abogados R. Vallina Hoset, A. Sellés Marco

         Kita proceso šalis: Bendra pertvarkymo valdyba (BPV)

         Apeliantės reikalavimai

      Apeliantė Teisingumo Teismo prašo:

                  —

                  panaikinti 2019 m. spalio 10 d. Bendrojo Teismo nutartį Aeris Invest/BPV, T-599/18, EU:T:2019:740, ta dalimi, kuria nusprendžiama, kad ieškinys yra nepriimtinas;

                  —

                  grąžinti bylą Bendrajam Teismui, kuriam Teisingumo Teismo sprendimas teisės klausimais yra privalomas, kad šis priimtų sprendimą atsižvelgdamas į šios šalies pirmoje instancijoje pateiktus reikalavimus, ir

                  —

                  atidėti bylinėjimosi išlaidų klausimo nagrinėjimą.

         Apeliacinio skundo pagrindai ir pagrindiniai argumentai

      Savo pirmajame pagrinde apeliantė teigia, kad skundžiama nutartis pažeidžia 2014 m. liepos 15 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamento (ES) Nr. 806/2014, kuriuo nustatomos kredito įstaigų ir tam tikrų investicinių įmonių pertvarkymo vienodos taisyklės ir vienoda procedūra, kiek tai susiję su bendru pertvarkymo mechanizmu ir Bendru pertvarkymo fondu, ir iš dalies keičiamas Reglamentas (ES) Nr. 1093/2010 (OL L 331, 2010, p. 12), 20 straipsnį ir Europos Sąjungos pagrindinių teisių chartijos (Chartija) 47 straipsnį. Apeliantės teigimu, Bendrajame Teisme skundžiamas aktas turi privalomą teisinį poveikį ta dalimi, kuria galutinis vertinimas yra sudėtinė sprendimo dėl pertvarkymo dalis.
      Savo antrajame pagrinde apeliantė teigia, kad skundžiama nutartis pažeidžia Chartijos 17 straipsnį. Skundžiamoje nutartyje pateiktas Reglamento 806/2014 20 straipsnio aiškinimas neatitinka nuosavybės teisės ta dalimi, kuria juo leidžiama pažeisti šios šalies nuosavybės teisę be jokios kompensacijos.
      Trečiajame apeliacinio skundo pagrinde teigiama, kad skundžiama nutartimi pažeidžiamas Reglamento 806/2014 20 straipsnio 11 dalies b punktas. Priėmus sprendimą dėl pertvarkymo ir nuvertėjus akcijoms, buvusieji Banco Popular akcininkai tapo šios įstaigos kreditoriais. Taip Reglamento 806/2014 20 straipsnio 11 dalies b punktas tapo taikytinas buvusiems akcininkams, kadangi šioje nuostatoje numatoma pareiga nuspręsti dėl „paskolų perėmimo“ atsižvelgiant į galutinį įvertinimą.
      Galiausiai, ketvirtajame apeliacinio skundo pagrinde apeliantė teigia, kad skundžiama nutartimi pažeidžiamos Reglamento 806/2014 20 straipsnio 11 ir 14 dalys bei Chartijos 41 straipsnis, nes joje neatsižvelgiama į tai, kad skundžiamas aktas turi privalomą teisinį poveikį šiai šaliai tiek, kiek juo kliudoma AERIS susipažinti su naujausia ir visapusiška informacija, susijusia su įmonės, kurioje AERIS turėjo 3,45 % akcijų, finansinė padėtimi.


title: Byla C-883/19 P: 2019 m. gruodžio 3 d. HSBC Holdings plc, HSBC Bank plc, HSBC France pateiktas apeliacinis skundas dėl 2019 m. rugsėjo 24 d. Bendrojo Teismo (antroji išplėstinė kolegija) priimto sprendimo byloje T-105/17 HSBC Holdings plc ir kt./Komisija

text:
               10.2.2020

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 45/29

      2019 m. gruodžio 3 d. HSBC Holdings plc, HSBC Bank plc, HSBC France pateiktas apeliacinis skundas dėl 2019 m. rugsėjo 24 d. Bendrojo Teismo (antroji išplėstinė kolegija) priimto sprendimo byloje T-105/17 HSBC Holdings plc ir kt./Komisija
      (Byla C-883/19 P)
      (2020/C 45/27)
      Proceso kalba: anglų

         Šalys

         Apeliantės: HSBC Holdings plc, HSBC Bank plc, HSBC France, atstovaujamos QC K. Bacon, baristerio D. Bailey, solisitoriaus M. Simpson, avocate C. Angeli, advocate M. Giner,

         Kita proceso šalis: Europos Komisija

         Apeliančių reikalavimai

      Apeliantės Teisingumo Teismo prašo:

                  —

                  panaikinti 2019 m. rugsėjo 24 d. Bendrojo Teismo (antroji išplėstinė kolegija) sprendimo byloje T-105/17, HSBC Holdings plc ir kt./Europos Komisija, rezoliucinės dalies 2 punktą,

                  —

                  panaikinti 2016 m. gruodžio 7 d. Komisijos sprendimo C(2016) 8530 final dėl procedūros pagal SESV 101 straipsnį ir EEE susitarimo 53 straipsnį (Byla AT.39914 – Euro palūkanų normos išvestinės finansinės priemonės (EIRD)) (1) 1 straipsnio b punktą; subsidiariai, panaikinti 1 straipsnio b punktą, kiek jame konstatuota, kad HSBC dalyvavo darant vieną ir tęstinį pažeidimą po 2007 m. kovo 19 d.,

                  —

                  nurodyti Komisijai padengti HSBC bylinėjimosi išlaidas byloje T-105/17 ir šioje apeliacinėje byloje.

         Apeliacinio skundo pagrindai ir pagrindiniai argumentai

      Pirmasis pagrindas: Bendrasis Teismas padarė teisės klaidą dėl Komisijos esminių procedūrinių reikalavimų, būtent HSBC teisės į nekaltumo prezumpcijos, gero administravimo ir teisės į gynybą principų paisymą, pažeidimo poveikio.
      Antras pagrindas: Bendrasis Teismas padarė teisės klaidą, kai netinkamai taikė SESV 101 straipsnio 1 dalį, apibūdindamas 2017 m. kovo 19 d. manipuliavimą ir (ar) iškraipydamas reikšmingus įrodymus.
      Trečiasis pagrindas: Bendrasis Teismas padarė teisės klaidą nusprendęs, kad dvi diskusijos buvo SESV 101 straipsnio 1 dalies pažeidimas dėl tikslo. Konkrečiai kalbant, Bendrasis Teismas suklydo nusprendęs, kad į šių diskusijų naudą konkurencijai galima atsižvelgti pagal SESV 101 straipsnio 1 dalį tik pagalbinių pagrindinio sandorio apribojimų arba vertinimo pagal SESV 101 straipsnio 3 dalį kontekste.
      Ketvirtasis pagrindas: Bendrojo Teismo išvados dėl dviejų 2007 m. vasario 12 d. ir 16 d. diskusijų akivaizdžiai iškraipo teismui pateiktus įrodymus.
      Penktasis pagrindas: prieidamas prie išvados, kad jo sprendime konstatuotu vienu ir tęstiniu pažeidimu buvo siekiama vieno tikslo, Bendrasis Teismas padarė dvi teisės klaidas: i) akivaizdžiai iškraipė faktus ir įrodymus, kiek tai susiję su 2007 m. kovo 27 d. diskusija, ii) teisės klaidą, nusprendęs, kad dviem diskusijomis dėl medianinių kainų buvo siekiama Bendrojo Teismo konstatuoto vieno tikslo.
      Šeštasis pagrindas: Bendrasis Teismas padarė teisės klaidą nusprendęs, kad HSBC dalyvavo darant vieną ir tęstinį pažeidimą, kuris apėmė veiksmus, Komisijos sprendime neįvardytus kaip HSBC pažeidimas.

         (1)  OL C 130, 2019, p. 4.


title: Byla C-885/19 P: 2019 m. gruodžio 4 d. Fiat Chrysler Finance Europe pateiktas apeliacinis skundas dėl 2019 m. rugsėjo 24 d. Bendrojo Teismo (septintoji išplėstinė kolegija) priimto sprendimo byloje T-755/15 Liuksemburgas ir Fiat Chrysler Finance Europe/Komisija

text:
               10.2.2020

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 45/30

      2019 m. gruodžio 4 d. Fiat Chrysler Finance Europe pateiktas apeliacinis skundas dėl 2019 m. rugsėjo 24 d. Bendrojo Teismo (septintoji išplėstinė kolegija) priimto sprendimo byloje T-755/15 Liuksemburgas ir Fiat Chrysler Finance Europe/Komisija
      (Byla C-885/19 P)
      (2020/C 45/28)
      Proceso kalba: anglų

         Šalys

         Apeliantė: Fiat Chrysler Finance Europe, atstovaujama abogado J. Rodriguez, avocat N. de Boynes, Rechtsanwalt M. Engel, avvocato G. Maisto

         Kita proceso šalis: Europos Komisija, Airija

         Apeliantės reikalavimai

      Apeliantė Teisingumo Teismo prašo:

                  —

                  panaikinti 2019 m. rugsėjo 24 d. Bendrojo Teismo (septintoji išplėstinė kolegija) sprendimą sujungtose bylose T-755/15 ir T-759/15,

                  —

                  panaikinti 2015 m. spalio 21 d. Komisijos ginčijamą sprendimą (1), remiantis SESV 263 straipsnio 4 dalimi; arba, alternatyviai, jei Teisingumo Teismas negalėtų priimti galutinio sprendimo, grąžinti bylą nagrinėti Bendrajam Teismui ir

                  —

                  priteisti iš Komisijos Fiat Chrysler Finance Europe bylinėjimosi išlaidas pagal Teisingumo Teismo procedūros reglamento 138 straipsnio 1 dalį ir 184 straipsnio 1 ir 2 dalis ir Fiat Chrysler Finance Europe bylinėjimosi išlaidas, patirtas pirmojoje instancijoje.

         Apeliacinio skundo pagrindai ir pagrindiniai argumentai

      Pirmasis pagrindas: Bendrasis Teismas, analizuodamas tai, ar Fiat Chrysler Finance Europe gavo naudos iš susitarimo dėl kainų, pažeidė SESV 107 straipsnį, nes i) Bendrasis Teismas klaidingai taikė teisinį kriterijų, vertindamas, ar susitarimu dėl kainų buvo patvirtintas metodas, kuriuo buvo viršytas taikytinas vertinimo skirtumas ir ii) Bendrasis Teismas tinkamai neapibrėžė atitinkamos įmonės, kuri gavo naudos iš susitarimo dėl kainų.
      Antrasis pagrindas: Bendrojo Teismo atlikta Komisijos rėmimosi įprastų rinkos sąlygų principo analizė yra netinkama, prieštaringa ir pažeidžia bendrąjį principą, pagal kurį turi būti nurodyti tinkami ir nuoseklūs motyvai.
      Trečiasis pagrindas: Bendrasis Teismas pažeidė pagrindinį teisinio tikrumo principą, nes i) patvirtino Komisijos netinkamai apibrėžtą įprastų rinkos sąlygų principą, nenagrinėdamas jo apimties ar turinio ir ii) patvirtino atrankumo prezumpcijos taikymą įprastų rinkos sąlygų principui.

         (1)  2015 m. spalio 21 d. Komisijos sprendimas (ES) 2016/2326 dėl valstybės pagalbos SA.38375 (2014/C, ex 2014/NN), kurią Liuksemburgas suteikė bendrovei „Fiat“ (pranešta dokumentu Nr. C(2015) 7152) (OL L 351, 2016, p. 1).


title: Byla C-888/19 P: 2019 m. gruodžio 4 d. GMB Glasmanufaktur Brandenburg GmbH pateiktas apeliacinis skundas dėl 2019 m. rugsėjo 24 d. Bendrojo Teismo (penktoji kolegija) priimto sprendimo byloje T-586/14 RENV Xinyi PV Products (Anhui) Holdings/Komisija

text:
               10.2.2020

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 45/31

      2019 m. gruodžio 4 d. GMB Glasmanufaktur Brandenburg GmbH pateiktas apeliacinis skundas dėl 2019 m. rugsėjo 24 d. Bendrojo Teismo (penktoji kolegija) priimto sprendimo byloje T-586/14 RENV Xinyi PV Products (Anhui) Holdings/Komisija
      (Byla C-888/19 P)
      (2020/C 45/29)
      Proceso kalba: anglų

         Šalys

         Apeliantė: GMB Glasmanufaktur Brandenburg GmbH, atstovaujama solisitoriaus R. MacLean

         Kitos proceso šalys: Xinyi PV Products (Anhui) Holdings Ltd, Europos Komisija

         Apeliantės reikalavimai

      Apeliantė Teisingumo Teismo prašo:

                  —

                  panaikinti skundžiamą sprendimą;

                  —

                  atmesti pirmojoje instancijoje pareikšto ieškinio pirmo pagrindo antrą dalį, pakartotą skundžiamame sprendime, kaip nepagrįstą;

                  —

                  pačiam priimti sprendimą dėl instancijoje pareikšto ieškinio pirmo pagrindo antros dalies, pakartotą skundžiamame sprendime, pagrįstumo;

                  —

                  grąžinti bylą bendrajam Teismui, kad jis priimtų sprendimą dėl likusių ieškovės pagrindų, grindžiamų teisės pažeidimais, ir

                  —

                  nurodyti ieškovei padengti apeliantės bylinėjimosi išlaidas, patirtas šiame procese ir pirmojoje bei apeliacinėse instancijose.

         Apeliacinio skundo pagrindai ir pagrindiniai argumentai

      Apeliantė tvirtina, kad skundžiamas sprendimas turėtų būti panaikintas remiantis trimis atskirais apeliacinio skundo pagrindais.
      Pirmasis pagrindas: Bendrasis Teismas skundžiamame sprendime padarė teisės klaidą, aiškindamas ir taikydamas Pagrindinio antidempingo reglamento (1) 2 straipsnio 7 dalies c punkto trečioje įtraukoje vartojamas susijusias sąvokas „ženklus iškraipymas“ ir „finansinė būklė“ ir atitinkamai perkeldamas pareigą įrodyti rinkos ekonomikos sąlygomis veikiančios įmonės statusą iš Komisijos apeliantei.
      Antrasis pagrindas: Bendrasis Teismas nepaisė Komisijos turimos diskrecijos vertinant prašymus taikyti rinkos ekonomikos sąlygomis veikiančios įmonės statusą ribų ir Komisijos vertinimą dėl eksportuojančio gamintojo padėties pakeitė savuoju.
      Trečiasis pagrindas: apeliantė siekia, kad būtų panaikintas skundžiamo sprendimo rezoliucinės dalies pirmas punktas remiantis tuo, kad Bendrasis Teismas, prieidamas prie išvados, priėmė sprendimą ultra petita.

         (1)  2009 m. lapkričio 30 d. Tarybos reglamentas (EB) Nr. 1225/2009 dėl apsaugos nuo importo dempingo kaina iš Europos bendrijos narėmis nesančių valstybių (OL L 343, 2009, p. 51; klaidų ištaisymai OL L 7, 2010, p. 22 44, OL L 219, 2015 p. 20 ir OL L 44, 2016, p. 20).


title: Byla C-891/19 P: 2019 m. gruodžio 4 d. Europos Komisijos pateiktas apeliacinis skundas dėl 2019 m. rugsėjo 24 d. Bendrojo Teismo (septintoji kolegija) priimto sprendimo byloje T-500/17 Hubei Xinyegang Special Tube/Komisija

text:
               10.2.2020

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 45/32

      2019 m. gruodžio 4 d. Europos Komisijos pateiktas apeliacinis skundas dėl 2019 m. rugsėjo 24 d. Bendrojo Teismo (septintoji kolegija) priimto sprendimo byloje T-500/17 Hubei Xinyegang Special Tube/Komisija
      (Byla C-891/19 P)
      (2020/C 45/30)
      Proceso kalba: anglų

         Šalys

         Apeliantė: Europos Komisija, atstovaujama T. Maxian Rusche ir N. Kuplewatzky

         Kitos proceso šalys: Hubei Xinyegang Special Tube Co. Ltd, ArcelorMittal Tubular Products Roman SA, Válcovny trub Chomutov a.s., Vallourec Deutschland GmbH

         Apeliantės reikalavimai

      Apeliantė Teisingumo Teismo prašo:

                  —

                  panaikinti skundžiamą sprendimą;

                  —

                  atmesti pirmą ir antrą ieškinio pirmojoje instancijoje pagrindus kaip teisiškai nepagrįstus;

                  —

                  grąžinti trečią ir ketvirtą ieškinio pirmojoje instancijoje pagrindus Bendrajam Teismui nagrinėti iš naujo;

                  —

                  atidėti bylinėjimosi pirmojoje ir apeliacinėje instancijose išlaidų klausimo nagrinėjimą, kol Bendrasis Teismas priims galutinį sprendimą.

         Apeliacinio skundo pagrindai ir pagrindiniai argumentai

      Komisija nurodo šešis apeliacinio skundo pagrindus.
      Pirma, skundžiamo sprendimo 59–67 punktuose padaryta teisės klaidų. Konkrečiai Bendrasis Teismas klaidingai aiškino Pagrindinio reglamento (1) 1 straipsnio 2 ir 4 dalis, 3 straipsnio 2, 3 ir 8 dalis bei 4 straipsnį, nes nustatė, kad 3 straipsnio 8 dalyje ir 4 straipsnyje įtvirtintas reikalavimas, kad Komisija, nagrinėdama poveikį kainoms, turi atsižvelgti į nagrinėjamo produkto rinkos segmentaciją. Pagrindinio reglamento 3 straipsnio 2 ir 3 dalyse nustatytas reikalavimas palyginti su panašiu produktu, kaip numatyta to paties reglamento 1 straipsnio 4 dalyje, o ne atlikti detalų produkto rinkos segmentų įvertinimą, kaip reikalauja Bendrasis Teismas. Teisminės institucijos, kuriomis remiasi Bendrasis Teismas, nepalaiko Bendrojo Teismo nuomonės, o Bendrasis Teismas iškraipo faktus, susijusius su tomis institucijomis, ir faktus, kuriais grindžiamas Ginčijamas reglamentas (2). Galiausiai, bet kuriuo atveju, nėra jokių specifinių požymių, kurie pateisintų rinkos segmentais grindžiamą analizę.
      Antra, skundžiamo sprendimo 59–67 punktuose Bendrasis Teismas klaidingai aiškino Ginčijamą reglamentą ar iškraipė faktus, kiek tai susiję su produkto kontrolės numerių (PKN) naudojimu Komisijai analizuojant poveikį kainoms. Naudojant PKN, internalizuojamos tam tikros savybės, pavyzdžiui, rinkos segmentacija (ir daug kitų faktorių), todėl atliekant poveikio kainoms analizę, pagrįstą tokia PKN struktūra, savaime atsižvelgiama į šiuos faktorius. Taigi papildoma segmentinė kainų analizė nebuvo būtina.
      Trečia, skundžiamo sprendimo 77–79 punktuose Bendrasis Teismas padarė klaidą, aiškindamas SESV 296 straipsnį, ir iškraipė įrodymus, susijusius su rinkos segmentais pagrįsta analize, atliekant tyrimą ir ginčijamame reglamente.
      Ketvirta, skundžiamo sprendimo 68–76 punktuose Bendrasis Teismas klaidingai išaiškino Pagrindinio Reglamento 3 straipsnio 2 ir 3 dalis, pagal kurias reikalaujama tik nustatyti importo dempingo poveikį Sąjungos pramonei. Priešingai, nei manė Bendrasis Teismas, atrinktų eksportuojančių gamintojų neeksportuojamų produktų pardavimų poveikis nėra svarbus.
      Penkta, skundžiamo sprendimo 67–76 punktuose neatsižvelgta į Pagrindinio Reglamento 17 straipsnį, kuris susijęs su atranka, ir dėl to šis straipsnis neteko savo naudingo poveikio. Šiuose punktuose padarytoje išvadoje neatsižvelgiama į tai, kad atrankoms būdinga, kad Komisija analizuoja tik atrinktų Kinijos eksportuojančių gamintojų importą. Taigi gali būti tokių pardavimų, kurie nepatenka į analizę dėl to, kad naudojama atranka. Vis dėlto toks šalutinis poveikis nedaro įtakos poveikio kainos analizei, kuri atliekama remiantis atrankos metu nustatytu pavyzdžiu pagal Pagrindinio reglamento 17 straipsnį.
      Šešta, skundžiamo sprendimo 34, 35 ir 45 punktuose Bendrasis Teismas performulavo pirmą ir antrą ieškinio pagrindus ir taip priėmė sprendimą ultra petita. Bendrasis Teismas taip pat padarė teisės klaidą, neteisingai apibrėždamas jam pateiktų pirmo ir antro pagrindų teisminės kontrolės apimtį. Net jei Bendrojo Teismo nustatytas vertinimo kriterijus ir egzistuotų, quod non, jis neteisingai kvalifikavo ar net iškraipė aplinkybes, kuriomis grindžiama Komisijos analizė.

         (1)  2016 m. birželio 8 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentas (ES) 2016/1036 dėl apsaugos nuo importo dempingo kaina iš Europos Sąjungos narėmis nesančių valstybių (OL L 176, 2016, p. 21).

         (2)  2017 m. gegužės 11 d. Komisijos įgyvendinimo reglamentas (ES) 2017/804, kuriuo tam tikriems importuojamiems Kinijos Liaudies Respublikos kilmės besiūliams vamzdžiams ir vamzdeliams iš geležies (išskyrus ketų) arba plieno (išskyrus nerūdijantįjį plieną), apskritimo formos skerspjūvio, kurių išorinis skersmuo didesnis kaip 406,4 mm, nustatomas galutinis antidempingo muitas (OL L 121, 2017, p. 3).


title: Byla C-897/19: 2019 m. gruodžio 5 d. Vrhovni sud (Kroatija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje Rusijos Federacija

text:
               10.2.2020

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 45/33

      2019 m. gruodžio 5 d. Vrhovni sud (Kroatija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje Rusijos Federacija
      (Byla C-897/19)
      (2020/C 45/31)
      Proceso kalba: kroatų

         Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas

      Vrhovni sud

         Šalys pagrindinėje baudžiamojoje byloje

      I.N.
      Rusijos Federacija

         Prejudiciniai klausimai

                  1.

                  Ar SESV 18 straipsnį reikia aiškinti taip, kad Europos Sąjungos valstybė narė, kuri priima sprendimą dėl trečiosios valstybės, kuri nėra Europos Sąjungos narė, bet yra Šengeno erdvės valstybė, piliečio ekstradicijos į trečiąją valstybę, turi pranešti apie tokį ekstradicijos prašymą Šengeno erdvės valstybei, kurios pilietybę turi tas asmuo?

                  2.

                  Jeigu į pirmesnį klausimą būtų atsakyta teigiamai, o Šengeno erdvės valstybė paprašė sugrąžinti šį asmenį siekdama įvykdyti procesą, dėl kurio pateiktas ekstradicijos prašymas, ar reikia perduoti šį asmenį jai, vadovaujantis Europos Sąjungos ir Islandijos Respublikos bei Norvegijos Karalystės susitarimu dėl perdavimo tvarkos tarp Europos Sąjungos valstybių narių ir Islandijos bei Norvegijos Karalystės?


title: Byla C-735/18: 2019 m. spalio 21 d. Teisingumo Teismo pirmininko nutartis byloje (Justice de paix du troisième canton de Charleroi (Belgija) prašymas priimti prejudicinį sprendimą) IZ/Ryanair DAC

text:
               10.2.2020

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 45/34

      2019 m. spalio 21 d. Teisingumo Teismo pirmininko nutartis byloje (Justice de paix du troisième canton de Charleroi (Belgija) prašymas priimti prejudicinį sprendimą) IZ/Ryanair DAC
      (Byla C-735/18) (1)

      (2020/C 45/32)
      Proceso kalba: prancūzų
      Teisingumo Teismo pirmininkas nutartimi nurodė išbraukti bylą iš registro.

         (1)  OL C 44, 2019 2 4.


title: Byla C-281/19: 2019 m. lapkričio 18 d. Teisingumo Teismo pirmininko nutartis byloje (Tribunal administratif de Paris (Prancūzija) prašymas priimti prejudicinį sprendimą) XS/Recteur de l'académie de Paris

text:
               10.2.2020

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 45/34

      2019 m. lapkričio 18 d. Teisingumo Teismo pirmininko nutartis byloje (Tribunal administratif de Paris (Prancūzija) prašymas priimti prejudicinį sprendimą) XS/Recteur de l'académie de Paris
      (Byla C-281/19) (1)

      (2020/C 45/33)
      Proceso kalba: prancūzų
      Teisingumo Teismo pirmininkas nutartimi nurodė išbraukti bylą iš registro.

         (1)  OL C 187, 2019 6 3.


title: Byla C-395/19: 2019 m. lapkričio 26 d. Teisingumo Teismo pirmininko nutartis byloje (Tribunal d'instance de Nice (Prancūzija) prašymas priimti prejudicinį sprendimą) VT, WU/easyJet Airline Co. Ltd

text:
               10.2.2020

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 45/34

      2019 m. lapkričio 26 d. Teisingumo Teismo pirmininko nutartis byloje (Tribunal d'instance de Nice (Prancūzija) prašymas priimti prejudicinį sprendimą) VT, WU/easyJet Airline Co. Ltd
      (Byla C-395/19) (1)

      (2020/C 45/34)
      Proceso kalba: prancūzų
      Teisingumo Teismo pirmininkas nutartimi nurodė išbraukti bylą iš registro.

         (1)  OL C 246, 2019 7 22.


title: Byla T-749/19: 2019 m. lapkričio 1 d. pareikštas ieškinys byloje John Wood Group ir kt./Komisija

text:
               10.2.2020

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 45/35

      2019 m. lapkričio 1 d. pareikštas ieškinys byloje John Wood Group ir kt./Komisija
      (Byla T-749/19)
      (2020/C 45/35)
      Proceso kalba: anglų

         Šalys

         Ieškovės: John Wood Group plc (Aberdynas, Jungtinė Karalystė), WGPSN (Holdings) Ltd (Aberdynas), Wood Group Investments Ltd (Aberdynas) ir Amec Foster Wheeler Ltd (Natsfordas, Jungtinė Karalystė), atstovaujamos baristerio C. McDonnell, solsisitoriaus B. Goren, advokato M. Peristeraki ir solisitoriaus K. Desai

         Atsakovė: Europos Komisija

         Reikalavimai

      Ieškovės Bendrojo Teismo prašo:

                  —

                  pripažinti, kad nebuvo neteisėtos valstybės pagalbos, panaikinti 2019 m. balandžio 2 d. Komisijos sprendimo C(2019) 2526 dėl valstybės pagalbos SA.44896, kurią Jungtinė Karalystė suteikė dėl kontroliuojamųjų užsienio bendrovių grupės finansavimo išimties, 1 straipsnį, tiek, kiek pagal jį nuspręsta, kad būta neteisėtos valstybės pagalbos, ir panaikinti JK reikalavimą susigrąžinti tariamai neteisėtą valstybės pagalbą, kurią gavo ieškovės šiuo pagrindu (ginčijamo sprendimo 2 ir 3 straipsniai),

                  —

                  papildomai panaikinti ginčijamo sprendimo 2 ir 3 straipsnius tiek, kiek pagal juos reikalaujama iš JK susigrąžinti iš ieškovių tariamą valstybės pagalbą ir

                  —

                  bet kuriuo atveju priteisti iš Komisijos ieškovių bylinėjimosi išlaidas.

         Ieškinio pagrindai ir pagrindiniai argumentai

      Grįsdamos ieškinį ieškovės remiasi devyniais pagrindais.

                  1.

                  Pirmasis ieškinio pagrindas grindžiamas tuo, kad Komisija nesupranta JK kontroliuojamųjų užsienio bendrovių (KUB) taisyklių konteksto, tikslo ir veikimo, kiek tai susiję su ne prekybos finansinės veiklos pelno vertinimu. Komisijos išvados ginčijamame sprendime yra pagrįstos keliomis akivaizdžiomis klaidomis. Konkrečiai kalbant, padarė akivaizdžių klaidų suprasdama JK bendrą mokesčių sistemą, KUB sistemos tikslus, specialią grupės finansavimo atleidimo nuo mokesčio apimtį ir tinkamos paskolos santykių apibrėžimą.

                  2.

                  Antrasis ieškinio pagrindas grindžiamas tuo, kad Komisija neteisingai grupės finansavimo atleidimą nuo mokesčio laiko atleidimu nuo mokesčio ir todėl pranašumu. Ne prekybos finansinės veiklos pelno atveju grupės finansavimo atleidimas nuo mokesčio yra naštos paskirstymo nuostata ir iš dalies apriboja KUB taisykles, bet nėra atrankinis pranašumas. Komisija nepateikė skaičiais pagrįstos analizės įrodyti, kad tai yra pranašumas; todėl nesant pagrįstų įrodymų, kad aptariama priemonė yra pranašumas, ginčijamas sprendimas negali būti paliktas galioti.

                  3.

                  Trečiasis ieškinio pagrindas grindžiamas tuo, kad Komisija neteisingai nustatė referencinį pagrindą KUB taisyklių poveikiui įvertinti ir neteisingai nustatė, kad KUB taisyklės yra atskira taisyklių grupė bendroje JK pelno mokesčio sistemoje. Komisija neteisingai suprato KUB taisyklių tikslą ir atsisakė atsižvelgti į JK turimą diskreciją.

                  4.

                  Ketvirtasis ieškinio pagrindas grindžiamas tuo, kad Komisija padarė akivaizdžių klaidų valstybės pagalbos analizėje ir neteisingai taikė kriterijus palyginamumo klausimais. Komisija nepripažino, kad JK mokesčių bazei kyla skirtinga rizika, kai skolinama JK apmokestinamos grupės viduje ir kai skolinama ne JK apmokestinamos grupės viduje, ir nepagrįstai nusprendė, kad skolinimas grupės viduje yra panašus į trečiųjų šalių skolinimą.

                  5.

                  Penktasis ieškinio pagrindas grindžiamas tuo, kad net darant prielaidą, jog prima facie KUB taisyklės yra valstybės pagalba, kaip tai suprantama pagal SESV 107 straipsnio 1 dalį, ginčijamame sprendime neteisingai padaryta išvada, kad nėra pateisinančių pagrindų, galinčių pagrįsti aptariamų priemonių suderinamumą su Sąjungos valstybės pagalbos taisyklėmis. Be to, ginčijamas sprendimas yra neracionalus ir dviprasmis, nes nors Komisija teisingai padarė išvadą, kad Taxation (International and Other Provisions) Act 2010 9 skyriaus 9A straipsnis yra pateisinamas, kai vienintelis pagrindas taikyti KUB mokestį pagal 5 skyrių būtų „JK susijusio kapitalo“ testas, tačiau remdamasi tuo, kad tai labai sudėtinga įgyvendinti praktiškai, ir be jokių pagrįstų priežasčių Komisija nurodė, kad 9 skyrius niekada nėra pateisinamas, kai reikšmingų žmonių funkcijų testas lemtų KUB mokesčio taikymą pagal 5 skyrių. Iš tiesų, reikšmingų žmonių funkcijų testą yra labai sudėtinga taikyti praktiškai, todėl Komisija turėjo padaryti išvadą, kad 9 skyrius yra pateisinamas šio testo atveju taip pat, ir todėl turėjo nuspręsti, kad nėra valstybės pagalbos.

                  6.

                  Šeštasis ieškinio pagrindas grindžiamas tuo, kad jei ginčijamas sprendimas bus paliktas galioti, tariamas valstybės pagalbos susigrąžinimas iš ieškovių pažeis Sąjungos teisės pagrindinius principus, įskaitant įsisteigimo laisvę ir laisvą paslaugų teikimą, turint omenyje, kad ieškovių atveju KUB yra įsteigtos kitose valstybėse narėse.

                  7.

                  Septintasis ieškinio pagrindas grindžiamas tuo, kad nurodymas susigrąžinti pagalbą yra be pagrindo ir prieštarauja Sąjungos pagrindiniams principams.

                  8.

                  Aštuntasis ieškinio pagrindas grindžiamas tuo, kad Komisija nepateikė pagrįstų priežasčių esminiams ginčijamo sprendimo elementams, pavyzdžiui, išvadai, kad KUB mokestis pagal 5 skyrių galėtų būti taikomas remiantis reikšmingų žmonių funkcijų testu be jokių sunkumų ir neproporcingos naštos.

                  9.

                  Devintasis ieškinio pagrindas grindžiamas tuo, kad ginčijamu sprendimu taip pat pažeidžiamas gero administravimo principas, pagal kurį reikalaujama, kad Komisijos administracinės procedūros būtų skaidrios ir numanomos ir kad sprendimai būtų priimti per protingą laiką. Nepagrįsta tai, kad Komisija priėmė sprendimą pradėti tyrimą po ketverių metų šioje byloje ir priėmė sprendimą po šešerių metų įsigaliojus ginčijamai priemonei.


title: Byla T-762/19: 2019 m. lapkričio 8 d. pareikštas ieškinys byloje Rio Tinto European Holdings ir kt./Komisija

text:
               10.2.2020

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 45/36

      2019 m. lapkričio 8 d. pareikštas ieškinys byloje Rio Tinto European Holdings ir kt./Komisija
      (Byla T-762/19)
      (2020/C 45/36)
      Proceso kalba: anglų

         Šalys

         Ieškovės: Rio Tinto European Holdings Ltd (Londonas, Jungtinė Karalystė), Rio Tinto International Holdings Ltd (Londonas) ir Rio Tinto Simfer UK Ltd (Londonas), atstovaujamos advokatų N. Niejahr ir B. Hoorelbeke, solisitorių A. Stratakis ir P. O’Gara

         Atsakovė: Europos Komisija

         Reikalavimai

      Ieškovės Bendrojo Teismo prašo:

                  —

                  panaikinti 2019 m. balandžio 2 d. Komisijos sprendimą (ES) 2019/1352 dėl valstybės pagalbos SA.44896, kurią Jungtinė Karalystė suteikė dėl kontroliuojamųjų užsienio bendrovių grupės finansavimo išimties (OL L 216, 2019, p. 1), tiek, kiek jame pripažįstama, kad tariamos pagalbos priemonės yra pagalba pagal SESV 107 straipsnio 1 dalį, ir kiek nurodyta susigrąžinti tokią pagalbą su palūkanomis (taip pat ir iš ieškovių),

                  —

                  nepatenkinus šio reikalavimo, panaikinti ginčijamo sprendimo 2, 3 ir 4 straipsnius tiek, kiek juose nurodyta susigrąžinti nesuderinamą pagalbą su palūkanomis (taip pat ir iš ieškovių),

                  —

                  nurodyti Komisijai padengti savo ir ieškovių šiame procese patirtas bylinėjimosi išlaidas.

         Ieškinio pagrindai ir pagrindiniai argumentai

      Grįsdamos ieškinį ieškovės remiasi penkiais pagrindais.

                  1.

                  Pirmasis ieškinio pagrindas grindžiamas tuo, kad Komisija pažeidė SESV 107 straipsnio 1 dalį, kai nusprendė, kad tariamos pagalbos priemonės suteikia atrankinį pranašumą:

                              a)

                              bendrovėms, kurios naudojasi 75 % atleidimu nuo mokesčių mažos rizikos reikalavimus atitinkančių paskolų santykiams, nes Komisija:

                                          —

                                          neteisingai nustatė Jungtinės Karalystės kontroliuojamųjų užsienio bendrovių (toliau – KUB) sistemą kaip atskaitos sistemą,

                                          —

                                          padarė teisės klaidą nuspręsdama, kad 75 % atleidimas nuo mokesčių yra nukrypimas nuo atskaitos mokesčių sistemos, nes:

                                                      i)

                                                      nukrypimo konstatavimas yra klaidingai paremtas reglamentavimo technika;

                                                      ii)

                                                      vadovaujančių asmenų funkcijų kriterijus nėra pagrindinis Jungtinės Karalystės KUB sistemos kriterijus ir

                                                      iii)

                                                      reikalavimus atitinkantys ir jų neatitinkantys paskolos santykiai teisiniu ir faktiniu požiūriu nėra tokie patys ir visais atvejais Komisija padarė teisės klaidą pagal analogiją taikydama ar nepagrįstai remdamasi Tarybos direktyvos (ES) 2016/1164 (1) nuostatomis;

                                          —

                                          padarė fakto ir teisės klaidą nuspręsdama, kad 75 % atleidimas nuo mokesčių nepateisinamas mokesčių sistemos pobūdžiu ir bendra struktūra tuo pačiu būdu kaip grupės finansavimo išimtis, kuri taikoma ne prekybos finansinės veiklos pelnui, patenkančiam į Taxation (International and Other Provisions) Act 2010 [2010 m. Apmokestinimo (tarptautinės ir kitos nuostatos) įstatymas] 371EC straipsnį;

                              b)

                              bendrovėms, kurios naudojasi suderintų palūkanų išimtimi, nes Komisija:

                                          —

                                          neteisingai nustatė Jungtinės Karalystės KUB sistemą kaip atskaitos sistemą,

                                          —

                                          padarė teisės klaidą nuspręsdama, kad suderintų palūkanų išimtis nukrypsta nuo atskaitos mokesčių sistemos, nes:

                                                      i)

                                                      nukrypimo konstatavimas yra klaidingai paremtas reglamentavimo technika, o vadovaujančių funkcijų asmenų kriterijus nėra pagrindinis Jungtinės Karalystės KUB taisyklių kriterijus;

                                                      ii)

                                                      mokesčių mokėtojai, atitinkantys suderintų palūkanų išimties reikalavimus, nėra tokioje pačioje teisinėje ir faktinėje situacijoje kaip mokesčių mokėtojai, neatitinkantys šių reikalavimų;

                                          —

                                          padarė fakto ir teisės klaidą nuspręsdama, kad suderintų palūkanų išimtis yra nepateisinama mokesčių sistemos pobūdžiu ir bendra struktūra.

                  2.

                  Antrasis ieškinio pagrindas grindžiamas tuo, kad Komisija pažeidė SESV 107 straipsnio 1 dalį, nes neįrodė, kad tariamos pagalbos priemonės gali turėti įtakos prekybai tarp valstybių narių ir gali iškraipyti konkurenciją.

                  3.

                  Trečiasis, alternatyvus, ieškinio pagrindas grindžiamas tuo, kad Komisija pažeidė SESV 49 straipsnį pripažindama, jog tariamos pagalbos priemonės yra nesuderinama valstybės pagalba, kuri nepažeidžia įsisteigimo laisvės, nurodytos SESV 49 straipsnyje.

                  4.

                  Ketvirtasis ieškinio pagrindas grindžiamas tuo, kad Komisija pažeidė pagrindinį vienodo požiūrio (nediskriminavimo) principą, nes:

                              —

                              ne prekybos finansinės veiklos pelną, gautą iš reikalavimus atitinkančių paskolų, vertino taip pat kaip ne prekybos finansinės veiklos pelną, gautą iš reikalavimų neatitinkančių paskolų, ir

                              —

                              skirtingai vertino grupės finansavimo išimtis, atsižvelgiant į tai, ar ne prekybos finansinės veiklos pelnas patenka į Taxation (International and Other Provisions) Act 2010 (2010 m. Apmokestinimo įstatymas (tarptautinės ir kitos nuostatos)) 371EB ar į 371EC straipsnį.

                  5.

                  Penktasis, alternatyvus, ieškinio pagrindas grindžiamas tuo, kad net jeigu tariamos pagalbos priemonės patenka į SESV 107 straipsnio 1 dalies taikymo sritį, Komisija pažeidė Tarybos reglamento (ES) 2015/1589 (2) 16 straipsnio 1 dalį nurodydama susigrąžinti tariamai nesuderinamą pagalbą iš tariamos pagalbos priemonių gavėjų, nes toks susigrąžinimas pažeidžia pagrindinius ES teisės principus, t. y. teisėtų lūkesčių ir teisinio saugumo principus.

         (1)  2016 m. liepos 12 d. Tarybos direktyva (ES) 2016/1164, kuria nustatomos kovos su mokesčių vengimo praktika, tiesiogiai veikiančia vidaus rinkos veikimą, taisyklės (OL L 193, 2016, p. 1).

         (2)  2015 m. liepos 13 d. Tarybos reglamentas (ES) 2015/1589, nustatantis išsamias Sutarties dėl Europos Sąjungos veikimo 108 straipsnio taikymo taisykles (OL L 248, 2015, p. 9; klaidų ištaisymas OL L 186, 2017, p. 17).


title: Byla T-763/19: 2019 m. lapkričio 8 d. pareikštas ieškinys byloje Ultra Electronics Holdings ir kt./Komisija

text:
               10.2.2020

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 45/38

      2019 m. lapkričio 8 d. pareikštas ieškinys byloje Ultra Electronics Holdings ir kt./Komisija
      (Byla T-763/19)
      (2020/C 45/37)
      Proceso kalba: anglų

         Šalys

         Ieškovės: Ultra Electronics Holdings plc (Londonas, Jungtinė Karalystė), DF Group Ltd (Londonas) ir Ultra Electronics Swiss Holdings Company Ltd (Londonas), atstovaujamos solisitorių M. Whitehouse ir P. Halford

         Atsakovė: Europos Komisija

         Reikalavimai

      Ieškovės Bendrojo Teismo prašo:

                  —

                  panaikinti 2019 m. balandžio 2 d. Komisijos sprendimą (ES) 2019/1352 dėl valstybės pagalbos SA.44896, kurią Jungtinė Karalystė suteikė dėl kontroliuojamųjų užsienio bendrovių grupės finansavimo išimties (OL L 216, 2019, p. 1),

                  —

                  nepatenkinus šio reikalavimo, panaikinti ginčijamo sprendimo 2 straipsnį tiek, kiek jis pažeidžia ieškovės įsisteigimo laisvę, numatytą SESV 49 straipsnyje, arba laisvą kapitalo judėjimą, numatytą SESV 63 straipsnyje, ir

                  —

                  priteisti iš Komisijos ieškovių patirtas bylinėjimosi išlaidas.

         Ieškinio pagrindai ir pagrindiniai argumentai

      Grįsdamos ieškinį ieškovės remiasi vienuolika pagrindų.

                  1.

                  Pirmasis ieškinio pagrindas grindžiamas tuo, kad Komisija padarė teisės ir (arba) akivaizdžią vertinimo klaidą, nuspręsdama, kad grupės finansavimo išimties schema (toliau – ginčijama priemonė) suteikė ekonominį pranašumą pagal SESV 107 straipsnio 1 dalies prasmę ir apimtį.

                  2.

                  Antrasis ieškinio pagrindas grindžiamas tuo, kad Komisija padarė teisės ir (arba) akivaizdžią vertinimo klaidą, nurodydama atskaitos sistemą atrankumo analizei atlikti.

                  3.

                  Trečiasis ieškinio pagrindas grindžiamas tuo, kad Komisija padarė teisės ir (arba) akivaizdžias vertinimo klaidas, neteisingai ar nekompetentingai nurodydama bei neteisingai suprasdama savo pasirinktos atskaitos sistemos atitinkamus tikslus.

                  4.

                  Ketvirtasis ieškinio pagrindas grindžiamas tuo, kad Komisija padarė teisės ir (arba) akivaizdžias vertinimo klaidas, nustatydama, kad ginčijama priemonė lemia nukrypimą nuo jos pasirinktos atskaitos sistemos.

                  5.

                  Penktasis ieškinio pagrindas grindžiamas tuo, kad Komisija padarė teisės ir (arba) akivaizdžias vertinimo klaidas, neteisingai nustatydama, kad ginčijama priemonė yra prima facie atrankioji, klaidingai nurodydama, kad faktiškai ir teisiškai panašiose situacijose bendrovės buvo vertinamos skirtingai.

                  6.

                  Šeštasis ieškinio pagrindas grindžiamas tuo, kad Komisija padarė teisės klaidą ginčijamos priemonės atrankumo vertinime remdamasi Tarybos direktyva (ES) 2016/1164 (1), kuomet šis dokumentas įsigaliojo tik po to, kai Komisija nusprendė, kad ginčijama priemonė yra valstybės pagalba.

                  7.

                  Septintasis ieškinio pagrindas grindžiamas tuo, kad ginčijamas sprendimas parodo Komisijos piktnaudžiavimą įgaliojimais prieš JK fiskalinį suverenitetą.

                  8.

                  Aštuntasis ieškinio pagrindas grindžiamas tuo, kad Komisija padarė akivaizdžias vertinimo klaidas, nes nusprendė, kad tariama leidžianti nukrypti nuostata nėra pagrįsta remiantis ne prekybos finansinės veiklos pelno iš reikalavimus atitinkančių paskolos santykių, kuris prima facie patenka į Taxation (International and Other Provisions) Act 2010 [2010 m. Apmokestinimo įstatymas (tarptautinės ir kitos nuostatos)] 371EB straipsnio „JK veikla“ taikymo sritį, apmokestinimu. Dėl „reikalavimus atitinkančių išteklių“ ir „suderintų palūkanų“ išimties, Komisijos sprendime nepateikta arba pateikta nepakankamai išimties pagrįstumo motyvų.

                  9.

                  Devintasis ieškinio pagrindas grindžiamas tuo, kad Komisija pažeidė SESV 108 straipsnio 2 dalį, Reglamento (ES) 2015/1589 (2) 6 straipsnį ir gero administravimo pareigą, įtvirtintą Pagrindinių teisių chartijos 41 straipsnyje. Konkrečiai, sprendime pradėti procedūrą Komisija nenurodė turėjusi abejonių dėl to, ar pagrįstas „75 % atleidimas nuo mokesčių“ pagal Taxation (International and Other Provisions) Act 2010 [2010 m. Apmokestinimo įstatymas (tarptautinės ir kitos nuostatos)] 371ID straipsnį, tam, kad išvengtų praktinių sunkumų įvykdyti vadovaujančių asmenų funkcijų analizę, susijusią su skolinimo veikla grupės viduje, tokių kaip suteikti tinkamą galimybę suinteresuotoms šalims pareikšti savo nuomonę šiuo klausimu; vykdydama tyrimą Komisija nepasiūlė suinteresuotoms šalims pateikti nuomonę šiuo klausimu, o ginčijamame sprendime nusprendė neatsižvelgti į nuomonę, kurią šiuo klausimu suinteresuotos šalys visgi pateikė. Atsižvelgiant į tai, ginčijamas sprendimas yra niekinis.

                  10.

                  Dešimtasis ieškinio pagrindas grindžiamas tuo, kad Komisija padarė teisės klaidą nuspręsdama, kad JK bendrovės apmokestinimas dėl užsienio patronuojamųjų bendrovių pelno, „atsižvelgiant į šalyje esantį turtą ir vykdomą veiklą“, nelaikomas įsisteigimo laisvės apribojimu ir kad ginčijama priemonė nereikalinga Sutarties laisvių laikymuisi užtikrinti.
                  Grįsdamos ieškinį dėl alternatyvaus reikalavimo panaikinti ginčijamo sprendimo 2 straipsnį ieškovės remiasi šiuo pagrindu:

                  11.

                  Vienuoliktasis ieškinio pagrindas grindžiamas tuo, kad net jeigu ginčijama priemonė yra valstybės pagalbos schema (o tai yra neigiama), Komisija padarė teisės klaidą nuspręsdama, kad pagalbos susigrąžinimas nepažeis pagrindinių ES teisės principų, ir nurodydama vykdyti susigrąžinimą, nepaisant to, ar kontroliuojamųjų užsienio bendrovių įsteigimas ir paskolų grupei priklausančioms užsienyje įsteigtoms bendrovėms suteikimas iš tikrųjų yra įsisteigimo laisvės arba laisvo kapitalo judėjimo įgyvendinimas. Konkrečiai šioje byloje pagalbos susigrąžinimas pažeistų ieškovių įsisteigimo laisvę, įtvirtintą SESV 49 straipsnyje, ir laisvą kapitalo judėjimą, įtvirtintą SESV 63 straipsnyje. Dėl šio pažeidimo ginčijamo sprendimo 2 straipsnyje esantis nurodymas susigrąžinti turi būti panaikintas.

         (1)  2016 m. liepos 12 d. Tarybos direktyva (ES) 2016/1164, kuria nustatomos kovos su mokesčių vengimo praktika, tiesiogiai veikiančia vidaus rinkos veikimą, taisyklės (OL L 193, 2016, p. 1).

         (2)  2015 m. liepos 13 d. Tarybos reglamentas (ES) 2015/1589, nustatantis išsamias Sutarties dėl Europos Sąjungos veikimo 108 straipsnio taikymo taisykles (OL L 248, 2015, p. 9; klaidų ištaisymas OL L 186, 2017, p. 17).


title: Byla T-765/19: 2019 m. lapkričio 8 d. pareikštas ieškinys byloje Genus Investments/Komisija

text:
               10.2.2020

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 45/41

      2019 m. lapkričio 8 d. pareikštas ieškinys byloje Genus Investments/Komisija
      (Byla T-765/19)
      (2020/C 45/39)
      Proceso kalba: anglų

         Šalys

         Ieškovė: Genus Investments Ltd (Beizingstokas, Jungtinė Karalystė), atstovaujama solisitorių M. Whitehouse ir P. Halford

         Atsakovė: Europos Komisija

         Reikalavimai

      Ieškovė Bendrojo Teismo prašo:

                  —

                  panaikinti 2019 m. balandžio 2 d. Komisijos sprendimą (ES) 2019/1352 dėl valstybės pagalbos SA.44896, kurią Jungtinė Karalystė suteikė dėl kontroliuojamųjų užsienio bendrovių grupės finansavimo išimties (OL L 216, 2019, p. 1),

                  —

                  nepatenkinus šio reikalavimo, panaikinti ginčijamo sprendimo 2 straipsnį tiek, kiek jis pažeidžia ieškovės įsisteigimo laisvę, numatytą SESV 49 straipsnyje, ir

                  —

                  priteisti iš Komisijos ieškovės patirtas bylinėjimosi išlaidas.

         Ieškinio pagrindai ir pagrindiniai argumentai

      Grįsdama ieškinį ieškovė remiasi vienuolika pagrindų.

                  1.

                  Pirmasis ieškinio pagrindas grindžiamas tuo, kad Komisija padarė teisės ir (arba) akivaizdžią vertinimo klaidą, nuspręsdama, kad grupės finansavimo išimties schema (toliau – ginčijama priemonė) suteikė ekonominį pranašumą pagal SESV 107 straipsnio 1 dalies prasmę ir apimtį.

                  2.

                  Antrasis ieškinio pagrindas grindžiamas tuo, kad Komisija padarė teisės ir (arba) akivaizdžią vertinimo klaidą, nurodydama atskaitos sistemą atrankumo analizei atlikti.

                  3.

                  Trečiasis ieškinio pagrindas grindžiamas tuo, kad Komisija padarė teisės ir (arba) akivaizdžias vertinimo klaidas, neteisingai ar nekompetentingai nurodydama bei neteisingai suprasdama savo pasirinktos atskaitos sistemos atitinkamus tikslus.

                  4.

                  Ketvirtasis ieškinio pagrindas grindžiamas tuo, kad Komisija padarė teisės ir (arba) akivaizdžias vertinimo klaidas, nustatydama, kad ginčijama priemonė lemia nukrypimą nuo jos pasirinktos atskaitos sistemos.

                  5.

                  Penktasis ieškinio pagrindas grindžiamas tuo, kad Komisija padarė teisės ir (arba) akivaizdžias vertinimo klaidas, neteisingai nustatydama, kad ginčijama priemonė yra prima facie atrankioji, klaidingai nurodydama, kad faktiškai ir teisiškai panašiose situacijose bendrovės buvo vertinamos skirtingai.

                  6.

                  Šeštasis ieškinio pagrindas grindžiamas tuo, kad Komisija padarė teisės klaidą ginčijamos priemonės atrankumo vertinime remdamasi Tarybos direktyva (ES) 2016/1164 (1), kuomet šis dokumentas įsigaliojo tik po to, kai Komisija nusprendė, kad ginčijama priemonė yra valstybės pagalba.

                  7.

                  Septintasis ieškinio pagrindas grindžiamas tuo, kad ginčijamas sprendimas parodo Komisijos piktnaudžiavimą įgaliojimais prieš JK fiskalinį suverenitetą.

                  8.

                  Aštuntasis ieškinio pagrindas grindžiamas tuo, kad Komisija padarė akivaizdžias vertinimo klaidas, nes nusprendė, kad tariama leidžianti nukrypti nuostata nėra pagrįsta remiantis ne prekybos finansinės veiklos pelno iš reikalavimus atitinkančių paskolos santykių, kuris prima facie patenka į Taxation (International and Other Provisions) Act 2010 [2010 m. Apmokestinimo įstatymas (tarptautinės ir kitos nuostatos)] 371EB straipsnio „JK veikla“ taikymo sritį, apmokestinimu. Dėl „reikalavimus atitinkančių išteklių“ ir „suderintų palūkanų“ išimties, Komisijos sprendime nepateikta arba pateikta nepakankamai išimties pagrįstumo motyvų.

                  9.

                  Devintasis ieškinio pagrindas grindžiamas tuo, kad Komisija pažeidė SESV 108 straipsnio 2 dalį, Reglamento (ES) 2015/1589 (2) 6 straipsnį ir gero administravimo pareigą, įtvirtintą Pagrindinių teisių chartijos 41 straipsnyje. Konkrečiai, sprendime pradėti procedūrą Komisija nenurodė turėjusi abejonių dėl to, ar pagrįstas „75 % atleidimas nuo mokesčių“ pagal Taxation (International and Other Provisions) Act 2010 [2010 m. Apmokestinimo įstatymas (tarptautinės ir kitos nuostatos)] 371ID straipsnį, tam, kad išvengtų praktinių sunkumų įvykdyti vadovaujančių asmenų funkcijų analizę, susijusią su skolinimo veikla grupės viduje, tokių kaip suteikti tinkamą galimybę suinteresuotoms šalims pareikšti savo nuomonę šiuo klausimu; vykdydama tyrimą Komisija nepasiūlė suinteresuotoms šalims pateikti nuomonę šiuo klausimu, o ginčijamame sprendime nusprendė neatsižvelgti į nuomonę, kurią šiuo klausimu suinteresuotos šalys visgi pateikė. Atsižvelgiant į tai, ginčijamas sprendimas yra niekinis.

                  10.

                  Dešimtasis ieškinio pagrindas grindžiamas tuo, kad Komisija padarė teisės klaidą nuspręsdama, kad JK bendrovės apmokestinimas dėl užsienio patronuojamųjų bendrovių pelno, „atsižvelgiant į šalyje esantį turtą ir vykdomą veiklą“, nelaikomas įsisteigimo laisvės apribojimu ir kad ginčijama priemonė nereikalinga Sutarties laisvių laikymuisi užtikrinti.
                  Grįsdama ieškinį dėl alternatyvaus reikalavimo panaikinti ginčijamo sprendimo 2 straipsnį ieškovė remiasi šiuo pagrindu:

                  11.

                  Vienuoliktasis ieškinio pagrindas grindžiamas tuo, kad net jeigu ginčijama priemonė yra valstybės pagalbos schema (o tai yra neigiama), Komisija padarė teisės klaidą nuspręsdama, kad pagalbos susigrąžinimas nepažeis pagrindinių ES teisės principų, ir nurodydama vykdyti susigrąžinimą, nepaisant to, ar kontroliuojamųjų užsienio bendrovių įsteigimas ir paskolų grupei priklausančioms užsienyje įsteigtoms bendrovėms suteikimas iš tikrųjų yra įsisteigimo laisvės ar laisvo kapitalo judėjimo įgyvendinimas. Konkrečiai šioje byloje pagalbos susigrąžinimas pažeistų ieškovės įsisteigimo laisvę, įtvirtintą SESV 49 straipsnyje, ir laisvą kapitalo judėjimą, įtvirtintą SESV 63 straipsnyje. Dėl šio pažeidimo ginčijamo sprendimo 2 straipsnyje esantis nurodymas susigrąžinti turi būti panaikintas.

         (1)  2016 m. liepos 12 d. Tarybos direktyva (ES) 2016/1164, kuria nustatomos kovos su mokesčių vengimo praktika, tiesiogiai veikiančia vidaus rinkos veikimą, taisyklės (OL L 193, 2016, p. 1).

         (2)  2015 m. liepos 13 d. Tarybos reglamentas (ES) 2015/1589, nustatantis išsamias Sutarties dėl Europos Sąjungos veikimo 108 straipsnio taikymo taisykles (OL L 248, 2015, p. 9; klaidų ištaisymas OL L 186, 2017, p. 17).


title: Byla T-766/19: 2019 m. lapkričio 8 d. pareikštas ieškinys byloje Just Eat Holding/Komisija

text:
               10.2.2020

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 45/43

      2019 m. lapkričio 8 d. pareikštas ieškinys byloje Just Eat Holding/Komisija
      (Byla T-766/19)
      (2020/C 45/40)
      Proceso kalba: anglų

         Šalys

         Ieškovė: Just Eat Holding Ltd (Londonas, Jungtinė Karalystė), atstovaujama solisitorių M. Whitehouse ir P. Halford

         Atsakovė: Europos Komisija

         Reikalavimai

      Ieškovė Bendrojo Teismo prašo:

                  —

                  panaikinti 2019 m. balandžio 2 d. Komisijos sprendimą (ES) 2019/1352 dėl valstybės pagalbos SA.44896, kurią Jungtinė Karalystė suteikė dėl kontroliuojamųjų užsienio bendrovių grupės finansavimo išimties (OL L 216, 2019, p. 1),

                  —

                  nepatenkinus šio reikalavimo, panaikinti ginčijamo sprendimo 2 straipsnį tiek, kiek jis pažeidžia ieškovės įsisteigimo laisvę, numatytą SESV 49 straipsnyje, arba laisvą kapitalo judėjimą, numatytą SESV 63 straipsnyje, ir

                  —

                  priteisti iš Komisijos ieškovės patirtas bylinėjimosi išlaidas.

         Ieškinio pagrindai ir pagrindiniai argumentai

      Grįsdama ieškinį ieškovė remiasi vienuolika pagrindų.

                  1.

                  Pirmasis ieškinio pagrindas grindžiamas tuo, kad Komisija padarė teisės ir (arba) akivaizdžią vertinimo klaidą, nuspręsdama, kad grupės finansavimo išimties schema (toliau – ginčijama priemonė) suteikė ekonominį pranašumą pagal SESV 107 straipsnio 1 dalies prasmę ir apimtį.

                  2.

                  Antrasis ieškinio pagrindas grindžiamas tuo, kad Komisija padarė teisės ir (arba) akivaizdžią vertinimo klaidą, nurodydama atskaitos sistemą atrankumo analizei atlikti.

                  3.

                  Trečiasis ieškinio pagrindas grindžiamas tuo, kad Komisija padarė teisės ir (arba) akivaizdžias vertinimo klaidas, neteisingai ar nekompetentingai nurodydama bei neteisingai suprasdama savo pasirinktos atskaitos sistemos atitinkamus tikslus.

                  4.

                  Ketvirtasis ieškinio pagrindas grindžiamas tuo, kad Komisija padarė teisės ir (arba) akivaizdžias vertinimo klaidas, nustatydama, kad ginčijama priemonė lemia nukrypimą nuo jos pasirinktos atskaitos sistemos.

                  5.

                  Penktasis ieškinio pagrindas grindžiamas tuo, kad Komisija padarė teisės ir (arba) akivaizdžias vertinimo klaidas, neteisingai nustatydama, kad ginčijama priemonė yra prima facie atrankioji, klaidingai nurodydama, kad faktiškai ir teisiškai panašiose situacijose bendrovės buvo vertinamos skirtingai.

                  6.

                  Šeštasis ieškinio pagrindas grindžiamas tuo, kad Komisija padarė teisės klaidą ginčijamos priemonės atrankumo vertinime remdamasi Tarybos direktyva (ES) 2016/1164 (1), kuomet šis dokumentas įsigaliojo tik po to, kai Komisija nusprendė, kad ginčijama priemonė yra valstybės pagalba.

                  7.

                  Septintasis ieškinio pagrindas grindžiamas tuo, kad ginčijamas sprendimas parodo Komisijos piktnaudžiavimą įgaliojimais prieš JK fiskalinį suverenitetą.

                  8.

                  Aštuntasis ieškinio pagrindas grindžiamas tuo, kad Komisija padarė akivaizdžias vertinimo klaidas, nes nusprendė, kad tariama leidžianti nukrypti nuostata nėra pagrįsta remiantis ne prekybos finansinės veiklos pelno iš reikalavimus atitinkančių paskolos santykių, kuris prima facie patenka į Taxation (International and Other Provisions) Act 2010 [2010 m. Apmokestinimo įstatymas (tarptautinės ir kitos nuostatos)] 371EB straipsnio „JK veikla“ taikymo sritį, apmokestinimu. Dėl „reikalavimus atitinkančių išteklių“ ir „suderintų palūkanų“ išimties, Komisijos sprendime nepateikta arba pateikta nepakankamai išimties pagrįstumo motyvų.

                  9.

                  Devintasis ieškinio pagrindas grindžiamas tuo, kad Komisija pažeidė SESV 108 straipsnio 2 dalį, Reglamento (ES) 2015/1589 (2) 6 straipsnį ir gero administravimo pareigą, įtvirtintą Pagrindinių teisių chartijos 41 straipsnyje. Konkrečiai, sprendime pradėti procedūrą Komisija nenurodė turėjusi abejonių dėl to, ar pagrįstas „75 % atleidimas nuo mokesčių“ pagal Taxation (International and Other Provisions) Act 2010 [2010 m. Apmokestinimo įstatymas (tarptautinės ir kitos nuostatos)] 371ID straipsnį, tam, kad išvengtų praktinių sunkumų įvykdyti vadovaujančių asmenų funkcijų analizę, susijusią su skolinimo veikla grupės viduje, tokių kaip suteikti tinkamą galimybę suinteresuotoms šalims pareikšti savo nuomonę šiuo klausimu; vykdydama tyrimą Komisija nepasiūlė suinteresuotoms šalims pateikti nuomonę šiuo klausimu, o ginčijamame sprendime nusprendė neatsižvelgti į nuomonę, kurią šiuo klausimu suinteresuotos šalys visgi pateikė. Atsižvelgiant į tai, ginčijamas sprendimas yra niekinis.

                  10.

                  Dešimtasis ieškinio pagrindas grindžiamas tuo, kad Komisija padarė teisės klaidą nuspręsdama, kad JK bendrovės apmokestinimas dėl užsienio patronuojamųjų bendrovių pelno, „atsižvelgiant į šalyje esantį turtą ir vykdomą veiklą“, nelaikomas įsisteigimo laisvės apribojimu ir kad ginčijama priemonė nereikalinga Sutarties laisvių laikymuisi užtikrinti.
                  Grįsdama ieškinį dėl alternatyvaus reikalavimo panaikinti ginčijamo sprendimo 2 straipsnį ieškovė remiasi šiuo pagrindu:

                  11.

                  Vienuoliktasis ieškinio pagrindas grindžiamas tuo, kad net jeigu ginčijama priemonė yra valstybės pagalbos schema (o tai yra neigiama), Komisija padarė teisės klaidą nuspręsdama, kad pagalbos susigrąžinimas nepažeis pagrindinių ES teisės principų, ir nurodydama vykdyti susigrąžinimą, nepaisant to, ar kontroliuojamųjų užsienio bendrovių įsteigimas ir paskolų grupei priklausančioms užsienyje įsteigtoms bendrovėms suteikimas iš tikrųjų yra įsisteigimo laisvės ar laisvo kapitalo judėjimo įgyvendinimas. Konkrečiai šioje byloje pagalbos susigrąžinimas pažeistų ieškovės įsisteigimo laisvę, įtvirtintą SESV 49 straipsnyje, ir laisvą kapitalo judėjimą, įtvirtintą SESV 63 straipsnyje. Dėl šio pažeidimo ginčijamo sprendimo 2 straipsnyje esantis nurodymas susigrąžinti turi būti panaikintas.

         (1)  2016 m. liepos 12 d. Tarybos direktyva (ES) 2016/1164, kuria nustatomos kovos su mokesčių vengimo praktika, tiesiogiai veikiančia vidaus rinkos veikimą, taisyklės (OL L 193, 2016, p. 1).

         (2)  2015 m. liepos 13 d. Tarybos reglamentas (ES) 2015/1589, nustatantis išsamias Sutarties dėl Europos Sąjungos veikimo 108 straipsnio taikymo taisykles (OL L 248, 2015, p. 9; klaidų ištaisymas OL L 186, 2017, p. 17).


title: Byla T-767/19: 2019 m. lapkričio 8 d. pareikštas ieškinys byloje Markit Group/Komisija

text:
               10.2.2020

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 45/45

      2019 m. lapkričio 8 d. pareikštas ieškinys byloje Markit Group/Komisija
      (Byla T-767/19)
      (2020/C 45/41)
      Proceso kalba: anglų

         Šalys

         Ieškovė: Markit Group Ltd (Londonas, Jungtinė Karalystė), atstovaujama solisitorių M. Whitehouse ir P. Halford

         Atsakovė: Europos Komisija

         Reikalavimai

      Ieškovė Bendrojo Teismo prašo:

                  —

                  panaikinti 2019 m. balandžio 2 d. Komisijos sprendimą (ES) 2019/1352 dėl valstybės pagalbos SA.44896, kurią Jungtinė Karalystė suteikė dėl kontroliuojamųjų užsienio bendrovių grupės finansavimo išimties (OL L 216, 2019, p. 1),

                  —

                  nepatenkinus šio reikalavimo, panaikinti ginčijamo sprendimo 2 straipsnį tiek, kiek jis pažeidžia ieškovės įsisteigimo laisvę, numatytą SESV 49 straipsnyje, ir

                  —

                  priteisti iš Komisijos ieškovės patirtas bylinėjimosi išlaidas.

         Ieškinio pagrindai ir pagrindiniai argumentai

      Grįsdama ieškinį ieškovė remiasi vienuolika pagrindų.

                  1.

                  Pirmasis ieškinio pagrindas grindžiamas tuo, kad Komisija padarė teisės ir (arba) akivaizdžią vertinimo klaidą, nuspręsdama, kad grupės finansavimo išimties schema (toliau – ginčijama priemonė) suteikė ekonominį pranašumą pagal SESV 107 straipsnio 1 dalies prasmę ir apimtį.

                  2.

                  Antrasis ieškinio pagrindas grindžiamas tuo, kad Komisija padarė teisės ir (arba) akivaizdžią vertinimo klaidą, nurodydama atskaitos sistemą atrankumo analizei atlikti.

                  3.

                  Trečiasis ieškinio pagrindas grindžiamas tuo, kad Komisija padarė teisės ir (arba) akivaizdžias vertinimo klaidas, neteisingai ar nekompetentingai nurodydama bei neteisingai suprasdama savo pasirinktos atskaitos sistemos atitinkamus tikslus.

                  4.

                  Ketvirtasis ieškinio pagrindas grindžiamas tuo, kad Komisija padarė teisės ir (arba) akivaizdžias vertinimo klaidas, nustatydama, kad ginčijama priemonė lemia nukrypimą nuo jos pasirinktos atskaitos sistemos.

                  5.

                  Penktasis ieškinio pagrindas grindžiamas tuo, kad Komisija padarė teisės ir (arba) akivaizdžias vertinimo klaidas, neteisingai nustatydama, kad ginčijama priemonė yra prima facie atrankioji, klaidingai nurodydama, kad faktiškai ir teisiškai panašiose situacijose bendrovės buvo vertinamos skirtingai.

                  6.

                  Šeštasis ieškinio pagrindas grindžiamas tuo, kad Komisija padarė teisės klaidą ginčijamos priemonės atrankumo vertinime remdamasi Tarybos direktyva (ES) 2016/1164 (1), kuomet šis dokumentas įsigaliojo tik po to, kai Komisija nusprendė, kad ginčijama priemonė yra valstybės pagalba.

                  7.

                  Septintasis ieškinio pagrindas grindžiamas tuo, kad ginčijamas sprendimas parodo Komisijos piktnaudžiavimą įgaliojimais prieš JK fiskalinį suverenitetą.

                  8.

                  Aštuntasis ieškinio pagrindas grindžiamas tuo, kad Komisija padarė akivaizdžias vertinimo klaidas, nes nusprendė, kad tariama leidžianti nukrypti nuostata nėra pagrįsta remiantis ne prekybos finansinės veiklos pelno iš reikalavimus atitinkančių paskolos santykių, kuris prima facie patenka į Taxation (International and Other Provisions) Act 2010 [2010 m. Apmokestinimo įstatymas (tarptautinės ir kitos nuostatos)] 371EB straipsnio „JK veikla“ taikymo sritį, apmokestinimu. Dėl „reikalavimus atitinkančių išteklių“ ir „suderintų palūkanų“ išimties, Komisijos sprendime nepateikta arba pateikta nepakankamai išimties pagrįstumo motyvų.

                  9.

                  Devintasis ieškinio pagrindas grindžiamas tuo, kad Komisija pažeidė SESV 108 straipsnio 2 dalį, Reglamento (ES) 2015/1589 (2) 6 straipsnį ir gero administravimo pareigą, įtvirtintą Pagrindinių teisių chartijos 41 straipsnyje. Konkrečiai, sprendime pradėti procedūrą Komisija nenurodė turėjusi abejonių dėl to, ar pagrįstas „75 % atleidimas nuo mokesčių“ pagal Taxation (International and Other Provisions) Act 2010 [2010 m. Apmokestinimo įstatymas (tarptautinės ir kitos nuostatos)] 371ID straipsnį, tam, kad išvengtų praktinių sunkumų įvykdyti vadovaujančių asmenų funkcijų analizę, susijusią su skolinimo veikla grupės viduje, tokių kaip suteikti tinkamą galimybę suinteresuotoms šalims pareikšti savo nuomonę šiuo klausimu; vykdydama tyrimą Komisija nepasiūlė suinteresuotoms šalims pateikti nuomonę šiuo klausimu, o ginčijamame sprendime nusprendė neatsižvelgti į nuomonę, kurią šiuo klausimu suinteresuotos šalys visgi pateikė. Atsižvelgiant į tai, ginčijamas sprendimas yra niekinis.

                  10.

                  Dešimtasis ieškinio pagrindas grindžiamas tuo, kad Komisija padarė teisės klaidą nuspręsdama, kad JK bendrovės apmokestinimas dėl užsienio patronuojamųjų bendrovių pelno, „atsižvelgiant į šalyje esantį turtą ir vykdomą veiklą“, nelaikomas įsisteigimo laisvės apribojimu ir kad ginčijama priemonė nereikalinga Sutarties laisvių laikymuisi užtikrinti.
                  Grįsdama ieškinį dėl alternatyvaus reikalavimo panaikinti ginčijamo sprendimo 2 straipsnį, ieškovė remiasi šiuo pagrindu:

                  11.

                  Vienuoliktasis ieškinio pagrindas grindžiamas tuo, kad net jeigu ginčijama priemonė yra valstybės pagalbos schema (o tai yra neigiama), Komisija padarė teisės klaidą nuspręsdama, kad pagalbos susigrąžinimas nepažeis pagrindinių ES teisės principų, ir nurodydama vykdyti susigrąžinimą, nepaisant to, ar kontroliuojamųjų užsienio bendrovių įsteigimas ir paskolų grupei priklausančioms užsienyje įsteigtoms bendrovėms suteikimas iš tikrųjų yra įsisteigimo laisvės arba laisvo kapitalo judėjimo įgyvendinimas. Konkrečiai šioje byloje pagalbos susigrąžinimas pažeistų ieškovės įsisteigimo laisvę, įtvirtintą SESV 49 straipsnyje, ir laisvą kapitalo judėjimą, įtvirtintą SESV 63 straipsnyje. Dėl šio pažeidimo ginčijamo sprendimo 2 straipsnyje esantis nurodymas susigrąžinti turi būti panaikintas.

         (1)  2016 m. liepos 12 d. Tarybos direktyva (ES) 2016/1164, kuria nustatomos kovos su mokesčių vengimo praktika, tiesiogiai veikiančia vidaus rinkos veikimą, taisyklės (OL L 193, 2016, p. 1).

         (2)  2015 m. liepos 13 d. Tarybos reglamentas (ES) 2015/1589, nustatantis išsamias Sutarties dėl Europos Sąjungos veikimo 108 straipsnio taikymo taisykles (OL L 248, 2015, p. 9; klaidų ištaisymas OL L 186, 2017, p. 17).


title: Byla T-768/19: 2019 m. lapkričio 8 d. pareikštas ieškinys byloje Elementis/Komisija

text:
               10.2.2020

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 45/46

      2019 m. lapkričio 8 d. pareikštas ieškinys byloje Elementis/Komisija
      (Byla T-768/19)
      (2020/C 45/42)
      Proceso kalba: anglų

         Šalys

         Ieškovė: Elementis Holdings Ltd (Londonas, Jungtinė Karalystė), atstovaujama solisitorių M. Whitehouse ir P. Halford

         Atsakovė: Europos Komisija

         Reikalavimai

      Ieškovė Bendrojo Teismo prašo:

                  —

                  panaikinti 2019 m. balandžio 2 d. Komisijos sprendimą (ES) 2019/1352 dėl valstybės pagalbos SA.44896, kurią Jungtinė Karalystė suteikė dėl kontroliuojamųjų užsienio bendrovių grupės finansavimo išimties (OL L 216, 2019, p. 1),

                  —

                  nepatenkinus šio reikalavimo, panaikinti ginčijamo sprendimo 2 straipsnį tiek, kiek jis pažeidžia ieškovės įsisteigimo laisvę, numatytą SESV 49 straipsnyje, ir

                  —

                  priteisti iš Komisijos ieškovės patirtas bylinėjimosi išlaidas.

         Ieškinio pagrindai ir pagrindiniai argumentai

      Grįsdama ieškinį ieškovė remiasi vienuolika pagrindų.

                  1.

                  Pirmasis ieškinio pagrindas grindžiamas tuo, kad Komisija padarė teisės ir (arba) akivaizdžią vertinimo klaidą, nuspręsdama, kad grupės finansavimo išimties schema (toliau – ginčijama priemonė) suteikė ekonominį pranašumą pagal SESV 107 straipsnio 1 dalies prasmę ir apimtį.

                  2.

                  Antrasis ieškinio pagrindas grindžiamas tuo, kad Komisija padarė teisės ir (arba) akivaizdžią vertinimo klaidą, nurodydama atskaitos sistemą atrankumo analizei atlikti.

                  3.

                  Trečiasis ieškinio pagrindas grindžiamas tuo, kad Komisija padarė teisės ir (arba) akivaizdžias vertinimo klaidas, neteisingai ar nekompetentingai nurodydama bei neteisingai suprasdama savo pasirinktos atskaitos sistemos atitinkamus tikslus.

                  4.

                  Ketvirtasis ieškinio pagrindas grindžiamas tuo, kad Komisija padarė teisės ir (arba) akivaizdžias vertinimo klaidas, nustatydama, kad ginčijama priemonė lemia nukrypimą nuo jos pasirinktos atskaitos sistemos.

                  5.

                  Penktasis ieškinio pagrindas grindžiamas tuo, kad Komisija padarė teisės ir (arba) akivaizdžias vertinimo klaidas, neteisingai nustatydama, kad ginčijama priemonė yra prima facie atrankioji, klaidingai nurodydama, kad faktiškai ir teisiškai panašiose situacijose bendrovės buvo vertinamos skirtingai.

                  6.

                  Šeštasis ieškinio pagrindas grindžiamas tuo, kad Komisija padarė teisės klaidą ginčijamos priemonės atrankumo vertinime remdamasi Tarybos direktyva (ES) 2016/1164 (1), kuomet šis dokumentas įsigaliojo tik po to, kai Komisija nusprendė, kad ginčijama priemonė yra valstybės pagalba.

                  7.

                  Septintasis ieškinio pagrindas grindžiamas tuo, kad ginčijamas sprendimas parodo Komisijos piktnaudžiavimą įgaliojimais prieš JK fiskalinį suverenitetą.

                  8.

                  Aštuntasis ieškinio pagrindas grindžiamas tuo, kad Komisija padarė akivaizdžias vertinimo klaidas, nes nusprendė, kad tariama leidžianti nukrypti nuostata nėra pagrįsta remiantis ne prekybos finansinės veiklos pelno iš reikalavimus atitinkančių paskolos santykių, kuris prima facie patenka į Taxation (International and Other Provisions) Act 2010 [2010 m. Apmokestinimo įstatymas (tarptautinės ir kitos nuostatos)] 371EB straipsnio „JK veikla“ taikymo sritį, apmokestinimu. Dėl „reikalavimus atitinkančių išteklių“ ir „suderintų palūkanų“ išimties, Komisijos sprendime nepateikta arba pateikta nepakankamai išimties pagrįstumo motyvų.

                  9.

                  Devintasis ieškinio pagrindas grindžiamas tuo, kad Komisija pažeidė SESV 108 straipsnio 2 dalį, Reglamento (ES) 2015/1589 (2) 6 straipsnį ir gero administravimo pareigą, įtvirtintą Pagrindinių teisių chartijos 41 straipsnyje. Konkrečiai, sprendime pradėti procedūrą Komisija nenurodė turėjusi abejonių dėl to, ar pagrįstas „75 % atleidimas nuo mokesčių“ pagal Taxation (International and Other Provisions) Act 2010 [2010 m. Apmokestinimo įstatymas (tarptautinės ir kitos nuostatos)] 371ID straipsnį, tam, kad išvengtų praktinių sunkumų įvykdyti vadovaujančių asmenų funkcijų analizę, susijusią su skolinimo veikla grupės viduje, tokių kaip suteikti tinkamą galimybę suinteresuotoms šalims pareikšti savo nuomonę šiuo klausimu; vykdydama tyrimą Komisija nepasiūlė suinteresuotoms šalims pateikti nuomonę šiuo klausimu, o ginčijamame sprendime nusprendė neatsižvelgti į nuomonę, kurią šiuo klausimu suinteresuotos šalys visgi pateikė. Atsižvelgiant į tai, ginčijamas sprendimas yra niekinis.

                  10.

                  Dešimtasis ieškinio pagrindas grindžiamas tuo, kad Komisija padarė teisės klaidą nuspręsdama, kad JK bendrovės apmokestinimas dėl užsienio patronuojamųjų bendrovių pelno, „atsižvelgiant į šalyje esantį turtą ir vykdomą veiklą“, nelaikomas įsisteigimo laisvės apribojimu ir kad ginčijama priemonė nereikalinga Sutarties laisvių laikymuisi užtikrinti.
                  Grįsdama ieškinį dėl alternatyvaus reikalavimo panaikinti ginčijamo sprendimo 2 straipsnį ieškovė remiasi šiuo pagrindu:

                  11.

                  Vienuoliktasis ieškinio pagrindas grindžiamas tuo, kad net jeigu ginčijama priemonė yra valstybės pagalbos schema (o tai yra neigiama), Komisija padarė teisės klaidą nuspręsdama, kad pagalbos susigrąžinimas nepažeis pagrindinių ES teisės principų, ir nurodydama vykdyti susigrąžinimą, nepaisant to, ar kontroliuojamųjų užsienio bendrovių įsteigimas ir paskolų grupei priklausančioms užsienyje įsteigtoms bendrovėms suteikimas iš tikrųjų yra įsisteigimo laisvės ar laisvo kapitalo judėjimo įgyvendinimas. Konkrečiai šioje byloje pagalbos susigrąžinimas pažeistų ieškovės įsisteigimo laisvę, įtvirtintą SESV 49 straipsnyje, ir laisvą kapitalo judėjimą, įtvirtintą SESV 63 straipsnyje. Dėl šio pažeidimo ginčijamo sprendimo 2 straipsnyje esantis nurodymas susigrąžinti turi būti panaikintas.

         (1)  2016 m. liepos 12 d. Tarybos direktyva (ES) 2016/1164, kuria nustatomos kovos su mokesčių vengimo praktika, tiesiogiai veikiančia vidaus rinkos veikimą, taisyklės (OL L 193, 2016, p. 1).

         (2)  2015 m. liepos 13 d. Tarybos reglamentas (ES) 2015/1589, nustatantis išsamias Sutarties dėl Europos Sąjungos veikimo 108 straipsnio taikymo taisykles (OL L 248, 2015, p. 9; klaidų ištaisymas OL L 186, 2017, p. 17).


title: Byla T-769/19: 2019 m. lapkričio 8 d. pareikštas ieškinys byloje Informa ir kt./Komisija

text:
               10.2.2020

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 45/48

      2019 m. lapkričio 8 d. pareikštas ieškinys byloje Informa ir kt./Komisija
      (Byla T-769/19)
      (2020/C 45/43)
      Proceso kalba: anglų

         Šalys

         Ieškovės: Informa plc (Londonas, Jungtinė Karalystė), Maypond Ltd (Dublinas, Airija), Tanahol Ltd (Dublinas) ir Colonygrove Ltd (Londonas), atstovaujamos solisitorių M. Whitehouse ir P. Halford

         Atsakovė: Europos Komisija

         Reikalavimai

      Ieškovės Bendrojo Teismo prašo:

                  —

                  panaikinti 2019 m. balandžio 2 d. Komisijos sprendimą (ES) 2019/1352 dėl valstybės pagalbos SA.44896, kurią Jungtinė Karalystė suteikė dėl kontroliuojamųjų užsienio bendrovių grupės finansavimo išimties (OL L 216, 2019, p. 1),

                  —

                  nepatenkinus šio reikalavimo, panaikinti ginčijamo sprendimo 2 straipsnį tiek, kiek jis pažeidžia ieškovių įsisteigimo laisvę, numatytą SESV 49 straipsnyje, ir laisvą kapitalo judėjimą, numatytą SESV 63 straipsnyje, ir

                  —

                  priteisti iš Komisijos ieškovių patirtas bylinėjimosi išlaidas.

         Ieškinio pagrindai ir pagrindiniai argumentai

      Grįsdamos ieškinį ieškovės remiasi vienuolika pagrindų.

                  1.

                  Pirmasis ieškinio pagrindas grindžiamas tuo, kad Komisija padarė teisės ir (arba) akivaizdžią vertinimo klaidą, nuspręsdama, kad grupės finansavimo išimties schema (toliau – ginčijama priemonė) suteikė ekonominį pranašumą pagal SESV 107 straipsnio 1 dalies prasmę ir apimtį.

                  2.

                  Antrasis ieškinio pagrindas grindžiamas tuo, kad Komisija padarė teisės ir (arba) akivaizdžią vertinimo klaidą, nurodydama atskaitos sistemą atrankumo analizei atlikti.

                  3.

                  Trečiasis ieškinio pagrindas grindžiamas tuo, kad Komisija padarė teisės ir (arba) akivaizdžias vertinimo klaidas, neteisingai ar nekompetentingai nurodydama bei neteisingai suprasdama savo pasirinktos atskaitos sistemos atitinkamus tikslus.

                  4.

                  Ketvirtasis ieškinio pagrindas grindžiamas tuo, kad Komisija padarė teisės ir (arba) akivaizdžias vertinimo klaidas, nustatydama, kad ginčijama priemonė lemia nukrypimą nuo jos pasirinktos atskaitos sistemos.

                  5.

                  Penktasis ieškinio pagrindas grindžiamas tuo, kad Komisija padarė teisės ir (arba) akivaizdžias vertinimo klaidas, neteisingai nustatydama, kad ginčijama priemonė yra prima facie atrankioji, klaidingai nurodydama, kad faktiškai ir teisiškai panašiose situacijose bendrovės buvo vertinamos skirtingai.

                  6.

                  Šeštasis ieškinio pagrindas grindžiamas tuo, kad Komisija padarė teisės klaidą ginčijamos priemonės atrankumo vertinime remdamasi Tarybos direktyva (ES) 2016/1164 (1), kuomet šis dokumentas įsigaliojo tik po to, kai Komisija nusprendė, kad ginčijama priemonė yra valstybės pagalba.

                  7.

                  Septintasis ieškinio pagrindas grindžiamas tuo, kad ginčijamas sprendimas parodo Komisijos piktnaudžiavimą įgaliojimais prieš JK fiskalinį suverenitetą.

                  8.

                  Aštuntasis ieškinio pagrindas grindžiamas tuo, kad Komisija padarė akivaizdžias vertinimo klaidas, nes nusprendė, kad tariama leidžianti nukrypti nuostata nėra pagrįsta remiantis ne prekybos finansinės veiklos pelno iš reikalavimus atitinkančių paskolos santykių, kuris prima facie patenka į Taxation (International and Other Provisions) Act 2010 [2010 m. Apmokestinimo įstatymas (tarptautinės ir kitos nuostatos)] 371EB straipsnio „JK veikla“ taikymo sritį, apmokestinimu. Dėl „reikalavimus atitinkančių išteklių“ ir „suderintų palūkanų“ išimties, Komisijos sprendime nepateikta arba pateikta nepakankamai išimties pagrįstumo motyvų.

                  9.

                  Devintasis ieškinio pagrindas grindžiamas tuo, kad Komisija pažeidė SESV 108 straipsnio 2 dalį, Reglamento (ES) 2015/1589 (2) 6 straipsnį ir gero administravimo pareigą, įtvirtintą Pagrindinių teisių chartijos 41 straipsnyje. Konkrečiai, sprendime pradėti procedūrą Komisija nenurodė turėjusi abejonių dėl to, ar pagrįstas „75 % atleidimas nuo mokesčių“ pagal Taxation (International and Other Provisions) Act 2010 [2010 m. Apmokestinimo įstatymas (tarptautinės ir kitos nuostatos)] 371ID straipsnį, tam, kad išvengtų praktinių sunkumų įvykdyti vadovaujančių asmenų funkcijų analizę, susijusią su skolinimo veikla grupės viduje, tokių kaip suteikti tinkamą galimybę suinteresuotoms šalims pareikšti savo nuomonę šiuo klausimu; vykdydama tyrimą Komisija nepasiūlė suinteresuotoms šalims pateikti nuomonę šiuo klausimu, o ginčijamame sprendime nusprendė neatsižvelgti į nuomonę, kurią šiuo klausimu suinteresuotos šalys visgi pateikė. Atsižvelgiant į tai, ginčijamas sprendimas yra niekinis.

                  10.

                  Dešimtasis ieškinio pagrindas grindžiamas tuo, kad Komisija padarė teisės klaidą nuspręsdama, kad JK bendrovės apmokestinimas dėl užsienio patronuojamųjų bendrovių pelno, „atsižvelgiant į šalyje esantį turtą ir vykdomą veiklą“, nelaikomas įsisteigimo laisvės apribojimu ir kad ginčijama priemonė nereikalinga Sutarties laisvių laikymuisi užtikrinti.
                  Grįsdamos ieškinį dėl alternatyvaus reikalavimo panaikinti ginčijamo sprendimo 2 straipsnį ieškovės remiasi šiuo pagrindu:

                  11.

                  Vienuoliktasis ieškinio pagrindas grindžiamas tuo, kad net jeigu ginčijama priemonė yra valstybės pagalbos schema (o tai yra neigiama), Komisija padarė teisės klaidą nuspręsdama, kad pagalbos susigrąžinimas nepažeis pagrindinių ES teisės principų, ir nurodydama vykdyti susigrąžinimą, nepaisant to, ar kontroliuojamųjų užsienio bendrovių įsteigimas ir paskolų grupei priklausančioms užsienyje įsteigtoms bendrovėms suteikimas iš tikrųjų yra įsisteigimo laisvės įgyvendinimas. Konkrečiai šioje byloje pagalbos susigrąžinimas pažeistų ieškovių įsisteigimo laisvę, įtvirtintą SESV 49 straipsnyje, ir laisvą kapitalo judėjimą, įtvirtintą SESV 63 straipsnyje. Dėl šio pažeidimo ginčijamo sprendimo 2 straipsnyje esantis nurodymas susigrąžinti turi būti panaikintas.

         (1)  2016 m. liepos 12 d. Tarybos direktyva (ES) 2016/1164, kuria nustatomos kovos su mokesčių vengimo praktika, tiesiogiai veikiančia vidaus rinkos veikimą, taisyklės (OL L 193, 2016, p. 1).

         (2)  2015 m. liepos 13 d. Tarybos reglamentas (ES) 2015/1589, nustatantis išsamias Sutarties dėl Europos Sąjungos veikimo 108 straipsnio taikymo taisykles (OL L 248, 2015, p. 9; klaidų ištaisymas OL L 186, 2017, p. 17).


title: Byla T-770/19: 2019 m. lapkričio 8 d. pareikštas ieškinys byloje Merlin UK Finco 1 ir kt./Komisija

text:
               10.2.2020

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 45/50

      2019 m. lapkričio 8 d. pareikštas ieškinys byloje Merlin UK Finco 1 ir kt./Komisija
      (Byla T-770/19)
      (2020/C 45/44)
      Proceso kalba: anglų

         Šalys

         Ieškovės: Merlin UK Finco 1 Ltd (Pulas, Jungtinė Karalystė), Merlin UK Finco 2 Ltd (Pulas), Charcoal Newco 1 Ltd (Pulas) ir Charcoal Newco 1A Ltd (Pulas), atstovaujamos solisitorių M. Whitehouse ir P. Halford

         Atsakovė: Europos Komisija

         Reikalavimai

      Ieškovės Bendrojo Teismo prašo:

                  —

                  panaikinti 2019 m. balandžio 2 d. Komisijos sprendimą (ES) 2019/1352 dėl valstybės pagalbos SA.44896, kurią Jungtinė Karalystė suteikė dėl kontroliuojamųjų užsienio bendrovių grupės finansavimo išimties (OL L 216, 2019, p. 1),

                  —

                  nepatenkinus šio reikalavimo, panaikinti ginčijamo sprendimo 2 straipsnį tiek, kiek jis pažeidžia ieškovių įsisteigimo laisvę, numatytą SESV 49 straipsnyje, ar laisvą kapitalo judėjimą, numatytą SESV 63 straipsnyje, ir

                  —

                  priteisti iš Komisijos ieškovių patirtas bylinėjimosi išlaidas.

         Ieškinio pagrindai ir pagrindiniai argumentai

      Grįsdamos ieškinį ieškovės remiasi vienuolika pagrindų.

                  1.

                  Pirmasis ieškinio pagrindas grindžiamas tuo, kad Komisija padarė teisės ir (arba) akivaizdžią vertinimo klaidą, nuspręsdama, kad grupės finansavimo išimties schema (toliau – ginčijama priemonė) suteikė ekonominį pranašumą pagal SESV 107 straipsnio 1 dalies prasmę ir apimtį.

                  2.

                  Antrasis ieškinio pagrindas grindžiamas tuo, kad Komisija padarė teisės ir (arba) akivaizdžią vertinimo klaidą, nurodydama atskaitos sistemą atrankumo analizei atlikti.

                  3.

                  Trečiasis ieškinio pagrindas grindžiamas tuo, kad Komisija padarė teisės ir (arba) akivaizdžias vertinimo klaidas, neteisingai ar nekompetentingai nurodydama bei neteisingai suprasdama savo pasirinktos atskaitos sistemos atitinkamus tikslus.

                  4.

                  Ketvirtasis ieškinio pagrindas grindžiamas tuo, kad Komisija padarė teisės ir (arba) akivaizdžias vertinimo klaidas, nustatydama, kad ginčijama priemonė lemia nukrypimą nuo jos pasirinktos atskaitos sistemos.

                  5.

                  Penktasis ieškinio pagrindas grindžiamas tuo, kad Komisija padarė teisės ir (arba) akivaizdžias vertinimo klaidas, neteisingai nustatydama, kad ginčijama priemonė yra prima facie atrankioji, klaidingai nurodydama, kad faktiškai ir teisiškai panašiose situacijose bendrovės buvo vertinamos skirtingai.

                  6.

                  Šeštasis ieškinio pagrindas grindžiamas tuo, kad Komisija padarė teisės klaidą ginčijamos priemonės atrankumo vertinime remdamasi Tarybos direktyva (ES) 2016/1164 (1), kuomet šis dokumentas įsigaliojo tik po to, kai Komisija nusprendė, kad ginčijama priemonė yra valstybės pagalba.

                  7.

                  Septintasis ieškinio pagrindas grindžiamas tuo, kad ginčijamas sprendimas parodo Komisijos piktnaudžiavimą įgaliojimais prieš JK fiskalinį suverenitetą.

                  8.

                  Aštuntasis ieškinio pagrindas grindžiamas tuo, kad Komisija padarė akivaizdžias vertinimo klaidas, nes nusprendė, kad tariama leidžianti nukrypti nuostata nėra pagrįsta remiantis ne prekybos finansinės veiklos pelno iš reikalavimus atitinkančių paskolos santykių, kuris prima facie patenka į Taxation (International and Other Provisions) Act 2010 [2010 m. Apmokestinimo įstatymas (tarptautinės ir kitos nuostatos)] 371EB straipsnio „JK veikla“ taikymo sritį, apmokestinimu. Dėl „reikalavimus atitinkančių išteklių“ ir „suderintų palūkanų“ išimties, Komisijos sprendime nepateikta arba pateikta nepakankamai išimties pagrįstumo motyvų.

                  9.

                  Devintasis ieškinio pagrindas grindžiamas tuo, kad Komisija pažeidė SESV 108 straipsnio 2 dalį, Reglamento (ES) 2015/1589 (2) 6 straipsnį ir gero administravimo pareigą, įtvirtintą Pagrindinių teisių chartijos 41 straipsnyje. Konkrečiai, sprendime pradėti procedūrą Komisija nenurodė turėjusi abejonių dėl to, ar pagrįstas „75 % atleidimas nuo mokesčių“ pagal Taxation (International and Other Provisions) Act 2010 [2010 m. Apmokestinimo įstatymas (tarptautinės ir kitos nuostatos)] 371ID straipsnį, tam, kad išvengtų praktinių sunkumų įvykdyti vadovaujančių asmenų funkcijų analizę, susijusią su skolinimo veikla grupės viduje, tokių kaip suteikti tinkamą galimybę suinteresuotoms šalims pareikšti savo nuomonę šiuo klausimu; vykdydama tyrimą Komisija nepasiūlė suinteresuotoms šalims pateikti nuomonę šiuo klausimu, o ginčijamame sprendime nusprendė neatsižvelgti į nuomonę, kurią šiuo klausimu suinteresuotos šalys visgi pateikė. Atsižvelgiant į tai, ginčijamas sprendimas yra niekinis.

                  10.

                  Dešimtasis ieškinio pagrindas grindžiamas tuo, kad Komisija padarė teisės klaidą nuspręsdama, kad JK bendrovės apmokestinimas dėl užsienio patronuojamųjų bendrovių pelno, „atsižvelgiant į šalyje esantį turtą ir vykdomą veiklą“, nelaikomas įsisteigimo laisvės apribojimu ir kad ginčijama priemonė nereikalinga Sutarties laisvių laikymuisi užtikrinti.
                  Grįsdamos ieškinį dėl alternatyvaus reikalavimo panaikinti ginčijamo sprendimo 2 straipsnį ieškovės remiasi šiuo pagrindu:

                  11.

                  Vienuoliktasis ieškinio pagrindas grindžiamas tuo, kad net jeigu ginčijama priemonė yra valstybės pagalbos schema (o tai yra neigiama), Komisija padarė teisės klaidą nuspręsdama, kad pagalbos susigrąžinimas nepažeis pagrindinių ES teisės principų, ir nurodydama vykdyti susigrąžinimą, nepaisant to, ar kontroliuojamųjų užsienio bendrovių įsteigimas ir paskolų grupei priklausančioms užsienyje įsteigtoms bendrovėms suteikimas iš tikrųjų yra įsisteigimo laisvės įgyvendinimas. Konkrečiai šioje byloje pagalbos susigrąžinimas pažeistų ieškovių įsisteigimo laisvę, įtvirtintą SESV 49 straipsnyje, ir laisvą kapitalo judėjimą, įtvirtintą SESV 63 straipsnyje. Dėl šio pažeidimo ginčijamo sprendimo 2 straipsnyje esantis nurodymas susigrąžinti turi būti panaikintas.

         (1)  2016 m. liepos 12 d. Tarybos direktyva (ES) 2016/1164, kuria nustatomos kovos su mokesčių vengimo praktika, tiesiogiai veikiančia vidaus rinkos veikimą, taisyklės (OL L 193, 2016, p. 1).

         (2)  2015 m. liepos 13 d. Tarybos reglamentas (ES) 2015/1589, nustatantis išsamias Sutarties dėl Europos Sąjungos veikimo 108 straipsnio taikymo taisykles (OL L 248, 2015, p. 9; klaidų ištaisymas OL L 186, 2017, p. 17).