title: Byla C-433/15: 2015 m. rugpjūčio 6 d. pareikštas ieškinys byloje Europos Komisija/Italijos Respublika

text:
               26.10.2015

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 354/22

         2015 m. rugpjūčio 6 d. pareikštas ieškinys byloje Europos Komisija/Italijos Respublika

   (Byla C-433/15)
   (2015/C 354/25)
   Proceso kalba: italų

      Šalys

      Ieškovė: Europos Komisija, atstovaujama P. Rossi, D. Nardi, J. Guillem Carrau

      Atsakovė: Italijos Respublika

      Ieškovės reikalavimai

   Europos Komisija Teisingumo Teismo prašo:

               —

                           a)

                           pripažinti, jog neužtikrinusi, kad papildomą mokestį, mokėtiną už Italijos produkciją, viršijusią nacionalinę kvotą, nuo pirmųjų prekybos metų, kada buvo nustatytas papildomas mokestis Italijoje (1995/1996 m.) iki paskutinių prekybos metų, kuriais Italijoje buvo nustatytas produkcijos perviršis (2008/2009 m.), laiku sumokėtų kiekvienas gamintojas, kuris prisidėjo prie produkcijos perviršio, prieš tai pranešus apie pirkėjo ar gamintojo mokėtiną sumą tiesioginių pardavimų atveju, o kai mokestis nesumokamas laiku, būtų užregistruotas ir prireikus išieškotas iš tų pačių pirkėjų ir gamintojų, Italijos vyriausybė neįvykdė įsipareigojimų pagal Sąjungos teisės nuostatas, galiojusias aptariamu laikotarpiu, o konkrečiai, pagal Reglamento (EB) Nr. 3950/92 (1) 1 ir 2 straipsnius, Reglamento (EB) Nr. 1788/2003 (2) 3 straipsnį, Reglamento (EB) 1234/2007 (3) 79, 80 ir 83 straipsnius ir, kalbant apie Komisijos įgyvendinimo nuostatas, Reglamento (EB) Nr. 536/1993 (4) 7 straipsnį, Reglamento (EB) Nr. 1392/2001 (5) 11 straipsnio 1 ir 2 dalis ir galiausiai pagal Reglamento (EB) Nr. 595/2004 (6) 15 ir 17 straipsnius;

               —

                           b)

                           priteisti iš Italijos Respublikos bylinėjimosi išlaidas.

      Ieškinio pagrindai ir pagrindiniai argumentai

   Grįsdama savo reikalavimą Komisija nurodo, kad remiantis Italijos valdžios institucijų pateiktais ar per ikiteisminę procedūrą įgytais duomenimis, išieškotina papildomo mokesčio suma yra 1  343 mln. EUR. Bendra realiai gauto papildomo mokesčio suma yra apie 282 mln. EUR iš visų nuo pirmųjų prekybos metų, kada buvo nustatytas papildomas mokestis Italijoje (1995/1996 m.) iki paskutinių prekybos metų, kuriais Italijoje buvo nustatytas produkcijos perviršis (2008/2009 m.) priskaičiuotų 2  305 mln. EUR. Atėmus sumas, kurias apima mokėjimo planai (469 mln. EUR) ir nurašytas sumas (211 mln. EUR), santykis tarp realiai surinkto mokesčio ir dar nesurinkto mokesčio, be mokėjimo planuose numatytų sumų ir nurašytų sumų yra 21 %. Iš esmės realiai išieškotos sumos atitinka mažiau nei ketvirtadalį išieškotinų sumų iki pagrįstoje nuomonėje nustatytos datos.
   Komisija nurodo, kad santykis tarp realiai sumokėtų sumų ir priskaičiuotų sumų už kiekvienus aptariamus prekybos metus, neskaitant sumų, įtrauktų į mokėjimo planus ir nurašytų sumų, rodo, kad papildomo mokesčio taikymo sistema yra neveiksminga, nes aptariamu laikotarpiu bendrai šis santykis buvo mažesnis nei 21 %, nepaisant to, kad pasibaigus pagrįstoje nuomonėje nustatytam terminui praėjo daugiau nei 5 metai nuo paskutinių prekybos metų, kuriais Italijoje buvo nustatytas produkcijos perviršis.
   Dėl Italijos pateiktų paaiškinimų, kad realiam mokėtinų papildomo mokesčio sumų surinkimui trukdė įvairūs dar nagrinėjimai ieškiniai, kuriuos skolininkai pateikė gavę reikalavimus sumokėti mokestį, Komisija palygino kiekvienų aptariamų prekybos metų realiai surinktas sumas su sumomis, kurios dar turi būti surinktos ir kurios nėra ginčijamos. Duomenys rodo, kad iš surinktinų 1  068 mln. EUR tik 241 mln. EUR buvo surinkti (tai sudaro 23 % surinktinų sumų), nepateikiant jokių paaiškinimų šiuo klausimu.
   Kadangi papildomo mokesčio tikslas yra atgrasinti pieno produkciją, kuri viršija kiekybines nacionalines kvotas (KNK), ilgalaikis tokių didelių sumų neišieškojimas 20 metų po gamybos kvotų sistemos Italijoje nustatymo ir 6 metus nuo paskutinių metų, kada buvo nustatytas Italijos KNK perviršis, apribojo papildomo mokesčio sistemos veiksmingumą, kurio siekė teisės aktų leidėjas, kaip tai matyti iš nuolatinio kiekvienų prekybos metų nuo 1995 –1996 m. iki 2008–2009 m. perviršio.
   Komisija tvirtina, kad tokių didelių sumų, susijusių su papildomu mokesčiu, neišieškojimas yra Italijos Respublikos aplaidumas, paaiškinantis papildomo mokesčio sistemos neveiksmingumą Italijoje atitinkamu laikotarpiu.
   Pirma, Italijos painūs įgyvendinimo teisės aktai lėmė pavėluotą mokesčio sistemos nustatymą Italijoje ir neįprastai didelį skaičių teisminių bylų, neleidžiančių surinkti mokėtino mokesčio dėl nacionalinių teismų kaip apsaugos priemonių nustatytų mokėjimų sustabdymų.
   Antra, Italija veiksmingai nepasinaudojo visais turimais administraciniais mechanizmais, kad realiai surinktų mokėtiną mokestį, pavyzdžiui kompensacijomis. Sistema, suteikianti galimybę mokėtiną mokestį kompensuoti iš pagalbos, teiktinos pagal bendrąją žemės ūkio politiką, buvo neveiksminga ir sukurta pavėluotai, be to, galioja Italijos įstatymai, kurie trukdo tokios sistemos įgyvendinimui.
   Trečia, surinkimo procedūros iš esmės buvo sustabdytos nuo Įstatymo 33/2009 įsigaliojimo iki šiol, nes nėra įgyvendinimo nuostatų ar susiarimų tarp valdžios institucijų ir susijusių subjektų, kurie yra būtini atnaujinti šias procedūras.
   Ketvirta, Komisija mano, kad dėl už surinkimo procedūras atsakingų administracinės valdžios institucijų padarytų metodologinių klaidų mokėtinos sumos nepagrįstai buvo pripažintos neišieškotinomis, todėl papildomo mokesčio surinkimas tapo neveiksmingas.

      (1)  1992 m. gruodžio 28 d. Tarybos reglamentas (EEB) Nr. 3950/92, nustatantis papildomą mokestį pieno ir pieno produktų sektoriuje (OL L 405, p. 1).

      (2)  2003 m. rugsėjo 29 d. Tarybos reglamentas (EB) Nr. 1788/2003, nustatantis mokestį pieno ir pieno produktų sektoriuje (OL L 270, p. 123; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 3 sk., 40 t., p. 391).

      (3)  2007 m. spalio 22 d. Tarybos reglamentas (EB) Nr. 1234/2007, nustatantis bendrą žemės ūkio rinkų organizavimą ir konkrečias tam tikriems žemės ūkio produktams taikomas nuostatas (Bendras bendro žemės ūkio rinkų organizavimo reglamentas) (OL L 299, p. 1).

      (4)  1993 m. kovo 9 d. Komisijos reglamentas (EEB) Nr. 536/93, nustatantis išsamias papildomo mokesčio už pieną ir pieno produktus taikymo taisykles (OL L 57, p. 12).

      (5)  2001 m. liepos 9 d. Komisijos reglamentas (EB) Nr. 1392/2001, nustatantis išsamias Tarybos reglamento (EEB) Nr. 3950/92, nustatančio papildomą mokestį pieno ir pieno produktų sektoriuje, taikymo taisykles (OL L 187, p. 19; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 3 sk., 33 t., p. 104).

      (6)  2004 m. kovo 30 d. Komisijos reglamentas (EB) Nr. 595/2004, nustatantis išsamias Tarybos reglamento (EB) Nr. 1788/2003, nustatančio mokestį pieno ir pieno produktų sektoriuje, taikymo taisykles (OL L 94, p. 22; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 3 sk., 43 t., p. 333).


title: Byla C-171/10: 2010 m. balandžio 2 d. Tribunale Amministrativo Regionale del Lazio (Italija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje Andrea Sacripanti prieš Ministero dell’Interno

text:
               19.6.2010

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 161/32

      2010 m. balandžio 2 d.Tribunale Amministrativo Regionale del Lazio (Italija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje Andrea Sacripanti prieš Ministero dell’Interno

      (Byla C-171/10)
      (2010/C 161/45)
      Proceso kalba: italų

         Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas

         Tribunale Amministrativo Regionale del Lazio

         Šalys pagrindinėje byloje

         Pareiškėjas: Andrea Sacripanti

         Atsakovė: Ministero dell’Interno

         Prejudiciniai klausimai

      Ar nacionalinės teisės normos (priimtos po Bersani dekreto, 2006 m. liepos 4 d. Dekreto įstatymo Nr. 223, pertvarkyto į 2006 m. rugpjūčio 4 d. Įstatymą Nr. 248) atitinka EB sutarties 43 ir 49 straipsnius, kai „nacionalinė sistema, kurioje, be kita ko:

                  a)

                  bendrai užtikrinama ankstesniu laikotarpiu, pasibaigus konkursui, kuriame kai kuriems lošimų operatoriams buvo neteisėtai uždrausta dalyvauti, suteiktų koncesijų turėtojų apsauga;

                  b)

                  įtvirtintos nuostatos, kurios faktiškai garantuoja, kad bus išsaugotos įgytos komercinės pozicijos (pavyzdžiui, draudimas naujiems koncesininkams savo punktus įrengti arčiau nei per nustatytą atstumą nuo jau esančių);

                  c)

                  numatyta, kad koncesija gali būti panaikinta, jei, pavyzdžiui, koncesininkas tiesiogiai ar netiesiogiai administruoja tarpvalstybinę lošimų veiklą, panašią į tą, dėl kurios suteikta koncesija.“


title: Byla F-98/15: 2016 m. balandžio 12 d. Tarnautojų teismo (trečioji kolegija) sprendimas byloje CP/Parlamentas (Viešoji tarnyba — Pareigūnai — Skyriaus vadovas — Bandomasis laikotarpis — Paskyrimo į skyriaus vadovo pareigas nepatvirtinimas — Sprendimo dėl panaikinimo vykdymas — Prarasta galimybė)

text:
               30.5.2016

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 191/50

         2016 m. balandžio 12 d. Tarnautojų teismo (trečioji kolegija) sprendimas byloje CP/Parlamentas

   (Byla F-98/15) (1)

   ((Viešoji tarnyba - Pareigūnai - Skyriaus vadovas - Bandomasis laikotarpis - Paskyrimo į skyriaus vadovo pareigas nepatvirtinimas - Sprendimo dėl panaikinimo vykdymas - Prarasta galimybė))
   (2016/C 191/72)
   Proceso kalba: prancūzų

      Šalys

      Ieškovas: CP, atstovaujamas advokatų L. Levi ir A. Tymen

      Atsakovas: Europos Parlamentas, atstovaujamas V. Montebello-Demogeot ir O. Caisou-Rousseau

      Bylos dalykas

   Prašymas panaikinti 2014 m. liepos 18 d. sprendimą, kuriuo, atsižvelgiant į 2014 m. kovo 26 d. Tarnautojų teismo sprendimą CP/Europos Parlamentas (byla F-8/13), patvirtinamos ieškovo kaip skyriaus vadovo pareigos, nes šiuo sprendimu atgaline data nepripažįstamas ieškovo kaip skyriaus vadovo statusas ir atgaline data už šias pareigas nepadidinamas pareiginės algos bazinis dydis (neskiriamas priedas už vadovaujančias pareigas), ir prašymas atlyginti tariamai patirtą turtinę ir neturtinę žalą.

      Sprendimo rezoliucinė dalis

               1.

               Priteisti iš Europos Parlamento atlyginti CP 3 219,55 EUR sumą. Ši suma padidinama palūkanomis už praleistą terminą, skaičiuojamomis nuo 2011 m. liepos 1 d. iki visiško mokėjimo, taikant Europos centrinio banko pagrindinėms refinansavimo operacijoms nustatytą palūkanų normą, padidintą dviem procentiniais punktais.

               2.

               Atmesti likusią ieškinio dalį.

               3.

               Kiekviena šalis padengia savo bylinėjimosi išlaidas.

      (1)  OL C 294, 2015 9 7, p. 86.


title: Byla C-430/09: 2010 m. gruodžio 16 d. Teisingumo Teismo (antroji kolegija) sprendimas byloje ( Hoge Raad der Nederlanden (Nyderlandai) prašymas priimti prejudicinį sprendimą) Euro Tyre Holding BV prieš Staatssecretaris van Financiën (Šeštoji PVM direktyva — 8 straipsnio 1 dalies a ir b punktai, 28a straipsnio 1 dalies a punktas, 28b straipsnio A skirsnio 1 dalis ir 28c straipsnio A skirsnio a punkto pirma pastraipa — Prekių, išsiųstų ar gabenamų Sąjungos viduje, tiekimo atleidimas nuo mokesčio — Tų pačių prekių tiekimai vienas po kito, kurie sudaro vieną siuntimą ar gabenimą Bendrijos viduje)

text:
               19.2.2011

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 55/13

         2010 m. gruodžio 16 d. Teisingumo Teismo (antroji kolegija) sprendimas byloje (Hoge Raad der Nederlanden (Nyderlandai) prašymas priimti prejudicinį sprendimą) Euro Tyre Holding BV prieš Staatssecretaris van Financiën

   (Byla C-430/09) (1)

   (Šeštoji PVM direktyva - 8 straipsnio 1 dalies a ir b punktai, 28a straipsnio 1 dalies a punktas, 28b straipsnio A skirsnio 1 dalis ir 28c straipsnio A skirsnio a punkto pirma pastraipa - Prekių, išsiųstų ar gabenamų Sąjungos viduje, tiekimo atleidimas nuo mokesčio - Tų pačių prekių tiekimai vienas po kito, kurie sudaro vieną siuntimą ar gabenimą Bendrijos viduje)
   2011/C 55/23
   Proceso kalba: olandų

      Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas

      Hoge Raad der Nederlanden

      Šalys pagrindinėje byloje

      Ieškovė: Euro Tyre Holding BV

      Atsakovė: Staatssecretaris van Financiën

      Dalykas

   Prašymas priimti prejudicinį sprendimą — Hoge Raad der Nederlanden — 1977 m. gegužės 17 d. Šeštosios Tarybos direktyvos 77/388/EEB dėl valstybių narių apyvartos mokesčių įstatymų derinimo — Bendra pridėtinės vertės mokesčio sistema: vienodas vertinimo pagrindas (OL L 145, p. 1; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 9 sk., 1 t., p. 23) 8 straipsnio 1 dalies a ir b punktų, 28a straipsnio 1 dalies a punkto, 28b straipsnio A skirsnio a punkto ir 28c straipsnio A skirsnio a punkto išaiškinimas — Prekių, kurios siunčiamos ar gabenamos Bendrijos viduje, tiekimo atleidimas nuo mokesčio — Vienas po kito atliekami tų pačių prekių tiekimai, sudarantys vieną prekių siuntimą ar gabenimą Bendrijos viduje

      Rezoliucinė dalis

   Kai ta pati prekė yra dviejų tiekimų vienas po kito tarp dviejų apmokestinamųjų asmenų, veikiančių kaip tokie, tačiau vieno siuntimo ar gabenimo Bendrijos viduje objektas, nustatant, kuris sandoris turi būti priskirtas šiam gabenimui, t. y. pirmasis ar antrasis tiekimas, — dėl ko šis sandoris patenka į tiekimo Bendrijos viduje sąvoką 1977 m. gegužės 17 d. Šeštosios Tarybos direktyvos 77/388/EEB dėl valstybių narių apyvartos mokesčių įstatymų derinimo — Bendra pridėtinės vertės mokesčio sistema: vienodas vertinimo pagrindas, iš dalies pakeistos 1996 m. gruodžio 20 d. Tarybos direktyva 96/95/EB, 28c straipsnio A skirsnio a punkto pirmos pastraipos, skaitomos kartu su šios direktyvos 8 straipsnio 1 dalies a ir b punktais, 28a straipsnio 1 dalies a punkto pirma pastraipa ir 28b straipsnio A skirsnio 1 dalimi, prasme, — reikia atsižvelgti į visapusį visų bylos aplinkybių vertinimą, kad būtų nustatyta, kuris iš šių dviejų tiekimų atitinka visas tiekiant Bendrijos viduje nustatytas sąlygas.
   Tokiomis aplinkybėmis, kaip antai pagrindinėje byloje, kai pirmasis įgijėjas, gavęs teisę disponuoti prekėmis kaip savininkas pirmojo tiekimo valstybėje narėje, išreiškia ketinimą išgabenti šias prekes į kitą valstybę narę ir pateikia savo pastarosios valstybės narės suteiktą pridėtinės vertės mokesčio mokėtojo kodą, gabenimas Bendrijos viduje turėtų būti priskirtas pirmajam tiekimui su sąlyga, kad antrajam įgijėjui teisė disponuoti prekėmis kaip nuosavybe buvo perduota valstybėje narėje, kur užbaigtas gabenimas Bendrijos viduje. Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas turi patikrinti, ar ši sąlyga įvykdyta jo nagrinėjamoje byloje.

      (1)  OL C 24, 2010 1 30.


title: Byla F-29/14: 2016 m. vasario 26 d. Tarnautojų teismo nutartis byloje Wisniewski/Komisija

text:
               18.4.2016

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 136/50

         2016 m. vasario 26 d. Tarnautojų teismo nutartis byloje Wisniewski/Komisija

   (Byla F-29/14) (1)

   (2016/C 136/72)
   Proceso kalba: prancūzų
   Antrosios kolegijos pirmininkas nutartimi nurodė išbraukti bylą iš registro.

      (1)  OL C 184, 2014 6 16, p. 44.


title: Byla C-338/05 P 2006 m. liepos 13 d. Teisingumo Teismo nutartis Front national, Marie-France Stirbois, Bruno Gollnisch, Carl Lang, Jean-Claude Martinez, Philip Claeys, Koen Dillen, Mario Borghezio prieš Europos Parlamentą ir Europos Sąjungos Tarybą (Apeliacinis skundas — Reglamentas (EB) Nr. 2004/2003 — Europos politinių partijų reglamentavimas ir finansavimas — Ieškinys dėl panaikinimo — Prieštaravimas dėl priimtinumo — Ginčijamas aktas — Teisė pareikšti ieškinį — Nepriitinumas — Akivaizdžiai nepriimtinas apeliacinis skundas )

text:
               16.9.2006

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 224/18

         2006 m. liepos 13 d. Teisingumo Teismo nutartis Front national, Marie-France Stirbois, Bruno Gollnisch, Carl Lang, Jean-Claude Martinez, Philip Claeys, Koen Dillen, Mario Borghezio prieš Europos Parlamentą ir Europos Sąjungos Tarybą

   (Byla C-338/05 P) (1)

   (Apeliacinis skundas - Reglamentas (EB) Nr. 2004/2003 - Europos politinių partijų reglamentavimas ir finansavimas - Ieškinys dėl panaikinimo - Prieštaravimas dėl priimtinumo - Ginčijamas aktas - Teisė pareikšti ieškinį - Nepriitinumas - Akivaizdžiai nepriimtinas apeliacinis skundas )
   (2006/C 224/32)
   Proceso kalba: prancūzų
   Šalys

      Ieškovai: Front national, Marie-France Stirbois, Bruno Gollnisch, Carl Lang, Jean-Claude Martinez, Philip Claeys, Koen Dillen, Mario Borghezio, atstovaujami advokato W. de Saint Just

      Kitos proceso šalys: Europos Parlamentas, atstovaujamas H. Krück, N. Lorenz ir D. Moore, Europos Sąjungos Taryba, atstovaujama I. Díez Parra ir M. Sims-Robertson
   Dalykas
   Apeliacinis skundas dėl Europos Bendrijų Pirmosios instancijos teismo (antroji kolegija) 2005 m. liepos 11 d. nutarties byloje T-17/04 Le Front National ir kt. prieš Europos Parlamentą ir Europos Sąjungos Tarybą, kurioje ieškinys dėl 2003 m. lapkričio 4 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamento (EB) Nr. 2004/2003 dėl reglamentų, reglamentuojančių Europos politines partijas, ir šių partijų finansavimo taisyklių (OL 2003 L 297, p. 1), panaikinimo atmetamas kaip nepriimtinas.
   Rezoliucinė dalis

               1.

               Atmesti apeliacinį skundą.

               2.

               Priteisti iš apeliantų bylinėjimosi išlaidas.

      (1)  OL C 315, 2005 12 10.


title: Byla T-407/11: 2011 m. liepos 26 d. pareikštas ieškinys byloje SRF prieš Tarybą

text:
               24.9.2011

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 282/41

         2011 m. liepos 26 d. pareikštas ieškinys byloje SRF prieš Tarybą

   (Byla T-407/11)
   2011/C 282/77
   Proceso kalba: anglų

      Šalys

      Ieškovė: SRF Ltd (Naujasis Delis, Indija), atstovaujama advokatų F. Graafsma ir J. Cornelis

      Atsakovė: Europos Sąjungos Taryba

      Reikalavimai

               —

               Panaikinti 2011 m. gegužės 13 d. Tarybos įgyvendinimo reglamentą (ES) Nr. 469/2011, kuriuo iš dalies keičiamas Reglamentas (EB) Nr. 1292/2007, nustatantis galutinį antidempingo muitą importuojamai Indijos kilmės polietileno tereftalato (PET) plėvelei (OL L 343, 2009, p. 1, toliau - ginčijamas reglamentas); ir

               —

               priteisti iš Tarybos bylinėjimosi išlaidas.

      Ieškinio pagrindai ir pagrindiniai argumentai

   Pagrįsdama savo ieškinį ieškovė remiasi vienu pagrindiniu teises pagrindu, teigdama, kad ginčijamu reglamentu pažeidžiama 2009 m. lapkričio 30 d. Tarybos reglamento (EB) Nr. 1225/2009 dėl apsaugos nuo importo dempingo kaina iš Europos bendrijos narėmis nesančių valstybių (1) 9 straipsnio 6 dalis tiek, kiek:

               1.

               Pirma, minėtame straipsnyje nurodyta, kad antidempingo muitas eksportuotojams ar gamintojams, pranešusiems apie save, bet netirtiems, turi neviršyti vidutinio svertinio dempingo skirtumo, nustatyto atrinktoms šalims, ir nepaisoma nulinių ar de minimis skirtumų. Reglamentu, kuriuo SRF nustatomas 15,5 % dydžio antidempingo muitas, ši taisyklė pažeidžiama, nes vidutinis svertinis dempingo skirtumas atrinktoms šalims, kurių dempingo skirtumas nėra nulinis ar de minimis, yra mažesnis nei 15,5 %; ir

               2.

               Antra, reikalaujant iš eksportuojančio gamintojo prašyti tarpinės peržiūros pagal Tarybos reglamento (EB) Nr. 1225/2009 11 straipsnio 3 dalį siekiant taikyti 9 straipsnio 6 dalį esant situacijai, kai esami antidempingo muito dydžiai gali būti pakoreguoti atsižvelgiant į kompensuojamų priemonių pasibaigimą, ginčijamu reglamentu į 9 straipsnio 6 dalį įtraukiama sąlyga, kurios nėra aiškiame šios nuostatos tekste, o tai lemia neleistiną Tarybos aiškinimą.

      (1)  OL L 343, 2009, p. 51 ir klaidų ištaisymas OL L 7, 2010 1 12, p. 22 (konsoliduotas tekstas)


title: Byla C-219/08: 2009 m. spalio 1 d. Teisingumo Teismo (antroji kolegija) sprendimas byloje Europos Bendrijų Komisija prieš Belgijos Karalystę (Valstybės įsipareigojimų neįvykdymas — Laisvė teikti paslaugas — Nepateisinama kliūtis — Darbuotojų, kurie yra trečiųjų valstybių piliečiai, komandiravimas)

text:
               21.11.2009

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 282/11

         2009 m. spalio 1 d. Teisingumo Teismo (antroji kolegija) sprendimas byloje Europos Bendrijų Komisija prieš Belgijos Karalystę

   (Byla C-219/08) (1)

   (Valstybės įsipareigojimų neįvykdymas - Laisvė teikti paslaugas - Nepateisinama kliūtis - Darbuotojų, kurie yra trečiųjų valstybių piliečiai, komandiravimas)
   2009/C 282/18
   Proceso kalba: prancūzų

      Šalys

      Ieškovė: Europos Bendrijų Komisija, atstovaujama E. Traversa, J.-P. Keppenne ir G. Rozet

      Atsakovė: Belgijos Karalystė, atstovaujama C. Pochet ir advokato M. Detry

      Dalykas

   Valstybės įsipareigojimų neįvykdymas — EB 49 straipsnio pažeidimas — Nepateisinama kliūtis laisvam paslaugų teikimui — Darbuotojų, kurie yra trečiųjų valstybių piliečiai, komandiravimas.

      Rezoliucinė dalis

               1.

               Atmesti ieškinį.

               2.

               Europos Bendrijų Komisija ir Belgijos Karalystė padengia savo bylinėjimosi išlaidas.

      (1)  OL C 183, 2008 7 19.


title: Byla C-288/12: 2012 m. birželio 8 d. pareikštas ieškinys byloje Europos Komisija prieš Vengriją

text:
               28.7.2012

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 227/15

         2012 m. birželio 8 d. pareikštas ieškinys byloje Europos Komisija prieš Vengriją

   (Byla C-288/12)
   2012/C 227/22
   Proceso kalba: vengrų

      Šalys

      Ieškovė: Europos Komisija, atstovaujama B. Martenczuk ir B. D. Simon

      Atsakovė: Vengrija

      Ieškovės reikalavimai

               —

               Pripažinti, kad Vengrija neįvykdė įsipareigojimų pagal 1995 m. spalio 24 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvą 95/46/EB dėl asmenų apsaugos tvarkant asmens duomenis ir dėl laisvo tokių duomenų judėjimo (1) tiek, kiek ji nutraukė anksčiau laiko duomenų apsaugos komisaro kadenciją.

               —

               Priteisti iš Vengrijos bylinėjimosi išlaidas.

      Ieškinio pagrindai ir pagrindiniai argumentai

   Direktyvoje 95/46 numatyta, kad valstybių narių priimtos nuostatos Direktyvai perkelti į nacionalinę teisę yra kontroliuojamos vienos ar daugiau valdžios institucijų, kurios vykdo joms pavestas funkcijas visiškai nepriklausomai.
   Iki 2011 m. gruodžio 31 d. Vengrijoje tokia institucija buvo duomenų apsaugos komisaras. Taikant iki 2011 m. gruodžio 31 d. galiojusius Vengrijos teisės aktus jį 6 metams skyrė Vengrijos parlamentas. 2011 m. gruodžio 31 d. pareigas užimantis duomenų apsaugos komisaras šias pareigas pradėjo eiti 2008 m. rugsėjo 29 d., vadinasi, jo kadencija įprastomis aplinkybėmis turėjo baigtis 2014 m. rugsėjo mėnesį.
   Taikytini Vengrijos teisės aktai buvo pakeisti nuo 2012 m. sausio 1 dienos. Šiais pakeitimais buvo panaikinta duomenų apsaugos komisaro pareigybė ir nutraukta nuo 2008 m. rugsėjo 29 d. dirbusio duomenų apsaugos komisaro kadencija. Institucija, atsakinga už duomenų pasaugą pagal Direktyvą 95/46/EB, buvo paskirta naujai sukurta Nemzeti Adatvédelmi és Információszabadság Hatóság (Nacionalinė duomenų apsaugos ir informacijos laisvės tarnyba, toliau — NAIH). Pagal naujus teisės aktus NAIH vadovauja pirmininkas, Respublikos prezidento vyriausybės primininko siūlymu skiriamas 9 metams. Į šias pareigas nebuvo paskirtas buvęs duomenų apsaugos komisaras.
   Komisija mano, kad anksčiau laiko nutraukus duomenų apsaugos kontrolės institucijos kadenciją pažeidžiamas nepriklausomumas, kurio laikytis reikalaujama Direktyvoje. Kadangi Direktyvoje neįtvirtintas duomenų apsaugos kontrolės institucijos kadencijos terminas, valstybės narės iš esmės gali jį nustatyti laisvai. Vis dėlto šis terminas turi būti protingas ir yra būtina, kad valstybė narė laikytųsi nusistatyto termino. Antraip vykdydama savo funkcijas kontrolės institucija gali būti paveikta, nes ji gali bijoti jos kadencijos išankstinio nutraukimo; taip pažeidžiamas jos nepriklausomumas.
   Kalbant apie ieškinio priimtinumą, Komisija nurodo, kad kadangi buvusi duomenų apsaugos kontrolės institucija nebuvo atkurta iki sueinant pagrįstoje nuomonėje numatytam terminui, tą dieną vis dar buvo neįvykdyti įsipareigojimai. Įsipareigojimus įmanoma įvykdyti — Vengrija turi imtis visų būtinų priemonių, kad buvęs duomenų apsaugos komisaras atgautų savo pareigas, numatytas Direktyvoje 95/46/EB, likusiam kadencijos laikui skaičiuojant nuo 2011 m. gruodžio 31 dienos. Komisija laikytų tinkamu įsipareigojimų įvykdymu tai, jei šiam laikotarpiui bus duomenų apsaugos komisaras būtų paskirtas NAIH pirmininku. Vengrija negali remtis dabartinio NAIH pirmininko nepriklausomumu, nes taip ji remtųsi įsipareigojimų neįvykdymu savo gynybai. Reikia ištaisyti įsipareigojimų neįvykdymo pasekmes, o ne palikti jas galioti.
   Anot Komisijos, vien rimtomis ir objektyviomis priežastimis galima pateisinti išankstinį aptariamos kadencijos nutraukimą, tačiau Vengrija nepateikė jokios tokios priežasties.
   Komisija neginčija Vengrijos teisės pakeisti savo kontrolės instituciją, pavyzdžiui, pakeisti senąjį „duomenų apsaugos komisaro“ modelį nauju „tarnybos“ modeliu, kaip tai suprantama pagal Vengrijos teisę. Vis dėlto keičiant institucijos modelį nebuvo būtina anksčiau laiko nutraukti kontrolės institucijos kadenciją. Vengrija galėjo numatyti savo vidaus teisėje, kad naujas modelis taikytinas tik pasibaigus duomenų apsaugos komisaro kadencijai arba, kad jis bus pirmasis naujosios tarnybos pirmininkas iki baigsis jo likęs kadencijos laikas.
   Anot Komisijos, jei argumentas, pagrįstas valstybės narės teise pakeisti modelį būtų priimtinas, tai reikštų, kad bet kokiai duomenų apsaugos kontrolės institucijai Sąjungoje kyla grėsmė, jog jos kadencija bus nutraukta įsikišus įstatymų leidėjui, kuris siekia panaikinti atitinkamą veikiančią instituciją ir sukurti naują instituciją Direktyvoje 95/46/EB numatytai kompetencijai įgyvendinti. Negalima atmesti, kad politinės institucijos naudojasi tokiomis reformomis siekdamos nubausti ar kontroliuoti duomenų apsaugos kontrolės institucijas, kurioms šios politinės institucijos nepritaria. Vien tokios įtakos pavojus yra nesuderinamas su visišku kontrolės institucijų nepriklausomumu.
   Anot Komisijos, Vengrija taip pat negalėjo remtis buvusio duomenų apsaugos komisaro neaiškiais pasisakymais spaudoje ir manyti, kad jis nebegali atlikti Direktyvos 95/46/EB 28 straipsnyje numatytų pareigų ir negali atsistatydinti dėl šios priežasties.

      (1)  OL L 281, p. 31; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 13 sk., 15 t., p. 355; toliau — Direktyva 95/46/EB arba Direktyva.


title: Byla C-674/14 P: 2017 m. gruodžio 29 d. Guccio Gucci SpA pateiktas apeliacinis skundas dėl 2016 m. spalio 11 d. Bendrojo Teismo (trečioji kolegija) priimto sprendimo byloje T-753/15, Guccio Gucci SpA/Europos Sąjungos intelektinės nuosavybės tarnyba

text:
               8.5.2017

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 144/14

         2017 m. gruodžio 29 d.Guccio Gucci SpA pateiktas apeliacinis skundas dėl 2016 m. spalio 11 d. Bendrojo Teismo (trečioji kolegija) priimto sprendimo byloje T-753/15, Guccio Gucci SpA/Europos Sąjungos intelektinės nuosavybės tarnyba

   (Byla C-674/14 P)
   (2017/C 144/20)
   Proceso kalba: anglų

      Šalys

      Apeliantė: Guccio Gucci SpA, atstovaujama advokatų V. Volpi, P. Roncaglia, F. Rossi, N. Parrotta

      Kitos proceso šalys: Europos Sąjungos intelektinės nuosavybės tarnyba, Guess? IP Holder LP

      Apeliantės reikalavimai

               —

               Panaikinti skundžiamą sprendimą.

               —

               Nurodyti EUIPO padengti apeliantės šiame procese patirtas bylinėjimosi išlaidas.

               —

               Nurodyti Guess padengti apeliantės šiame procese patirtas bylinėjimosi išlaidas.

      Apeliacinio skundo pagrindai ir pagrindiniai argumentai

               1.

               Apeliaciniu skundu Guccio Gucci SpA (toliau – Gucci arba apeliantė) Teisingumo Teismo prašo panaikinti Europos Sąjungos Bendrojo Teismo (trečioji kolegija) sprendimą byloje T-753/15 (toliau – skundžiamas sprendimas), kuriuo Bendrasis Teismas atmetė Gucci ieškinį dėl 2015 m. spalio 14 d. EUIPO ketvirtosios apeliacinės tarybos byloje R 1703/2014-4 priimto sprendimo panaikinti 2014 m. liepos 1 d. Protestų skyriaus sprendimą, kuriuo patenkintas Gucci protestas dėl tarptautinės registracijos Nr. 1090048 Guess? IP Holder LP (toliau – Guess) vardu 9 klasės prekėms (toliau – ginčijamas prekių ženklas) galiojimo išplėtimo ES teritorijai.

               2.

               Apeliaciniu skundu siekiama įrodyti, kad Bendrasis Teismas padarė klaidingą išvadą, jog pirminės redakcijos 2009 m. vasario 26 d. Tarybos reglamento (EB) Nr. 207/2009 (1) (toliau – BPŽ reglamentas) 8 straipsnio 1 dalies b punkte ir 5 dalyje nurodyti atsisakymo registruoti pagrindai netaikomi ginčijamam prekių ženklui. Konkrečiai teigiama, kad Bendrasis Teismas iškreipė jam pateiktus faktus ir įrodymus vertindamas žymenų, dėl kurių kilo ginčas, panašumą, todėl klaidingai pritaikė BPŽ reglamento 8 straipsnio 1 dalies b punktą ir 5 dalį; jis taip pat pažeidė pareigą motyvuoti skundžiamą sprendimą.

               3.

               Bendrasis Teismas nepripažino žymenų, dėl kurių kilo ginčas, panašumo padaręs prielaidą, kad „suinteresuotoji visuomenė [ginčijamame] prekių ženkle nepastebės didžiosios raidės „G“, kuri yra ankstesniuose prekių ženkluose, bet laikys tai veikiau abstrakčiu papuošimu. Be to, atsižvelgiant į žymens stilių ir į tai, kad jo elementai persipina arba jungiasi, jį galima suvokti ir kaip vaizduojantį stilizuotas raides, pavyzdžiui, didžiąją raidę „X“ ar raidę „e“, ir kaip skaičių ir raidžių, pavyzdžiui, skaičiaus „3“ ir raidės „e“, kombinaciją (žr. skundžiamo sprendimo 32 punktą). Ši prielaida yra esminė skundžiamame sprendime, nes ji paskatino Bendrąjį Teismą atmesti bet kokį prekių ženklų, dėl kurių kilo ginčas, panašumą ir todėl netaikyti BPŽ reglamento 8 straipsnio 1 dalies b punkto ir 5 dalies.

               4.

               Tačiau nurodyta prielaida yra akivaizdžiai klaidinga. Tai patvirtina byloje pateikti dokumentai, iš kurių aiškiai matyti, kad suinteresuotoji visuomenė iš tiesų pastebi didžiąsias raides „G“ ginčijamame prekių ženkle: tai rodo Gucci pateikti visuomenės suvokimo apie ginčijamą prekių ženklą apklausos rezultatai. Šis akivaizdus faktų ir įrodymų iškraipymas turėjo įtakos Bendrajam Teismui vertinant Gucci ieškinį: jei Bendrasis Teismas būtų sutikęs, kad suinteresuotoji visuomenė (ar bent jos dalis) suvokia ginčijamą prekių ženklą kaip didžiųjų raidžių „G“ kombinaciją, jis nebūtų galėjęs nepripažinti prekių ženklų, dėl kurių kilo ginčas, panašumo ir netaikyti BPŽ reglamento 8 straipsnio 1 dalies b punkto ir 5 dalies.

               5.

               Be to, Bendrasis Teismas pažeidė pareigą motyvuoti savo sprendimus, nes savo vertinime visiškai neatsižvelgė į minėtos apklausos rezultatus ir nenurodė net implicitinių motyvų, kurie leistų suprasti, kodėl jis nepriėmė šio esminio įrodymo.

               6.

               Atsižvelgiant į tai, kas išdėstyta, apeliantė Teisingumo Teismo prašo panaikinti skundžiamą sprendimą ir priteisti iš EUIPO ir Guess apeliantės šiame procese patirtas bylinėjimosi išlaidas.

      (1)  2009 m. vasario 26 d. Tarybos reglamentas (EB) Nr. 207/2009 dėl Bendrijos prekių ženklo (Kodifikuota redakcija) (OL L 78, 2009, p. 1).


title: Byla T-218/12: 2014 m. rugsėjo 10 d. Bendrojo Teismo sprendimas byloje Micrus Endovascular LLC/VRDT – Laboratórios Delta (DELTA) (Bendrijos prekių ženklas — Protesto procedūra — Žodinio Bendrijos prekių ženklo DELTA paraiška — Ankstesni tarptautiniai ir nacionaliniai vaizdiniai prekių ženklai DELTA PORTUGAL ir komercinis pavadinimas LABORATORIOS DELTA — Santykinis atmetimo pagrindas — Galimybė supainioti — Reglamento (EB) Nr. 207/2009 8 straipsnio 1 dalies b punktas)

text:
               20.10.2014

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 372/14

         2014 m. rugsėjo 10 d. Bendrojo Teismo sprendimas byloje Micrus Endovascular LLC/VRDT – Laboratórios Delta (DELTA)

   (Byla T-218/12) (1)

   ((Bendrijos prekių ženklas - Protesto procedūra - Žodinio Bendrijos prekių ženklo DELTA paraiška - Ankstesni tarptautiniai ir nacionaliniai vaizdiniai prekių ženklai DELTA PORTUGAL ir komercinis pavadinimas LABORATORIOS DELTA - Santykinis atmetimo pagrindas - Galimybė supainioti - Reglamento (EB) Nr. 207/2009 8 straipsnio 1 dalies b punktas))
   2014/C 372/18
   Proceso kalba: anglų

      Šalys

      Ieškovė: Micrus Endovascular LLC (Vilmingtonas, Delaveras, Jungtinės Valstijos), atstovaujama baristerio B. Brandreth

      Atsakovė: Vidaus rinkos derinimo tarnyba (prekių ženklams ir pramoniniam dizainui), atstovaujama J. Crespo Carrillo

      Kita procedūros VRDT Apeliacinėje taryboje šalis, įstojusi į bylą Bendrajame Teisme: Laboratórios Delta Lda
       (Kelusas, Portugalija), atstovaujama advokato J. Sena Mioludo

      Dalykas

   Ieškinys dėl 2012 m. kovo 6 d. VRDT antrosios apeliacinės tarybos sprendimo (byla R 244/2011-2), susijusio su protesto procedūra tarp Laboratórios Delta Lda
       ir Micrus Endovascular Corp.

      Rezoliucinė dalis

               1.

               Atmesti ieškinį.

               2.

               Priteisti iš Micrus Endovascular LLC bylinėjimosi išlaidas.

      (1)  OL C 217, 2012 7 21.


title: Byla C-682/15: 2015 m. gruodžio 18 d. Cour administrative (Liuksemburgas) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje Berlioz Investment Fund S.A./Directeur de l'administration des Contributions directes

text:
               29.2.2016

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 78/6

         2015 m. gruodžio 18 d.Cour administrative (Liuksemburgas) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje Berlioz Investment Fund S.A./Directeur de l'administration des Contributions directes

   (Byla C-682/15)
   (2016/C 078/07)
   Proceso kalba: prancūzų

      Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas

      Cour administrative

      Šalys pagrindinėje byloje

      Pareiškėja: Berlioz Investment Fund S.A.

      Atsakovė: Directeur de l'administration des Contributions directes

      Prejudiciniai klausimai

               1.

               Ar valstybė narė įgyvendina Sąjungos teisę ir atitinkamai Chartija tampa taikytina pagal jos 51 straipsnio 1 dalį tokiomis aplinkybėmis, kaip nagrinėjamos šioje pagrindinėje byloje, kai ji asmeniui skiria administracinę sankciją už jo bendradarbiavimo pareigos pagal sprendimą dėl draudimo suteikti informaciją, kurį kompetentinga nacionalinė institucija priėmė vadovaudamasi šiuo tikslu vidaus teisėje nustatytomis procesinėmis taisyklėmis šiai valstybei narei, kaip valstybei, į kurią kreipiamasi, įgyvendinant kitos valstybės narės pateiktą prašymą keistis informacija, kurį pastaroji valstybė grindė, be kita ko, Direktyvos 2011/16 (1) nuostatomis, susijusiomis su keitimuisi informacija paprašius, pažeidimą?

               2.

               Jeigu būtų nustatyta, kad šioje byloje Chartija taikoma, ar asmuo gali remtis Chartijos 47 straipsniu, kai jis mano, kad pirma minėta jam skirta administracinė bauda siekiama įpareigoti jį suteikti informaciją, kad valstybės narės, kurioje jis reziduoja, kompetentinga institucija tenkintų prašymą suteikti informaciją vykdant kitos valstybės narės prašymą suteikti informaciją, kuris, kiek tai susiję su tikruoju mokestiniu tikslu, niekaip nėra pagrįstas ir todėl šioje byloje nėra pagrįsto tikslo, ir kuriuo siekiama gauti informacijos, kuri nėra tikėtinai svarbi atitinkamo apmokestinimo atveju?

               3.

               Jeigu būtų nustatyta, kad šioje byloje Chartija taikoma, ar atsižvelgiant į teisę į veiksmingą teisinę gynybą ir teisingą bylos nagrinėjimą, kaip tai nustatyta Chartijos 47 straipsnyje, reikalaujama, nesant galimybės pagal Chartijos 52 straipsnio 1 dalį nustatyti apribojimų, kad kompetentingas nacionalinis teismas turėtų neribotą jurisdikciją ir atitinkamai įgaliojimus patikrinti bent neteisėtumu grindžiamo prieštaravimą dėl valstybės narės kompetentingos institucijos sprendimo dėl draudimo suteikti informaciją, priimto vykdant kitos valstybės narės kompetentingos institucijos prašymą keistis informacija, kuris buvo pateiktas remiantis visų pirma Direktyva 2011/16 nagrinėjant informaciją turinčio asmens, kuriam skirtas sprendimas dėl draudimo suteikti informaciją, skundą dėl sprendimo dėl administracinės baudos nustatymo už jam priskirtos bendradarbiavimo pareigos vykdant minėtą prašymą pažeidimą?

               4.

               Jeigu būtų nustatyta, kad šioje byloje Chartija taikoma, ar Direktyvos 2011/16 1 straipsnio 1 dalis ir 5 straipsnis, atsižvelgiant, viena vertus, į jų lygiagretiškumą su tikėtinos svarbos sąlyga, išplaukiančia iš EBPO pavyzdinės sutarties dėl pajamų bei kapitalo apmokestinimo, ir, kita vertus, į ESS 4 straipsnyje nustatyto lojalaus bendradarbiavimo principą, taip pat Direktyvos 2011/16 tikslą, turi būti aiškinami taip, kad kitos valstybės narės prašomos informacijos tikėtinos svarbos pobūdis, atsižvelgiant į apmokestinimo atvejį ir nurodytą mokestinį tikslą, sudaro sąlygą, kurią turi atitikti prašymas suteikti informaciją, kad valstybės narės, į kurią kreipiamasi, kompetentingai institucijai savo ruožtu kiltų pareiga patvirtinti ir įteisinti informaciją turinčią trečiajam asmeniui skirtą sprendimą dėl draudimo suteikti informaciją?

               5.

               Jeigu būtų nustatyta, kad šioje byloje Chartija taikoma, ar Direktyvos 2011/16 1 straipsnio 1 dalis ir 5 straipsnis, taip pat Chartijos 47 straipsnis turi būti aiškinamos taip, kad jos draudžia valstybės narės teisinę nuostatą, kuria remiantis bendrai apribojama jos kompetentingos nacionalinės institucijos, kaip valstybės narės, į kurią kreipiamasi, institucijos, teisė atlikti prašymo suteikti informaciją teisėtumo patikrinimą, ir leidžiama atlikti tik atitikimo formaliems reikalavimams priežiūrą, ir kad jos įpareigoja nacionalinį teismą, į kurį kreiptasi, nagrinėjant teisminį skundą, kaip jis apibūdintas trečiame klausime, patikrinti prašomos informacijos tikėtinos svarbos sąlygos laikymąsi atsižvelgiant į visus jos aspektus, susijusius su ryšiais su konkrečiai nagrinėjamu apmokestinimo atveju, su nurodytu mokestiniu tikslu ir Direktyvos 2011/16 17 straipsnio laikymuisi?

               6.

               Jeigu būtų nustatyta, kad šioje byloje Chartija taikoma, ar Chartijos 47 straipsnio 2 dalis draudžia valstybės narės teisinę nuostatą, pagal kurią draudžiama valstybės narės, į kurią kreipiamasi, kompetentingam nacionaliniam teismui, jam nagrinėjant teisminį skundą, su kuriuo į jį kreiptasi, ir kaip jis apibūdintas trečiame klausime, pateikti kitos valstybės narės kompetentingos institucijos prašymą suteikti informaciją, ir ar tai reiškia, kad šis dokumentas turi būti pateiktas nacionaliniam kompetentingam teismui, o šią informaciją turinčiam trečiajam asmeniui turi būti leista su juo susipažinti, arba ar šis dokumentas turi būti pateiktas nacionaliniam teismui, tačiau informaciją turinčiam trečiajam asmeniui teisė su juo susipažinti nesuteikiama atsižvelgiant į šio dokumento konfidencialų pobūdį, jei visi informaciją turinčiam trečiajam asmeniui apribojant jo teises sukelti sunkumai pakankamai kompensuojami kompetentingo nacionalinio teismo vykdomose procedūrose?

      (1)  2011 m. vasario 15 d. Tarybos direktyva 2011/16/ES dėl administracinio bendradarbiavimo apmokestinimo srityje ir panaikinanti Direktyvą 77/799/EEB (OL L 64, p. 1).


title: Byla T-328/10: 2012 m. rugsėjo 19 d. Bendrojo Teismo sprendimas byloje Fraas prieš VRDT (Tamsiai pilkos, šviesiai pilkos, smėlio ir tamsiai raudonos spalvos languotas raštas) (Bendrijos prekių ženklas — Vaizdinio Bendrijos prekių ženklo, kurį sudaro tamsiai pilkos, šviesiai pilkos, smėlio ir tamsiai raudonos spalvos languotas raštas, paraiška — Absoliutus atmetimo pagrindas — Skiriamojo požymio nebuvimas — Reglamento (EB) Nr. 207/2009 7 straipsnio 1 dalies b punktas, 75 straipsnis ir 76 straipsnio 1 dalis)

text:
               27.10.2012

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 331/19

      2012 m. rugsėjo 19 d. Bendrojo Teismo sprendimas byloje Fraas prieš VRDT (Tamsiai pilkos, šviesiai pilkos, smėlio ir tamsiai raudonos spalvos languotas raštas)

      (Byla T-328/10) (1)

      (Bendrijos prekių ženklas - Vaizdinio Bendrijos prekių ženklo, kurį sudaro tamsiai pilkos, šviesiai pilkos, smėlio ir tamsiai raudonos spalvos languotas raštas, paraiška - Absoliutus atmetimo pagrindas - Skiriamojo požymio nebuvimas - Reglamento (EB) Nr. 207/2009 7 straipsnio 1 dalies b punktas, 75 straipsnis ir 76 straipsnio 1 dalis)
      (2012/C 331/32)
      Proceso kalba: vokiečių

         Šalys

         Ieškovė: V. Fraas GmbH (Helmbrechts-Wüstenselbitz, Vokietija), atstovaujama advokatų R. Kunze ir G. Würtenberger

         Atsakovė: Vidaus rinkos derinimo tarnyba (prekių ženklams ir pramoniniam dizainui), atstovaujama iš pradžių B. Schmidt, vėliau D. Walicka

         Dalykas

      Ieškinys dėl 2010 m. birželio 7 d. VRDT ketvirtosios apeliacinės tarybos sprendimo (byla R 190/2010-4), susijusio su paraiška įregistruoti vaizdinį prekių ženklą, kurį sudaro tamsiai pilkos, šviesiai pilkos, smėlio ir tamsiai raudonos spalvos languotas raštas, kaip Bendrijos prekių ženklą.

         Rezoliucinė dalis

                  1.

                  Atmesti ieškinį.

                  2.

                  Priteisti iš V. Fraas GmbH bylinėjimosi išlaidas.

         (1)  OL C 288, 2010 10 23


title: Byla C-103/13: 2014 m. lapkričio 5 d. Teisingumo Teismo (pirmoji kolegija) sprendimas byloje ( Administrativen sad Sofia-grad (Bulgarija) prašymas priimti prejudicinį sprendimą) Snezhana Somova/Glaven director na Stolichno upravlenie „Sotsialno osiguryavane“ (Prašymas priimti prejudicinį sprendimą — Socialinė apsauga — Reglamentas (EEB) Nr. 1408/71 — 12, 45, 46 ir 94 straipsniai — Nacionalinės teisės aktai, pagal kuriuos reikalaujama nutraukti senatvės draudimo įmokų mokėjimą, kad būtų skirta senatvės pensija — Trūkstamų draudimo laikotarpių įgijimas sumokant įmokas — Draudimo laikotarpių sutapimas keliose valstybėse narėse — Apdraustojo galimybė nukrypti nuo draudimo įmokų mokėjimo ir draudimo laikotarpių sumavimo taisyklės — Skirtos pensijos mokėjimo nutraukimas ir permokos susigrąžinimas — Pareiga mokėti palūkanas)

text:
               12.1.2015

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 7/4

         2014 m. lapkričio 5 d. Teisingumo Teismo (pirmoji kolegija) sprendimas byloje (Administrativen sad Sofia-grad (Bulgarija) prašymas priimti prejudicinį sprendimą) Snezhana Somova/Glaven director na Stolichno upravlenie „Sotsialno osiguryavane“

   (Byla C-103/13) (1)

   ((Prašymas priimti prejudicinį sprendimą - Socialinė apsauga - Reglamentas (EEB) Nr. 1408/71 - 12, 45, 46 ir 94 straipsniai - Nacionalinės teisės aktai, pagal kuriuos reikalaujama nutraukti senatvės draudimo įmokų mokėjimą, kad būtų skirta senatvės pensija - Trūkstamų draudimo laikotarpių įgijimas sumokant įmokas - Draudimo laikotarpių sutapimas keliose valstybėse narėse - Apdraustojo galimybė nukrypti nuo draudimo įmokų mokėjimo ir draudimo laikotarpių sumavimo taisyklės - Skirtos pensijos mokėjimo nutraukimas ir permokos susigrąžinimas - Pareiga mokėti palūkanas))
   (2015/C 007/05)
   Proceso kalba: bulgarų

      Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas

      Administrativen sad Sofia-grad

      Šalys pagrindinėje byloje

      Ieškovė: Snezhana Somova

      Atsakovas: Glaven director na Stolichno upravlenie „Sotsialno osiguryavane“

      Rezoliucinė dalis

               1.

               Pagal SESV 49 straipsnį draudžiama valstybės narės teisės nuostata, kaip antai Socialinio draudimo kodekso (Kodeks za sotsialnoto osiguryavane) 94 straipsnio 1 dalis, pagal kurią teisei į senatvės pensiją įgyvendinti nustatyta išankstinė sąlyga nutraukti socialinio draudimo įmokų, susijusių su kitoje valstybėje narėje vykdoma veikla, mokėjimą.

               2.

               1996 m. gruodžio 2 d. Tarybos reglamentu (EB) Nr. 118/97 iš dalies pakeistos ir atnaujintos redakcijos 1971 m. birželio 14 d. Tarybos reglamento (EEB) Nr. 1408/71 dėl socialinės apsaugos sistemų taikymo pagal darbo sutartį dirbantiems asmenims, savarankiškai dirbantiems asmenims ir jų šeimos nariams, judantiems Bendrijoje, iš dalies pakeisto 2006 m. gruodžio 18 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentu (EB) Nr. 1992/2006, 45 straipsnis, 46 straipsnio 2 dalis ir 94 straipsnio 2 dalis aiškintini kaip neleidžiantys apdraustiesiems socialiniu draudimu, nustatant jų teises vienoje valstybėje narėje, pasirinkti, kad nebūtų atsižvelgta į draudimo laikotarpius, įgytus kitoje valstybėje narėje iki šio reglamento įsigaliojimo pirmojoje valstybėje narėje datos.

      (1)  OL C 129, 2013 5 4.


title: Byla T-383/09: 2009 m. rugsėjo 28 d. pareikštas ieškinys byloje Fuller & Thaler Asset Management prieš VRDT (BEHAVIOURAL INDEX)

text:
               21.11.2009

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 282/60

         2009 m. rugsėjo 28 d. pareikštas ieškinys byloje Fuller & Thaler Asset Management prieš VRDT (BEHAVIOURAL INDEX)

   (Byla T-383/09)
   2009/C 282/112
   Proceso kalba: anglų

      Šalys

      Ieškovė: Fuller & Thaler Asset Management, Inc. (San Matėjas, Jungtinės Amerikos Valstijos), atstovaujama baristerio S. Malynicz

      Atsakovė: Vidaus rinkos derinimo tarnyba (prekių ženklams ir pramoniniam dizainui)

      Ieškovės reikalavimai

               —

               Panaikinti 2009 m. birželio 11 d. Vidaus rinkos derinimo tarnybos (prekių ženklams ir pramoniniam dizainui) pirmosios apeliacinės tarybos sprendimą byloje R 138/2009-1;

               —

               Priteisti iš atsakovės jos pačios ir ieškovės patirtas bylinėjimosi išlaidas.

      Ieškinio pagrindai ir pagrindiniai argumentai

      Prašomas įregistruoti Bendrijos prekių ženklas: žodinis prekių ženklas „BEHAVIOURAL INDEX“ 9 ir 36 klasių prekėms ir paslaugoms

      Eksperto sprendimas: atmesti Bendrijos prekių ženklo paraišką

      Apeliacinės tarybos sprendimas: atmesti apeliaciją

      Ieškinio pagrindai: Reglamento (EB) Nr. 207/2009 7 straipsnio 1 dalies c punkto pažeidimas, nes Apeliacinė taryba i) padarė klaidą dėl prekių ženklo prasmės ir sintaksės bei jo gebėjimo (arba ne) tiesiogiai ir betarpiškai apibūdinti aptariamas prekes ir paslaugas; ii) savo iniciatyva nenustatė faktų, kurie būtų galėję įrodyti, jog nagrinėjamas Bendrijos prekių ženklas atitinkamos visuomenės požiūriu yra apibūdinamasis, nors ir teisingai nustatė, kad atitinkama visuomenė turėjo specialių žinių; ir iii) neatsižvelgė į bendrąjį interesą, kuriuo paremtas šis atmetimo pagrindas, bei nenustatė, atsižvelgdamas į esamus įrodymus, kad šioje specializuotoje srityje egzistuoja protinga tikimybė, jog kiti šioje srityje veikiantys ūkio subjektai gali norėti ateityje naudoti nagrinėjamą Bendrijos prekių ženklą.


title: Byla C-229/08 2008 m. gegužės 28 d. Verwaltungsgericht Frankfurt am Main (Vokietija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje Colin Wolf prieš Stadt Frankfurt am Main

text:
               30.8.2008

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 223/21

         2008 m. gegužės 28 d.Verwaltungsgericht Frankfurt am Main (Vokietija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje Colin Wolf prieš Stadt Frankfurt am Main

   (Byla C-229/08)
   (2008/C 223/33)
   Proceso kalba: vokiečių
   Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas
   Verwaltungsgericht Frankfurt am Main
   Šalys pagrindinėje byloje

      Ieškovas: Colin Wolf
   Atsakovas: Stadt Frankfurt am Main
   Prejudiciniai klausimai

               1.

               Ar nacionalinis teisės aktų leidėjas visada turi didelę diskreciją vertinti ir spręsti įgyvendindamas Direktyvos 2000/78/EB (1) 6 straipsnio 1 dalimi suteiktą veiksmų laisvę, arba ar ši diskrecija bet kuriuo atveju yra ribojama tuo, kas būtina, kai kalbama apie maksimalaus įdarbinimo amžiaus nustatymą, atsižvelgiant į minimalų tarnybos laiką iki išėjimo į pensiją remiantis Direktyvos 2000/78/EB 6 straipsnio 1 dalies antrosios pastraipos c punktu?

               2.

               Ar Direktyvos 2000/78/EB 6 straipsnio 1 dalies antrosios pastraipos c punkte nurodytas poreikis konkretizuoja Direktyvos 2000/78/EB 6 straipsnio 1 dalies pirmojoje pastraipoje nurodytos priemonės tinkamumą ir kartu apriboja šios bendros taisyklės taikymo sritį?

               3.

                           a)

                           Ar tai, jog darbdavys, nustatydamas maksimalų įdarbinimo amžių, siekia savo intereso, kad įdarbintas tarnautojas kuo ilgiau aktyviai dirbtų, yra teisėtas tikslas pagal Direktyvos 2000/78/EB 6 straipsnio 1 dalies pirmąją pastraipą?

                           b)

                           Ar šio tikslo įgyvendinimas yra netinkamas jau tuomet, kai dėl to tarnautojas turi dirbti ilgesnį laiką negu reikia, kad gautų įstatymų garantuojamą minimalų aprūpinimą išėjus į pensiją anksčiau laiko po penkerių tarnybos metų?

                           c)

                           Ar šio tikslo įgyvendinimas yra netinkamas tik tuomet, kai dėl to tarnautojas turi dirbti ilgesnį — dabar 19,51 metų — laiką, negu reikia, kad užtarnautų įstatymų garantuojamą minimalų aprūpinimą išėjus į pensiją anksčiau laiko?

               4.

                           a)

                           Ar tai, kad nustatant įmanomai mažesnį maksimalų įdarbinimo amžių siekiama maksimaliai sumažinti bendrą galimų įdarbinti tarnautojų skaičių tam, kad būtų mokama kuo mažiau su konkrečiu atveju susijusių išmokų, kaip antai nelaimingų atsitikimų ar ligos pašalpų (taip pat pašalpų šeimos nariams), yra teisėtas tikslas Direktyvos 2000/78/EB 6 straipsnio 1 dalies pirmosios pastraipos prasme?

                           b)

                           Kokią reikšmę gali turėti aplinkybė, kad vyresnio amžiaus žmonėms išmokos nelaimingų atsitikimų atvejais ar ligos pašalpos (taip pat šeimos nariams) mokamos dažniau nei jaunesniems tarnautojams, todėl įdarbinant vyresnio amžiaus tarnautojus ar tarnautojas su tuo susijusios išlaidos bendrai gali padidėti?

                           c)

                           Ar šiuo atveju būtinos tikslios prognozės ir statistika, ar pakanka bendrosios tikimybės prielaidos?

               5.

                           a)

                           Ar tai, kad darbdavys ketina taikyti tam tikrą maksimalų įdarbinimo amžių, siekdamas užtikrinti „amžiaus struktūros pusiausvyrą atitinkamoje tarnyboje“, yra teisėtas tikslas Direktyvos 2000/78/EB 6 straipsnio 1 dalies pirmosios pastraipos prasme?

                           b)

                           Kokius reikalavimus prireikus turi tenkinti argumentai dėl tokios amžiaus struktūros nustatymo, kad jie atitiktų pateisinimo pagrindams keliamas sąlygas (tinkamumas ir reikalingumas, būtinumas)?

               6.

               Ar tai, kad darbdavys maksimalaus įdarbinimo amžiaus atžvilgiu remiasi tuo, kad kol sueis šis amžius paprastai galima įvykdyti esmines įdarbinimo sąlygas profesiniam mokymui vidutinės kategorijos priešgaisrinės apsaugos tarnyboje, įgijus atitinkamą mokyklinį ar profesinį išsilavinimą, yra teisėtas tikslas Direktyvos 2000/78/EB 6 straipsnio 1 dalies pirmosios pastraipos prasme?

               7.

               Kokiais kriterijais remiantis reikia spręsti, ar minimalus tarnybos laikas iki išėjimo į pensiją yra tinkamas ar būtinas?

                           a)

                           Ar minimalaus tarnybos laiko būtinumą gali pateisinti vien tai, jog jis yra atlygis už pas darbdavį įgytą ir tik jo lėšomis apmokėtą kvalifikaciją (tinkamumas pareigoms vidutinės kategorijos priešgaisrinės apsaugos tarnyboje) tam, kad remiantis šia kvalifikacija būtų galima tiksliau nustatyti atitinkamą paskesnį tarnybos laikotarpį pas šį darbdavį, kad tarnautojai palaipsniui atidirbtų išlaidas jų profesiniam mokymui?

                           b)

                           Kiek ilgiausiai gali trukti po profesinio mokymo nustatytas tarnybos laikotarpis? Ar jis gali viršyti penkerius metus, ir jei taip, kokiomis sąlygomis?

                           c)

                           Ar, neatsižvelgiant į 7 klausimo a punktą, minimalaus tarnybos laikotarpio tinkamumas ar būtinumas gali būti pateisintas argumentu, kad tarnautojų, kurių pensinį aprūpinimą finansuoja tik darbdavys, numatomo aktyvios tarnybos laiko nuo įdarbinimo iki planuojamo išėjimo į pensiją turi pakakti, kad jie užtarnautų įstatymų garantuojamą minimalų pensinį aprūpinimą ištarnavus šiuo metu nustatytą 19,51 metų laikotarpį?

                           d)

                           Tačiau ar atsisakymą įdarbinti galima pateisinti Direktyvos 2000/78/EB 6 straipsnio 1 dalimi tik tuomet, kai asmuo būtų įdarbintas tokio amžiaus, kad dėl planuojamo išėjimo į pensiją reikėtų suteikti minimalų aprūpinimą, nors jis dar nebūtų užtarnautas?

               8.

                           a)

                           Ar vertinant išėjimą į pensiją remiantis Direktyvos 2000/78/EB 6 straipsnio 1 dalies antrosios pastraipos c punktu, reikia remtis įstatymuose išėjimui į pensiją su teise gauti pensiją nustatyta amžiaus riba, ar konkrečios tarnautojų ar profesinės grupės vidutiniu statistiniu išėjimo į pensiją amžiumi?

                           b)

                           Kokia apimtimi prireikus reikia atsižvelgti į tai, kad atskiriems tarnautojams įprastas išėjimas į pensiją gali būti atidėtas iki dviejų metų? Ar ši aplinkybė atitinkamu mastu lemia maksimalaus įdarbinimo amžiaus padidinimą?

               9.

               Ar apskaičiuojant minimalų tarnybos laiką pagal Direktyvos 2000/78/EB 6 straipsnio 1 dalį galima atsižvelgti į tarnybai privalomą gauti išsilavinimą? Ar šiuo klausimu turi reikšmės tai, kad pensijos gavimo tikslu atsižvelgiama į visą mokymosi laikotarpį kaip į tarnybos laiką, suteikiantį teisę į pensiją, arba ar vis dėlto mokymosi laikotarpis neįtrauktinas į darbdavio pagal Direktyvos 2000/78/EB 6 straipsnio 1 dalies antrosios pastraipos c punktą galimą reikalauti minimalų tarnybos laikotarpį?

               10.

               Ar Bendrojo vienodo požiūrio įstatymo (Allgemeines Gleichbehandlungsgesetz) 15 straipsnio 1 dalies 2 sakinio ir 3 dalies nuostatos atitinka Direktyvos 2000/78/EB 17 straipsnį?

      (1)  OL L 303, p. 16.


title: Byla T-565/14: 2014 m. liepos 30 d. pareikštas ieškinys byloje EAB/Komisija

text:
               10.11.2014

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 395/51

      2014 m. liepos 30 d. pareikštas ieškinys byloje EAB/Komisija

      (Byla T-565/14)
      (2014/C 395/64)
      Proceso kalba: anglų

         Šalys

         Ieškovas: Europos aplinkos biuras (EAB) (Briuselis, Belgija), atstovaujamas advokatės S. Podskalská

         Atsakovė: Europos Komisija

         Reikalavimai

      Ieškovas Bendrojo Teismo prašo:

                  —

                  panaikinti 2014 m. birželio 12 d. Komisijos sprendimą (Ares (2014)1915757);

                  —

                  panaikinti 2014 m. vasario 17 d. Komisijos sprendimą 2014/804/ES;

                  —

                  priteisti iš Komisijos bylinėjimosi išlaidas.

         Ieškinio pagrindai ir pagrindiniai argumentai

      Šiuo ieškiniu ieškovas prašo panaikinti 2014 m. birželio 12 d. Komisijos sprendimą (Ares (2014)1915757), kuriame kaip nepriimtinas atmestas ieškovo prašymas dėl 2014 m. vasario 17 d. Komisijos sprendimo C(2014) 804 galutinis dėl Lenkijos Respublikos pateikto Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 2010/75/ES dėl pramoninių išmetamų teršalų (1) 32 straipsnyje nurodyto pereinamojo laikotarpio nacionalinio plano peržiūros institucijos viduje. Ieškovas taip pat prašo panaikinti 2014 m. vasario 17 d. Komisijos sprendimą C(2014) 804 galutinis.
      Grįsdamas ieškinį ieškovas remiasi dviem pagrindais.

                  1.

                  Pirmajame ieškinio pagrinde, siejamame su Sprendimu Ares (2014) 1915757, teigiama, kad pažeisti Reglamentas Nr. 1367/2006 (2) ir Direktyva 2010/75:

                              —

                              sprendimas dėl pereinamojo laikotarpio nacionalinio plano yra individualiai taikoma priemonė, todėl laikomas administraciniu aktu, kaip jis suprantamas pagal Reglamentą Nr. 1367/2006. Anot ieškovo, dėl šios priežasties Komisija jo prašymą dėl peržiūros institucijos viduje turėjo pripažinti priimtinu;

                              —

                              Komisija Reglamento Nr. 1367/2006 10 straipsnį turėjo aiškinti pagal Orhuso konvenciją ir pripažinti, kad Reglamento Nr. 1367/2006 2 straipsnio 1 dalies g punktas neteisėtas;

                              —

                              Komisijos argumentai pagrįsti Direktyvos 2010/75/ES reikšmingų nuostatų neteisingu aiškinimu.

                  2.

                  Antrajame ieškinio pagrinde, siejamame su Sprendimu C(2014) 804 galutinis, teigiama, kad pažeisti ESS 17 straipsnis, Direktyva 2010/75/ES, Komisijos įgyvendinimo sprendimas 2012/115/ES (3), Orhuso konvencija, Direktyva 2001/42/EB (4) ir Direktyva 2008/50/EB (5).

         (1)  2010 m. lapkričio 24 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2010/75/ES dėl pramoninių išmetamų teršalų (taršos integruotos prevencijos ir kontrolės) (OL L 334, 2010, p. 17).

         (2)  2006 m. rugsėjo 6 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentas (EB) Nr. 1367/2006 dėl Orhuso konvencijos dėl teisės gauti informaciją, visuomenės dalyvavimo priimant sprendimus ir teisės kreiptis į teismus aplinkosaugos klausimais nuostatų taikymo Bendrijos institucijoms ir organams (OL L 264, 2006, p. 13).

         (3)  2012 m. vasario 10 d. Komisijos įgyvendinimo sprendimas 2012/115/ES, kuriuo nustatomos taisyklės, susijusios su Europos Parlamento ir Tarybos direktyvoje 2010/75/ES dėl pramoninių išmetamų teršalų nurodytais pereinamojo laikotarpio nacionaliniais planais (pranešta dokumentu Nr. C(2012) 612) (OL L 52, 2012, p. 12).

         (4)  2001 m. birželio 27 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2001/42/EB dėl tam tikrų planų ir programų pasekmių aplinkai vertinimo (OL L 197, 2001, p. 30; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 15 sk., 6 t., p. 157).

         (5)  2008 m. gegužės 21 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2008/50/EB dėl aplinkos oro kokybės ir švaresnio oro Europoje (OL L 152, 2008, p. 1).


title: Byla T-252/05 Q 2005 m. liepos 4 d. pareikštas ieškinys Europos Bendrijų Komisijai

text:
               17.9.2005

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 229/25

         Q 2005 m. liepos 4 d. pareikštas ieškinys Europos Bendrijų Komisijai
   (Byla T-252/05)
   (2005/C 229/55)
   Proceso kalba: prancūzų
   2005 m. liepos 4 d. Europos Bendrijų Pirmosios instancijos teisme buvo pareikštas Q, gyvenančios Briuselyje, atstovaujamos advokatų Stéphane Rodrigues ir Yola Minatchy, ieškinys Europos Bendrijų Komisijai.
   Ieškovė Pirmosios instancijos teismo prašo:

               1)

               tiek, kiek būtina, panaikinti 2005 m. kovo 29 d. sprendimą, kuriuo Komisija atmetė 2004 m. lapkričio 29 d. ieškovės pateiktą skundą dėl Komisijos numanomų sprendimų atmesti 2004 m. balandžio 29 d. prašymą dėl paramos ir apsaugos nuo moralinio priekabiavimo pagal Nuostatų 24 straipsnį bei žalos atlyginimo, bei 2004 m. gegužės 7 d. ir 2004 m. gegužės 24 d. prašymus imtis laikinųjų ir neatidėliotinų apsaugos priemonių;

               2)

               panaikinti 2005 m. gegužės 4 d. Komisijos sprendimą, kuriuo atsakoma į 2004 m. gruodžio 20 d. ieškovės skundą bei 2003 m. sausio 1 d.-2003 m. gruodžio 31 d. laikotarpio jos tarnybinės veiklos vertinimo ataskaitą;

               3)

               pripažinti Europos Bendrijos atsakomybę dėl ginčijamų sprendimų ir ieškovės tarnybinės veiklos vertinimo ataskaitos;

               4)

               priteisti 250 000 EUR ieškovės patirtos žalos atlyginimo;

               5)

               priteisti iš atsakovės bylinėjimosi išlaidas.

         Ieškinio pagrindai ir pagrindiniai argumentai
   Ieškovė, Komisijos pareigūnė, teigia esanti jos vadovų psichologinio priekabiavimo, kurį sudaro, pirma, profesinis izoliavimas, ir, antra, jos diskreditavimas bei sveikatos sutrikdymas ją psichologiškai destabilizuojant, auka.
   Šiuo ieškiniu, ji pirmiausiai ginčija numanomus Komisijos sprendimus, atmetančius jos prašymą dėl paramos ir apsaugos nuo psichologinio priekabiavimo pagal Nuostatų 24 straipsnį bei 2003 m. sausio 1 d.-2003 m. gruodžio 31 d. laikotarpio jos tarnybinės veiklos vertinimo ataskaitą.
   Be to, ieškovė tvirtina, kad buvo pažeisti Nuostatų 24 straipsnis bei Komisijos pagalbos, gero administravimo ir rūpinimosi pareigūnų interesais pareigos.
   Ji nurodo akivaizdžias vertinimo klaidas ir procedūros taisyklių pažeidimą atliekant tarnybinės veiklos vertinimo ataskaitą.


title: Byla T-210/17: 2017 m. balandžio 6 d. pareikštas ieškinys byloje International Gaming Projects/EUIPO – Zitro IP (TRIPLE TURBO)

text:
               22.5.2017

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 161/40

         2017 m. balandžio 6 d. pareikštas ieškinys byloje International Gaming Projects/EUIPO – Zitro IP (TRIPLE TURBO)

   (Byla T-210/17)
   (2017/C 161/57)
   Kalba, kuria surašytas ieškinys: ispanų

      Šalys

      Ieškovė: International Gaming Projects Ltd (Kormis, Malta), atstovaujama advokatės M. D. Garayalde Niño

      Atsakovė: Europos Sąjungos intelektinės nuosavybės tarnyba (EUIPO)

      Kita procedūros Apeliacinėje taryboje šalis: Zitro IP Sàrl (Liuksemburgas, Liuksemburgas)

      Su procedūra EUIPO susijusi informacija

      Pareiškėja: ieškovė

      Prekių ženklas, dėl kurio kilo ginčas: vaizdinis Europos Sąjungos prekių ženklas, kuriame yra žodiniai elementai „TRIPLE TURBO“ – Registracijos paraiška Nr. 13 140 207

      Procedūra EUIPO: protesto procedūra

      Ginčijamas sprendimas: 2017 m. vasario 8 d. EUIPO ketvirtosios apeliacinės tarybos sprendimas byloje R 119/2016-4

      Reikalavimai

   Ieškovė Bendrojo Teismo prašo:

               —

               panaikinti ginčijamą sprendimą,

               —

               priteisti iš atsakovės bylinėjimosi išlaidas.

      Pagrindas, kuriuo remiamasi

               —

               Reglamento Nr. 207/2009 8 straipsnio 1 dalies b punkto pažeidimas.


title: Byla T-7/11: 2011 m. sausio 7 d. pareikštas ieškinys byloje Bank Melli Iran prieš Tarybą

text:
               26.2.2011

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 63/30

         2011 m. sausio 7 d. pareikštas ieškinys byloje Bank Melli Iran prieš Tarybą

   (Byla T-7/11)
   2011/C 63/58
   Proceso kalba: anglų

      Šalys

      Ieškovas: Bank Melli Iran (Teheranas, Iranas), atstovaujamas advokatų L. Defalque ir S. Woog

      Atsakovė: Europos Sąjungos Taryba

      Ieškovo reikalavimai

               —

               Panaikinti 2010 m. spalio 25 d. Tarybos sprendimo 2010/644/BUSP, kuriuo iš dalies keičiamas Sprendimas 2010/413/BUSP dėl ribojamųjų priemonių Iranui, kuriuo panaikinama Bendroji pozicija 2007/140/BUSP, (1) priedo B skyriaus 5 punktą ir 2010 m. spalio 25 d. Tarybos reglamento (ES) Nr. 961/2010 dėl ribojamųjų priemonių Iranui, kuriuo panaikinamas Reglamentas (EB) Nr. 423/2007 (2), VIII priedo B skyriaus 5 punktą ir panaikinti 2010 m. spalio 28 d. Tarybos laiške esantį sprendimą.

               —

               Pripažinti 2010 m. liepos 26 d. Tarybos sprendimo (3) 20 straipsnio 1 dalies b punktą ir Tarybos reglamento (ES) Nr. 961/2010 16 straipsnio 2 dalies a punktą neteisėtais ir netaikytinais ieškovui.

               —

               Priteisti iš Tarybos bylinėjimosi išlaidas.

      Ieškinio pagrindai ir pagrindiniai argumentai

   Grįsdamas savo ieškinį ieškovas remiais šiais teisiniais pagrindais:

               1.

               Pirmuoju teisiniu pagrindu: jame ieškovas teigia, kad buvo pažeista SESV 215 straipsnio 2 ir 3 dalys bei SES 40straipsnis, o tai sudaro esminio procedūrinio reikalavimo pažeidimą dėl to, kad:

                           —

                           BUSP Taryba priėmė ribojančias priemones, nepalikusi Tarybai diskrecijos,

                           —

                           Sprendimas 2010/413/BUSP, kuriuo grindžiamas Reglamentas Nr. 961/2010, klaidingai grindžiamas SES 29 straipsniu, nes jame neapibrėžiama Sąjungos pozicija dėl konkretaus geografinio pobūdžio ar tematinio klausimo, kaip to reikalaujama pagal SES 29 straipsnį, o tik nustatomos konkrečios valstybių narių ir jų jurisdikcijai priklausančių asmenų pareigos,

                           —

                           Reglamente Nr. 961/2010 nėra būtinų nuostatų dėl teisinių garantijų, o tuo pažeidžiama SESV 215 straipsnio 3 dalis.

               2.

               Antruoju teisiniu pagrindu: jame ieškovas teigia, jog Europos Sąjungos teisės aktų leidėjas padarė klaidą pasirinkdamas ginčijamų sprendimo ir reglamento teisinį pagrindą, nes sankcijos buvo paskirtos ieškovo ir jam priklausančių padalinių, t. y. JT ST sąraše nenurodytų juridinių asmenų ir nevalstybinių subjektų, nenaudai. Šiuo atžvilgiu ieškovas teigia, kad:

                           —

                           nors SES 29 ir SESV 215 straipsnius pasirinkti kaip teisinį pagrindą yra pateisinama, kai Sąjungos institucijos įgyvendina Jungtinių Tautų rezoliuciją, toks pasirinkimas nebūtinai pateisinamas, kai priimamos administracinės priemonės, kaip antai juridinių asmenų ir nevalstybinių subjektų lėšų įšaldymas,

                           —

                           ginčijami aktai turi būti priimti remiantis SESV 75 straipsniu, dalyvaujant Europos Parlamentui, kaip tai reikalaujama pagal bendro sprendimo procedūrą.

               3.

               Trečiuoju teisiniu pagrindu: jame ieškovas teigia, kad ginčijami sprendimas ir reglamentas buvo priimti pažeidžiant lygybės ir nediskriminavimo principus, nes panašūs sprendimai buvo priimti remiantis kitu teisiniu pagrindu, kaip antai SESV 7 straipsnis, ir todėl pagal pagrindą, kuriuo užtikrinamos Europos Parlamento ir Tarybos patvirtintos teisinės garantijos, o tai nebuvo su ieškovu susijusių ginčijamų aktų atveju.

               4.

               Ketvirtuoju teisiniu pagrindu: jame ieškovas teigia, kad ginčijami aktai buvo priimti pažeidžiant jo gynybos teises, ir ypač jo teisę į teisingą bylos nagrinėjimą, nes:

                           —

                           ieškovas negavo jokių Tarybos teiginius pagrindžiančių įrodymų ar dokumentų, nes 2009 m. išdėstyti ir 2010 m. patvirtini papildomi teiginiai dėl 2008 m. sprendimo buvo labai abstraktūs, neaiškūs ir į juos ieškovui buvo aiškiai neįmanoma atsakyti,

                           —

                           ieškovui buvo atsisakyta suteikti leidimą susipažinti su dokumentais ir teisę būti išklausytam,

                           —

                           ginčijami aktai nepakankamai motyvuoti, o tai pažeidžia ieškovo teisę į veiksmingą teisminę apsaugą.

               5.

               Penktuoju teisiniu pagrindu: jame ieškovas teigia, jog ginčijamais aktais dėl tų pačių priežasčių, kaip ir nurodytosios ketvirtajame pagrinde, pažeidžiami gero administravimo ir teisėtų lūkesčių apsaugos principai.

               6.

               Šeštuoju teisiniu pagrindu: jame ieškovas teigia, jog Taryba jam nepranešė apie sprendimą, įskaitant ieškovo įtraukimo į sąrašą motyvus, ir tuo buvo pažeistos Reglamento Nr. 961/2010 36 straipsnio 3 dalis ir 36 straipsnio 4 dalis, kurioje numatyta, kad jeigu pateikiamos pastabos, Taryba peržiūri savo sprendimą.

               7.

               Septintuoju teisiniu pagrindu: jame ieškovas remiasi akivaizdžia aiškinimo klaida ir įgaliojimų viršijimu taikant ieškovui 2010 m. liepos 26 d. Tarybos sprendimą 2010/413/BUSP, nes Taryba klaidingai aiškino jo 20 straipsnio 1 dalies b punktą nuspręsdama, kad ieškovo veikla, kokia apibūdinta ginčijamuose aktuose, atitinka reikalaujamas sąlygas, kad būtų galima laikyti baustina veikla.

               8.

               Aštuntuoju teisiniu pagrindu: jame ieškovas teigia, kad buvo pažeistas proporcingumo principas ir jo nuosavybės teisė, nes Taryba neatsižvelgė į Jungtinių Tautų Saugumo tarybos sprendimą, dėl ko turi būti netaikomas 2010 m. liepos 26 d. Tarybos sprendimo 2010/413/BUSP 20 straipsnio 1 dalies b punktas.

      (1)  OL L 281, p. 81.

      (2)  OL L 281, p. 1.

      (3)  2010 m. liepos 26 d. Tarybos sprendimas 2010/413/BUSP dėl ribojamųjų priemonių Iranui, kuriuo panaikinama Bendroji pozicija 2007/140/BUSP (OL L 195, p. 39).


title: Byla C-291/09: 2011 m. balandžio 7 d. Teisingumo Teismo (pirmoji kolegija) sprendimas byloje ( Rechtbank van koophandel Brussel (Belgija) prašymas priimti prejudicinį sprendimą) Guarnieri & Cie prieš Vandevelde Eddy VOF (Laisvas prekių judėjimas — SESV 34 straipsnis — „Cautio judicatum solvi“ — Pagal Monako teisę įsteigta bendrovė — SESV 18 straipsnio pirma pastraipa)

text:
               28.5.2011

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 160/7

         2011 m. balandžio 7 d. Teisingumo Teismo (pirmoji kolegija) sprendimas byloje (Rechtbank van koophandel Brussel (Belgija) prašymas priimti prejudicinį sprendimą) Guarnieri & Cie prieš Vandevelde Eddy VOF

   (Byla C-291/09) (1)

   (Laisvas prekių judėjimas - SESV 34 straipsnis - „Cautio judicatum solvi“ - Pagal Monako teisę įsteigta bendrovė - SESV 18 straipsnio pirma pastraipa)
   2011/C 160/04
   Proceso kalba: olandų

      Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas

      Rechtbank van koophandel Brussel

      Šalys pagrindinėje byloje

      Ieškovė: Francesco Guarnieri & Cie

      Atsakovė: Vandevelde Eddy VOF

      Dalykas

   Prašymas priimti prejudicinį sprendimą — Rechtbank van Koophandel te Brussel — EB 28, 29 ir 30 straipsnių aiškinimas — Cautio judicatum solvi –Bendrijos nuostatų dėl laisvo prekių judėjimo pažeidimas.

      Rezoliucinė dalis

   SESV 34 straipsnis aiškintinas taip, kad juo nedraudžiama, kad pagal valstybės narės teisės nuostatą Monako pilietybę turintis ieškovas, pareiškęs ieškinį šios valstybės narės piliečiui dėl sąskaitų faktūrų už Bendrijos kilmės prekėms prilyginamų prekių tiekimą apmokėjimo jos civiliniame teisme, turėtų sumokėti cautio jurdicatum solvi užstatą, nors to nereikalaujama iš šios valstybės narės piliečių.

      (1)  OL C 267, 2009 11 7.


title: Byla T-21/16: 2016 m. sausio 19 d. pareikštas ieškinys byloje Karl Conzelmann/VRDT (LIKE IT)

text:
               14.3.2016

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 98/55

         2016 m. sausio 19 d. pareikštas ieškinys byloje Karl Conzelmann/VRDT (LIKE IT)

   (Byla T-21/16)
   (2016/C 098/71)
   Proceso kalba: vokiečių

      Šalys

      Ieškovė: Karl Conzelmann GmbH & Co. KG (Albštatas, Vokietija), atstovaujama advokato J. Klink

      Atsakovė: Vidaus rinkos derinimo tarnyba (prekių ženklams ir pramoniniam dizainui) (VRDT)

      Su procedūra VRDT susijusi informacija

      Prekių ženklas, dėl kurio kilo ginčas: žodinis Bendrijos prekių ženklas „LIKE IT“ – Registracijos paraiška Nr. 13 180 104.

      Ginčijamas sprendimas: 2015 m. lapkričio 11 d. VRDT pirmosios apeliacinės tarybos sprendimas byloje R 223/2015-1.

      Reikalavimai

   Ieškovė Bendrojo Teismo prašo:

               —

               panaikinti ginčijamą sprendimą,

               —

               priteisti iš VRDT bylinėjimosi išlaidas, įskaitant patirtas per apeliacinį procesą.

      Pagrindas, kuriuo remiamasi

               —

               Reglamento Nr. 207/2009 7 straipsnio 1 dalies b punkto ir 2 dalies pažeidimas.


title: Byla F-43/15: 2015 m. birželio 30 d. Tarnautojų teismo antrosios kolegijos pirmininko nutartis byloje Centurione/Komisija (Viešoji tarnyba — Pareigūnai — Socialinė apsauga — Nelaimingas atsitikimas — Pareigūnų tarnybos nuostatų 73 straipsnis — Bendros taisyklės, susijusios su draudimu nuo nelaimingų atsitikimų ir profesinės ligos — Nuolatinio dalinio invalidumo laipsnio nustatymas — Medicininės komisijos ataskaita — Procedūros reglamento 82 straipsnis — Viešosios tvarkos išlyga grindžiamas nepriimtinumo pagrindas — Ieškinio ir skundo tarpusavio atitiktis — Nebuvimas — Nepriimtinumas)

text:
               10.8.2015

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 262/41

         2015 m. birželio 30 d. Tarnautojų teismo antrosios kolegijos pirmininko nutartis byloje Centurione/Komisija

   (Byla F-43/15) (1)

   ((Viešoji tarnyba - Pareigūnai - Socialinė apsauga - Nelaimingas atsitikimas - Pareigūnų tarnybos nuostatų 73 straipsnis - Bendros taisyklės, susijusios su draudimu nuo nelaimingų atsitikimų ir profesinės ligos - Nuolatinio dalinio invalidumo laipsnio nustatymas - Medicininės komisijos ataskaita - Procedūros reglamento 82 straipsnis - Viešosios tvarkos išlyga grindžiamas nepriimtinumo pagrindas - Ieškinio ir skundo tarpusavio atitiktis - Nebuvimas - Nepriimtinumas))
   (2015/C 262/56)
   Proceso kalba: prancūzų

      Šalys

      Ieškovas: Fernando Centurione (Nivelis, Briuselis), atstovaujamas advokato S. Pappas

      Atsakovė: Europos Komisija, atstovaujama J. Currall ir T. S. Bohr

      Bylos dalykas

   Prašymas panaikinti Komisijos sprendimą, kuriuo pripažįstama tik 2 % invalidumas įvykus nelaimingam atsitikimui darbe, nuo kurio nukentėjo ieškovas.

      Rezoliucinė dalis

               1.

               Atmesti ieškinį.

               2.

               Kiekviena šalis padengia savo bylinėjimosi išlaidas.

      (1)  OL C 178, 2015 6 1, p. 29.


title: Byla T-37/13: 2013 m. sausio 22 d. pareikštas ieškinys byloje Exakt Advanced Technologies prieš VRDT — Exakt Precision Tools (EXAKT)

text:
               23.3.2013

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 86/23

         2013 m. sausio 22 d. pareikštas ieškinys byloje Exakt Advanced Technologies prieš VRDT — Exakt Precision Tools (EXAKT)

   (Byla T-37/13)
   2013/C 86/38
   Kalba, kuria surašytas ieškinys: vokiečių

      Šalys

      Ieškovė: Exakt Advanced Technologies GmbH (Norderštetas, Vokietija), atstovaujama advokato A. von Bismarck

      Atsakovė: Vidaus rinkos derinimo tarnyba (prekių ženklams ir pramoniniam dizainui)

      Kita procedūros Apeliacinėje taryboje šalis: Exakt Precision Tools Ltd (Aberdynas, Jungtinė Karalystė)

      Reikalavimai

   Ieškovė Bendrojo Teismo prašo:

               —

               panaikinti 2012 m. spalio 29 d. Vidaus rinkos derinimo tarnybos (prekių ženklams ir pramoniniam dizainui) pirmosios apeliacinės tarybos sprendimą byloje R 1764/2011-1,

               —

               priteisti iš kitos bylos šalies bylinėjimosi išlaidas, įskaitas išlaidas, patirtas per procedūrą Apeliacinėje taryboje.

      Ieškinio pagrindai ir pagrindiniai argumentai

      Įregistruotas Bendrijos prekių ženklas, dėl kurio pateiktas prašymas pripažinti jo registraciją negaliojančia: vaizdinis prekių ženklas, kuriame yra žodinis elementas EXAKT, 7, 9 ir 37 klasių prekėms ir paslaugoms — Bendrijos prekių ženklas Nr. 3 996 592.

      Bendrijos prekių ženklo savininkas: ieškovė.
   Šalis, prašanti pripažinti Bendrijos prekių ženklo registraciją negaliojančia: Exakt Precision Tools Ltd.

      Prašymo pripažinti registraciją negaliojančia motyvai: prekių ženklai, kuriuose yra žodinis elementas EXAKT 7, 8 ir 9 klasių prekėms.

      Anuliavimo skyriaus sprendimas: patenkinti prašymą.

      Apeliacinės tarybos sprendimas: atmesti apeliaciją.

      Ieškinio pagrindai: Reglamento Nr. 207/2009 8 straipsnio 1 dalies b punkto ir 53 straipsnio 1 dalies a punkto pažeidimas.


title: Byla C-104/17: 2017 m. vasario 27 d. Curtea de Apel Pitești (Rumunija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje SC Cali Esprou SRL/Administraţia Fondului pentru Mediu

text:
               29.5.2017

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 168/22

         2017 m. vasario 27 d.Curtea de Apel Pitești (Rumunija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje SC Cali Esprou SRL/Administraţia Fondului pentru Mediu

   (Byla C-104/17)
   (2017/C 168/29)
   Proceso kalba: rumunų

      Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas

      Bundesgerichtshof

      Šalys pagrindinėje byloje

      Apeliantė: SC Cali Esprou SRL

      Kita apeliacinio proceso šalis: Administraţia Fondului pentru Mediu

      Prejudicinis klausimas

   Ar 1994 m. gruodžio 20 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 94/62/EB dėl pakuočių ir pakuočių atliekų (1) 15 straipsnį galima aiškinti taip: pagal šį straipsnį Europos Sąjungos valstybei narei draudžiama priimti teisės normas, kuriomis įvedamas mokestis ekonominės veiklos vykdytojui, kuris pateikia nacionalinei rinkai įpakuotas prekes ir pakuotes, bet pats niekaip jų nepakeičia, tik tokios pačios formos parduoda ekonominės veiklos vykdytojui, kuris jas vėliau parduoda galutiniam vartotojui; mokesčio dydis nustatomas už kilogramą (kg), remiantis skirtumu tarp pakuočių atliekų kiekio, atitinkančio minimalų jų utilizavimo ar sudeginimo atliekų deginimo įmonėse, taip gaminant energiją, ir utilizavimo jas perdirbant tikslą, ir pakuočių atliekų kiekio, realiai utilizuoto ar sudeginto atliekų deginimo įmonėse, taip gaminant energiją, ir utilizuoto, jas perdirbant?

      (1)  – 1994 m. gruodžio 20 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 94/62/EB dėl pakuočių ir pakuočių atliekų (OL L 365, p. 10; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 13 sk., 13 t., p. 349).


title: Byla C-270/09: 2010 m. gruodžio 16 d. Teisingumo Teismo (pirmoji kolegija) sprendimas byloje ( Court of Session (Škotija), Edinburgas — Jungtinė Karalystė) prašymas priimti prejudicinį sprendimą) Macdonald Resorts Limited prieš The Commissioners for Her Majesty's Revenue & Customs (PVM — Šeštoji direktyva 77/388/EEB — Atleidimas nuo mokesčio — 13 straipsnio B skirsnio b punktas — Nekilnojamojo turto nuoma — Sutartinių teisių, kurias galima iškeisti į teisę laikinai naudotis atostogų būstu, pardavimas)

text:
               19.2.2011

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 55/9

         2010 m. gruodžio 16 d. Teisingumo Teismo (pirmoji kolegija) sprendimas byloje (Court of Session (Škotija), Edinburgas — Jungtinė Karalystė) prašymas priimti prejudicinį sprendimą) Macdonald Resorts Limited prieš The Commissioners for Her Majesty's Revenue & Customs

   (Byla C-270/09) (1)

   (PVM - Šeštoji direktyva 77/388/EEB - Atleidimas nuo mokesčio - 13 straipsnio B skirsnio b punktas - Nekilnojamojo turto nuoma - Sutartinių teisių, kurias galima iškeisti į teisę laikinai naudotis atostogų būstu, pardavimas)
   2011/C 55/14
   Proceso kalba: anglų

      Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas

      Court of Session (Škotija), Edinburgas

      Šalys pagrindinėje byloje

      Ieškovė: Macdonald Resorts Limited

      Atsakovė: The Commissioners for Her Majesty's Revenue & Customs

      Dalykas

   Prašymas priimti prejudicinį sprendimą — Court of Session (Škotija), Edinburgas –1977 m. gegužės 17 d. Šeštosios Tarybos direktyvos dėl valstybių narių apyvartos mokesčių įstatymų derinimo — Bendra pridėtinės vertės mokesčio sistema: vienodas vertinimo pagrindas (OL L 145, p. 1; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 9 sk., 1 t., p. 23) 9 straipsnio 2 dalies a punkto ir 13 straipsnio B skirsnio b punkto aiškinimas — Nekilnojamojo turto nuomos atleidimo nuo mokesčio sąvoka — Atostogų klubo parduodami taškai, suteikiantys teisę pakaitomis naudotis atostogų būstu atitinkamais metais

      Rezoliucinė dalis

               1.

               Paslaugų teikimas, kurį toks operatorius, kaip antai apeliantė pagrindinėje byloje, atlieka pagal pagrindinėje byloje nagrinėjamą „Options sistemą“, turi būti kvalifikuojamas tada, kai tokioje sistemoje dalyvaujantis klientas anksčiau įgytas teises iškeičia į šio operatoriaus siūlomą paslaugą. Kai šios teisės iškeičiamos į apsigyvenimą viešbutyje arba teisę laikinai naudotis nekilnojamuoju turtu, šios paslaugos yra paslaugos, susijusios su nekilnojamuoju turtu pagal 1977 m. gegužės 17 d. Šeštosios Tarybos direktyvos 77/388/EEB dėl valstybių narių apyvartos mokesčių įstatymų derinimo — Bendra pridėtinės vertės mokesčio sistema: vienodas vertinimo pagrindas, iš dalies pakeistos 2001 m. gruodžio 20 d. Tarybos direktyva 2001/115/EB, 9 straipsnio 2 dalies a punktą, teikiamos toje vietoje, kur yra šis viešbutis arba šis nekilnojamasis turtas.

               2.

               Tokioje sistemoje, kaip antai pagrindinėje byloje nagrinėjama „Options sistema“, kai klientas anksčiau įgytas teises iškeičia į teisę laikinai naudotis nekilnojamuoju turtu, atitinkamas paslaugų teikimas yra nekilnojamojo turto nuoma pagal Šeštosios direktyvos 77/388/EEB, iš dalies pakeistos Direktyva 2001/115, 13 straipsnio B skirsnio b punktą [kurį dabar atitinka 2006 m. lapkričio 28 d. Tarybos direktyvos 2006/112/EB dėl pridėtinės vertės mokesčio bendros sistemos 135 straipsnio 1 dalies l punktas]. Tačiau pagal šią nuostatą valstybėms narėms nedraudžiama netaikyti šiai paslaugai atleidimo nuo mokesčio.

      (1)  OL C 267, 2009 11 7.


title: Byla T-680/13: 2013 m. gruodžio 20 d. pareikštas ieškinys byloje K. Chrysostomides & Co. ir kt./Taryba ir kt.

text:
               24.6.2014

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 194/25

         2013 m. gruodžio 20 d. pareikštas ieškinys byloje K. Chrysostomides & Co. ir kt./Taryba ir kt.

   (Byla T-680/13)
   2014/C 194/33
   Proceso kalba: anglų

      Šalys

      Ieškovai: dr. K. Chrysostomides & Co. LLC (Nikosija, Kipras) ir 50 kitų ieškovų, atstovaujamų baristerio P. Tridimas

      Atsakovai: Europos Sąjungos Taryba, Europos Komisija, Europos Sąjunga, atstovaujama Europos Komisijos, euro grupė, atstovaujama Europos Sąjungos Tarybos, Europos Centrinis Bankas

      Reikalavimai

   Ieškovai Bendrojo Teismo prašo:

               —

               priteisti iš atsakovų sumokėti ieškovams ieškinio priede pateiktoje lentelėje nurodytas sumas ir nuo 2013 m. kovo 26 d. skaičiuojamas palūkanas, kol bus priimtas Bendrojo Teismo sprendimas,

               —

               priteisti iš atsakovų bylinėjimosi išlaidas.

         Nepatenkinus šio prašymo, ieškovai Bendrojo Teismo prašo:

               —

               pripažinti Europos Sąjungos ir arba atsakovėmis patrauktų institucijų deliktinę atsakomybę,

               —

               nustatyti procedūrą, kurios reikia laikytis siekiant įvertinti atlygintinus ieškovų faktiškai patirtus nuostolius,

               —

               priteisti iš atsakovų bylinėjimosi išlaidas.

      Ieškinio pagrindai ir pagrindiniai argumentai

   Ieškovai (iš viso 51) yra Bank of Cyprus Public Company Ltd ir (arba) Cyprus Popular Bank Public Co. Ltd indėlininkai ir (arba) akcininkai. Jie prašo pagal SESV 268 straipsnį, 340 straipsnio antrą pastraipą ir 340 straipsnio trečią pastraipą, kuriais reglamentuojama ES deliktinė atsakomybė, atlyginti nuostolius, kuriuos patyrė dėl atsakovėmis patrauktų institucijų taikytų priemonių, kuriomis Kipro Respublikai buvo nustatyta gelbėjimo privačiomis lėšomis schema.
   Ieškovų nuomone, atsakovėmis patrauktos institucijos Kipro Respublikai nustatė tokią gelbėjimo privačiomis lėšomis schemą, dėl kurios jos automatiškai neteko indėlių ir akcijų. Jų manymu, Kipro Respublikos priimtos gelbėjimo privačiomis lėšomis priemonės įvestos vien siekiant įgyvendinti atsakovių priimtas priemones ir buvo patvirtintos atsakovėmis patrauktų institucijų.
   Ieškovai mano, kad gelbėjimo privačiomis lėšomis schema pažeidžiama teisė į nuosavybę, kuri saugoma Europos Sąjungos pagrindinių teisių chartijos 17 straipsnio 1 dalimi ir Europos žmogaus teisių ir pagrindinių laisvių apsaugos konvencijos 1 protokolo 1 straipsniu. Be to, ieškovai tvirtina, kad gelbėjimo privačiomis lėšomis schema pažeidžiami proporcingumo, teisėtų lūkesčių apsaugos ir nediskriminavimo principai.


title: Byla C-197/12: 2013 m. kovo 21 d. Teisingumo Teismo (dešimtoji kolegija) sprendimas byloje Europos Komisija prieš Prancūzijos Respubliką (Valstybės įsipareigojimų neįvykdymas — Apmokestinimas — PVM — Direktyva 2006/112/CE — 148 straipsnis — Kai kurių sandorių, skirtų laivams, gabenantiems keleivius už atlygį arba naudojamiems komercinės veiklos tikslais, neapmokestinimas — Sąlyga, kad laivai turi plaukioti atviroje jūroje)

text:
               1.6.2013

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 156/14

         2013 m. kovo 21 d. Teisingumo Teismo (dešimtoji kolegija) sprendimas byloje Europos Komisija prieš Prancūzijos Respubliką

   (Byla C-197/12) (1)

   (Valstybės įsipareigojimų neįvykdymas - Apmokestinimas - PVM - Direktyva 2006/112/CE - 148 straipsnis - Kai kurių sandorių, skirtų laivams, gabenantiems keleivius už atlygį arba naudojamiems komercinės veiklos tikslais, neapmokestinimas - Sąlyga, kad laivai turi plaukioti atviroje jūroje)
   2013/C 156/22
   Proceso kalba: prancūzų

      Šalys

      Ieškovė: Europos Komisija, atstovaujama F. Dintilhac ir C. Soulay

      Atsakovė: Prancūzijos Respublika, atstovaujama G. de Bergues, J.-S. Pilczer ir D. Colas

      Dalykas

   Valstybės įsipareigojimų neįvykdymas — 2006 m. lapkričio 28 d. Tarybos direktyvos 2006/112/EB dėl pridėtinės vertės mokesčio bendros sistemos (OL L 347, p. 1) 148 straipsnio a, c ir d punktų pažeidimas — Kai kurių sandorių, skirtų laivams, gabenantiems keleivius už atlygį arba naudojamiems komercinės veiklos tikslais, neapmokestinimas — Sąlyga, kad laivai turi plaukioti atviroje jūroje — Nacionalinės priemonės, kuri neleistinai išplečia direktyvoje numatytas išimtis, suderinamumas

      Rezoliucinė dalis

               1.

               Sandorių, numatytų Bendrojo mokesčių kodekso 262 straipsnio II dalies 2, 3, 6 ir 7 punktuose, atleidimui nuo pridėtinės vertės mokesčio numačiusi reikalavimą, kad laivai, gabenantys keleivius už atlygį arba naudojami komercinės veiklos tikslais, turi plaukioti atviroje jūroje, Prancūzijos Respublika neįvykdė savo įsipareigojimų pagal 2006 m. lapkričio 28 d. Tarybos direktyvą 2006/112/EB dėl pridėtinės vertės mokesčio bendros sistemos, o būtent, pagal jos 148 straipsnio a, c ir d punktus.

               2.

               Priteisti iš Prancūzijos Respublikos bylinėjimosi išlaidas.

      (1)  OL C 217, 2012 7 21.


title: Sujungtos bylos C-497/09, C-499/09, C-501/09 ir C-502/09: 2011 m. kovo 10 d. Teisingumo Teismo (trečioji kolegija) sprendimas byloje ( Bundesfinanzhof (Vokietija) prašymas priimti prejudicinį sprendimą) Finanzamt Burgdorf (C-497/09), CinemaxX Entertainment GmbH & Co. KG, buvusi — Hans-Joachim Flebbe Filmtheater GmbH & Co. KG (C-499/09), Lothar Lohmeyer (C-501/09), Fleischerei Nier GmbH & Co. KG (C-502/09) prieš Manfred Bog (C-497/09), Finanzamt Hamburg-Barmbek-Uhlenhorst (C-499/09), Finanzamt Minden (C-501/09), Finanzamt Detmold (C-502/09) (Apmokestinimas — PVM — Šeštoji direktyva 77/388/EEB — 5 ir 6 straipsniai — Komercinės veiklos kvalifikavimas kaip „prekių tiekimo“ arba „paslaugų teikimo“ — Valgio ir maisto, paruoštų suvartoti iš karto, tiekimas iš mobiliųjų barų arba prekybinių vagonėlių — Kukurūzų spragėsių, kukurūzų traškučių „tortilla“ (nachos), paruoštų suvartoti iš karto, tiekimas kino teatruose — Įmonė, teikianti maitinimo paslaugas į namus — H priedo 1 kategorija — Sąvokos „maisto produktai“ aiškinimas)

text:
               30.4.2011

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 130/6

         2011 m. kovo 10 d. Teisingumo Teismo (trečioji kolegija) sprendimas byloje (Bundesfinanzhof (Vokietija) prašymas priimti prejudicinį sprendimą) Finanzamt Burgdorf (C-497/09), CinemaxX Entertainment GmbH & Co. KG, buvusi — Hans-Joachim Flebbe Filmtheater GmbH & Co. KG (C-499/09), Lothar Lohmeyer (C-501/09), Fleischerei Nier GmbH & Co. KG (C-502/09) prieš Manfred Bog (C-497/09), Finanzamt Hamburg-Barmbek-Uhlenhorst (C-499/09), Finanzamt Minden (C-501/09), Finanzamt Detmold (C-502/09)

   (Sujungtos bylos C-497/09, C-499/09, C-501/09 ir C-502/09) (1)

   (Apmokestinimas - PVM - Šeštoji direktyva 77/388/EEB - 5 ir 6 straipsniai - Komercinės veiklos kvalifikavimas kaip „prekių tiekimo“ arba „paslaugų teikimo“ - Valgio ir maisto, paruoštų suvartoti iš karto, tiekimas iš mobiliųjų barų arba prekybinių vagonėlių - Kukurūzų spragėsių, kukurūzų traškučių „tortilla“ (nachos), paruoštų suvartoti iš karto, tiekimas kino teatruose - Įmonė, teikianti maitinimo paslaugas į namus - H priedo 1 kategorija - Sąvokos „maisto produktai“ aiškinimas)
   2011/C 130/10
   Proceso kalba: vokiečių

      Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas

   Bundesfinanzhof

      Šalys pagrindinėje byloje

      Ieškovai: Finanzamt Burgdorf (C-497/09), CinemaxX Entertainment GmbH & Co. KG, buvusi — Hans-Joachim Flebbe Filmtheater GmbH & Co. KG (C-499/09), Lothar Lohmeyer (C-501/09), Fleischerei Nier GmbH & Co. KG (C-502/09)

      Atsakovai: Manfred Bog (C-497/09), Finanzamt Hamburg-Barmbek-Uhlenhorst (C-499/09), Finanzamt Minden (C-501/09), Finanzamt Detmold (C-502/09)

      Dalykas

   Prašymas priimti prejudicinį sprendimą — Bundesfinanzhof — 1977 m. gegužės 17 d. Šeštosios Tarybos direktyvos 77/388/EEB dėl valstybių narių apyvartos mokesčių įstatymų derinimo — Bendra pridėtinės vertės mokesčio sistema: vienodas vertinimo pagrindas (OL L 145, p. 1; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 9 sk., 1 t., p. 23) — 5 straipsnio, o taip minėtos direktyvos H priede nustatytos „maisto produktai“ sąvokos išaiškinimas — Atitinkamos komercinės veiklos sulyginimas su „prekių tiekimu“ arba „paslaugų teikimu“ — Prekyba iš užkandžių gamybos vagonėlio paruoštais iš karto suvartoti valgiais (dešrelėmis, kepintomis bulvytėmis ir t. t.)

      Rezoliucinė dalis

               1.

               1977 m. gegužės 17 d. Šeštosios Tarybos direktyvos 77/388/EEB dėl valstybių narių apyvartos mokesčių įstatymų derinimo — Bendra pridėtinės vertės mokesčio sistema: vienodas vertinimo pagrindas, iš dalies pakeistos 1992 m. gruodžio 14 d. Tarybos direktyva 92/111/EEB, 5 ir 6 straipsniai turi būti aiškinami taip, kad:

                           —

                           šviežiai paruoštų ir skirtų suvartoti iš karto valgių ir maisto pateikimas iš mobiliųjų barų, prekybinių vagonėlių arba kino teatrų yra prekių tiekimas, kaip tai suprantama pagal minėtą 5 straipsnį, kai visą sandorį įvertinus kokybiškai nustatoma, kad paslaugų teikimo elementai prieš patiekiant maistą ir jį tiekiant nėra dominuojantys,

                           —

                           išskyrus atvejus, kai tiekėjas, tiekiantis maistą ir gėrimus į namus, tik patiekia standartinius valgius be jokio kito papildomos paslaugos elemento arba kai kitos konkrečios aplinkybės rodo, kad valgių tiekimas yra dominuojantis sandorio elementas, maisto ir gėrimų tiekėjo veikla yra paslaugų teikimas, kaip tai suprantama pagal 6 straipsnį.

               2.

               Prekių tiekimo atveju sąvoka „maisto produktai“, numatyta Šeštosios direktyvos 77/388/EEB, iš dalies pakeistos Direktyva 92/111/EEB, H priedo 1 kategorijoje, turi būti aiškinama taip, kad ji apima ne tik maisto produktus, „skirtus išsinešti“, kaip tai būdinga prekybai maisto produktais, bet ir valgį ar maistą, kurie — skrudinant, kepant ar kitu būdu — buvo paruošti iš karto suvartoti.

      (1)  OL C 63, 2010 3 13.


title: Byla C-17/12: 2012 m. sausio 16 d. Supremo Tribunal Administrativo (Portugalija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje TVI — Televisão Independente SA prieš Fazenda Pública

text:
               31.3.2012

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 98/12

         2012 m. sausio 16 d.Supremo Tribunal Administrativo (Portugalija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje TVI — Televisão Independente SA prieš Fazenda Pública

   (Byla C-17/12)
   2012/C 98/18
   Proceso kalba: portugalų

      Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas

      Supremo Tribunal Administrativo

      Šalys pagrindinėje byloje

      Ieškovė: TVI — Televisão Independente SA

      Atsakovė: Fazenda Pública

      Prejudiciniai klausimai

               1.

               Ar reklamos demonstravimo mokestis, kurį apeliantė, kaip mokesčio mokėtoja, renka iš reklamos užsakovų pagal Dekreto-Įstatymo Nr. 227/2006 50 straipsnio 1 dalį, patenka į apmokestinimo PVM pagrindo sąvoką, kaip ji suprantama pagal Direktyvos 77/388/EB (1) 11 straipsnio A skirsnio 1 dalies a punktą (dabar — 2006 m. lapkričio 28 d. Tarybos direktyvos 2006/112/EB (2) 79 straipsnio c punktas), konkrečiai ar tai yra „atlygis, kurį prekių tiekėjas ar paslaugų teikėjas gavo arba turi gauti“ už prekių tiekimą ar paslaugų teikimą?

               2.

               Ar reklamos demonstravimo mokestis, kurį apeliantė, kaip mokesčio mokėtoja, renka iš reklamos užsakovų ir įtraukia į tarpinę sąskaitą, turi būti laikomas suma, kurią „apmokestinamasis asmuo gavo iš prekes ar paslaugas įsigyjančio asmens išlaidoms pastarojo asmens vardu ir jo naudai padengti ir kuri jo apskaitoje įrašyta į tarpinę sąskaitą“, kaip tai suprantama pagal Direktyvos 77/388/EB 11 straipsnio A skirsnio 3 dalies c punktą (dabar — 2006 m. lapkričio 28 d. Tarybos direktyvos 2006/112/EB 79 straipsnio c punktas)?

               3.

               Ar dėl tos priežasties apeliantės surinktas demonstravimo mokestis turi būti įtrauktas į apmokestinimo PVM vertę?

      (1)  1977 m. gegužės 17 d. Šeštosios Tarybos direktyva 77/388/EEB dėl valstybių narių apyvartos mokesčių įstatymų derinimo — Bendra pridėtinės vertės mokesčio sistema: vienodas vertinimo pagrindas (OL L 145, p. 1; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 9 sk., 1 t., p. 23).

      (2)  2006 m. lapkričio 28 d. Tarybos direktyva 2006/112/EB dėl pridėtinės vertės mokesčio bendros sistemos (OL L 347, p. 1).


title: Byla F-5/08 2008 m. sausio 10 d. pareikštas ieškinys byloje Brune prieš Komisiją

text:
               8.3.2008

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 64/69

         2008 m. sausio 10 d. pareikštas ieškinys byloje Brune prieš Komisiją

   (Byla F-5/08)
   (2008/C 64/113)
   Proceso kalba: vokiečių
   Šalys

      Ieškovas: Markus Brune (Briuselis, Belgija), atstovaujamas advokato H. Mannes

      Atsakovė: Europos Bendrijų Komisija
   Bylos dalykas ir aprašymas
   Atsakovės sprendimo neįtraukti ieškovo į konkurso EPSO AD/26/05 rezervo sąrašą dėl nepakankamo gautų balų skaičiaus panaikinimas
   Ieškovo reikalavimai

               —

               Panaikinti 2007 m. gegužės 10 d. atsakovės sprendimą bei 2007 m. spalio 2 d. sprendimą dėl skundo ir paskelbti negaliojančiu konkurso EPSO AD/26/05 rezervo sąrašą.

               —

               Nepatenkinus šio reikalavimo, panaikinti 2007 m. gegužės 10 d. atsakovės sprendimą bei 2007 m. spalio 2 d. sprendimą dėl skundo ir įpareigoti atsakovę įtraukti ieškovą į konkurso EPSO AD/26/05 rezervo sąrašą.

               —

               Nepatenkinus pastarojo reikalavimo, panaikinti 2007 m. gegužės 10 d. atsakovės sprendimą bei 2007 m. spalio 2 d. sprendimą dėl skundo ir įpareigoti atsakovę nustatyti naują testo žodžiu datą, numatant atitinkamą laiką pasiruošti, ir apsvarstyti galimybę įtraukti į rezervo sąrašą pagal atitinkamus vertinimo kriterijus.

               —

               Įpareigoti atsakovę motyvuoti 2007 m. gegužės 10 d. sprendimą ir suteikti galimybę susipažinti su 2007 m. kovo 6 d. vykusio testo žodžiu protokolu.

               —

               Priteisti iš atsakovės bylinėjimosi išlaidas.

               —

               Prireikus priimti sprendimą už akių.