title: Byla C-490/04 Europos Bendrijų Komisijos 2004 m. lapkričio 29 d. pareikštas ieškinys Vokietijos Federacinei Respublikai

text:
               19.2.2005

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 45/13

         Europos Bendrijų Komisijos 2004 m. lapkričio 29 d. pareikštas ieškinys Vokietijos Federacinei Respublikai
   (Byla C-490/04)
   (2005/C 45/26)
   Proceso kalba: vokiečių
   2004 m. lapkričio 29 d. Europos Bendrijų Teisingumo Teisme buvo pareikštas Europos Bendrijų Komisijos, atstovaujamos Enrico Traversa ir Horstpeter Kreppel, nurodžiusių adresą dokumentams įteikti Liuksemburge, ieškinys Vokietijos Federacinei Respublikai.
   Europos Bendrijų Komisija Teisingumo Teismo prašo:

               1)

               pripažinti, kad Vokietijos Federacinė Respublika pažeidė savo įsipareigojimus pagal EB sutarties 49 straipsnį, numatydama, kad

                           a)

                           užsienio įmonės už komandiruotus savo darbuotojus privalo mokėti įmokas į Vokietijos atostogų kasą netgi tuomet, kai pagal darbdavio įsisteigimo valstybės teisės normas darbuotojai iš esmės yra apsaugoti taip pat (Arbeitnehmerentsendegesetz (Darbuotojų komandiravimo įstatymas) 1 straipsnio 3 dalis);

                           b)

                           užsienio įmonės privalo išversti į vokiečių kalbą darbo sutartį (ar pagal darbuoto gyvenamosios vietos valstybės teisės normas, remiantis Direktyva 91/533, reikalaujamus dokumentus), darbo užmokesčio apskaitos pažymas, pažymas apie darbo laiką, pažymas apie išmokėtą darbo užmokestį ir visus kitus dokumentus, kurių reikalauja Vokietijos institucijos (Arbeitnehmerentsendegesetz 2 straipsnis);

                           c)

                           užsienio laikino įdarbinimo įmonės privalo pateikti pranešimą ne tik prieš kiekvieną darbuotojo komandiravimą darbdaviui į Vokietiją, bet ir prieš kiekvieną jo įdarbinimą statybų aikštelėje (Arbeitnehmerentsendegesetz 3 straipsnio 2 dalis).

               2)

               priteisti iš Vokietijos Federacinės Respublikos bylinėjimosi išlaidas.

         Teisiniai pagrindai ir pagrindiniai argumentai
   Komisija teigia, kad atskiros Arbeitnehmerentsendegesetz, kuriuo Direktyva 96/71/EG buvo perkelta į nacionalinę teisę, normos ir toliau nesuderinamos su atskiromis šios direktyvos nuostatomis.
   Normos, susijusios su kitoje valstybėje narėje įsteigto darbdavio pareiga mokėti įmokas į Vokietijos atostogų kasą
   Komisijos nuomone, pareiga mokėti įmokas į Vokietijos atostogų kasą yra neleistinas paslaugų judėjimo laisvės apribojimas EB sutarties 49 straipsnio prasme, jeigu užtikrinama, kad darbuotojus komandiruojantys darbdaviai suteikia jiems tokį patį apmokamų atostogų dienų skaičių kaip numatyta pagal Vokietijos kolektyvinių susitarimų nuostatas, ir darbuotojams pagal valstybės, iš kurios jie yra komandiruojami, teisės normas suteikiama tokia pati ar panaši apsauga atostogų apmokėjimo požiūriu kaip ir Vokietijoje.
   Normos, susijusios su kitoje valstybėje narėje įsteigto darbdavio pareiga išversti dokumentus
   Komisijos nuomone, reikalavimas išversti dokumentus yra tinkamas patenkinti Vokietijos siekį vykdyti kontrolę. Tačiau, atsižvelgiant į Direktyvos 96/71/EG 4 straipsnyje įtvirtintą bendradarbiavimą teikiant informaciją, reikalavimas išversti visus dokumentus nėra būtinas ir todėl siekia pernelyg toli.
   Normos, susijusios su kitoje valstybėje narėje įsteigtos laikino įdarbinimo įmonės pareiga prieš kiekvieną komandiruoto darbuotojo darbo vietos statybų aikštelėje pakeitimą pranešti apie tai kompetentingai įstaigai
   Nepaisant to, kad užsienyje įsteigtų laikino įdarbinimo įmonių pareiga pranešti apie pasikeitimus buvo nežymiai pakeista, Komisijos nuomone, ir toliau išliko nevienodas požiūris, kadangi Vokietijoje įsteigtų laikino įdarbinimo įmonių atveju pareigą pranešti apie pasikeitimus turi darbuotoją priimanti įmonė, o užsienyje įsteigtų laikino įdarbinimo įmonių atveju ši pareiga pagal bendrą taisyklę tenka komandiruojančiai įmonei ir gali būti perleista darbuotoją priimančiai įmonei tik sutarties pagrindu. Šis nevienodas požiūris yra neleistinas paslaugų judėjimo apribojimas EB sutarties 49 straipsnio prasme.


title: Byla F-131/07 2007 m. spalio 31 d. pareikštas ieškinys byloje Baniel-Kubinova ir kt. prieš Parlamentą

text:
               19.7.2008

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 183/32

         2007 m. spalio 31 d. pareikštas ieškinys byloje Baniel-Kubinova ir kt. prieš Parlamentą

   (Byla F-131/07)
   (2008/C 183/64)
   Proceso kalba: prancūzų
   Šalys

      Ieškovai: Barbora Baniel-Kubinova (Liuksemburgas, Liuksemburgo Didžioji Hercogystė) ir kt., atstovaujami advokatų S. Orlandi, A. Coolen, J.-N. Louis ir E. Marchal

      Atsakovas: Europos Parlamentas
   Ieškovų reikalavimai

               —

               Panaikinti Europos Parlamento paskyrimų tarnybos sprendimus neskirti ieškovams Pareigūnų tarnybos nuostatų VII priedo 10 straipsnyje numatytų dienpinigių.

               —

               Priteisti iš atsakovo bylinėjimosi išlaidas.

         Ieškinio pagrindai ir pagrindiniai argumentai
   Grįsdami savo ieškinį, ieškovai nurodo Pareigūnų tarnybos nuostatų 71 straipsnio ir VII priedo 10 straipsnio pažeidimą.


title: Byla T-471/12: 2012 m. spalio 29 d. pareikštas ieškinys byloje Meta Group prieš Komisiją

text:
               12.1.2013

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 9/39

         2012 m. spalio 29 d. pareikštas ieškinys byloje Meta Group prieš Komisiją

   (Byla T-471/12)
   2013/C 9/71
   Proceso kalba: italų

      Šalys

      Ieškovė: Meta Group Srl (Roma, Italija), atstovaujama advokatų A. Bartolini, V. Coltelli ir A. Formica

      Atsakovė: Europos Komisija

      Reikalavimai

   Ieškovė Bendrojo Teismo prašo:

               —

               Panaikinti 2012 m. rugpjūčio 2 d. Europos Komisijos įmonių ir pramonės generalinio direktorato avizą Nr. 939970, kurią ieškovė gavo 2012 m. rugpjūčio 20 d., pasirašytą Pramonės inovacijų ir mobilumo pramonės skyriaus direktoriaus, „pradėti išieškojimo procedūrą dėl FP5-FP6 mokėjimo sutarčių Nr. 517557 IRE6 INNOVATION COACH, Nr. 517539 IRE6 MARIS, Nr. 517548 IRE6 RIS MAZOVIA, Nr. 030583 CONNECT-2-IDEAS, Nr. 039982 EASY, Nr. 14660 RIS MALOPOLSKA, Nr. 517529 IINNSOM, Nr. 014637 RIS TRNAVA ir Nr. 014668 RIS WS“, pasirašytų direktoriaus Dr. Carlo Pettinelli, kuria buvo pranešta apie Komisijos sprendimą „išieškoti 345 451,03 euro sumą pagal minėtą sutartį“.

         Ir tiek, kiek būtina:

               —

               panaikinti 2012 m. birželio 1 d. Europos Komisijos įmonių ir pramonės generalinio direktorato avizą Nr. 660283, pasirašytą Pramonės inovacijų ir mobilumo pramonės skyriaus direktoriaus, dėl to paties dalyko, kuris taip pat ginčijamas kaip išieškojimo procedūros, kuri buvo baigta priėmus ankstesniame punkte minėtą nuostatą, vidaus dokumentas.

               —

               panaikinti 2012 m. rugsėjo 27 d. avizą dėl vykdant tuos pačius subsidinuojamus projektus sumos išieškojimo, įskaitant ieškovės kredito sumas.

               —

               panaikinti 2012 m. rugsėjo 27 d. avizą dėl sumos išieškojimo, įskaitant ieškovės kredito sumas.

               —

               panaikinti 2012 m. spalio 10 d. Europos Komisijos biudžeto vykdymo (bendrasis biudžetas ir EPF) avizą, kuria ieškovei buvo pranešta apie įskaitymą, kuris iš viso sudarė 294 290,59 euro.

               —

               panaikinti visus ankstesnius, vėlesnius ir (ar) susijusius aktus.

         todėl:

               —

               priteisti sumokėti 294 290,59 euro kartu su 54 705,97 euro, bei atlyginti žalą.

      Ieškinio pagrindai ir pagrindiniai argumentai

   Šis ieškinys susijęs su subsidijų sutartimis, sudarytomis tarp ieškovės ir Komisijos, vykdant „Europos Sąjungos penktąją ir šeštąją bendrąsias mokslinių tyrimų, technologijų plėtros ir demonstravimo veiklos programas“.
   Grįsdama ieškinį ieškovė remiasi penkiais pagrindais.

               1.

               Pirmasis ieškinio pagrindas susijęs su subsidijų sutarčių 1.1 straipsnio pažeidimu, nes buvo pažeistas pagrįstumo principas ir vertinant faktus padaryta akivaizdi klaida.

                           —

                           Šiuo klausimu teigiama, kad ieškovė pateikė įrodymus, jog jos akcininkams paslaugų teikėjams skirtos išlaidos visiškai atitiko rinkos kainas bei vykdančių panašią veiklą savarankiškai dirbančių darbuotojų ir pagal darbo sutartis dirbančių darbuotojų atlyginimus. Be kita ko, tarptautinių ekspertų įdarbinimas pagal sutartį dėl „tęstinio ir koordinuojamo bendradarbiavimo“ vykdyti veiklai, susijusiai su aptariamu projektu, yra visiškai teisėtas.

               2.

               Antrasis ieškinio pagrindas susijęs su administracinių veiksmų proporcingumo principo bei gero administravimo, skaidrumo ir išankstinio kriterijų nustatymo principo pažeidimu.

                           —

                           Šiuo klausimu teigiama, kad dėl daugybės egzistuojančių sumų apskaičiavimo kriterijų administracija turėjo pritaikyti pati palankiausią privačiam asmeniui. Kai paaiškėjo, kad yra didelių skirtumų tarp Italijos ir Europos rinkose mokamo atlygio už tas pačias paslaugas, administracija turėjo priimti mažiausiai žalingą sprendimą.

               3.

               Trečiasis ieškinio pagrindas susijęs su administravimo veiksmų pagrįstumo principo pažeidimu dėl akivaizdaus prieštaravimo ir nevienodo požiūrio.

                           —

                           Šiuo klausimu teigiama, kad ginčijama priemonė, pagrįsdama išieškojimą apskaičiuojant finansuotinas išlaidas naudotu neteisėtu metodu, atskleidė akivaizdų prieštaravimą tarp anksčiau Komisijos taikytų kriterijų, kai ginčijamą metodą ji vertino teigiamai.

               4.

               Ketvirtasis ieškinio pagrindas susijęs su teisėtų lūkesčių apsaugos principo, sąžiningumo principo, įgytų teisių apsaugos, teisinio saugumo ir rūpestingumo pareigos principų pažeidimu.

                           —

                           Šiuo klausimu teigiama, kad Komisijos veiksmai sukėlė teisėtų ieškovės lūkesčių, nes administracinės valdžios institucijos pasirinkimas subsidijų sutartį, susijusią su projektu ECOLINK +, suteikti „pagal sprendimą, priimtą atsižvelgiant į neseniai priimtos audito ataskaitos pastabas“, o sprendimas vėlesniame šios sutarties priede numatyti, kiek tai susiję su akcininkais, kad būtina taikyti „sutarties priede nurodytą metodą, o atitinkamos išlaidos įtraukiamos į įmonės paskaitą“, parodė, jog tuo metu Komisija realiai sutiko su META siūlomu išlaidų apskaičiavimo metodu.

               5.

               Penktasis ieškinio pagrindas susijęs su nepakankamu motyvavimu, teisės būti išklausytam, gero administravimo principo, subsidijų sutartyse nustatytų procedūrų ir tinkamo administravimo praktikos kodekso pažeidimu.


title: Byla C-18/14: 2015 m. birželio 25 d. Teisingumo Teismo (ketvirtoji kolegija) sprendimas byloje (College van Beroep voor het Bedrijfsleven (Nyderlandai) prašymas priimti prejudicinį sprendimą) CO Sociedad de Gestión y Participación SA ir kt./De Nederlandsche Bank NV ir De Nederlandsche Bank NV/CO Sociedad de Gestión y Participación SA ir kt. (Prašymas priimti prejudicinį sprendimą — Teisės aktų derinimas — Tiesioginis draudimas, išskyrus gyvybės draudimą — Direktyva 92/49/EEB — 15, 15a ir 15b straipsniai — Akcijų paketo įsigijimo ir jo didinimo riziką ribojantis vertinimas — Galimybė nustatyti siūlomo akcijų paketo įsigijimo patvirtinimo ribojimus ar sąlygas)

text:
               24.8.2015

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 279/11

         2015 m. birželio 25 d. Teisingumo Teismo (ketvirtoji kolegija) sprendimas byloje (College van Beroep voor het Bedrijfsleven (Nyderlandai) prašymas priimti prejudicinį sprendimą) CO Sociedad de Gestión y Participación SA ir kt./De Nederlandsche Bank NV ir De Nederlandsche Bank NV/CO Sociedad de Gestión y Participación SA ir kt.
   (Byla C-18/14) (1)

   ((Prašymas priimti prejudicinį sprendimą - Teisės aktų derinimas - Tiesioginis draudimas, išskyrus gyvybės draudimą - Direktyva 92/49/EEB - 15, 15a ir 15b straipsniai - Akcijų paketo įsigijimo ir jo didinimo riziką ribojantis vertinimas - Galimybė nustatyti siūlomo akcijų paketo įsigijimo patvirtinimo ribojimus ar sąlygas))
   (2015/C 279/13)
   Proceso kalba: olandų

      Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas

      College van Beroep voor het Bedrijfsleven

      Šalys pagrindinėje byloje

      Ieškovai: CO Sociedad de Gestión y Participación SA, Depsa 96 SA, INOC SA, Corporación Catalana Occidente SA, La Previsión 96 SA, Grupo Catalana Occidente SA, Grupo Compañia Española de Crédito y Caución SL, Atradius NV, Atradius Insurance Holding NV, J. M. Serra Farré, M. A. Serra Farré, J. Serra Farré, De Nederlandsche Bank NV

      Atsakovai: De Nederlandsche Bank NV, CO Sociedad de Gestión y Participación SA, Depsa 96 SA, INOC SA, Corporación Catalana Occidente SA, La Previsión 96 SA, Grupo Catalana Occidente SA, Grupo Compañia Española de Crédito y Caución SL, Atradius NV, Atradius Insurance Holding NV, J. M. Serra Farré, M. A. Serra Farré, J. Serra Farré

      Rezoliucinė dalis

               1.

               1992 m. birželio 18 d. Tarybos direktyvą 92/49/EEB dėl įstatymų ir kitų teisės aktų, susijusių su tiesioginiu draudimu, išskyrus gyvybės draudimą, derinimo, iš dalies keičiančią direktyvas 73/239/EEB ir 88/357/EEB (Trečioji ne gyvybės draudimo direktyva), iš dalies pakeistą 2007 m. rugsėjo 5 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2007/44/EB, reikia aiškinti taip, kad pagal ją esant tokiai situacijai, kai pagal šios direktyvos 15b straipsnio 2 dalį kompetentinga nacionalinė institucija gali pagrįstai priimti sprendimą prieštarauti įsigijimui, valstybei narei nedraudžiama, remiantis nacionalinės teisės aktais, leisti šiai institucijai nustatyti siūlomo įsigijimo patvirtinimo ribojimų ar sąlygų savo iniciatyva arba grindžiant juos siūlomo įsigyjančio asmens prisiimtais įsipareigojimais su sąlyga, kad nepažeidžiamos siūlomo įsigyjančio asmens teisės pagal šią direktyvą.

               2.

               Direktyvą 92/49, iš dalies pakeistą Direktyva 2007/44, reikia aiškinti taip, kad kompetentinga nacionalinė institucija neprivalo nustatyti siūlomam įsigyjančiam asmeniui ribojimų arba sąlygų prieš pareikšdama prieštaravimą siūlomam įsigijimui. Jei ši institucija nusprendžia nustatyti siūlomo įsigijimo patvirtinimo ribojimus ar sąlygas, šie ribojimai ar sąlygos negali būti grindžiami kriterijumi, kurio nėra tarp išvardytųjų minėtos direktyvos 15b straipsnio 1 dalyje, ir neturi viršyti to, kas būtina, kad šis įsigijimas atitiktų šiuos kriterijus.

               3.

               Direktyvos 92/49, iš dalies pakeistos Direktyva 2007/44, 15b straipsnio 1 dalį reikia aiškinti taip, kad pagal ją kompetentingai nacionalinei institucijai iš principo nedraudžiama nustatyti su įmonės valdymu susijusios sąlygos; pagrindinėje byloje tai yra sąlyga dėl su siūlomu įsigijimu susijusių draudimo įmonių stebėtojų tarybos sudėties.
               Įvertinti, ar ši sąlyga būtina pasiekti, kad pagrindinėje byloje nagrinėjami įsigijimai atitiktų šioje nuostatoje įtvirtintus kriterijus, turi prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas, atsižvelgdamas į visas pagrindinės bylos aplinkybes.

      (1)  OL C 112, 2014 4 14.


title: Byla C-105/06 2006 m. gegužės 15 d. Teisingumo Teismo nutartis Europos Bendrijų Komisija prieš Liuksemburgo Didžiąją Hercogystę

text:
               14.10.2006

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 249/9

         2006 m. gegužės 15 d. Teisingumo Teismo nutartis Europos Bendrijų Komisija prieš Liuksemburgo Didžiąją Hercogystę

   (Byla C-105/06) (1)

   (2006/C 249/23)

      Proceso kalba: prancūzų

   Teisingumo Teismo pirmininkas nutartimi nurodė išbraukti bylą iš registro.

      (1)  OL C 86, 2006 4 8.


title: Byla T-516/10: 2010 m. lapkričio 3 d. pareikštas ieškinys byloje Prancūzija prieš Komisiją

text:
               15.1.2011

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 13/30

         2010 m. lapkričio 3 d. pareikštas ieškinys byloje Prancūzija prieš Komisiją

   (Byla T-516/10)
   ()
   2011/C 13/59
   Proceso kalba: prancūzų

      Šalys

      Ieškovė: Prancūzijos Respublika, atstovaujama E. Belliard, G. de Bergues ir B. Cabouat

      Atsakovė: Europos Komisija

      Ieškovės reikalavimai

               —

               Panaikinti 2010 m. rugpjūčio 23 d. Komisijos sprendimą C(2010) 5724 galutinis dėl finansinių korekcijų taikymo EŽŪOGF Orientavimo skyriaus dalies paramai, suteiktai Bendrijos iniciatyvos programai Nr. CCI 2000.FR.060.PC.001 (Prancūzija — LEADER+).

               —

               Priteisti iš Komisijos bylinėjimosi išlaidas.

      Ieškinio pagrindai ir pagrindiniai argumentai

   Šiuo ieškiniu ieškovė prašo panaikinti 2010 m. rugpjūčio 23 d. Komisijos sprendimą C(2010) 5724 galutinis dėl finansinių korekcijų taikymo EŽŪOGF Orientavimo skyriaus dalies paramai, suteiktai Bendrijų iniciatyvos programai Nr. CCI 2000.FR.060.PC.001 (Prancūzija — LEADER+). Šiame sprendime numatyta, kad EŽŪOGF Orientavimo skyriaus dalies parama, kuri buvo skirta taikant 2001 m. rugpjūčio 7 d. Komisijos sprendimą C(2001) 2094 Bendrijų iniciatyvos programos „Leader+“ patirtoms išlaidoms Prancūzijoje, yra sumažinama 7 437 217,61 eurais.
   Ieškovė mano, kad ginčijamas sprendimas turi būti panaikintas, nes Komisija neteisingai išaiškino ir taikė Reglamento Nr. 1260/1999 (1) 9 straipsnio 1 punktą ir 32 straipsnio 1 dalies trečią pastraipą. Iš tiesų, Komisija manė, kad vietos veiklos grupės (VVG) yra galutiniai Bendrijų iniciatyvos programos „Leader+“ naudos gavėjai. Tačiau galutiniai šios programos naudos gavėjai yra ne VVG, o projektus įgyvendinantys asmenys. Taigi, priešingai nei teigia Komisija, ji neturėjo finansuoti galutinių naudos gavėjų patirtų programos „Leader+“ išlaidų.
   Papildomai ieškovė teigia, kad ginčijamas sprendimas turi būti panaikintas, nes Komisija pažeidė teisėtų lūkesčių apsaugos principą. Po 2005 m. balandžio mėn. įvykdyto audito nepriėmusi išvadų ir vėliau nenutraukusi mokėti atitinkamų išlaidų, savo elgesiu Komisija leido Prancūzijos valdžios institucijoms manyti, kad Komisija neginčija jų aiškinimo dėl VVG vaidmens ir kad bet kuriuo atveju jų išlaidų deklaracijų valdymo sistemoje nėra didelių trūkumų, kurie galėtų pateisinti finansinę korekciją.
   Dar papildomai ieškovė mano, kad ginčijamas sprendimas turi būti panaikintas, nes Komisija turėjo nustatyti mažesnę finansinės korekcijos sumą. Pirma, Komisija padarė klaidą, susijusią su bazine suma, į kurią reikia atsižvelgti skaičiuojant 5 procentų finansinę korekciją. Antra, Komisija pažeidė Reglamento Nr. 1260/1999 39 straipsnio 3 dalį nenumatydama finansinės korekcijos, kuri būtų proporcinga nustatytų trūkumų finansinėms pasekmėms.

      (1)  1999 m. birželio 21 d. Tarybos reglamentas (EB) Nr. 1260/1999 nustatantis bendrąsias nuostatas dėl struktūrinių fondų OL L 161, 1999 6 26, p. 1


title: Byla T-622/11 P: 2011 m. gruodžio 2 d. Francesca Cervelli pateiktas apeliacinis skundas dėl 2011 m. rugsėjo 12 d. Tarnautojų teismo nutarties byloje F-98/10, Cervelli prieš Komisiją

text:
               4.2.2012

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 32/37

         2011 m. gruodžio 2 d. Francesca Cervelli pateiktas apeliacinis skundas dėl 2011 m. rugsėjo 12 d. Tarnautojų teismo nutarties byloje F-98/10, Cervelli prieš Komisiją

   (Byla T-622/11 P)
   2012/C 32/74
   Proceso kalba: prancūzų

      Šalys

      Apeliantė: Francesca Cervelli (Briuselis, Belgija), atstovaujama advokato J. García-Gallardo Gil-Fournier

      Kita proceso šalis: Europos Komisija

      Reikalavimai

   Apeliantė Bendrojo Teismo prašo:

               —

               patvirtinti, kad apeliacinis skundas yra gautas ir pripažinti jį priimtinu,

               —

               konstatuoti, kad apeliacinį skundą Francesca Cervelli vardu ir jos naudai pateikė teisėti jos atstovai,

               —

               pripažinti, kad visa 2011 m. rugsėjo 12 d. Tarnautojų teismo nutartis yra niekinė,

               —

               nurodyti grąžinti bylą Tarnautojų teismui, kad šis ją iš esmės išnagrinėtų.

      Apeliacinio skundo pagrindai ir pagrindiniai argumentai

   Grįsdama apeliacinį skundą apeliantė remiasi dviem pagrindais.

               1.

               Pirmuoju pagrindu apeliantė teigia, kad buvo padaryta akivaizdi faktinių aplinkybių vertinimo klaida, nes Tarnautojų teismas laikė, kad apeliantė negali remtis naujai paaiškėjusia faktine aplinkybe, kurią sudaro 2007 m. birželio 19 d. Bendrojo Teismo sprendimas byloje Asturias Cuerno prieš Komisiją (T-473/04). Apeliantė tvirtina, kad šis sprendimas yra nauja faktinė aplinkybė, nes jis susijęs su tokia pačia situacija, kokioje buvo apeliantė ir analizė tame sprendime iš esmės yra susijusi su objektyviu klausimu, o ne su tos bylos faktinėmis aplinkybėmis.

               2.

               Antruoju pagrindu apeliantė teigia, kad buvo padaryta akivaizdi teisės klaida, nes Tarnautojų teismas visišką pirmenybę suteikė diskrecijai, pagrįstai Paskyrimo tarnybos nepriklausomumo principu, o ne viešosios tarnybos vieningumo principui.


title: Byla T-580/12: 2012 m. gruodžio 27 d. pareikštas ieškinys byloje Yaqub prieš VRDT — Turkey (ATATURK)

text:
               16.3.2013

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 79/21

         2012 m. gruodžio 27 d. pareikštas ieškinys byloje Yaqub prieš VRDT — Turkey (ATATURK)

   (Byla T-580/12)
   2013/C 79/37
   Kalba, kuria surašytas ieškinys: anglų

      Šalys

      Ieškovas: J. Yaqub (Notingemas, Jungtinė Karalystė), atstovaujamas solisitoriaus J. Jenkins

      Atsakovė: Vidaus rinkos derinimo tarnyba (prekių ženklams ir pramoniniam dizainui)

      Kita procedūros Apeliacinėje taryboje šalis: Turkijos Respublika

      Reikalavimai

   Ieškovė Bendrojo Teismo prašo:

               —

               panaikinti 2013 m. rugsėjo 17 d. Antrosios apeliacinės tarybos sprendimą.

      Ieškinio pagrindai ir pagrindiniai argumentai

      Įregistruotas Bendrijos prekių ženklas, dėl kurio pateiktas prašymas pripažinti jo registraciją negaliojančia: žodinis prekių ženklas ATATURK 3, 5, 25, 29, 30 ir 32 klasių prekėms– Bendrijos prekių ženklas Nr. 4 633 434

      Bendrijos prekių ženklo savininkas: ieškovas

      Šalis, prašanti pripažinti Bendrijos prekių ženklo registraciją negaliojančia: Turkijos Respublika

      Prašymo pripažinti registraciją negaliojančia motyvai: prašymas pripažinti registraciją negaliojančia grindžiamas atmetimo pagrindais, numatytais Tarybos reglamento Nr. 207/2009 52 straipsnio 1 dalies a punkte ir 7 straipsnio 1 dalies b ir f punktuose

      Anuliavimo skyriaus sprendimas: atmesti prašymą pripažinti registraciją negaliojančia

      Apeliacinės tarybos sprendimas: patenkinti apeliaciją

      Ieškinio pagrindai: Tarybos reglamento Nr. 207/2009 pažeidimas.


title: Byla T-343/11: 2013 m. rugsėjo 16 d. Bendrojo Teismo sprendimas byloje Nyderlandai prieš Komisiją (EŽŪOGF — Garantijų skyrius — Bendrijos lėšomis nefinansuojamos išlaidos — Vaisiai ir daržovės — Išlaidų už atspausdinimą ant pakuočių nefinansavimas — Neatsižvelgimas į gamintojų organizacijos pripažinimo kriterijus — Visų susijusios gamintojų organizacijos narių išlaidų neįskaitymas — Proporcingumas)

text:
               9.11.2013

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 325/32

         2013 m. rugsėjo 16 d. Bendrojo Teismo sprendimas byloje Nyderlandai prieš Komisiją

   (Byla T-343/11) (1)

   (EŽŪOGF - Garantijų skyrius - Bendrijos lėšomis nefinansuojamos išlaidos - Vaisiai ir daržovės - Išlaidų už atspausdinimą ant pakuočių nefinansavimas - Neatsižvelgimas į gamintojų organizacijos pripažinimo kriterijus - Visų susijusios gamintojų organizacijos narių išlaidų neįskaitymas - Proporcingumas)
   2013/C 325/53
   Proceso kalba: olandų

      Šalys

      Ieškovė: Nyderlandų Karalystė, iš pradžių atstovaujama C. Wissels, M. de Ree, B. Koopman ir C. Schillemans, vėliau — C. Wissels, M. de Ree ir C. Schillemans

      Atsakovė: Europos Komisija, atstovaujama A. Bouquet ir P. Rossi

      Dalykas

   2011 m. balandžio 15 d. Komisijos įgyvendinimo sprendimo 2011/244/ES dėl valstybių narių patirtų tam tikrų išlaidų nefinansavimo Europos Sąjungos lėšomis iš Europos žemės ūkio orientavimo ir garantijų fondo (EŽŪOGF) Garantijų skyriaus, Europos žemės ūkio garantijų fondo (EŽŪGF) ir Europos žemės ūkio fondo kaimo plėtrai (EŽŪFKP) (pranešta dokumentu Nr. C(2011) 2517) (OL L 102, p. 33) panaikinimas iš dalies tiek, kiek juo atmetamos tam tikros išlaidos, kurias patyrė Nyderlandai.

      Rezoliucinė dalis

               1.

               Atmesti ieškinį.

               2.

               Priteisti iš Nyderlandų Karalystės bylinėjimosi išlaidas.

      (1)  OL C 252, 2011 8 27.


title: Byla T-147/09: 2009 m. balandžio 9 d. pareikštas ieškinys byloje Trelleborg Industrie prieš Komisiją

text:
               4.7.2009

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 153/41

         2009 m. balandžio 9 d. pareikštas ieškinys byloje Trelleborg Industrie prieš Komisiją
   (Byla T-147/09)
   2009/C 153/81
   Proceso kalba: anglų

      Šalys

      Ieškovė: Trelleborg Industrie SAS (Klermonas-Feranas, Prancūzija), atstovaujama baristerio J. Joshua ir advokato E. Aliende Rodríguez

      Atsakovė: Europos Bendrijų Komisija

      Ieškovės reikalavimai

               —

               Panaikinti iš dalies ginčijamą sprendimą tiek, kiek jis susijęs su ieškove ir bet kuriuo atveju tiek, kiek jame nustatytas ieškovės padarytas pažeidimas iki 1999 m. birželio 21 dienos.

               —

               Sumažinti 2 straipsnyje ieškovei paskirtą baudą, siekiant ištaisyti akivaizdžias sprendime padarytas klaidas.

               —

               Priteisti iš Komisijos bylinėjimosi išlaidas.

      Ieškinio pagrindai ir pagrindiniai argumentai

   Ieškovė prašo panaikinti 2009 m. sausio 28 d. Komisijos sprendimą C(2009) 428 galutinis dėl EB sutarties 81 straipsnio ir EEE Susitarimo 53 straipsnio taikymo procedūros (byla COMP/39406 — jūriniai vamzdžiai) tiek, kiek jame ji pripažinta atsakinga už dalyvavimą darant vieną ir tęstinį pažeidimą jūrinių vamzdžių sektoriuje EEE, pasiskirstant viešuosius pirkimus, nustatant kainas, kvotas, pardavimo sąlygas, geografiškai pasidalinant rinką ir pasikeičiant konfidencialia informacija apie kainas, pardavimų apimtis ir viešuosius pirkimus. Taip pat ji siekia, kad būtų sumažinta jai paskirta bauda.
   Savo reikalavimams pagrįsti ieškovė pateikia tris pagrindus.
   Pirma, ji tvirtina, kad Komisijos įgaliojimams paskirti baudas už laikotarpį iki 1999 m. birželio 21 d. taikomas senaties terminas pagal Reglamento Nr. 1/2003 25 straipsnio 1 dalį, todėl ieškovė nurodo, jog Komisija nustatydama, kad ieškovė padarė vieną ir tęstinį pažeidimą, padarė akivaizdžią fakto ir teisės klaidą.
   Antra, ji tvirtina, kad Komisija neturi teisėto intereso pripažinti, kad buvo padarytas pažeidimas už pirmąjį laikotarpį, kuris pasibaigė 1997 m. gegužės mėnesį.
   Trečia, subsidiariai ieškovė nurodo, kad Komisija ją neteisėtai diskriminavo skirtingai vertindama nei kitą sprendimo adresatą atsakomybės už jos pirmtakės bendrovės veiksmus atžvilgiu ir kad ji pažeidė jos teisę būti išklausytam ir pareigą motyvuoti.


title: Byla T-367/13: 2015 m. gruodžio 3 d. Bendrojo Teismo sprendimas byloje Lenkija/Komisija (EŽŪOGF — Garantijų skyrius — FEAGA ir EŽŪFKP — Nefinansuojamos išlaidos — Kaimo plėtra — Lenkijos patirtos išlaidos — Reglamento (EB) Nr. 1257/1999 33b straipsnis — Reglamento (EB) Nr. 1258/1999 7 straipsnis — Reglamento (EB) Nr. 1290/2005 31 straipsnis — Mišri finansinė korekcija — Pareiga motyvuoti)

text:
               25.1.2016

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 27/33

         2015 m. gruodžio 3 d. Bendrojo Teismo sprendimas byloje Lenkija/Komisija

   (Byla T-367/13) (1)

   ((EŽŪOGF - Garantijų skyrius - FEAGA ir EŽŪFKP - Nefinansuojamos išlaidos - Kaimo plėtra - Lenkijos patirtos išlaidos - Reglamento (EB) Nr. 1257/1999 33b straipsnis - Reglamento (EB) Nr. 1258/1999 7 straipsnis - Reglamento (EB) Nr. 1290/2005 31 straipsnis - Mišri finansinė korekcija - Pareiga motyvuoti))
   (2016/C 027/38)
   Proceso kalba: lenkų

      Šalys

      Ieškovė: Lenkijos Respublika, atstovaujama B. Majczyna ir K. Straś

      Atsakovė: Europos Komisija, atstovaujama P. Rossi ir A. Szmytkowska

      Dalykas

   Prašymas iš dalies panaikinti 2013 m. gegužės 2 d. Komisijos įgyvendinimo sprendimą 2013/214/ES dėl valstybių narių patirtų tam tikrų išlaidų nefinansavimo Europos Sąjungos lėšomis iš Europos žemės ūkio orientavimo ir garantijų fondo (EŽŪOGF) Garantijų skyriaus, Europos žemės ūkio garantijų fondo (EŽŪGF) ir Europos žemės ūkio fondo kaimo plėtrai (EŽŪFKP) (OL L 123, p. 11), kiek jame Komisija nusprendė taikyti 8 292 783,94 euro ir 71 610 559,39 euro korekcijas tam tikroms Lenkijos Respublikos deklaruotoms išlaidoms, susijusioms su parama pusiau natūriniams ūkiams.

      Rezoliucinė dalis

               1.

               Atmesti ieškinį.

               2.

               Priteisti iš Lenkijos Respublikos bylinėjimosi išlaidas.

      (1)  OL C 260, 2013 9 7.


title: Byla C-96/15: 2016 m. birželio 16 d. Teisingumo Teismo (trečioji kolegija) sprendimas byloje (Tribunal de grande instance de Nanterre (Prancūzija) prašymas priimti prejudicinį sprendimą) Saint Louis Sucre, anksčiau – Saint Louis Sucre SA/Directeur général des douanes et droits indirects (Prašymas priimti prejudicinį sprendimą — Žemės ūkis — Cukrus — Gamybos mokesčiai — Teisė susigrąžinti — Sandėliuotas cukrus, kuris nebuvo eksportuotas — Nepagrįstas praturtėjimas — Laisvė užsiimti verslu — Apskaičiavimo metodas)

text:
               22.8.2016

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 305/8

         2016 m. birželio 16 d. Teisingumo Teismo (trečioji kolegija) sprendimas byloje (Tribunal de grande instance de Nanterre (Prancūzija) prašymas priimti prejudicinį sprendimą) Saint Louis Sucre, anksčiau – Saint Louis Sucre SA/Directeur général des douanes et droits indirects

   (Byla C-96/15) (1)

   ((Prašymas priimti prejudicinį sprendimą - Žemės ūkis - Cukrus - Gamybos mokesčiai - Teisė susigrąžinti - Sandėliuotas cukrus, kuris nebuvo eksportuotas - Nepagrįstas praturtėjimas - Laisvė užsiimti verslu - Apskaičiavimo metodas))
   (2016/C 305/11)
   Proceso kalba: prancūzų

      Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas

      Tribunal de grande instance de Nanterre

      Šalys pagrindinėje byloje

      Ieškovė: Saint Louis Sucre, anksčiau – Saint Louis Sucre SA

      Atsakovas: Directeur général des douanes et droits indirects

      Rezoliucinė dalis

               1.

               2001 m. birželio 19 d. Tarybos reglamento (EB) Nr. 1260/2001 dėl bendro cukraus sektoriaus rinkų organizavimo 15 straipsnio 2 ir 8 dalys turi būti aiškinamos taip, kad jos nesuteikia cukraus gamintojui teisės į gamybos mokesčių, sumokėtų už pagal A ir B kvotas pagaminto cukraus kiekius, kurie dar buvo sandėliuojami 2006 m. birželio 30 d., sugrąžinimą, nes po šios datos gamybos mokesčių sistema nebuvo atnaujinta Reglamentu (EB) Nr. 318/2006 dėl bendro cukraus sektoriaus rinkų organizavimo.

               2.

               Nebuvo nustatyta jokia aplinkybė, kuri galėtų daryti poveikį 2013 m. gruodžio 2 d. Tarybos reglamento (ES) Nr. 1360/2013, kuriuo nustatomi 2001–2002, 2002–2003, 2003–2004, 2004–2005 ir 2005–2006 prekybos metų cukraus sektoriaus gamybos mokesčiai, 2001–2002 ir 2004–2005 prekybos metų papildomo mokesčio skaičiavimo koeficientas ir suma, kurią cukraus gamintojai turi sumokėti runkelių pardavėjams dėl susidariusio didžiausio mokesčio ir priskaičiuoto 2002–2003, 2003–2004 ir 2005–2006 prekybos metų mokesčio skirtumo, galiojimui.

      (1)  OL C 146, 2015 5 4.


title: Byla C-511/14: 2014 m. lapkričio 14 d. Tribunale civile di Bologna (Italija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje Pebros Servizi srl/Aston Martin Lagonda Limited

text:
               2.2.2015

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 34/10

         2014 m. lapkričio 14 d.Tribunale civile di Bologna (Italija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje Pebros Servizi srl/Aston Martin Lagonda Limited

   (Byla C-511/14)
   (2015/C 034/10)
   Proceso kalba: italų

      Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas

      Tribunale civile di Bologna

      Šalys pagrindinėje byloje

      Ieškovė: Pebros Servizi srl

      Atsakovė: Aston Martin Lagonda Limited

      Prejudiciniai klausimai

   Ar teismo sprendimo už akių (nedalyvaujant vienai šaliai), kuris nepalankus procese nedalyvavusiam atsakovui, atveju, kai pastarasis aiškiai nenurodė neprieštaraujantis reikalavimams,
   nacionalinėje teisėje turi būti nusprendžiama, ar toks procesas laikytinas ne ginčo procesu, kaip tai suprantama pagal 2004 m. balandžio 21 d. Reglamentą (EB) Nr. 805/2004 (1), paskelbtą ES oficialiajame leidinyje, 2004 4 30, kai pagal nacionalinę teisę nepripažįstamas neginčytino reikalavimo pobūdis,
   arba
   ar teismo sprendimas už akių arba nedalyvaujant priimtas teismo sprendimas vien dėl savo pobūdžio pagal Europos teisę yra ne ginčo procesas ir todėl neatsižvelgiant į nacionalinio teismo vertinimą turi būti taikomas nurodytas Reglamentas (EB) Nr. 805/2014?

      (1)  2004 m. balandžio 21 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentas (EB) Nr. 805/2004, sukuriantis neginčytinų reikalavimų Europos vykdomąjį raštą (OL L 143, p. 15; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 19 sk., 7 t., p. 38).


title: Byla T-433/10 P: 2011 m. gruodžio 14 d. Bendrojo Teismo sprendimas byloje Allen ir kt. prieš Komisiją (Apeliacinis skundas — Darbuotojai, įdarbinti bendrojoje įmonėje JET — Kitokio teisinio statuso nei laikinojo tarnautojo statusas taikymas — Patirtos turtinės žalos atlyginimas — Terminas ieškiniui pareikšti — Vėlavimas — Protingas terminas)

text:
               4.2.2012

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 32/24

         2011 m. gruodžio 14 d. Bendrojo Teismo sprendimas byloje Allen ir kt. prieš Komisiją

   (Byla T-433/10 P) (1)

   (Apeliacinis skundas - Darbuotojai, įdarbinti bendrojoje įmonėje JET - Kitokio teisinio statuso nei laikinojo tarnautojo statusas taikymas - Patirtos turtinės žalos atlyginimas - Terminas ieškiniui pareikšti - Vėlavimas - Protingas terminas)
   2012/C 32/48
   Proceso kalba: anglų

      Šalys

      Apeliantai: John Allen (Horspath, Jungtine Karalystė) ir 109 kiti apeliantai, kurių pavardės nurodytos sprendimo priede, atstovaujami QC K. Lasok, ir baristerio B. Lask

      Kita proceso šalis: Europos Komisija, atstovaujama J. Currall ir D. Martin

      Dalykas

   Apeliacinis skundas dėl 2010 m. liepos 13 d. Europos Sąjungos tarnautojų teismo (pirmoji kolegija) nutarties Allen ir kt. prieš Komisiją (F-103/09, dar nepaskelbta Rinkinyje) panaikinimo.

      Rezoliucinė dalis

               1.

               Atmesti apeliacinį skundą.

               2.

               John Allen ir 109 kiti apeliantai, kurių pavadės nurodytos priede, padengia savo bylinėjimosi išlaidas ir Europos Komisijos šioje instancijoje patirtas bylinėjimosi išlaidas.

      (1)  OL C 317, 2010 11 20


title: Byla T-26/14 P: 2014 m. sausio 8 d. Peter Schönberger pateiktas apeliacinis skundas dėl 2013 m. lapkričio 5 d. Tarnautojų teismo sprendimo byloje F-14/12 Schönberger prieš Audito Rūmus

text:
               29.3.2014

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 93/26

         2014 m. sausio 8 d. Peter Schönberger pateiktas apeliacinis skundas dėl 2013 m. lapkričio 5 d. Tarnautojų teismo sprendimo byloje F-14/12 Schönberger prieš Audito Rūmus

   (Byla T-26/14 P)
   2014/C 93/45
   Proceso kalba: vokiečių

      Šalys

      Apeliantas: Peter Schönberger (Liuksemburgas, Liuksemburgas), atstovaujamas advokato O. Mader

      Kita proceso šalis: Europos Sąjungos Audito Rūmai

      Reikalavimai

   Apeliantas Bendrojo Teismo prašo:

               —

               panaikinti 2013 m. lapkričio 5 d. Tarnautojų teismo sprendimą byloje F-14/12 (Schönberger prieš Audito Rūmus);

               —

               patenkinti ieškovo reikalavimus pirmojoje instancijoje;

               —

               priteisti iš atsakovo bylinėjimosi išlaidas.

      Apeliacinio skundo pagrindai ir pagrindiniai argumentai

   Grįsdamas apeliacinį skundą apeliantas remiasi septyniais pagrindais.

               1.

               Pirmasis apeliacinio skundo pagrindas: Tarnautojų teismas, apelianto nuomone, laiku nepriėmė sprendimo dėl pirmojo apeliacinio skundo pagrindo, pagal kurį 2011 m. pareigų paaukštinimo procedūroje tik dėl trijų paaukštinimui skirtų vietų buvo netaikytas nuostatuose nurodytas penkerių metų vidurkis 2007–2011 m., nustatytas dešimčiai vietų.

               2.

               Antrasis apeliacinio skundo pagrindas: apeliantas teigia, kad skundžiamu sprendimu iškraipoma šalių pozicija, nes jame 2010–2014 m. pareigų paaukštinimo procedūra pripažįstama ginčijamu penkerių metų laikotarpiu.

               3.

               Trečiasis apeliacinio skundo pagrindas: šiuo klausimu apeliantas tvirtina, kad buvo pažeistos ieškovo teisės į gynybą, nes jam nebuvo suteikta galimybė pateikti pastabas dėl penkerių metų laikotarpio, kuris Tarnautojų teismui atrodo svarbus.

               4.

               Ketvirtasis apeliacinio skundo pagrindas: apeliantas teigia, kad skundžiamas sprendimas yra nemotyvuotas, nes jame nepaaiškinama, kodėl penkerių metų laikotarpis nuo 2010 m. iki 2014 m. turi būti laikomas referenciniu laikotarpiu.

               5.

               Penktasis apeliacinio skundo pagrindas: apeliantas tvirtina, kad Tarnautojų teismas, aiškindamas Pareigūnų tarnybos nuostatus taip, jog 2014 m. turi prasidėti naujas penkerių metų laikotarpis, prieštarauja aiškiai išreikštai įstatymų leidėjo valiai.

               6.

               Šeštasis apeliacinio skundo pagrindas: šiuo klausimu apeliantas teigia, kad Tarnautojų teismas pažeidė teisėtų lūkesčių apsaugos principą, nes savo sprendimą grindė Pareigūnų tarnybos nuostatų aiškinimu, kuriam aiškiai nepritarė atsakovas.

               7.

               Septintasis apeliacinio skundo pagrindas: apeliantas tvirtina, kad vienodo požiūrio principas buvo taikomas neteisingai ir ne pagal nusistovėjusią teismo praktiką.


title: Byla T-400/07 2008 m. lapkričio 12 d. Pirmosios instancijos teismo sprendimas byloje GretagMacbeth prieš VRDT (Combinaison de 24 carrés de couleur) (Bendrijos prekių ženklas — Spalvinio Bendrijos prekių ženklo paraiška — 24 spalvotų kvadratų derinys — Absoliutus atmetimo pagrindas — Skiriamojo požymio nebuvimas — Reglamento (EB) Nr. 40/94 7 straipsnio 1 dalies b punktas)

text:
               10.1.2009

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 6/29

         2008 m. lapkričio 12 d. Pirmosios instancijos teismo sprendimas byloje GretagMacbeth prieš VRDT (Combinaison de 24 carrés de couleur)

   (Byla T-400/07) (1)

   (Bendrijos prekių ženklas - Spalvinio Bendrijos prekių ženklo paraiška - 24 spalvotų kvadratų derinys - Absoliutus atmetimo pagrindas - Skiriamojo požymio nebuvimas - Reglamento (EB) Nr. 40/94 7 straipsnio 1 dalies b punktas)
   (2009/C 6/59)
   Proceso kalba: vokiečių
   Šalys

      Ieškovė: GretagMacbeth LLC (New Windsor, Niujorkas, Jungtinės Valstijos), atstovaujama advokato J. Weiser

      Atsakovė: Vidaus rinkos derinimo tarnyba (prekių ženklams ir pramoniniam dizainui), atstovaujama G. Schneider
   Dalykas
   Ieškinys dėl 2007 m. rugpjūčio 30 d. VRDT ketvirtosios apeliacinės tarybos sprendimo (byla R 30/2007-4) dėl prašymo įregistruoti spalvinį žymenį, kurį sudaro 24 spalvotų kvadratų derinys, kaip Bendrijos prekių ženklą.
   Rezoliucinė dalis

               1.

               Atmesti ieškinį.

               2.

               Priteisti iš GretagMacbeth LLC bylinėjimosi išlaidas.

      (1)  OL C 315, 2007 12 22.


title: Byla C-649/15 P: 2015 m. gruodžio 3 d. TV2/Danmark A/S pateiktas apeliacinis skundas dėl 2015 m. rugsėjo 24 d. Bendrojo Teismo (aštuntoji kolegija) priimto sprendimo byloje T-674/11, TV2/Danmark A/S/Europos Komisija

text:
               8.2.2016

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 48/23

         2015 m. gruodžio 3 d.TV2/Danmark A/S pateiktas apeliacinis skundas dėl 2015 m. rugsėjo 24 d. Bendrojo Teismo (aštuntoji kolegija) priimto sprendimo byloje T-674/11, TV2/Danmark A/S/Europos Komisija

   (Byla C-649/15 P)
   (2016/C 048/29)
   Proceso kalba: danų

      Šalys

      Apeliantė: TV2/Danmark A/S, atstovaujama advokato O. Koktvedgaard

      Kitos proceso šalys: Europos Komisija, Danijos Karalystė, Viasat Broadcasting UK Ltd

      Apeliantės reikalavimai

               1.

               Panaikinti skundžiamą sprendimą, kiek jame Komisijos naudai nuspręsta dėl TV2 pagrindinio reikalavimo, priimti sprendimą byloje ir panaikinti ginčijamą sprendimą, kiek jame nutarta, kad tiriamos priemonės yra valstybės pagalba, kuriai taikoma SESV 107 straipsnio 1 dalis. Alternatyviai, grąžinti bylą Bendrajam Teismui nagrinėti iš naujo.

               2.

               Panaikinti skundžiamą sprendimą, kiek jame Komisijos naudai nuspręsta dėl alternatyvaus TV2 reikalavimo antros dalies, priimti sprendimą byloje ir panaikinti ginčijamą sprendimą, kiek jame nutarta, kad pajamos iš licencijos mokesčio, kurios 1997–2002 m. buvo pervestos TV2, o vėliau regionams, yra valstybės pagalba, suteikta TV2. Alternatyviai, grąžinti šią bylos dalį Bendrajam Teismui nagrinėti iš naujo.

               3.

               Panaikinti skundžiamą sprendimą, kiek jame TV2 nurodyta padengti savo bylinėjimosi išlaidas ir tris ketvirtadalius Komisijos išlaidų, priteisti iš Komisijos TV2 išlaidas, susijusias su procesais Bendrajame Teisme ir Teisingumo Teisme. Jei byla būtų grąžinta Bendrajam Teismui, priimti atitinkamą sprendimą dėl Bendrajam Teismui gražintos bylos nurodytos dalies.

      Apeliacinio skundo pagrindai ir pagrindiniai argumentai

               1.

               TV2 teigia, kad ta skundžiamo sprendimo dalis, kuria atmestas pirmas TV2 pagrindas, taigi pagrindinis TV2 reikalavimas, neatitinka valstybės pagalbos koncepcijos, nustatytos SESV 107 straipsnio 1 dalyje, todėl tame sprendime yra padaryta teisės klaida. TV2 tai grindžia tokiais pagrindiniais argumentais:

                           —

                           Atsisakymas skundžiamame sprendime sutikti su tuo, kad Rigsrevisionen (Nacionalinė audito institucija) įvykdytų patikrinimų pakanka, kad būtų įvykdyta ketvirta Altmark sąlyga, grindžiamas siauru, pažodiniu tos sąlygos reikalavimo palyginti išlaidas taikymu. Tai yra teisiškai klaidinga.

                           —

                           Priešingai nei Bendrasis Teismas nurodo skundžiamame sprendime, specifinis TV2 viešosios paslaugos įsipareigojimų pobūdis ir Altmark sąlygų taikymas atgaline data lėmė situaciją, kai ši sąlyga turėjo buti taikoma sąmoningai: žr. principą, nustatytą 2008 m. vasario 12 d. Bendrojo Teismo sprendime BUPA, T-289/03, ECLI:EU:T:2008:29, ir t. t.

                           —

                              Rigsrevisionen vykdomi patikrinimai siekiant įsitikinti, ar TV2 buvo gerai valdomas verslas, užtikrino, kad bus pasiektas pagrindinis ketvirtosios Altmark sąlygos tikslas, todėl konkrečiomis su TV2 susijusiomis bylos aplinkybėmis, atsižvelgiant į sąmoningą tos sąlygos taikymą, pakanka padaryti išvadą, kad ketvirtoji Altmark sąlyga buvo įvykdyta.

               2.

               TV2 taip pat teigia, kad toje skundžiamo sprendimo dalyje, kuri susijusi su bylos esme ir kuria atmesta alternatyvaus TV2 reikalavimo antra dalis, padaryta teisės klaida, nes ja pažeisti pagrindiniai procesiniai principai. TV2 tai grindžia tokiais argumentais:

                           —

                           Savo gynybos argumentuose Komisija nurodė sutikusi su TV2 dėl to, kad pajamos iš licencijos mokesčio, kurias TV2 pervedė regionams 1997–2002 m., nėra TV2 suteikta valstybės pagalba. Taigi Bendrasis Teismas priėmė sprendimą ultra spetita, nes jis nagrinėjo ir atmetė alternatyvaus TV2 reikalavimo antrą dalį. Todėl skundžiamame sprendime yra padaryta teisės klaida.

                           —

                           Be to, Bendrasis Teismas priėmė sprendimą dėl esmės remdamasis savo argumentais. Dėl skundžiamo sprendimo 165–174 punktuose nurodytų Bendrojo Teismo motyvų TV2 ir Komisija nediskutavo; jų negalima rasti ir ginčijamame sprendime. Taigi Bendrasis Teismas peržengė teisminės kontrolės ribas.

                           —

                           Bendrasis Teismas kartu pažeidė teisę į teisingą bylos nagrinėjimą (žr. Europos Sąjungos pagrindinių teisių chartijos 47 straipsnį), nes savo sprendimą grindė pagrindais ir argumentais, dėl kurių bylos šalys nepasisakė.

               3.

               Galiausiai TV2 teigia, kad toje skundžiamo sprendimo dalyje, kuri susijusi su bylos esme ir kuria atmesta alternatyvaus TV2 reikalavimo antra dalis (165–174 punktai), padaryta teisės klaida, nes ji pagrįsta akivaizdžiai klaidingu Danijos teisės aiškinimu ir neatitinka valstybės pagalbos koncepcijos, nustatytos SESV 107 straipsnio 1 dalyje. TV2 tai grindžia tokiais pagrindiniais argumentais:

                           —

                           Bendrasis Teismas lemiamą reikšmę suteikia tam, kad TV2, vykdydama pareigą transliuoti regionines programas, šias programas gaudavo iš regionų ir už šias programas sumokėdavo pervesdama pajamas iš licencijos mokesčio. Taip neteigė Bendrojo Teismo bylos šalys ir tai aiškiai prieštarauja Danijos teisei. Todėl iš esmės yra įvykdytas teisinis kriterijus, apie kurį kalbama skundžiamo sprendimo 166, 167 ir 171 punktuose.

                           —

                           Skundžiamo sprendimo 166, 167 punktuose ir 173 punkto pirmame sakinyje Bendrasis Teismas kalba apie hipotetinį atvejį atlikdamas valstybės pagalbos vertinimą. Toks atvejis praktikoje neįmanomas ir neturi reikšmės vertinant valstybės pagalbą. Iš tiesų TV2 byloje lemiamą reikšmę turi tai, kad TV2 negavo jokios ekonominės naudos pervedusi pajamas iš licencijos mokesčio. Pagal viešąją teisę TV2 privalėjo pervesti pajamas iš licencijos mokesčio regionams ir praktikoje šią pareigą vykdė. Todėl Bendrojo Teismo sprendimas neatitinka valstybės pagalbos koncepcijos, nustatytos SESV 107 straipsnio 1 dalyje.


title: Byla T-652/14 R: 2014 m. gruodžio 5 d. Bendrojo Teismo pirmininko nutartis byloje AF Steelcase/VRDT (Laikinųjų apsaugos priemonių taikymas — Viešieji pirkimai — Baldų tiekimas, surinkimas ir pastatymas — Dalyvio pasiūlymo atmetimas — Prašymas sustabdyti vykdymą — „Fumus boni juris“ nebuvimas)

text:
               16.2.2015

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 56/24

         2014 m. gruodžio 5 d. Bendrojo Teismo pirmininko nutartis byloje AF Steelcase/VRDT

   (Byla T-652/14 R)
   ((Laikinųjų apsaugos priemonių taikymas - Viešieji pirkimai - Baldų tiekimas, surinkimas ir pastatymas - Dalyvio pasiūlymo atmetimas - Prašymas sustabdyti vykdymą - „Fumus boni juris“ nebuvimas))
   (2015/C 056/34)
   Proceso kalba: ispanų

      Šalys

      Ieškovė: AF Steelcase, SA (Madridas, Ispanija), atstovaujama advokato S. Rodríguez Bajón

      Atsakovė: Vidaus rinkos derinimo tarnyba (prekių ženklams ir pramoniniam dizainui) (VRDT), atstovaujama N. Bambara ir M. Paolacci

      Dalykas

   Prašymas taikyti laikinąsias apsaugos priemones, kuriuo iš esmės siekiama, kad būtų sustabdytas 2014 m. liepos 8 d. Vidaus rinkos derinimo tarnybos (prekių ženklams ir pramoniniam dizainui) (VRDT) sprendimo, kuriuo atmestas ieškovės pasiūlymas, pateiktas vykstant konkurso procedūrai dėl baldų ir aksesuarų tiekimo, surinkimo, pastatymo ir instaliavimo VRDT pastatuose, vykdymas.

      Rezoliucinė dalis

               1.

               Atmesti prašymą taikyti laikinąsias apsaugos priemones.

               2.

               Atidėti bylinėjimosi išlaidų klausimo nagrinėjimą.


title: Byla T-6/11: 2011 m. gruodžio 14 d. Bendrojo Teismo sprendimas byloje Komisija prieš Vicente Carbajosa ir kt. (Apeliacinis skundas — Viešoji tarnyba — Pareigūnai — Įdarbinimas — Pranešimas apie konkursą — Atviras konkursas — Leidimo dalyvauti egzamine raštu nesuteikimas, gavus atrankos testų rezultatus — EPSO ir atrankos komisijos kompetencijos atskyrimas — Rungimosi principas)

text:
               4.2.2012

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 32/25

         2011 m. gruodžio 14 d. Bendrojo Teismo sprendimas byloje Komisija prieš Vicente Carbajosa ir kt.

   (Byla T-6/11) (1)

   (Apeliacinis skundas - Viešoji tarnyba - Pareigūnai - Įdarbinimas - Pranešimas apie konkursą - Atviras konkursas - Leidimo dalyvauti egzamine raštu nesuteikimas, gavus atrankos testų rezultatus - EPSO ir atrankos komisijos kompetencijos atskyrimas - Rungimosi principas)
   2012/C 32/52
   Proceso kalba: prancūzų

      Šalys

      Ieškovė: Europos Komisija, atstovaujama J. Currall ir B. Eggers

      Atsakovės: Isabel Vicente Carbajosa (Briuselis, Belgija), Niina Lehtinen (Briuselis) ir Myriam Menchén (Briuselis), atstovaujamos advokatų S. Orlandi, A. Coolen, J. N. Louis, E. Marchal ir D. Abreu Caldas

      Dalykas

   Apeliacinis skundas dėl 2010 m. spalio 28 d. Tarnautojų teismo (pirmoji kolegija) sprendimo, priimto byloje Vicente Carbajosa ir kt. prieš Komisiją (F-9/09, dar nepaskelbta Rinkinyje) panaikinimo iš dalies.

      Rezoliucinė dalis

               1.

               Panaikinti 2010 m. spalio 28 d. Tarnautojų teismo sprendimą, priimtą byloje Vicente Carbajosa ir kt. prieš Komisiją (F-9/09), kiek juo panaikinti Europos personalo atrankos tarnybos (EPSO) sprendimai neįtraukti I. Vicente Carbajosa į konkurso EPSO/AD/117/08 ir N. Lehtinen bei M. Menchén į konkurso EPSO/AD/116/08 kandidatų, kviečiamų pateikti išsamias paraiškas, sąrašą.

               2.

               Panaikinti Europos personalo atrankos tarnybos (EPSO) sprendimus neįtraukti I. Vicente Carbajosa į konkurso EPSO/AD/117/08 ir N. Lehtinen bei M. Menchén į konkurso EPSO/AD/116/08 kandidatų, kviečiamų pateikti išsamias paraiškas, sąrašą.

               3.

               I. Vicente Carbajosa, N. Lehtinen, M. Menchén ir Europos Komisija padengia šioje instancijoje patirtas savo bylinėjimosi išlaidas.

      (1)  OL C 72, 2011 3 5.


title: Byla C-670/16: 2016 m. gruodžio 29 d. Verwaltungsgericht Minden (Vokietija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje Tsegezab Mengesteab/Vokietijos Federacinė Respublika

text:
               3.4.2017

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 104/28

         2016 m. gruodžio 29 d.Verwaltungsgericht Minden (Vokietija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje Tsegezab Mengesteab/Vokietijos Federacinė Respublika

   (Byla C-670/16)
   (2017/C 104/42)
   Proceso kalba: vokiečių

      Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas

      Verwaltungsgericht Minden

      Šalys pagrindinėje byloje

      Pareiškėjas: Tsegezab Mengesteab

      Atsakovė: Vokietijos Federacinė Respublika

      Prejudiciniai klausimai

               1.

               Ar prieglobsčio prašytojas gali remtis atsakomybės perėjimu prašančiajai valstybei narei dėl to, kad baigėsi terminas pateikti prašymui perimti prašytoją savo žinion (Reglamento Nr. 604/2013 (1) 21 straipsnio 1 dalies trečia pastraipa)?

               2.

               Jei atsakymas į pirmąjį klausimą būtų teigiamas: ar prieglobsčio prašytojas gali remtis atsakomybės perėjimu ir tuo atveju, jei prašoma valstybė narė yra vis dar pasiruošusi jį perimti savo žinion?

               3.

               Jei atsakymas į antrąjį klausimą būtų neigiamas: ar iš prašomos valstybės narės aiškaus ar numanomo sutikimo (Reglamento Nr. 604/2013 22 straipsnio 7 dalis) galima daryti išvadą, kad prašoma valstybė narė vis dar yra pasiruošusi prieglobsčio prašytoją perimti savo žinion?

               4.

               Ar dviejų mėnesių terminas, nustatytas Reglamento Nr. 604/2013 22 straipsnio 1 dalies antroje pastraipoje, gali baigtis pasibaigus trijų mėnesių terminui pagal Reglamento Nr. 604/2013 22 straipsnio 1 dalies pirmą pastraipą, jei prašančioji valstybė narė sugaišta daugiau kaip mėnesį nuo trijų mėnesių termino pradžios, iki pateikia užklausą „Eurodac“ duomenų bazėje?

               5.

               Ar tarptautinės apsaugos prašymas laikomas pateiktu jau tuomet, kai pirmą kartą išduodama pažyma dėl prieglobsčio prašytojo registracijos, ar tik tuomet, kai parengiamas pranešimas apie pateiktą oficialų prieglobsčio prašymą pagal Reglamento Nr. 604/2013 20 straipsnio 2 dalį? Visų pirma:

                           a)

                           ar pažyma dėl prieglobsčio prašytojo registracijos yra prašymo forma ar pranešimas pagal Reglamento Nr. 604/2013 20 straipsnio 2 dalį?

                           b)

                           ar kompetentinga institucija pagal Reglamento Nr. 604/2013 20 straipsnio 2 dalį yra institucija, atsakinga už prašymo formos priėmimą arba pranešimo parengimą, ar institucija, atsakinga už sprendimo dėl prieglobsčio prašymo priėmimą?

                           c)

                           ar valdžios institucijos parengtas pranešimas laikomas pateiktu kompetentingai institucijai ir tuomet, kai jai buvo perduota esminė informacija apie prašymo formos arba pranešimo turinį, ar jai vis dėlto reikia pateikti pranešimo originalą arba kopiją?

               6.

               Ar pernelyg ilgas laiko tarpas nuo pirmo prašymo suteikti prieglobstį arba pirmo pažymos dėl prieglobsčio prašytojo registracijos išdavimo iki prašymo perimti savo žinion pateikimo gali lemti atsakomybės perėjimą prašančiajai valstybei narei pagal analogiškai taikomą Reglamento Nr. 604/2013 21 straipsnio 1 dalies trečią pastraipą arba prašančiosios valstybė narės įpareigojimą pasinaudoti savo teise prisiimti atsakomybę pagal Reglamento Nr. 604/2013 17 straipsnio 1 dalies pirmą dalį?

               7.

               Jei atsakymas į 6 klausimą dėl abiejų alternatyvų būtų teigiamas: nuo kokio momento galima kalbėti apie nepagrįstą vėlavimą pateikti prašymą perimti savo žinion?

               8.

               Ar prašymas perimti savo žinion, kuriame prašančioji valstybė narė nurodo tik atvykimo į prašančiąją valstybę narę datą ir oficialaus prieglobsčio prašymo pateikimo datą, tačiau nenurodo, kada pirmą kartą paprašyta suteikti prieglobstį arba kada pirmą kartą išduota pažyma dėl prieglobsčio prašytojo registracijos, laikytinas pateiktu per Reglamento Nr. 604/2013 21 straipsnio 1 dalyje numatytą terminą, o gal toks prašymas yra „negaliojantis“?

      (1)  2013 m. birželio 26 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentas (ES) Nr. 604/2013, kuriuo išdėstomi valstybės narės, atsakingos už trečiosios šalies piliečio arba asmens be pilietybės vienoje iš valstybių narių pateikto tarptautinės apsaugos prašymo nagrinėjimą, nustatymo kriterijai ir mechanizmai (OL L 180, p. 31).


title: Byla C-488/07 2007 m. lapkričio 5 d. Court of Session (Škotija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje Royal Bank of Scotland plc prieš The Commissioners of Her Majesty's Revenue & Customs

text:
               12.1.2008

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 8/9

         2007 m. lapkričio 5 d.Court of Session (Škotija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje Royal Bank of Scotland plc prieš The Commissioners of Her Majesty's Revenue & Customs

   (Byla C-488/07)
   (2008/C 8/16)
   Proceso kalba: anglų
   Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas

      Court of Session (Škotija), Edinburgas
   Šalys pagrindinėje byloje
   Ieškovas: Royal Bank of Scotland plc

      Atsakovas: The Commissioners of Her Majesty's Revenue & Customs

   Prejudiciniai klausimai

               1.

               Ar Šeštosios PVM direktyvos 77/388/EEB (1) 19 straipsnio 1 dalies antroji pastraipa reikalauja proporciją, kurią apmokestinamasis asmuo gali atskaityti pagal 17 straipsnio 5 dalį, nustatyti už metus kaip procentą ir ją suapvalinti iki sekančio skaičiaus, kai:

                           a)

                           ta proporcija buvo nustatyta apmokestinamojo asmens verslo sektoriui pagal 17 straipsnio 5 dalies trečiosios pastraipos a arba b punktus, ir (ar)

                           b)

                           ta proporcija buvo nustatyta pagal tai, kaip apmokestinamasis asmuo panaudojo visus ar dalį prekių ar paslaugų pagal 17 straipsnio 5 dalies trečiosios pastraipos c punktą, ir (ar)

                           c)

                           ta proporcija buvo nustatyta visų prekių ir paslaugų, apmokestinamojo asmens panaudotų visiems 17 straipsnio 5 dalies pirmojoje pastraipoje minimiems sandoriams, atžvilgiu pagal šio straipsnio trečiosios pastraipos d punktą?

               2.

               Ar minėto 19 straipsnio 1 dalies antroji pastraipa leidžia valstybei narei reikalauti pagal 17 straipsnio 5 dalį apmokestinamojo asmens atskaitomą proporciją apvalinti kitaip negu iki sekančio didesnio sveiko skaičiaus?

      (1)  OL L 145, p. 1.


title: Byla C-281/13 P: 2013 m. gegužės 22 d. Lord Inglewood ir kt. pateiktas apeliacinis skundas dėl 2013 m. kovo 13 d. Bendrojo Teismo (ketvirtoji kolegija) priimto sprendimo sujungtose bylose T-229/11 ir T-276/11, Lord Inglewood ir kt. prieš Parlamentą

text:
               3.8.2013

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 226/3

         2013 m. gegužės 22 d.Lord Inglewood ir kt. pateiktas apeliacinis skundas dėl 2013 m. kovo 13 d. Bendrojo Teismo (ketvirtoji kolegija) priimto sprendimo sujungtose bylose T-229/11 ir T-276/11, Lord Inglewood ir kt. prieš Parlamentą

   (Byla C-281/13 P)
   (2013/C 226/06)
   Proceso kalba: prancūzų

      Šalys

      Apeliantai: Lord Inglewood ir kt., atstovaujami advokatų S. Orlandi, J.-N. Louis, D. Abreu Caldas

      Kita proceso šalis: Europos Parlamentas

      Apeliantų reikalavimai

               —

               Nuspręsti

                           —

                           panaikinti 2013 m. kovo 13 d. Europos Sąjungos Bendrojo Teismo (ketvirtoji kolegija) sprendimą Lord Inglewood ir kt. prieš Parlamentą (sujungtos bylos T-229/11 ir T-276/11).

               —

               Išnagrinėti bylą iš naujo ir nuspręsti:

                           —

                           pripažinti neteisėtu Europos Parlamento biuro sprendimą padidinti pensinį amžių nuo 60 iki 63 metų ir panaikinti galimybę mokėti pensiją anksčiau laiko arba dalį pensijos kaip vienkartinę išmoką,

                           —

                           panaikinti ginčijamus sprendimus,

                           —

                           priteisti iš Europos Parlamento bylinėjimosi abiejose instancijose išlaidas.

      Apeliacinio skundo pagrindai ir pagrindiniai argumentai

   Apeliantai pateikė apeliacinį skundą dėl Bendrojo Teismo sprendimo, kuriuo šis atmetė jų ieškinį dėl Europos Parlamento sprendimų atsisakyti mokėti jiems papildomą savanoriškai sukauptą pensiją anksčiau laiko, sulaukus 60 metų arba dalį šios pensijos kaip vienkartinę išmoką panaikinimo.
   Pirma, apeliantai nurodo, kad Bendrasis Teismas padarė teisės klaidą, nes ginčijamais sprendimais pažeidžiamos jų įgytos teisės arba teisės, už kurias dar turi būti atsiskaitoma pagal jų įsidarbinimo momentu nustatytas sąlygas, su kuriomis jie sutiko.
   Antra, Bendrasis Teismas padarė teisės klaidą, kai atmetė ieškinio pagrindą, susijusį su Parlamento narių statuto 27 straipsnio 2 dalies pažeidimu, nes šioje nuostatoje numatyta, kad visos įgytos arba įgyjamos teisės yra išsaugomos. 2009 m. balandžio 1 d. sprendimu pažeidžiamos apeliantų įgytos teisės, t. y. teisė prašyti mokėti pensiją anksčiau laiko arba nuspręsti gauti pensiją sulaukus 60 metų ir dalį jos gauti kaip vienkartinę išmoką.
   Trečia, Bendrasis Teismas taip pat padarė teisės klaidą, kai nusprendė, kad Parlamento narių statutas netaikomas, nes jis įsigaliojo po bendrai taikomo 2009 m. balandžio 1 d. sprendimo, tačiau individualiai taikomi sprendimai, dėl kurių pareikštas ieškinys, įsigaliojo po šios datos.
   Ketvirta, Bendrasis Teismas padarė teisės klaidą, kai atmetė ieškinio pagrindą, susijusį su vienodo požiūrio principo pažeidimu, nors apeliantai galėjo pagrįstai tikėtis, kad pensiją gaus tokiomis sąlygomis, kokios buvo nustatytos ir taikytos didžiąją dalį laikotarpio, kol jie mokėjo įmokas, arba jų išėjimo iš tarnybos dieną, kaip ir asmenys, kuriems taikytos nukrypstančios nuostatos, t. y. tie, kurie vis dar ėjo savo pareigas ir sulaukė 60 metų prieš tai, kai 2009 m. liepos 14 d. įsigaliojo 2009 m. balandžio 1 d. sprendimas.
   Galiausiai Bendrasis teismas padarė teisės klaidą, kai atmetė ieškinio pagrindą, susijusį su proporcingumo principo pažeidimu, konstatavęs, kad tik 10 % apdraustųjų patyrė finansų krizės padarinius ir laikino fondo, kuris buvo pasmerktas išnykti, prognozuojamas pasekmes.


title: Byla C-79/13: 2014 m. vasario 27 d. Teisingumo Teismo (ketvirtoji kolegija) sprendimas byloje ( Arbeidshof te Brussel (Belgija) prašymas priimti prejudicinį sprendimą) Federaal agentschap voor de opvang van asielzoekers prieš Selver Saciri, Danijela Dordevic, Danjel Saciri, atstovaujamą Selver Saciri ir Danijela Dordevic, Sanela Saciri, atstovaujamą Selver Saciri ir Danijela Dordevic, Denis Saciri, atstovaujamą Selver Saciri ir Danijela Dordevic, Openbaar Centrum voor Maatschappelijk Welzijn van Diest (Direktyva 2003/9/EB — Minimalios normos dėl prieglobsčio prašytojų priėmimo valstybėse narėse — 13 straipsnio 1 dalis — Materialinių priėmimo sąlygų suteikimo terminas — 13 straipsnio 2 dalis — Priemonės, susijusios su materialinėmis priėmimo sąlygomis — Garantijos — 13 straipsnio 5 dalis — Minimalių prieglobsčio prašytojų priėmimo sąlygų nustatymas ir suteikimas — Suteiktos paramos dydis — 14 straipsnis — Materialinėms priėmimo sąlygoms taikytini reikalavimai — Priėmimo įstaigų perpildymas — Siuntimas kreiptis į valstybines socialinės apsaugos sistemas — Materialinių priėmimo sąlygų teikimas piniginių išmokų forma)

text:
               14.4.2014

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 112/14

         2014 m. vasario 27 d. Teisingumo Teismo (ketvirtoji kolegija) sprendimas byloje (Arbeidshof te Brussel (Belgija) prašymas priimti prejudicinį sprendimą) Federaal agentschap voor de opvang van asielzoekers prieš Selver Saciri, Danijela Dordevic, Danjel Saciri, atstovaujamą Selver Saciri ir Danijela Dordevic, Sanela Saciri, atstovaujamą Selver Saciri ir Danijela Dordevic, Denis Saciri, atstovaujamą Selver Saciri ir Danijela Dordevic, Openbaar Centrum voor Maatschappelijk Welzijn van Diest

   (Byla C-79/13) (1)

   ((Direktyva 2003/9/EB - Minimalios normos dėl prieglobsčio prašytojų priėmimo valstybėse narėse - 13 straipsnio 1 dalis - Materialinių priėmimo sąlygų suteikimo terminas - 13 straipsnio 2 dalis - Priemonės, susijusios su materialinėmis priėmimo sąlygomis - Garantijos - 13 straipsnio 5 dalis - Minimalių prieglobsčio prašytojų priėmimo sąlygų nustatymas ir suteikimas - Suteiktos paramos dydis - 14 straipsnis - Materialinėms priėmimo sąlygoms taikytini reikalavimai - Priėmimo įstaigų perpildymas - Siuntimas kreiptis į valstybines socialinės apsaugos sistemas - Materialinių priėmimo sąlygų teikimas piniginių išmokų forma))
   2014/C 112/16
   Proceso kalba: nyderlandų

      Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas

   Arbeidshof te Brussel

      Šalys pagrindinėje byloje

      Ieškovė: Federaal agentschap voor de opvang van asielzoekers

      Atsakovai: Selver Saciri, Danijela Dordevic, Danjel Saciri, atstovaujamas Selver Saciri ir Danijela Dordevic, Sanela Saciri, atstovaujama Selver Saciri ir Danijela Dordevic, Denis Saciri, atstovaujamas Selver Saciri ir Danijela Dordevic, Openbaar Centrum voor Maatschappelijk Welzijn van Diest

      Dalykas

   Prašymą priimti prejudicinį sprendimą – Arbeidshof te Brussel – 2003 m. sausio 27 d. Tarybos direktyvos 2003/9, nustatančios minimalias normas dėl prieglobsčio prašytojų priėmimo (OL L 31, p. 18; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 19 sk., 6 t., p. 101), 13 straipsnio 1, 2 ir 5 dalių ir 14 straipsnio 1, 3, 5 ir 8 dalių išaiškinimas – Piniginių išmokų skyrimas – Valstybių narių pareigos – Visų nacionalinių priėmimo įstaigų, skirtų prieglobsčio prašytojams apgyvendinti, perpildymas.

      Rezoliucinė dalis

               1.

               2003 m. sausio 27 d. Tarybos direktyvos 2003/9/EB, nustatančios minimalias normas dėl prieglobsčio prašytojų priėmimo, 13 straipsnio 5 dalį reikia aiškinti taip, kad jeigu valstybė narė pasirinko suteikti materialinės priėmimo sąlygas piniginių išmokų arba talonų forma, šios išmokos turi būti skiriamos nuo prieglobsčio prašymo pateikimo momento laikantis šios direktyvos 13 straipsnio 1 dalies nuostatų ir 13 straipsnio 2 dalyje nustatytų minimalių normų. Ši valstybė narė turi užtikrinti, kad piniginių išmokų kaip materialinių priėmimo sąlygų suma būtų pakankama prieglobsčio prašytojų orumo nežeminančiam ir sveikatos būklę atitinkančiam gyvenimo lygiui garantuoti ir jų pragyvenimui užtikrinti, be kita ko, juos apgyvendindama ir prireikus atsižvelgdama į asmenų, turinčių ypatingų poreikių, kaip numatyta šios direktyvos 17 straipsnyje, interesų apsaugą. Direktyvos 2003/9 14 straipsnio 1, 3, 5 ir 8 dalyse numatytoms materialinėms priėmimo sąlygoms neprieštarauja tai, kad valstybės narės pasirinko šias sąlygas taikyti piniginių išmokų forma. Tačiau šių išmokų suma turi būti pakankama, kad nepilnamečiai vaikai galėtų gyventi kartu su savo tėvais, kad būtų galima apsaugoti prieglobsčio prašytojų šeimų susijungimą.

               2.

               Direktyvą 2003/9 reikia aiškinti taip, kad prieglobsčio prašytojų apgyvendinimo įstaigų perpildymo atveju valstybėms narėms nedraudžiama prieglobsčio prašytojų siųsti į valstybinei bendrosios pagalbos sistemai priklausančias įstaigas, jei jos užtikrina šioje direktyvoje numatytų minimalių normų laikymąsi prieglobsčio prašytojų atžvilgiu.

      (1)  OL C 114, 2013 4 20.


title: Byla T-287/14 R: 2014 m. rugsėjo 4 d. Bendrojo Teismo pirmininko nutartis byloje Schaeffler Technologies/Komisija (Laikinųjų apsaugos priemonių taikymas — Valstybės pagalba — Nacionalinė parama elektros energijos gamybai iš atsinaujinančių išteklių — Komisijos sprendimas pradėti valstybės pagalbos oficialaus tyrimo procedūrą — Prašymas sustabdyti vykdymą — „Fumus boni juris“)

text:
               1.12.2014

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 431/24

         2014 m. rugsėjo 4 d. Bendrojo Teismo pirmininko nutartis byloje Schaeffler Technologies/Komisija

   (Byla T-287/14 R)
   ((Laikinųjų apsaugos priemonių taikymas - Valstybės pagalba - Nacionalinė parama elektros energijos gamybai iš atsinaujinančių išteklių - Komisijos sprendimas pradėti valstybės pagalbos oficialaus tyrimo procedūrą - Prašymas sustabdyti vykdymą - „Fumus boni juris“))
   (2014/C 431/41)
   Proceso kalba: vokiečių

      Šalys

      Ieškovė: Schaeffler Technologies GmbH & Co. KG (Hercogenaurachas, Vokietija), atstovaujama advokatų T. Volz ir B. Wißmann

      Atsakovė: Europos Komisija, atstovaujama T. Maxian Rusche ir R. Sauer

      Dalykas

   Prašymas sustabdyti sprendimo, kuriuo Komisija pradėjo valstybės pagalbos, susijusios su Vokietijos įstatymu dėl atsinaujinančios energijos, oficialaus tyrimo procedūrą, teisinius padarinius

      Rezoliucinė dalis

               1.

               Atmesti prašymą dėl laikinųjų apsaugos priemonių taikymo.

               2.

               Atidėti bylinėjimosi išlaidų klausimo nagrinėjimą.


title: Byla T-322/09: 2009 m. rugpjūčio 14 d. pareikštas ieškinys byloje Al-Faqih ir MIRA prieš Tarybą ir Komisiją

text:
               1.5.2010

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 113/47

         2009 m. rugpjūčio 14 d. pareikštas ieškinys byloje Al-Faqih ir MIRA prieš Tarybą ir Komisiją

   (Byla T-322/09)
   2010/C 113/77
   Proceso kalba: anglų

      Šalys

      Ieškovai: Saad Al Faqih and Movement for Islamic Reform in Arabia (Londonas, Jungtinė Karalystė), atstovaujami baristerio J. Jones ir solisitoriaus A. Raja

      Atsakovės: Europos Sąjungos Taryba ir Europos Komisija

      Ieškovų reikalavimai

               —

               Panaikinti visą Tarybos reglamentą (EB) Nr. 881/2002 (1), iš dalies pakeistą Komisijos reglamentais (EB) Nr. 14/2005 (2), (EB) Nr. 492/2007 (3) ir (EB) Nr. 1190/2005 (4) ar jo dalį ir (arba) panaikinti Komisijos reglamentus Nr. 14/2005, Nr. 492/2007 ir Nr. 1190/2005 tiek, kiek jie tiesiogiai ir konkrečiai susiję su ieškovais.

               —

               Priteisti iš Tarybos ir (arba) Komisijos ieškovų patirtas bylinėjimosi išlaidas.

      Ieškinio pagrindai ir pagrindiniai argumentai

   Šiuo ieškiniu ieškovai, vadovaudamiesi EB 230 straipsniu, siekia, kad būtų panaikintas Tarybos reglamentas Nr. 881/2002, nustatantis tam tikras specialias ribojančias priemones, taikomas tam tikriems asmenims ir subjektams, susijusiems su Usama bin Ladenu, Al-Qaida tinklu ir Talibanu, su pakeitimais, padarytais 2005 m. sausio 5 d. Komisijos reglamentu (EB) Nr. 14/2005, 2007 m. gegužės 3 d. Komisijos reglamentu (EB) Nr. 492/2007 ir 2005 m. liepos 20 d. Komisijos reglamentu (EB) Nr. 1190/2005, ir (arba) kad būtų panaikinti Komisijos reglamentai (EB) Nr. 14/2005, (EB) Nr. 492/2007 ir (EB) Nr. 1190/2005, kiek jie susiję su ieškovais.
   Ieškovai buvo įtraukti į Jungtinių Tautų Sankcijų komiteto konsoliduotą asmenų ir subjektų, tariamai susijusių su Usama bin Ladenu, Al-Qaida tinklu ir Talibanu, sąrašą. Visos šių asmenų bei subjektų lėšos ir ekonominiai ištekliai turi būti įšaldyti. Atitinkamai Europos Komisija priėmė reglamentus (EB) Nr. 14/2005 ir (EB) Nr. 1190/2005, kuriais Tarybos reglamento (EB) Nr. 881/2002 I priede pateiktą asmenų, grupių ir organizacijų, kurių lėšos ir ekonominiai ištekliai Europos Sąjungoje turi būti įšaldyti, sąrašą papildė ieškovais. Dėl ieškovo S. Al-Faqih įtraukimo Komisijos reglamentu (EB) Nr. 492/2007 buvo padarytas pakeitimas.
   Grįsdami savo ieškinį ieškovai remiasi toliau nurodytais pagrindais.
   Ieškovai teigia, kad ginčijamais reglamentais įšaldžius jų lėšas buvo pažeistos jų pagrindinės teisės, būtent teisė būti išklausytiems ir teisė į veiksmingą teisminę kontrolę, nes Taryba ir (arba) Komisija jiems nenurodė jų įtraukimo į Tarybos reglamento (EB) Nr. 881/2002 I priedą motyvų ir jie negavo įrodymų, kurie pateisintų ribojančių priemonių nustatymą. Taigi ieškovams nebuvo suteikta galimybė apginti save ir ginčyti sprendimų, kuriais buvo sudaromi sąrašai, Europos teisme.
   Ieškovai taip pat teigia, kad buvo pažeista jų teisė į nuosavybę, nes neapibrėžtais tokios teisės apribojimais, kurie atsirado įšaldžius jų lėšas, neproporcingai ir netoleruotinai suvaržytos pagrindinės žmogaus teisės.

      (1)  2002 m. gegužės 27 d. Tarybos reglamentas (EB) Nr. 881/2002, nustatantis tam tikras specialias ribojančias priemones, taikomas tam tikriems asmenims ir subjektams, susijusiems su Usama bin Ladenu, Al-Qaida tinklu ir Talibanu, ir panaikinantis Tarybos reglamentą (EB) Nr. 467/2001, uždraudžiantį tam tikrų prekių ir paslaugų eksportą į Afganistaną, sustiprinantį skrydžių uždraudimą ir pratęsiantį Afganistano Talibano lėšų ir kitų finansinių išteklių įšaldymą (OL L 139, p. 9; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 18 sk., 1 t., p. 294).

      (2)  2005 m. sausio 5 d. Komisijos reglamentas (EB) Nr. 14/2005, 42-ąjį kartą iš dalies keičiantis Tarybos reglamentą (EB) Nr. 881/2002, nustatantį tam tikras specialias ribojančias priemones, taikomas tam tikriems asmenims ir organizacijoms, susijusiems su Usama bin Ladenu, Al-Quaida tinklu ir Talibanu, ir panaikinantis Tarybos reglamentą (EB) Nr. 467/2001 (OL L 5, p. 10).

      (3)  2007 m. gegužės 3 d. Komisijos reglamentas (EB) Nr. 492/2007, 75-ąjį kartą iš dalies keičiantis Tarybos reglamentą (EB) Nr. 881/2002, nustatantį tam tikras specialias ribojančias priemones, taikomas tam tikriems asmenims ir subjektams, susijusiems su Usama bin Ladenu, Al-Qaida tinklu ir Talibanu, ir panaikinantis Tarybos reglamentą (EB) Nr. 467/2001 (OL L 116, p. 5).

      (4)  2005 m. liepos 20 d. Komisijos reglamentas (EB) Nr. 1190/2005, 48 kartą iš dalies keičiantis Tarybos reglamentą (EB) Nr. 881/2002, nustatantį tam tikras specialias ribojančias priemones, taikomas tam tikriems asmenims ir organizacijoms, susijusiems su Osama bin Ladenu, Al-Quaida tinklu ir Talibanu, ir panaikinantis Tarybos reglamentą (EB) Nr. 467/2001 (OL L 193, p. 27).


title: Byla C-352/11: 2011 m. liepos 5 d. pareikštas ieškinys byloje Europos Komisija prieš Austrijos Respubliką

text:
               27.8.2011

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 252/26

         2011 m. liepos 5 d. pareikštas ieškinys byloje Europos Komisija prieš Austrijos Respubliką

   (Byla C-352/11)
   2011/C 252/48
   Proceso kalba: vokiečių

      Šalys

      Ieškovė: Europos Komisija, atstovaujama G. Wilms ir A. Alcover San Pedro

      Atsakovė: Austrijos Respublika

      Ieškovės reikalavimai

   Ieškovė reikalauja priimti tokį sprendimą:

               —

               Neišdavusi leidimų pagal 2008 m. sausio 15 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 2008/1/EB dėl taršos integruotos prevencijos ir kontrolės (TIPK direktyva) 6 ir 8 straipsnius, neperžiūrėjusi jau išduotų leidimų ir, prireikus, jų neatnaujinusi bei neužtikrinusi, kad visi esami įrenginiai būtų eksploatuojami pagal TIPK direktyvos 3, 7, 9, 10, 13 straipsnių, 14 straipsnio a ir b punktų ir 15 straipsnio 2 dalies reikalavimus, Austrijos Respublika neįvykdė įsipareigojimų pagal šios direktyvos 5 straipsnio 1 dalį.

               —

               Priteisti iš Austrijos Respublikos bylinėjimosi išlaidas.

      Ieškinio pagrindai ir pagrindiniai argumentai

   Pagal TIPK direktyvos (1) nuostatas „esamiems įrenginiams“, kaip jie suprantami pagal šią direktyvą, nuo 2007 m. spalio 30 d. reikalingas leidimas.
   Remiantis Komisijos turima informacija, ne visiems Austrijos Respublikoje esantiems „esamiems įrenginiams“ tuo momentu buvo išduotas reikalingas leidimas.

      (1)  2008 m. sausio 15 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2008/1/EB dėl taršos integruotos prevencijos ir kontrolės (OL L 24, p. 8).


title: Byla C-546/12 P: 2012 m. lapkričio 28 d. Ralf Schräder pateiktas apeliacinis skundas dėl 2012 m. rugsėjo 18 d. Bendrojo Teismo (antroji kolegija) priimto sprendimo bylose T-133/08, T-134/08, T-177/08 ir T-242/09 Ralf Schräder prieš Bendrijos augalų veislių tarnybą

text:
               9.2.2013

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 38/12

         2012 m. lapkričio 28 d. Ralf Schräder pateiktas apeliacinis skundas dėl 2012 m. rugsėjo 18 d. Bendrojo Teismo (antroji kolegija) priimto sprendimo bylose T-133/08, T-134/08, T-177/08 ir T-242/09 Ralf Schräder prieš Bendrijos augalų veislių tarnybą

   (Byla C-546/12 P)
   2013/C 38/15
   Proceso kalba: vokiečių

      Šalys

      Apeliantas: Ralf Schräder, atstovaujamas advokatų T. Leidereiter, W.-A. Schmidt

      Kitos proceso šalys: Bendrijos augalų veislių tarnyba (BAVT), Jørn Hansson

      Apelianto reikalavimai

               —

               Panaikinti 2012 m. rugsėjo 18 d. Bendrojo Teismo (antroji kolegija) sprendimą tiek, kiek jis susijęs su byla T-242/09 ir sprendimu dėl bylinėjimosi išlaidų.

               —

               Patenkinti pirmojoje instancijoje pareikštą ieškinį dėl 2009 m. sausio 23 d. BAVT Apeliacinės tarybos sprendimo (byla A010/2007) panaikinimo.

               —

               Priteisti iš BAVT visas apelianto šiame procese, Bendrajame Teisme vykusiame procese dėl susijusių bylų T-133/08, T-234/08, T-177/08 ir T-242/09 ir dar anksčiau Apeliacinėje taryboje vykusioje procedūroje patirtas išlaidas.

      Apeliacinio skundo pagrindai ir pagrindiniai argumentai

               I.

               Pateikdamas pirmąjį apeliacinio skundo pagrindą apeliantas teigia, kad Bendrasis Teismas rėmėsi teisiškai klaidinga prielaida, jog vykstant apeliacinio skundo dėl sprendimo atmesti prašymą panaikinti Bendrijos veislę nagrinėjimo procedūrai BAVT neturėjo savo iniciatyva nagrinėti faktų. Apeliantas mano, kad šiuo atveju buvo pažeistos taisyklės, taikomos per Apeliacinėje taryboje vykstančią procedūrą įrodinėjimo pareigai ir įrodymų vertinimui, ir dėl to nesilaikoma Bendrojo Teismo pareigos vykdyti teisminę kontrolę, pažeistos jo teisės į teisingą bylos nagrinėjimą, gerą administravimą ir veiksmingą teisminę gynybą.

               II.

               Pateikdamas antrąjį apeliacinio skundo pagrindą apeliantas kritikuoja Bendrojo Teismo išvadą, kad, vykstant procedūrai BAVT, teisė taikyti proceso organizavimo priemones atsiranda tik tada, kai šalis pateikia pakankamai atitinkamų argumentų įrodymų. Šiuo atžvilgiu apeliantas nurodo, kad pažeistos įrodinėjimo pareigai ir įrodymų vertinimui taikomos taisyklės, nepripažinta teisė būti išklausytam, taip pat iškraipytos faktinės aplinkybės ir įrodymai, net ir tuo atveju, jei įrodinėjimo pareiga tenka apeliantui.

               III.

               Pateikdamas trečiąjį apeliacinio skundo pagrindą apeliantas teigia, kad Bendrasis Teismas, jo nuomone, rėmėsi teisiškai klaidinga prielaida, jog „neteisingas faktas“, t. y. neegzistuojantis faktas, yra „visuotinai žinomas“. Šiuo atžvilgiu jis nurodo, kad Bendrasis Teismas nepaisė savo pareigos vykdyti teisėtumo kontrolę bei teigia, kad iškraipytos faktinės aplinkybės ir įrodymai.

               IV.

               Pateikdamas ketvirtąjį apeliacinio skundo pagrindą apeliantas teigia, kad Bendrasis Teismas padarė teisės požiūriu klaidingas išvadas dėl faktų ir įrodymų pateikimo pareigos, nes kaltino apeliantą tuo, jog šis nepateikė nė vieno jo teiginius dėl augimo reguliatorių poveikio patvirtinančio įrodymo. Šiuo atžvilgiu apeliantas nurodo, kad sprendimas yra prieštaringas, kad Bendrasis Teismas nevykdė teisėtumo kontrolės ir kad trūksta motyvų.

               V.

               Pateikdamas penktąjį apeliacinio skundo pagrindą apeliantas kritikuoja Bendrojo Teismo išvadą, kad į Osteospermum veislės požymį „stiebų forma“ nebuvo atsižvelgta nagrinėjant veislės išskirtinumą arba buvo atsižvelgta kaip į nesvarbų. Dėl to pažeisti Reglamento (1) 7 ir 20 straipsniai, neteisėtai išplėstas ginčo dalykas, o sprendimu buvo pažeistas draudimas priimti netikėtą sprendimą. Be to, ginčijamas teisės būti išklausytam nepripažinimas.

               VI.

               Pateikdamas šeštąjį apeliacinio skundo pagrindą apeliantas ginčija Bendrojo Teismo išvadą, kad augalų veislės „stiebo forma“ turėtų būti apibrėžta atsižvelgiant į santykinius kriterijus, t. y. atsižvelgiant į kitus atitinkamoje ekspertizėje dalyvaujančius augalus. Anot apelianto, dėl šios priežasties yra iškraipytos faktinės aplinkybės, pažeistas reglamentas, neteisėtai išplėstas ginčo dalykas, o Bendrasis Teismas nepaisė pareigos atlikti visapusišką teisėtumo kontrolę. Todėl sprendimas yra prieštaringas.

      (1)  1994 m. liepos 27 d. Tarybos Reglamentas (EB) Nr. 2100/94 dėl augalų veislių teisinės apsaugos Bendrijoje (OL L L 227, p. 1; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 3 sk., 16 t., p. 390).


title: Byla T-664/15: 2015 m. lapkričio 13 d. pareikštas ieškinys byloje Borg/Parlamentas

text:
               8.2.2016

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 48/77

         2015 m. lapkričio 13 d. pareikštas ieškinys byloje Borg/Parlamentas

   (Byla T-664/15)
   (2016/C 048/85)
   Proceso kalba: anglų

      Šalys

      Ieškovas: Jacob Borg (St. Julian‘s, Malta), atstovaujamas advokatės N. Pirc Musar

      Atsakovas: Europos Parlamentas

      Reikalavimai

   Ieškovas Bendrojo Teismo prašo:

               —

               panaikinti 2015 m. rugsėjo 15 d. Europos Parlamento sprendimą A(2015)8486 C, kuriuo atmesta pakartotinė ieškovo paraiška dėl galimybės susipažinti su tam tikrais dokumentais, susijusiais su informacija apie Europos Parlamento narių kelionių išlaidas, pragyvenimui skirtas išmokas, bendrosioms išlaidoms padengti skirtas išmokas ir išlaidas, susijusias su personalo įdarbinimu,

               —

               remiantis Bendrojo Teismo procedūros reglamento 134 ir 140 straipsniais, priteisti iš Parlamento bylinėjimosi išlaidas, įskaitant į bylą įstojusių šalių patirtas išlaidas.

      Ieškinio pagrindai ir pagrindiniai argumentai

   Grįsdamas ieškinį ieškovas remiasi penkiais pagrindais.

               1.

               Pirmasis ieškinio pagrindas susijęs su Reglamento Nr. 1049/2001 (1) 4 straipsnio 1 dalies b punkto, siejamo su Reglamento Nr. 45/2001 (2) 8 straipsnio b punktu, pažeidimu, nes prašomi asmens duomenys pagal Bendrijos teisės aktus nesaugomi.

               2.

               Antrasis ieškinio pagrindas susijęs su Reglamento Nr. 1049/2001 4 straipsnio 1 dalies b punkto, siejamo su Reglamento Nr. 45/2001 8 straipsnio b punktu, pažeidimu, nes atsisakyta leisti susipažinti su prašoma informacija, nors atskleidimo sąlygos įvykdytos.

               3.

               Trečiasis ieškinio pagrindas susijęs su Reglamento Nr. 1049/2001 2 ir 4 straipsniuose, siejamuose su Reglamento Nr. 1049/2001 6 straipsnio 3 dalimi, nustatytos bendrosios pareigos išnagrinėti kiekvieną atskirą dokumentą pažeidimu.

               4.

               Ketvirtasis ieškinio pagrindas susijęs su Reglamento Nr. 1049/2001 4 straipsnio 6 dalies pažeidimu, nes atsisakymas leisti iš dalies susipažinti su prašomais dokumentais buvo nepagrįstas.

               5.

               Penktasis ieškinio pagrindas susijęs su pareigos motyvuoti, nustatytos Reglamento Nr. 1049/2001 7 straipsnio 1 dalyje ir 8 straipsnio 1 dalyje, pažeidimu, nes Parlamentas pasisakė ne dėl visų ieškovo argumentų.

      (1)  2001 m. gegužės 30 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentas (EB) Nr. 1049/2001 dėl galimybės visuomenei susipažinti su Europos Parlamento, Tarybos ir Komisijos dokumentais (OL L 145, 2001, p. 43; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 1 sk., 3 t., p. 331).

      (2)  2000 m. gruodžio 18 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentas (EB) Nr. 45/2001 dėl asmenų apsaugos Bendrijos institucijoms ir įstaigoms tvarkant asmens duomenis ir laisvo tokių duomenų judėjimo (OL L 8, 2001, p. 1; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 13 sk., 26 t., p. 102).


title: Byla T-261/15: 2016 m. balandžio 19 d. Bendrojo Teismo sprendimas byloje Spirig Pharma AG/EUIPO (Daylong) (Europos Sąjungos prekių ženklas — Vaizdinio Europos Sąjungos prekių ženklo „Daylong“ paraiška — Absoliutus atmetimo pagrindas — Apibūdinamasis pobūdis — Reglamento (EB) Nr. 207/2009 7 straipsnio 1 dalies c punktas)

text:
               30.5.2016

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 191/28

         2016 m. balandžio 19 d. Bendrojo Teismo sprendimas byloje Spirig Pharma AG/EUIPO (Daylong)

   (Byla T-261/15) (1)

   ((Europos Sąjungos prekių ženklas - Vaizdinio Europos Sąjungos prekių ženklo „Daylong“ paraiška - Absoliutus atmetimo pagrindas - Apibūdinamasis pobūdis - Reglamento (EB) Nr. 207/2009 7 straipsnio 1 dalies c punktas))
   (2016/C 191/36)
   Proceso kalba: prancūzų

      Šalys

      Ieškovė: Spirig Pharma AG (Egerkingen, Šveicarija), atstovaujama advokatų T. de Haan ir P. Péters

      Atsakovė: Europos Sąjungos intelektinės nuosavybės tarnyba, atstovaujama V. Melgar ir J. Crespo Carrillo

      Dalykas

   Ieškinys dėl 2015 m. kovo 24 d. EUIPO ketvirtosios apeliacinės tarybos sprendimo (byla R 2455/2014-4), susijusio su vaizdinio prekių ženklo „Daylong“ registracijos kaip Europos Sąjungos prekių ženklo paraiška.

      Rezoliucinė dalis

               1.

               Atmesti ieškinį.

               2.

               Priteisti iš Spirig Pharma AG bylinėjimosi išlaidas.

      (1)  OL C 245, 2015 7 27.


title: Byla C-557/12: 2012 m. gruodžio 3 d. Oberster Gerichtshof (Austrija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje KONE AG, Otis GmbH, Schindler Aufzüge und Fahrtreppen GmbH, Schindler Liegenschaftsverwaltung GmbH, ThyssenKrupp Aufzüge GmbH prieš ÖBB Infrastruktur AG

text:
               9.3.2013

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 71/5

         2012 m. gruodžio 3 d.Oberster Gerichtshof (Austrija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje KONE AG, Otis GmbH, Schindler Aufzüge und Fahrtreppen GmbH, Schindler Liegenschaftsverwaltung GmbH, ThyssenKrupp Aufzüge GmbH prieš ÖBB Infrastruktur AG

   (Byla C-557/12)
   2013/C 71/09
   Proceso kalba: vokiečių

      Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas

   Oberster Gerichtshof

      Šalys pagrindinėje byloje

      Ieškovės: KONE AG, Otis GmbH, Schindler Aufzüge und Fahrtreppen GmbH, Schindler Liegenschaftsverwaltung GmbH, ThyssenKrupp Aufzüge GmbH

      Atsakovė: ÖBB Infrastruktur AG

      Prejudicinis klausimas

   Ar SESV 101 straipsnį (EB 81 straipsnis, EB sutarties 85 straipsnis) reikia aiškinti taip, kad kiekvienas asmuo gali reikalauti, jog kartelio dalyviai taip pat atlygintų žalą, kurią jam padarė karteliui nepriklausantis gamintojas, kuris pasinaudojęs aukštomis rinkos kainomis pakelia savo produktų kainas labiau, nei jas būtų pakėlęs nesant kartelio (Umbrella-Pricing), todėl remiantis Europos Sąjungos Teisingumo Teismo nustatytu veiksmingumo principu reikia priimti palankų sprendimą pagal nacionalinę teisę?


title: Byla C-140/13: 2013 m. kovo 20 d. Verwaltungsgericht Frankfurt am Main (Vokietija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje Annett Altmann ir kt. prieš Bundesanstalt für Finanzdienstleistungsaufsicht

text:
               1.6.2013

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 156/22

         2013 m. kovo 20 d.Verwaltungsgericht Frankfurt am Main (Vokietija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje Annett Altmann ir kt. prieš Bundesanstalt für Finanzdienstleistungsaufsicht

   (Byla C-140/13)
   2013/C 156/35
   Proceso kalba: vokiečių

      Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas

      Verwaltungsgericht Frankfurt am Main

      Šalys pagrindinėje byloje

      Pareiškėjai: Annett Altmann, Torsten Altmann, Hans Abel, Doris Anschütz, Heinz Anschütz, Waltraud Apitzsch, Uwe Apitzsch, Andrea Arnold, Klaus Arnold, Simone Arnold, Barbara Assheuer, Ingeborg Aubele, Karl-Heinz Aubele

      Atsakovė: Bundesanstalt für Finanzdienstleistungsaufsicht

      Prejudiciniai klausimai

               1.

               Ar su Europos Sąjungos teise suderinama tai, kad finansines paslaugas teikiančių įmonių kontrolę vykdančioms nacionalinėms įstaigoms keliamų privalomų konfidencialumo reikalavimų, kurie grindžiami susijusiais Sąjungos teisės aktais (Direktyva 2004/109/EB (1), Direktyva 2006/48/EB (2), Direktyva 2009/65/EB (3)) ir yra atitinkamai perkelti į nacionalinę teisę, kaip tai Vokietijos Federacinėje Respublikoje buvo padaryta Kreditwesengesetz (Kreditų operacijų įstatymas) 9 straipsniu ir Wertpapierhandelsgesetz (Prekybos vertybiniais popieriais įstatymas) 8 straipsniu, gali būti nesilaikoma taikant ir aiškinant nacionalinę procesinės teisės nuostatą, kaip antai pateiktą Verwaltungsgerichtsordnung (Administracinių bylų teisenos kodeksas, toliau — VwGO) 99 straipsnyje?

               2.

               Ar priežiūros tarnyba, kaip antai Vokietijos Bundesanstalt für Finanzdienstleistungsaufsicht, gali asmens, kuris pagal nacionalinį Vokietijos Informationsfreiheitsgesetz (Informacijos laisvės įstatymas) pateikė jai prašymą leisti susipažinti su informacija apie konkretų finansinių paslaugų teikėją, atžvilgiu remtis jai, be kita ko, Sąjungos teisėje keliamais konfidencialumo reikalavimais, reglamentuotais Kreditwesengesetz 9 straipsnyje ir Wertpapierhandelsgesetz 8 straipsnyje, jeigu finansines paslaugas siūliusios įmonės, kuriai šiuo metu iškelta bankroto byla ir kuri yra likviduojama, verslo modelio esmę sudarė sukčiavimas stambiu mastu, sąmoningai siekiant apgauti investuotojus, o šios įmonės vadovams galutiniu teismo sprendimu buvo skirta kelerių metų laisvės atėmimo bausmė?

      (1)  2004 m. gruodžio 15 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2004/109/EB dėl informacijos apie emitentus, kurių vertybiniais popieriais leista prekiauti reguliuojamoje rinkoje, skaidrumo reikalavimų suderinimo, iš dalies keičianti Direktyvą 2001/34/EB (OL L 390, p. 38)

      (2)  2006 m. birželio 14 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2006/48/EB dėl kredito įstaigų veiklos pradėjimo ir vykdymo (OL L 177, p. 1)

      (3)  2009 m. liepos 13 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2009/65/EB dėl įstatymų ir kitų teisės aktų, susijusių su kolektyvinio investavimo į perleidžiamus vertybinius popierius subjektais (KIPVPS), derinimo (OL L 302, p. 32)


title: Byla C-538/12: 2012 m. lapkričio 26 d. pareikštas ieškinys byloje Europos Komisija prieš Slovėnijos Respubliką

text:
               26.1.2013

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 26/38

         2012 m. lapkričio 26 d. pareikštas ieškinys byloje Europos Komisija prieš Slovėnijos Respubliką

   (Byla C-538/12)
   2013/C 26/71
   Proceso kalba: slovėnų

      Šalys

      Ieškovė: Europos Komisija, atstovaujama P. Hetsch, A. Tokár ir D. Kukovec

      Atsakovė: Slovėnijos Respublika

      Ieškovės reikalavimai

   Komisija Teisingumo Teismo prašo:

               —

               pripažinti, kad nepriėmusi 2009 m. liepos 13 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvą 2009/81/EB (1) dėl darbų, prekių ir paslaugų pirkimo tam tikrų sutarčių, kurias sudaro perkančiosios organizacijos ar subjektai gynybos ir saugumo srityse, sudarymo tvarkos derinimo ir iš dalies keičiančią direktyvas 2004/17/EB (2) ir 2004/18/EB (3), įgyvendinančių įstatymų ir kitų teisės aktų, arba bet kuriuo atveju apie tokių nuostatų priėmimą nepranešusi Komisijai, Slovėnijos Respublika neįvykdė įsipareigojimų pagal minėtos direktyvos 72 straipsnio 1 dalį,

               —

               įpareigoti Slovėnijos Respubliką pagal SESV 260 straipsnio 3 dalį sumokėti baudą, sudarančią 7 038,725 EUR už kiekvieną dieną nuo sprendimo šioje byloje paskelbimo,

               —

               priteisti iš Slovėnijos Respublikos bylinėjimosi išlaidas.

      Ieškinio pagrindai ir pagrindiniai argumentai

   Terminas perkelti direktyvą baigėsi 2011 m. rugpjūčio 21 dieną.

      (1)  OL L 216, p. 76.

      (2)  OL L 134, p. 1; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 6 sk., 7 t., p. 19.

      (3)  OL L 134, p. 114; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 6 sk., 7 t., p. 132.


title: Byla C-218/09: 2009 m. gegužės 15 d. Hof van beroep te Brussel (Belgija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje I. SGS Belgium NV prieš Belgisch Interventie- en Restitutiebureau, Firme Derwa NV ir Centraal Beheer Achmea NV ir II. Firme Derwa NV ir Centraal Beheer Achema NV prieš SGS Belgiuk NV ir Belgisch Interventie- en Restitutiebureau

text:
               12.9.2009

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 220/17

         2009 m. gegužės 15 d. Hof van beroep te Brussel (Belgija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje I. SGS Belgium NV prieš Belgisch Interventie- en Restitutiebureau, Firme Derwa NV ir Centraal Beheer Achmea NV ir II. Firme Derwa NV ir Centraal Beheer Achema NV prieš SGS Belgiuk NV ir Belgisch Interventie- en Restitutiebureau
   (Byla C-218/09)
   2009/C 220/31
   Proceso kalba: olandų

      Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas

   Hof van beroep te Brussel

      Šalys pagrindinėje byloje

               I.

               Ieškovė: SGS Belgium NV

                  Atsakovai: Belgisch Interventieen Restitutiebureau, Firme Derwa NV ir Centraal Beheer Achmea NV

               II.

                  Ieškovės: Firme Derwa NV ir Centraal Beheer Achmea NV

                  Atsakovai: SGS Belgium NV ir Belgisch Interventieen Restitutiebureau

      Prejudicinis klausimas

   Ar 1987 m. lapkričio 27 d. Komisijos reglamento (EEB) Nr. 3665/87, nustatančio bendras išsamias grąžinamųjų eksporto išmokų už žemės ūkio produktus sistemos taikymo taisykles, 5 straipsnio 3 dalyje vartojama sąvoka „nenugalimos jėgos aplinkybės“ aiškintina taip, kad jautienos sugedimas, ją gabenant tinkamai supakuotą ir patalpintą konteineryje–šaldiklyje, kuriame nuolat buvo palaikoma reikalaujama temperatūra, iš esmės yra nenugalimos jėgos aplinkybė?


title: Byla C-152/09: 2010 m. lapkričio 11 d. Teisingumo Teismo (pirmoji kolegija) sprendimas byloje ( Verwaltungsgericht Schwerin (Vokietija) prašymas priimti prejudicinį sprendimą) André Grootes prieš Amt für Landwirtschaft Parchim (Bendra žemės ūkio politika — Su tam tikromis pagalbos schemomis susijusi integruota administravimo ir kontrolės sistema — Bendrosios išmokos schema — Reglamentas (EB) Nr. 1782/2003 — Teisių į išmokas apskaičiavimas — 40 straipsnio 5 dalis — Ūkininkai, kurie referenciniu laikotarpiu laikėsi agrarinės aplinkosaugos įsipareigojimų — 59 straipsnio 3 dalis — Regioninis bendrosios išmokos schemos įgyvendinimas — 61 straipsnis — Skirtingos vieneto vertės už hektarus, apsėtus daugiametėmis ganyklomis, ir bet kurį kitą reikalavimus atitinkantį hektarą)

text:
               15.1.2011

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 13/7

         2010 m. lapkričio 11 d. Teisingumo Teismo (pirmoji kolegija) sprendimas byloje (Verwaltungsgericht Schwerin (Vokietija) prašymas priimti prejudicinį sprendimą) André Grootes prieš Amt für Landwirtschaft Parchim

   (Byla C-152/09) (1)

   (Bendra žemės ūkio politika - Su tam tikromis pagalbos schemomis susijusi integruota administravimo ir kontrolės sistema - Bendrosios išmokos schema - Reglamentas (EB) Nr. 1782/2003 - Teisių į išmokas apskaičiavimas - 40 straipsnio 5 dalis - Ūkininkai, kurie referenciniu laikotarpiu laikėsi agrarinės aplinkosaugos įsipareigojimų - 59 straipsnio 3 dalis - Regioninis bendrosios išmokos schemos įgyvendinimas - 61 straipsnis - Skirtingos vieneto vertės už hektarus, apsėtus daugiametėmis ganyklomis, ir bet kurį kitą reikalavimus atitinkantį hektarą)
   2011/C 13/11
   Proceso kalba: vokiečių

      Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas

      Verwaltungsgericht Schwerin

      Šalys pagrindinėje byloje

      Ieškovas: André Grootes

      Atsakovė: Amt für Landwirtschaft Parchim

      Dalykas

   Prašymas priimti prejudicinį sprendimą — Verwaltungsgericht Schwerin — 2003 m. rugsėjo 29 d. Tarybos reglamento (EB) Nr. 1782/2003, nustatančio bendrąsias tiesioginės paramos schemų pagal bendrą žemės ūkio politiką taisykles ir nustatančio tam tikras paramos schemas ūkininkams bei iš dalies keičiančio Reglamentus (EEB) Nr. 2019/93, (EB) Nr. 1452/2001, (EB) Nr. 1453/2001, (EB) Nr. 1454/2001, (EB) Nr. 1868/94, (EB) Nr. 1251/1999, (EB) Nr. 1254/1999, (EB) Nr. 1673/2000, (EEB) Nr. 2358/71 ir (EB) Nr. 2529/2001 (OL L 270, p. 1; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 3 sk., 40 t., p. 269) 40 straipsnio 5 dalies aiškinimas — Sąlygos, kai ūkininkas, turintis agrarinės aplinkosaugos įsipareigojimų, per referencinį laikotarpį gali prašyti, kad referencinė suma būtų skaičiuojama remiantis metais, buvusiais prieš prisiimant minėtus įsipareigojimus.

      Rezoliucinė dalis

               1.

               2003 m. rugsėjo 29 d. Tarybos reglamento (EB) Nr. 1782/2003, nustatančio bendrąsias tiesioginės paramos schemų pagal bendrą žemės ūkio politiką taisykles ir nustatančio tam tikras paramos schemas ūkininkams bei iš dalies keičiančio Reglamentus (EEB) Nr. 2019/93, (EB) Nr. 1452/2001, (EB) Nr. 1453/2001, (EB) Nr. 1454/2001, (EB) Nr. 1868/94, (EB) Nr. 1251/1999, (EB) Nr. 1254/1999, (EB) Nr. 1673/2000, (EEB) Nr. 2358/71 ir (EB) Nr. 2529/2001, iš dalies pakeisto 2006 m. gruodžio 19 d. Tarybos reglamentu (EB) Nr. 2013/2006, 40 straipsnio 5 dalis turi būti aiškinama taip, kad jeigu atitinkama valstybė narė skirtingas vieneto vertes už hektarus, apsėtus pieva, ir bet kurį kitą reikalavimus atitinkantį hektarą nustatė pagal šio reglamento 61 straipsnį, tai ūkininkas, kuris šiame straipsnyje nurodytą referencinę datą laikėsi agrarinės aplinkosaugos įsipareigojimų pagal 1992 m. birželio 30 d. Tarybos reglamentą (EEB) Nr. 2078/92 dėl žemės ūkio gamybos būdų, suderinamų su aplinkos apsaugos ir kaimo vietovių išlaikymo reikalavimais, be pertraukos pratęsiančių agrarinės aplinkosaugos įsipareigojimus, kuriais siekiama ariamąją žemę paversti daugiamete ganykla, turi teisę prašyti, kad Reglamento Nr. 1782/2003, iš dalies pakeisto Reglamentu Nr. 319/2006, 59 straipsnio 3 dalies pirmoje pastraipoje nurodytos teisės būtų apskaičiuojamos pagal vieneto vertes, nustatytas už reikalavimus atitinkančius hektarus, kurie nėra hektarai, apsėti pieva.

               2.

               Reglamento Nr. 1782/2003, iš dalies pakeisto Reglamentu Nr. 319/2006, 40 straipsnio 5 dalis, skaitoma kartu su šio reglamento 61 straipsniu, turi būti aiškinama kaip reiškianti, kad tik kai yra priežastinis ryšys tarp ariamosios žemės pavertimo daugiametėmis ganyklomis ir dalyvavimo agrarinės aplinkosaugos priemonėje leidžiama, apskaičiuojant teises į išmokas, neatsižvelgti į tai, kad ši žemė buvo naudojama kaip daugiametė ganykla referenciniu laikotarpiu, nurodytu minėto reglamento 61 straipsnyje.

               3.

               Reglamento Nr. 1782/2003, iš dalies pakeisto Reglamentu Nr. 319/2006, 40 straipsnio 5 dalis, skaitoma kartu su šio reglamento 61 straipsniu, turi būti aiškinama taip, kad ji taikoma nereikalaujant, jog paraišką bendrajai išmokai pateikęs ūkininkas būtų tas pats asmuo, kuris pakeitė atitinkamos žemės paskirtį.

      (1)  OL C 167, 2009 7 18.