title: Byla T-92/11: 2011 m. vasario 18 d. pareikštas ieškinys byloje Andersen prieš Komisiją

text:
               2.4.2011

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 103/28

         2011 m. vasario 18 d. pareikštas ieškinys byloje Andersen prieš Komisiją

   (Byla T-92/11)
   2011/C 103/48
   Proceso kalba: anglų

      Šalys

      Ieškovas: Jørgen Andersen (Balerupas, Danija), atstovaujamas advokatų M. F. Nissen ir G. Van de Walle de Ghelcke

      Atsakovė: Europos Komisija

      Ieškovo reikalavimai

               —

               Panaikinti 2010 m. vasario 24 d. Komisijos sprendimo valstybės pagalbos byloje C 41/08 (NN 35/08) — Viešųjų paslaugų sutartys tarp Danijos transporto ministerijos ir Danske Statsbaner (DSB) (OL 2011 L 7, p. 1) 1 straipsnio 2 dalį.

               —

               Priteisti iš Komisijos bylinėjimosi išlaidas.

      Ieškinio pagrindai ir pagrindiniai argumentai

   Grįsdamas ieškinį, ieškovas nurodo tris pagrindus.

               1.

               Pirmasis pagrindas susijęs su tuo, kad Komisija akivaizdžiai padarė teisės klaidą, nuspręsdama, kad Danijos Vyriausybė nepadarė akivaizdžios vertinimo klaidos, priskirdama maršrutą Kopenhaga — Istadas prie viešųjų paslaugų ir jį įtraukdama į viešųjų paslaugų sutarčių sistemą. Ieškovas teigia, kad šiuo maršrutu rinkos dalyviai efektyviai teikė paslaugas be subsidijų, todėl jis neturėjo būti įtrauktas į viešųjų paslaugų sutartį.

               2.

               Antrasis pagrindas susijęs su tuo, kad Komisija akivaizdžiai padarė teisės klaidą, nenurodžiusi grąžinti nesuderinamos kompensacijos permokos, sumokėtos DSB, motyvuodama tuo, kad jos akcininkei, Danijos valstybei, buvo išmokėti dividendai. Ieškovas teigia, kad visiškai valstybei priklausančios įmonės dividendų mokėjimas valstybei nėra teisėtas mechanizmas kompensuoti nesuderinamą kompensacijos permoką.

               3.

               Trečiasis pagrindas susijęs su tuo, kad Komisija akivaizdžiai padarė teisės klaidą, taikydama Reglamentą Nr. 1370/2007 (1) vietoj Reglamento Nr. 1191/69 (2). Ieškovas teigia, kad neteisėtos valstybės pagalbos atveju Komisija turėtų taikyti teisės aktus, kurie yra taikytini tuo metu, kai tokia pagalba buvo suteikta.

      (1)  2007 m. spalio 23 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentas (EB) Nr. 1370/2007 dėl keleivinio geležinkelių ir kelių transporto viešųjų paslaugų ir panaikinantis Tarybos reglamentus (EEB) Nr. 1191/69 ir (EEB) Nr. 1107/70 (OL L 315, 2007 12 3, p. 1)

      (2)  1969 m. birželio 26 d. Tarybos reglamentas (EEB) Nr. 1191/69 dėl valstybių narių veiksmų, susijusių su įsipareigojimais, neatskiriamais nuo viešosios paslaugos geležinkelio, kelių ir vidaus vandenų transporto srityje sąvokos (OL L 156, 1969 6 28, p. 1; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 7 sk., 1 t., p. 19)


title: 2017 m. balandžio 24 d. Pirmininko nutartis byloje E-20/16 Autonomy Capital (Jersey) LP ir Eaton Vance Management prieš ELPA priežiūros instituciją

text:
               14.9.2017

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 303/6

         PIRMININKO NUTARTIS
   2017 m. balandžio 24 d.
   byloje E-20/16

      Autonomy Capital (Jersey) LP ir Eaton Vance Management prieš ELPA priežiūros instituciją

   (2017/C 303/07)
   dėl prašymo panaikinti 2016 m. lapkričio 23 d. ELPA priežiūros institucijos sprendimą Nr. 207/16/COL, kuriuo nutraukiamas skundo prieš Islandiją dėl laisvo kapitalo judėjimo (kapitalo kontrolės priemonės) nagrinėjimas, Teismo pirmininkas 2017 m. balandžio 24 d. priėmė nutartį, kurios rezoliucinė dalis yra tokia:

               1.

               Byla E-20/16 išbraukiama iš registro.

               2.

               Pareiškėjai padengia bylinėjimosi išlaidas.


title: Byla C-338/15 P: 2015 m. liepos 7 d. Claire Staelen pateiktas apeliacinis skundas dėl 2015 m. balandžio 29 d. Bendrojo Teismo (ketvirtoji kolegija) priimto sprendimo byloje T-217/11, Staelen/Europos ombudsmenas

text:
               7.9.2015

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 294/43

         2015 m. liepos 7 d. Claire Staelen pateiktas apeliacinis skundas dėl 2015 m. balandžio 29 d. Bendrojo Teismo (ketvirtoji kolegija) priimto sprendimo byloje T-217/11, Staelen/Europos ombudsmenas

   (Byla C-338/15 P)
   (2015/C 294/55)
   Proceso kalba: prancūzų

      Šalys

      Apeliantė: Claire Staelen, atstovaujama advokato V. Olona

      Kita proceso šalis: Europos ombudsmenas

      Apeliantės reikalavimai

               —

               Panaikinti 2015 m. balandžio 29 d. Bendrojo Teismo sprendimą byloje T-217/11 (Staelen/Europos ombudsmenas).

               —

               Atitinkamai tenkinti apeliantės prašymą priteisti neturtinės žalos, kurią ji patyrė dėl priešiškų veiksmų, atlyginimo, kurio dydis, apeliantės vertinimu, siekia 50  000 eurų.

               —

               Patenkinti apeliantės pirmojoje instancijoje pateiktus reikalavimus, išskyrus prašymą dėl turtinės žalos atlyginimo.

               —

               Priteisti iš kitos proceso šalies bylinėjimosi abiejose instancijose išlaidas.

      Apeliacinio skundo pagrindai ir pagrindiniai argumentai

   Apeliantė nurodo šešis apeliacinio skundo pagrindus, susijusius su teisės klaidomis ir faktų iškraipymu.
   Pirma, apeliantė mano, kad Bendrasis Teismas padarė teisės klaidą ir iškraipė faktą, kai teigė, kad apeliantė atsisakė ombudsmeno tyrimo savo iniciatyva. Be to, Bendrasis Teismas klaidingai aiškino skundo dalyką.
   Antra, ji tvirtina, kad Bendrasis Teismas padarė teisės klaidą, nes klaidingai išaiškino SESV 228 straipsnį ir Sprendimą 94/262 (1) ir dėl to jie neteko veiksmingumo.
   Trečia, ji pažymi, kad Bendrasis Teismas iškraipė faktus, kiek tai susiję su diskriminacijos įtraukiant į rezervo sąrašą trukme.
   Ketvirta, ji kaltina Bendrąjį Teismą tuo, kad jis iškraipė faktus ir padarė teisės klaidą, kai nusprendė, kad ombudsmenas nepažeidė jam tenkančios skaidrumo ir rūpestingumo pareigos.
   Penkta, ji kaltina Bendrąjį Teismą tuo, kad jis netaikė 2003 m. vasario 23 d. Europos Parlamento pirmininko sprendimo ir Gero administracinio elgesio kodekso.
   Galiausiai ji mano, kad Bendrasis Teismas klaidingai nusprendė, jog ombudsmenas neturėjo tirti visos konkurso bylos sunaikinimo.

      (1)  1994 m. kovo 9 d. Europos Parlamento sprendimas 94/262/EAPB, EB, Euratomas dėl ombudsmeno pareigų atlikimą reglamentuojančių nuostatų ir bendrųjų sąlygų (OL L 113, p. 15; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 1 sk., 1 t., p. 283).


title: Byla C-416/08 P 2008 m. rugsėjo 22 d. Apple Computer, Inc. pateiktas apeliacinis skundas dėl 2008 m. liepos 1 d. Pirmosios instancijos teismo (trečioji kolegija) priimto sprendimo byloje T-328/05 Apple Computer, Inc. prieš Vidaus rinkos derinimo tarnybą (prekių ženklams ir pramoniniam dizainui)

text:
               22.11.2008

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 301/25

         2008 m. rugsėjo 22 d.Apple Computer, Inc. pateiktas apeliacinis skundas dėl 2008 m. liepos 1 d. Pirmosios instancijos teismo (trečioji kolegija) priimto sprendimo byloje T-328/05 Apple Computer, Inc. prieš Vidaus rinkos derinimo tarnybą (prekių ženklams ir pramoniniam dizainui)

   (Byla C-416/08 P)
   (2008/C 301/38)
   Proceso kalba: anglų
   Šalys

      Apeliantė: Apple Computer, Inc., atstovaujama solisitorių M. Hart ir N. Kearley

      Kitos proceso šalys: Vidaus rinkos derinimo tarnyba (prekių ženklams ir pramoniniam dizainui), TKS-Teknosoft SA

   Apeliantės reikalavimai
   Apeliantė Teisingumo Teismo prašo:

               —

               Priimti jos Europos Bendrijų Teisingumo Teismui pateiktą apeliacinį skundą.

               —

               Panaikinti 2008 m. liepos 1 d. Europos Bendrijų Pirmosios instancijos teismo (toliau — PIT) sprendimą byloje T-328/05.

               —

               Grąžinti bylą nagrinėti PIT.

               —

               Atidėti klausimo dėl bylinėjimosi išlaidų priteisimo nagrinėjimą.

         Apeliacinio skundo pagrindai ir pagrindiniai argumentai

               1.

                  Apple, Inc. (toliau — apeliantė) pateikė paraišką įregistruoti Bendrijos žodinį prekių ženklą „QUARTZ“. Jos paraiškoje nurodoma:
               „Kompiuterio operacinės sistemos funkcija, specialiai skirta naudoti IT kūrėjams, siekiant pagerinti ir paspartinti skaitmeninių atvaizdų atkūrimą taikomosiose programose, išskyrus bankininkystės sektoriui skirtus produktus“ 9 klasėje.

               2.

                  TKS-Teknosoft S.A. (toliau — protestą pareiškęs asmuo) yra Bendrijos vaizdinio prekių ženklo „QUARTZ“ savininkas; šis prekių ženklas įregistruotas, be kita ko, šioms prekėms ir paslaugoms:

                           a)

                           „bankininkystės programų paketai“ 9 klasėje ir

                           b)

                           „Kompiuterių programų rengimas, kompiuterinių duomenų apdorojimas, kompiuterių programinės įrangos kūrimas, pagalba ir konsultavimo paslaugos kompiuterių srityje, elektroninis duomenų apdorojimas, kompiuterinių programų projektavimas ir kūrimas, kompiuterių programinės įrangos licencijavimas ir kompiuterių taikymas; visos šios paslaugos, susijusios su bankininkyste“ 42 klasėje.

         Protestą pareiškęs asmuo prieštarauja dėl apeliantės prekių ženklo „QUARTZ“ registracijos, remdamasis tuo, kad egzistuotų dviejų prekių ženklų supainiojimo galimybė. Pirmosios instancijos teismas sutiko.
   Apeliantė teigia, kad PIT padarė teisės klaidą, nes:

               a)

               prekės, kurioms abu prekių ženklai būtų registruoti ir naudojami, yra aiškiai skirtingos ir PIT neatsižvelgė į šiuos svarbius skirtumus;

               b)

               jis teisingai nenustatė, kas yra atitinkama visuomenė, vertinant, ar buvo supainiojimo galimybė. Konkrečiai jis nesuteikė pakankamos reikšmės tam, kad atitinkama visuomenė logiškai turi būti programinės įrangos specialistai, dirbantys ar teikiantys paslaugas bankininkystės sektoriuje, ir

               c)

               todėl neteisingai pritaikė Europos Bendrijų Teisingumo Teismo anksčiau nustatytą visapusiško vertinimo kriterijų.


title: Byla T-360/09: 2012 m. birželio 29 d. Bendrojo Teismo sprendimas byloje E.ON Ruhrgas ir E.ON prieš Komisiją (Konkurencija — Karteliai — Vokietijos ir Prancūzijos gamtinių dujų rinkos — Sprendimas, kuriuo konstatuojamas EB 81 straipsnio pažeidimas — Rinkos pasidalijimas — Pažeidimo trukmė — Baudos)

text:
               11.8.2012

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 243/15

         2012 m. birželio 29 d. Bendrojo Teismo sprendimas byloje E.ON Ruhrgas ir E.ON prieš Komisiją

   (Byla T-360/09) (1)

   (Konkurencija - Karteliai - Vokietijos ir Prancūzijos gamtinių dujų rinkos - Sprendimas, kuriuo konstatuojamas EB 81 straipsnio pažeidimas - Rinkos pasidalijimas - Pažeidimo trukmė - Baudos)
   2012/C 243/28
   Proceso kalba: vokiečių

      Šalys

      Ieškovės: E.ON Ruhrgas AG (Esenas, Vokietija) ir E.ON AG (Diuseldorfas, Vokietija), atstovaujamos advokatų G. Wiedemann ir T. Klose

      Atsakovė: Europos Komisija, atstovaujama V. Di Bucci, A. Bouquet ir R. Sauer, padedamų advokato M. Buntscheck

      Dalykas

   2009 m. liepos 8 d. Komisijos sprendimo C(2009) 5355 galutinis dėl EB 81 straipsnio taikymo procedūros (byla COMP/39.401 — E.ON/GDF), susijusio su karteliniu susitarimu Vokietijos ir Prancūzijos gamtinių dujų rinkoje, panaikinimas ir, nepatenkinus pirmojo reikalavimo, ieškovėms paskirtos baudos sumažinimas.

      Rezoliucinė dalis

               1.

               2009 m. liepos 8 d. Komisijos sprendimą C(2009) 5355 galutinis dėl procedūros pagal [EB] 81 straipsnį (byla COMP/39.401 — E.ON/GDF) panaikinti, pirma, tiek, kiek jame konstatuojama, kad pažeidimas Vokietijoje nuo 1980 m. sausio 1 d. tęsėsi mažiausiai iki 1998 m. balandžio 24 d., ir, antra, tiek, kiek jame konstatuojama, kad pažeidimas Prancūzijoje tęsėsi nuo 2004 m. rugpjūčio 13 d. iki 2005 m. rugsėjo 30 d.

               2.

               Sprendimo C(2009) 5355 galutinis 2 straipsnio a punkte nustatoma 320 mln. eurų bauda E.ON Ruhrgas AG ir E.ON AG.

               3.

               Atmesti likusią ieškinio dalį.

               4.

               Kiekviena šalis padengia savo bylinėjimosi išlaidas.

      (1)  OL C 282, 2009 11 21.


title: Byla C-424/09: 2009 m. spalio 28 d. Symvoulio tis Epikrateias (Graikija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje Christina Ioanni Toki prieš Ypourgos Ethnikis Paideias kai Thriskevmaton (Švietimo ir religinių reikalų ministrą)

text:
               30.1.2010

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 24/21

         2009 m. spalio 28 d.Symvoulio tis Epikrateias (Graikija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje Christina Ioanni Toki prieš Ypourgos Ethnikis Paideias kai Thriskevmaton (Švietimo ir religinių reikalų ministrą)

   (Byla C-424/09)
   2010/C 24/37
   Proceso kalba: graikų

      Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas

      Symvoulio tis Epikrateias

      Šalys pagrindinėje byloje

      Ieškovė: Christina Ioanni Toki

      Atsakovas: Ypourgos Ethnikis Paideias kai Thriskevmaton (Švietimo ir religinių reikalų ministras)

      Prejudiciniai klausimai

               1.

               Ar Direktyvos 89/48/EEB dėl bendrosios aukštojo mokslo diplomų, išduotų po bent trejų metų profesinio mokymo ir lavinimo, pripažinimo sistemos (OL L 19, p. 16; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 5 sk., 1 t., p. 337), galiojusios iki jos panaikinimo Direktyvos 2005/36/EB (OL L 255) 62 straipsniu, redakcijos 3 straipsnio b punktas turi būti aiškinamas taip, kad jame numatytas diplomų pripažinimo būdas taikomas tada, kai kilmės valstybėje narėje aptariama profesija yra reglamentuojama kaip numatyta direktyvos 1 straipsnio d punkto antrojoje pastraipoje, bet suinteresuotasis asmuo nėra visateisis asociacijos ar organizacijos, atitinkančios pirmesnėje pastraipoje numatytus reikalavimus, narys? Ir, jeigu atsakymas į pirmąjį klausimą bus teigiamas,

               2.

               Ar pagal Direktyvos 89/48/EEB 3 straipsnio b punktą darbu pagal profesiją visą darbo dieną kilmės valstybėje narėje laikomas darbas, pagal kurį dirbti kaip savarankiškai dirbantis asmuo arba samdomas darbuotojas norėdamas suinteresuotasis asmuo priimančiojoje valstybėje narėje pateikia paraišką suteikti leidimą Direktyvos 89/48/EEB prasme, ar tokiu darbu taip pat galima laikyti ir mokslinius tyrimus, susijusius su moksline veikla, atliekamus iš esmės pelno nesiekiančioje įstaigoje?


title: 2005 m. balandžio 26 d. Teisingumo Teismo sprendimas (didžioji kolegija), Byloje C-376/02 (dėl Hoge Raad der Nederlanden prašymo priimti prejudicinį sprendimą): Stichting Goed Wonen prieš Staatssecretaris van Financien (Apyvartos mokestis — Bendra pridėtinės vertės mokesčio sistema — Šeštosios direktyvos 77/388/EEB 17 straipsnis — Mokesčio už pirkimus atskaita — Nacionalinių teisės aktų pakeitimas — Galiojimas atgaline data — Teisėtų lūkesčių ir teisinio tikrumo principai)

text:
               11.6.2005

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 143/6

      TEISINGUMO TEISMO SPRENDIMAS

   (didžioji kolegija)
   2005 m. balandžio 26 d.
   Byloje C-376/02 (dėl Hoge Raad der Nederlanden prašymo priimti prejudicinį sprendimą): Stichting „Goed Wonen“ prieš Staatssecretaris van Financien
       (1)

   (Apyvartos mokestis - Bendra pridėtinės vertės mokesčio sistema - Šeštosios direktyvos 77/388/EEB 17 straipsnis - Mokesčio už pirkimus atskaita - Nacionalinių teisės aktų pakeitimas - Galiojimas atgaline data - Teisėtų lūkesčių ir teisinio tikrumo principai)
   (2005/C 143/05)
   Proceso kalba: olandų
   Byloje C-376/02 dėl Hoge Raad der Nederlanden (Nyderlandai) 2002 m. spalio 18 d. sprendimu, kurį Teisingumo Teismas gavo 2002 m. spalio 21 d., pagal EB sutarties 234 straipsnį pateikto prašymo priimti prejudicinį sprendimą byloje Stichting „Goed Wonen“ prieš Staatssecretaris van Financien, Teisingumo Teismas (didžioji kolegija), kurį sudaro pirmininkas V. Skouris, kolegijos pirmininkai P. Jann, C. W. A. Timmermans, A. Rosas (pranešėjas), R. Silva de Lapuerta ir A. Borg Barthet, teisėjai N. Colneric, S. von Bahr, J. N. Cunha Rodrigues, P. Kūris, E. Juhász, G. Arestis ir M. Ilešič; generalinis advokatas A. Tizzano, sekretorė: vyriausioji administratorė M.-F. Contet, 2005 m. balandžio 26 d. priėmė sprendimą, kurio rezoliucinėje dalyje nurodyta:

               Teisėtų lūkesčių ir teisinio tikrumo principai neprieštarauja tam, kad valstybė narė išimties tvarka ir siekdama užkirsti kelią tam, kad įstatymo leidybos metu būtų dideliu mastu naudojamasi finansinėmis schemomis pridėtinės vertės mokesčio naštai sumažinti, kovai su kuriomis kaip tik ir numatoma priimti pakeitimo įstatymą, nuspręstų, kad šis įstatymas galioja atgaline data, jeigu tokiomis aplinkybėmis, kurios susiklostė pagrindinėje byloje, ūkio subjektai, vykdantys ūkinę veiklą, kuriai yra skirtas šis įstatymas, buvo informuoti apie tai, kad įstatymas bus priimtas artimiausiu metu, ir apie numatomą jo galiojimą atgaline data taip, kad galėjo suprasti numatomo įstatymo pakeitimo pasekmes savo vykdomai veiklai.

               Jeigu šis įstatymas atleidžia nuo mokesčio anksčiau pridėtinės vertės mokesčiu apmokestinamą nekilnojamojo turto sandorį, jis gali lemti pridėtinės vertės mokesčio tikslinimo panaikinimą dėl to, kad priskiriant su pastatu susijusias operacijas tuo metu apmokestinamiesiems sandoriams buvo pasinaudota teise atskaityti už šio pastato tiekimą sumokėtą pridėtinės vertės mokestį.

      (1)  OL C 7, 2003 01 11.


title: Sujungtos bylos C-455/13 P, C-457/13 P ir C-460/13 P: 2015 m. rugsėjo 17 d. Teisingumo Teismo (aštuntoji kolegija) sprendimas byloje Confederazione Cooperative Italiane, Cooperativas Agro-alimentarias, Fédération française de la coopération fruitière, légumière et horticole (Felcoop) (C-455/13 P), Europos Komisija (C-457/13 P), Italijos Respublika (C-460/13 P)/Associazione Nazionale degli Industriali delle Conserve Alimentari Vegetali (Anicav) ir kt. (Apeliacinis skundas — Žemės ūkis — Bendras rinkų organizavimas — Vaisių ir daržovių sektorius — Reglamentas (EB) Nr. 1580/2007 — 52 straipsnio 2a dalis — Įgyvendinimo reglamentas (ES) Nr. 543/2011 — 50 straipsnio 3 dalis ir 60 straipsnio 7 dalis — Parama gamintojų organizacijoms — Perdirbti vaisiai ir daržovės — Tam tikrai perdirbimo veiklai taikomi fiksuoti procentiniai dydžiai — Investicijų bei veiksmų, susijusių su perdirbimu, atitiktis paramos skyrimo reikalavimams — Ieškinys dėl panaikinimo — Priimtinumas — Tiesioginė sąsaja)

text:
               16.11.2015

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 381/2

         2015 m. rugsėjo 17 d. Teisingumo Teismo (aštuntoji kolegija) sprendimas byloje Confederazione Cooperative Italiane, Cooperativas Agro-alimentarias, Fédération française de la coopération fruitière, légumière et horticole (Felcoop) (C-455/13 P), Europos Komisija (C-457/13 P), Italijos Respublika (C-460/13 P)/Associazione Nazionale degli Industriali delle Conserve Alimentari Vegetali (Anicav) ir kt.

   (Sujungtos bylos C-455/13 P, C-457/13 P ir C-460/13 P) (1)

   ((Apeliacinis skundas - Žemės ūkis - Bendras rinkų organizavimas - Vaisių ir daržovių sektorius - Reglamentas (EB) Nr. 1580/2007 - 52 straipsnio 2a dalis - Įgyvendinimo reglamentas (ES) Nr. 543/2011 - 50 straipsnio 3 dalis ir 60 straipsnio 7 dalis - Parama gamintojų organizacijoms - Perdirbti vaisiai ir daržovės - Tam tikrai perdirbimo veiklai taikomi fiksuoti procentiniai dydžiai - Investicijų bei veiksmų, susijusių su perdirbimu, atitiktis paramos skyrimo reikalavimams - Ieškinys dėl panaikinimo - Priimtinumas - Tiesioginė sąsaja))
   (2015/C 381/02)
   Proceso kalba: anglų

      Šalys

   (Byla C-455/13)

      Apeliantės: Confederazione Cooperative Italiane, Cooperativas Agro-Alimentarias, Fédération française de la coopération fruitière, légumière et horticole (Felcoop): atstovaujamos avvocati M. Merola ir M. C. Santacroce
   (Byla C-457/13)

      Apeliantė: Europos Komisija, atstovaujama K. Skelly, A. Marcoulli ir B. Schima

      Europos Komisijos pusėje įstojusios į bylą šalys: Prancūzijos Respublika, atstovaujama D. Colas ir C. Candat, Sociedad Cooperativa de Exportación de Frutos Cítricos Anecoop (Anecoop) S. Coop., Cooperativa Agrícola Nuestra Señora del Oreto (CANSO) Coop. V., Cooperativa Agrícola „Sant Bernat“ (Carlet) Coop. V., Cooperativa Agrícola SCJ (COPAL) Coop. V., Grupo AN S. Coop., Acopaex S. Coop., Las Marismas de Lebrija Sociedad Cooperativa Andaluza (Las Marismas), Associació de Cooperatives Agràries de les Terres de Lleida (ACTEL), Unió Corporació Alimentária (UNIO) SCCL, Union Coopérative Agricole France Prune (France Prune), Agrial SCA, Triskalia, Union Fermière Morbihannaise (UFM), VOG Products Soc. agr. coop., Consorzio Padano Ortofrutticolo (CO.PAD.OR.) Soc. agr. coop., Consorzio Casalasco del Pomodoro Soc. agr. coop., Agricoltori Riuniti Piacentini (ARP) Soc. agr. coop., Orogel Fresco Soc. agr. coop., Conserve Italia Soc. agr. coop., Fruttagel Soc. agr. coop., atstovaujamos avvocati M. Merola ir C. Santacroce, Unione Nazionale tra le Organizzazioni di Produttori Ortofrutticoli, Agrumari e di Frutta in Guscio (Unaproa), atstovaujamos iš pradžių avvocato S. Crisci, vėliau – avvocato G. Coppo
   (Byla C-457/13)

      Apeliantė: Italijos Respublika, atstovaujama G. Palmieri, padedamos avvocato dello Stato S. Varone

      Kitos proceso šalys: Associazione Nazionale degli Industriali delle Conserve Alimentari Vegetali (Anicav), Agrupación Española de Fabricantes de Conservas Vegetales (Agrucon), Associazione Italiana Industrie Prodotti Alimentari (AIIPA), Associazione Nazionale degli Industriali delle Conserve Alimentari Vegetali (Anicav), Campil-Agro-Industrial do Campo do Tejo Lda, Evropaïka Trofima AE, FIT – Fomento da Indústria do Tomate SA, Konservopoiia Oporokipeftikon Filippos AE, Panellinia Enosi Konservopoion, Elliniki Etairia Konservon AE, Anonymos Viomichaniki Etaireia Konservon D. Nomikos, Italagro – Indústria de Transformação de Produtos Alimentares SA, Kopaïs AVEE Trofimon & Poton, Serraïki Konservopoiia Oporokipeftikon Serko AE, Sociedade de Industrialização de Produtos Agrícolas – Sopragol SA, Sugalidal – Indústrias de Alimentação SA, Sutol – Indústrias Alimentares Lda, ZANAE Zymai Artopoiias Nikoglou AE Viomichania Emporio Trofimon, AIT – Associação dos Industriais de Tomate, atstovaujamos advogados S. Estima Martins ir R. Oliveira, Confederazione Cooperative Italiane, Cooperativas Agro-Alimentarias, Fédération française de la coopération fruitière, légumière et horticole (Felcoop), VOG Products Soc. agr. coop., Consorzio Padano Ortofrutticolo (CO.PAD.OR.) Soc. agr. coop., Consorzio Casalasco del Pomodoro Soc. agr. coop., ARP Agricoltori Riuniti Piacentini Soc. agr. coop., Orogel Fresco Soc. agr. coop., Conserve Italia Soc. agr. coop.

      Rezoliucinė dalis

               1.

               Panaikinti Europos Sąjungos Bendrojo Teismo sprendimą Anicav ir kt./Komisija (T-454/10 ir T-482/11, EU:T:2013:282) tiek, kiek juo pripažinti priimtinais ieškiniai, pareikšti bylose T-454/10 ir T-482/11, kiek jais prašoma panaikinti 2007 m. gruodžio 21 d. Komisijos reglamento (EB) Nr. 1580/2007, nustatančio Tarybos reglamentų (EB) Nr. 2200/96, (EB) Nr. 2201/96 ir (EB) Nr. 1182/2007 įgyvendinimo vaisių ir daržovių sektoriuje taisykles, iš dalies pakeisto 2010 m. liepos 30 d. Komisijos reglamentu (ES) Nr. 687/2010, 52 straipsnio 2a dalies antrą pastraipą ir 2011 m. birželio 7 d. Komisijos įgyvendinimo reglamento (ES) Nr. 543/2011, kuriuo nustatomos išsamios Tarybos reglamento (EB) Nr. 1234/2007 taikymo vaisių bei daržovių ir perdirbtų vaisių bei daržovių sektoriuose taisyklės, 50 straipsnio 3 dalį ir 60 straipsnio 7 dalį.

               2.

               Atmesti ieškinius dėl panaikinimo, pareikštus bylose T-454/10 ir T-482/11 kaip nepriimtinus.

               3.

               Priteisti iš Associazione Nazionale degli Industriali delle Conserve Alimentari Vegetali (Anicav), Agrupación Española de Fabricantes de Conservas Vegetales (Agrucon), Associazione Italiana Industrie Prodotti Alimentari (AIIPA), Campil-Agro-Industrial do Campo do Tejo Lda, Evropaïka Trofima AE, FIT – Fomento da Indústria do Tomate SA, Konservopoiia Oporokipeftikon Filippos AE, Panellinia Enosi Konservopoion, Elliniki Etairia Konservon AE, Anonymos Viomichaniki Etaireia Konservon D. Nomikos, Italagro – Indústria de Transformação de Produtos Alimentares SA, Kopaïs AVEE Trofimon & Poton, Serraïki Konservopoiia Oporokipeftikon Serko AE, Sociedade de Industrialização de Produtos Agrícolas – Sopragol SA, Sugalidal – Indústrias de Alimentação SA, Sutol – Indústrias Alimentares Lda ir ZANAE Zymai Artopoiias Nikoglou AE Viomichania Emporio Trofimon bylinėjimosi pirmojoje instancijoje išlaidas ir (arba) bylinėjimosi apeliacinėje instancijoje išlaidas, kurias patyrė Fédération française de la coopération fruitière, légumière et horticole (Felcoop), Europos Komisija byloje C-457/13 P, Italijos Respublika, Sociedad Cooperativa de Exportación de Frutos Cítricos Anecoop (Anecoop) S. Coop, Cooperativa Agrícola Nuestra Señora del Oreto (CANSO) Coop. V., Cooperativa Agrícola „Sant Bernat“ (Carlet) Coop. V., Cooperativa Agrícola SCJ (COPAL) Coop. V., Grupo AN S. Coop., Acopaex S. Coop., Las Marismas de Lebrija Sociedad Cooperativa Andaluza (Las Marismas), Associació de Cooperatives Agràries de les Terres de Lleida (ACTEL), Unió Corporació Alimentária (UNIO) SCCL, Union Coopérative Agricole France Prune (France Prune), Agrial SCA, Triskalia, Union Fermière Morbihannaise (UFM), VOG Products Soc. agr. coop., Consorzio Padano Ortofrutticolo (CO.PAD.OR.) Soc. agr. coop., Consorzio Casalasco del Pomodoro Soc. agr. coop., Agricoltori Riuniti Piacentini (ARP) Soc. agr. coop., Orogel Fresco Soc. agr. coop., Conserve Italia Soc. agr. coop., Fruttagel Soc. agr. coop. ir Unione Nazionale tra le Organizzazioni di Produttori Ortofrutticoli, Agrumari e di Frutta in Guscio (Unaproa).

               4.

               AIT – Associação dos Industriais de Tomate ir Prancūzijos Respublika kiekviena padengia savo bylinėjimosi išlaidas.

      (1)  OL C 325, 2013 11 9.

      OL C 344, 2013 11 23.

      OL C 352, 2013 11 30.


title: Byla T-879/16: 2016 m. gruodžio 14 d. pareikštas ieškinys byloje Sony Interactive Entertainment Europe/EUIPO – Marpefa (Vieta)

text:
               20.2.2017

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 53/34

         2016 m. gruodžio 14 d. pareikštas ieškinys byloje Sony Interactive Entertainment Europe/EUIPO – Marpefa (Vieta)

   (Byla T-879/16)
   (2017/C 053/43)
   Kalba, kuria surašytas ieškinys: anglų

      Šalys

      Ieškovė: Sony Interactive Entertainment Europe Ltd (Londonas, Jungtinė Karalystė), atstovaujama QC S. Malynicz

      Atsakovė: Europos Sąjungos intelektinės nuosavybės tarnyba (EUIPO)

      Kita procedūros Apeliacinėje taryboje šalis: Marpefa, SL (Barselona, Ispanija)

      Su procedūra EUIPO susijusi informacija

      Prekių ženklo, dėl kurio kilo ginčas, savininkė: kita procedūros Apeliacinėje taryboje šalis

      Prekių ženklas, dėl kurio kilo ginčas: vaizdinis ES prekių ženklas, kuriame yra žodinis elementas „Vieta“ – ES prekių ženklas Nr. 1 790 674

      Procedūra EUIPO: registracijos panaikinimo procedūra

      Ginčijamas sprendimas: 2016 m. spalio 4 d. EUIPO ketvirtosios apeliacinės tarybos sprendimas byloje R 1010/2016-4

      Reikalavimai

   Ieškovė Bendrojo Teismo prašo:

               —

               panaikinti ginčijamą sprendimą,

               —

               priteisti iš EUIPO ir kitos procedūros Apeliacinėje taryboje šalies padengti savo ir ieškovės patirtas bylinėjimosi išlaidas.

      Pagrindai, kuriais remiamasi

               —

               Reglamento Nr. 207/2009 65 straipsnio 6 dalies pažeidimas,

               —

               Prekių ženklų sąvokų aiškumo ir tikslumo principo pažeidimas.


title: Byla F-61/06 2008 m. liepos 10 d. Tarnautojų teismo sprendimas byloje Cathy Sapara prieš Eurojust (Viešoji tarnyba — Laikinieji tarnautojai — Įdarbinimas — Bandomasis laikotarpis — Bandomojo laikotarpio pratęsimas — Atleidimas pasibaigus bandomajam laikotarpiui — Pareiga motyvuoti — Teisė į gynybą — Akivaizdi vertinimo klaida — Psichologinis priekabiavimas)

text:
               11.10.2008

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 260/19

         2008 m. liepos 10 d. Tarnautojų teismo sprendimas byloje Cathy Sapara prieš Eurojust

   (Byla F-61/06) (1)

   (Viešoji tarnyba - Laikinieji tarnautojai - Įdarbinimas - Bandomasis laikotarpis - Bandomojo laikotarpio pratęsimas - Atleidimas pasibaigus bandomajam laikotarpiui - Pareiga motyvuoti - Teisė į gynybą - Akivaizdi vertinimo klaida - Psichologinis priekabiavimas)
   (2008/C 260/35)
   Proceso kalba: anglų
   Šalys

      Ieškovė: Cathy Sapara (Haga, Nyderlandai), atstovaujama advokatų G. Vandersanden ir C. Ronzi

      Atsakovas: Eurojust, atstovaujamas advokato L. Defalque
   Dalykas
   Pirma, 2005 m. liepos 6 d. EUROJUST sprendimo, nutraukiančio ieškovės laikinosios tarnautojos darbo sutartį pasibaigus bandomajam laikotarpiui, panaikinimas, ir antra, prašymas atlyginti nuostolius su palūkanomis.
   Sprendimo rezoliucinė dalis

               1.

               Atmesti ieškinį.

               2.

               Šalys padengia kiekviena savo bylinėjimosi išlaidas.

      (1)  OL C 165, 2006 7 15, p. 35.


title: Byla C-164/08 2008 m. balandžio 17 d. Monomeles Protodikeio Rethimnis (Graikija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje Michail Zacharioudakis prieš Dimos Lampis

text:
               5.7.2008

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 171/22

         2008 m. balandžio 17 d.Monomeles Protodikeio Rethimnis (Graikija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje Michail Zacharioudakis prieš Dimos Lampis

   (Byla C-164/08)
   (2008/C 171/34)
   Proceso kalba: graikų
   Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas
   Monomeles Protodikeio Rethimnis
   Šalys pagrindinėje byloje

      Ieškovas: Michail Zacharioudakis

      Atsakovas: Dimos Lampis
   Prejudiciniai klausimai

               1)

               Ar ETUC, UNICE ir CEEP bendrojo susitarimo dėl darbo pagal terminuotas sutartis, kuris yra Tarybos direktyvos 1999/70/EB (OL L 175, 1999 liepos 10 d., p. 42) dalis, 5 punktas ir 8 punkto 1 ir 3 dalys turi būti aiškinami taip, kad Bendrijos teisė neleidžia šio bendrojo susitarimo taikymo pagrindu valstybei narei priimti nuostatų, kai:

                           a)

                           nacionalinėje teisės sistemoje dar iki įsigaliojant direktyvai egzistavo lygiavertės priemonės bendrojo susitarimo 5 punkto 1 dalies prasme ir

                           b)

                           priimtomis nuostatomis bendrajam susitarimui taikyti nacionalinėje teisės sistemoje sumažinama bendra pagal terminuotas darbo sutartis dirbančių darbuotojų apsauga?

               2)

               Jeigu į pirmąjį klausimą būtų atsakyta teigiamai, kai nacionalinėje teisės sistemoje iki įsigaliojant Direktyvai 1999/70/EB jau egzistavo lygiavertės normos bendrojo susitarimo 5 punkto 1 dalies prasme, kaip pagrindinėje byloje aptariama Įstatymo Nr. 2112/1920 8 straipsnio 3 dalis, ar įstatyminės nuostatos, tokios kaip pagrindinėje byloje aptariamas Prezidento dekreto Nr. 164/2004 11 straipsnis, priėmimas, remiantis šio bendrojo susitarimo taikymu, yra draudžiamas bendros pagal terminuotas darbo sutartis dirbančių darbuotojų apsaugos nacionalinėje teisės sistemoje sumažinimas bendrojo susitarimo 8 punkto 1 ir 3 dalių prasme, kai:

                           a)

                           minėta įstatyminė norma, skirta taikyti bendrąjį susitarimą, priimta pasibaigus Direktyvos 1999/70/EB perkėlimo terminui, tačiau į jos rationae temporis taikymo sritį patenka tik terminuotos darbo sutartys ar santykiai, buvę jos įsigaliojimo momentu ar baigę galioti iki nustatyto laiko prieš jai įsigaliojant, bet pasibaigus direktyvos perkėlimo terminui, nors ankstesnių lygiaverčių normų taikymo sritis nėra apribota laike ir apima visas terminuotas darbo sutartis, kurios buvo sudarytos, galiojo ar baigė galioti Direktyvos 1999/70/EB įsigaliojimo momentu ir pasibaigus jos perkėlimo terminui;

                           b)

                           kai į aptariamos teisinės priemonės, skirtos taikyti bendrąjį susitarimą, taikymo sritį patenka tik terminuotos darbo sutartys ar santykiai, kurie, tam, kad būti laikomi nustatytais paeiliui minėtos priemonės tikslais, turi atitikti šias kumuliacines sąlygas: 1) kad tarp jų būtų praėjęs ne ilgesnis kaip 3 mėnesių laikotarpis ir, be to, 2) kad jų bendra galiojimo trukmė būtų bent jau 24 mėnesiai iki šiai priemonei įsigaliojant, neatsižvelgiant į tai, kiek kartų jos buvo atnaujintos, arba bendra įdarbinimo trukmė yra bent 18 mėnesių per 24 mėnesius, skaičiuojamus nuo pradinės sutarties sudarymo, jei jos buvo atnaujintos bent 3 kartus po to, kai buvo sudaryta pradinė darbo sutartis, nors ankstesnės lygiavertės normos nenumato šių sąlygų, o apima visas terminuotas (paeiliui sudaromas) darbo sutartis, nesvarbu, kokia minimali įdarbinimo trukmė ar kiek kartų sutartys atnaujintos;

                           c)

                           aptariama teisinė priemonė, skirta taikyti bendrąjį susitarimą, kaip teisinę pasekmę pagal terminuotas darbo sutartis dirbančių darbuotojų apsaugai ir piktnaudžiavimo prevencijai bendrojo susitarimo dėl darbo pagal terminuotas darbo sutartis prasme numato terminuotų darbo sutarčių pripažinimą neterminuotomis darbo sutartimis ateityje (ex nunc), nors ankstesnės lygiavertės priemonės numato terminuotas darbo sutartis pripažinti neterminuotomis darbo sutartimis nuo jų sudarymo momento (ex tunc)?

               3)

               Jeigu į pirmąjį klausimą būtų atsakyta teigiamai, kai nacionalinėje teisės sistemoje iki įsigaliojant Direktyvai 1999/70/EB jau egzistavo lygiavertės normos bendrojo susitarimo dėl darbo pagal terminuotas sutartis, kuris yra šios direktyvos dalis, 5 punkto 1 dalies prasme, kaip antai pagrindinėje byloje aptariama Įstatymo Nr. 2112/1920 8 straipsnio 3 dalis, ar priimtas teisės aktas, pagrįstas bendrojo susitarimo taikymu, toks kaip pagrindinėje byloje aptariamas Prezidento dekreto Nr. 164/2004 7 straipsnis, kuris kaip vienintelę pagal terminuotas darbo sutartis dirbančių darbuotojų apsaugos nuo piktnaudžiavimo priemonę numato darbdavio pareigą sumokėti atlyginimą ir išeitinę išmoką, jeigu paeiliui sudaromos sutartys sudarytos piktnaudžiaujant, atsižvelgiant į tai, kad:

                           a)

                           pareiga sumokėti atlyginimą ir išeitinę išmoką nacionalinėje teisėje numatyta kiekvienu darbo santykių atveju ir ji nėra skirta piktnaudžiavimo prevencijai bendrojo susitarimo prasme, ir

                           b)

                           jau ankstesnės lygiavertės normos taikymo teisinė pasekmė yra (vienintelės) terminuotos darbo sutarties pripažinimas neterminuota darbo sutartimi, yra neleidžiamas bendros pagal terminuotas darbo sutartis dirbančių darbuotojų apsaugos sumažinimas nacionalinėje teisės sistemoje bendrojo susitarimo 8 punkto 1 ir 3 dalių prasme?

               4)

               Jeigu į pirmesnius klausimus būtų atsakyta teigiamai, ar nacionalinis teismas, aiškindamas savo nacionalinę teisę pagal Direktyvą 1999/70/EB, turi netaikyti su šia direktyva nesuderinamų teisinės priemonės nuostatų, kurios buvo priimtos remiantis bendruoju susitarimu, bet nustato mažesnę bendrą pagal terminuotas darbo sutartis dirbančių darbuotojų apsaugą vidaus teisės sistemoje, tokių kaip Prezidento dekreto Nr. 164/2004 nuostatos, pagal kurias numanomai ir netiesiogiai, bet aiškiai netaikoma atitinkama apsauga piktnaudžiavimo atvejais, kai darbuotojas sudarė vieną terminuotą darbo sutartį, pagal kurią jis realiai turi teikti paslaugas, skirtas patenkinti ne laikinus, ypatingus ar skubius, bet „nuolatinius ir ilgalaikius“ poreikius, ir vietoje jų taikyti lygiaverčiame nacionaliniame teisės akte, egzistavusiame dar iki įsigaliojant šiai direktyvai, esančias nuostatas, kaip antai Įstatymo Nr. 2112/1920 8 straipsnio 3 dalis?

               5)

               Jeigu nacionalinis teismas manytų, kad iš principo nuostata (šiuo atveju — Įstatymo Nr. 2112/1920 8 straipsnio 3 dalis), kuri yra lygiavertė nuostata bendrojo susitarimo dėl darbo pagal terminuotas sutartis, kuris yra Direktyvos 1999/70/EB dalis, 5 punkto 1 dalies prasme, yra taikoma ginčo dėl terminuoto darbo atveju, ir kad pagal šią nuostatą, nustačius, jog paeiliui sudarytos darbo sutartys sudarytos kaip terminuotos sutartys be objektyvios priežasties, susijusios su darbo pobūdžiu, tipu ir savybėmis, šią sutartį reikia pripažinti neterminuota darbo sutartimi:

                           a)

                           ar su Bendrijos teise suderinamas nacionalinio teismo pateiktas nacionalinės teisės išaiškinimas ir taikymas, pagal kurį aplinkybė, kad terminuotas darbo sutartis sudaryta, remiantis teisės norma, reglamentuojančia įdarbinimą pagal terminuotas darbo sutartis sezoniniams, periodiniams, laikiniems poreikiams tenkinti, kiekvienu atveju yra objektyvi priežastis tokioms sutartims sudaryti, net jeigu realiai buvo tenkinami nuolatiniai ir ilgalaikiai poreikiai;

                           b)

                           ar su Bendrijos teise yra suderinamas nacionalinio teismo nacionalinės teisės išaiškinimas ir taikymas, pagal kurį nuostata, draudžianti terminuotas darbo sutartis viešajame sektoriuje pakeisti į neterminuotas darbo sutartis, turi būti aiškinama taip, kad viešajame sektoriuje absoliučiai ir bet kuriuo atveju draudžiama sudarytą terminuotą darbo sutartį ar nustatytus terminuotus darbo santykius pakeisti neterminuota darbo sutartimi ar neterminuotais darbo santykiais, net jeigu ji sudaryta ar jie nustatyti piktnaudžiaujant, t. y. kai realiai tenkinami poreikiai buvo „nuolatiniai ir ilgalaikiai“, o nacionalinis teismas neturi galimybės panašiu atveju nustatyti tikrojo teisinio nagrinėjamų darbo santykių pobūdžio ir tokią sutartį teisingai pripažinti neterminuota darbo sutartimi; ar vis dėlto toks draudimas turi būti taikomas tik terminuotoms darbo sutartims, kurios buvo iš tiesų sudarytos tam, kad būtų tenkinami laikini, nenumatyti, skubūs, ypatingi ar panašūs poreikiai, bet netaikomas tuo atveju, kai šios sutartys realiai sudarytos siekiant tenkinti „nuolatinius ir ilgalaikius“ poreikius?


title: Byla T-333/04 House of Donuts International 2004 m. rugpjūčio 11 d. pareikštas ieškinys Vidaus rinkos derinimo tarnybai (prekių ženklams ir pramoniniam dizainui)

text:
               4.12.2004

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 300/42

         House of Donuts International 2004 m. rugpjūčio 11 d. pareikštas ieškinys Vidaus rinkos derinimo tarnybai (prekių ženklams ir pramoniniam dizainui)
   (Byla T-333/04)
   (2004/C 300/84)
   Kalba, kuria surašytas ieškinys: anglų
   2004 m. rugpjūčio 11 d. Europos Bendrijų Pirmosios instancijos teisme buvo pareikštas House of Donuts International, įsteigtos George Town, Grand Cayman (British West Indies), atstovaujamos teisininko N. Decker, nurodžiusio adresą dokumentams įteikti Liuksemburge, ieškinys Vidaus rinkos derinimo tarnybai (prekių ženklams ir pramoniniam dizainui) (VRDT).
   Panrico S. A. buvo kita proceso Apeliacinėje taryboje šalimi.
   Ieškovas Pirmosios instancijos teismo prašo:

               —

               Pripažinti, kad ieškovo paraiška Nr. 474 486 dėl Bendrijos prekių ženklo įregistravimo turi būti patenkinta;

               —

               Panaikinti VRDT ketvirtosios apeliacinės tarybos 2004 m. gegužės 12 d. sprendimą (byla R 1034/2001-4);

               —

               Priteisti iš protestą pareiškusio asmens ieškovo patirtas bylinėjimosi išlaidas.

         Teisiniai pagrindai ir pagrindiniai argumentai

               Paraišką dėl Bendrijos prekių ženklo įregistravimo pateikęs asmuo:

               Ieškovas

               Prašomas įregistruoti Bendrijos prekių ženklas:

               Figūrinis ženklas „House of donuts“, skirtas žymėti 30, 32 ir 42 klasių prekėms ir paslaugoms (pvz., spurgos, arbatiniai sausainiai, raguoliai, mineralinis ir gazuotas vanduo, restoranų, kavinių ir maitinimo paslaugos) – Paraiška Nr.938 670

               Ženklo ar žymens, kuriuo remiamasi protesto procese, savininkas:

               Panrico S. A.

               Ženklas ar žymuo, kuriuo remiamasi protesto procese:

               Ispanijoje įregistruoti žodiniai ir figūriniai ženklai „DONUT“ ir „donuts“, skirti žymėti 30, 32 ir 42 klasių prekėms ir paslaugoms (pvz., visų rūšių konditerijos gaminiai ir pyragai, saldainiai ir ledinukai, vaisių gėrimai ir vaisių sultys, kavinių, barų, restoranų, viešbučių ir kempingų paslaugos)

               Protestų skyriaus sprendimas:

               Atmesti paraišką dėl prekių ženklo įregistravimo

               Apeliacinės tarybos sprendimas:

               Atmesti ieškovo apeliaciją

               Teisiniai pagrindai:

               Konkuruojantys prekių ženklai nėra panašūs. Protestą pareiškusiam asmeniui neturėtų būti suteikta išskirtinė teisė vartoti žodžius „donut“ ir „donuts“


title: Byla T-54/16: 2017 m. sausio 17 d. Bendrojo Teismo sprendimas byloje Netguru/EUIPO (NETGURU) (Europos Sąjungos prekių ženklas — Žodinio Europos Sąjungos prekių ženklo NETGURU paraiška — Absoliutus atmetimo pagrindas — Skiriamojo požymio nebuvimas — Reglamento (EB) Nr. 207/2009 7 straipsnio 1 dalies b punktas — Pareiga motyvuoti — Pagrindinių teisių chartijos 41 straipsnis — Reglamento Nr. 207/2009 75 straipsnis — Reglamento Nr. 207/2009 76 straipsnio 2 dalis)

text:
               27.2.2017

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 63/27

         2017 m. sausio 17 d. Bendrojo Teismo sprendimas byloje Netguru/EUIPO (NETGURU)

   (Byla T-54/16) (1)

   ((Europos Sąjungos prekių ženklas - Žodinio Europos Sąjungos prekių ženklo NETGURU paraiška - Absoliutus atmetimo pagrindas - Skiriamojo požymio nebuvimas - Reglamento (EB) Nr. 207/2009 7 straipsnio 1 dalies b punktas - Pareiga motyvuoti - Pagrindinių teisių chartijos 41 straipsnis - Reglamento Nr. 207/2009 75 straipsnis - Reglamento Nr. 207/2009 76 straipsnio 2 dalis))
   (2017/C 063/37)
   Proceso kalba: lenkų

      Šalys

      Ieškovė: Netguru sp. z o.o. (Poznanė, Lenkija), iš pradžių atstovaujama advokato K. Jarosiński, po to – advokatų T. Grzybkowski, T. Guzek, M. Jackowski

      Atsakovė: Europos Sąjungos intelektinės nuosavybės tarnyba (EUIPO), atstovaujama D. Walicka

      Dalykas

   Ieškinys dėl 2015 m. gruodžio 18 d. EUIPO penktosios apeliacinės tarybos sprendimo (byla R 144/2015-5), susijusio su paraiška įregistruoti žodinį žymenį NETGURU kaip Europos Sąjungos prekių ženklą.

      Rezoliucinė dalis

               1.

               Atmesti ieškinį.

               2.

               Priteisti iš Netguru sp. z o.o. bylinėjimosi išlaidas.

      (1)  OL C 111, 2016 3 29.


title: Byla F-113/07 2007 m. spalio 18 d. pareikštas ieškinys byloje Šimonis prieš Komisiją

text:
               29.3.2008

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 79/36

         2007 m. spalio 18 d. pareikštas ieškinys byloje Šimonis prieš Komisiją

   (Byla F-113/07)
   (2008/C 79/69)
   Proceso kalba: lietuvių
   Šalys

      Ieškovas: Irmantas Šimonis (Liuksemburgas), atstovaujamas advokato V. Vilko

      Atsakovė: Europos Bendrijų Komisija
   Ieškovo reikalavimai

               —

               panaikinti Europos Bendrijų Komisijos sprendimą, kuriuo, vykdant atrankos procedūrą į laisvą darbo vietą pagal skelbimą Nr. COM/20071142, buvo atsisakyta prašyti ieškovo perkėlimo į pareigas Komisijoje ir jis buvo pašalintas iš atrankos procedūros;

               —

               panaikinti Europos Bendrijų Komisijos 2007 m. rugpjūčio 8 d. Sprendimą, kuriuo atmetamas ieškovo 2007 m. balandžio 27 d. skundas Nr. R/273/07;

               —

               priteisti iš atsakovės bylinėjimosi išlaidas.

         Ieškinio pagrindai ir pagrindiniai argumentai
   Grįsdamas savo ieškinį ieškovas nurodo tris pagrindus, kurių pirmasis susijęs su jo teisėtų lūkesčių pažeidimu 2005 m. Administracijų vadovams priėmus tarpinstitucinį susitarimą, numatantį, kad naujai įdarbintų pareigūnų perkėlimas į kitą instituciją yra įmanomas pasibaigus trejiems metams.
   Kaip antrąjį ieškinio pagrindą ieškovas nurodo Komisijos sprendimo neteisėtumą dėl motyvavimo trūkumo, neproporcingumo ginamam interesui ir Komisijai suteiktos diskrecijos ribų peržengimo. Be to, ieškovas teigia, kad sprendime įtvirtinta diskriminacija dėl pilietybės.
   Trečiasis ieškinio pagrindas susijęs su gero administravimo principo ir pareigos atsižvelgti į pareigūno interesus pažeidimu.


title: Byla C-581/12 P: 2012 m. gruodžio 11 d. Kuwait Petroleum Corp., Kuwait Petroleum International Ltd, Kuwait Petroleum (Nederland) BV pateiktas apeliacinis skundas dėl 2012 m. rugsėjo 27 d. Bendrojo Teismo (šeštoji kolegija) priimto sprendimo byloje T-370/06 Kuwait Petroleum Corp., Kuwait Petroleum International Ltd, Kuwait Petroleum (Nederland) BV prieš Europos Komisiją

text:
               23.2.2013

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 55/4

         2012 m. gruodžio 11 d.Kuwait Petroleum Corp., Kuwait Petroleum International Ltd, Kuwait Petroleum (Nederland) BV pateiktas apeliacinis skundas dėl 2012 m. rugsėjo 27 d. Bendrojo Teismo (šeštoji kolegija) priimto sprendimo byloje T-370/06 Kuwait Petroleum Corp., Kuwait Petroleum International Ltd, Kuwait Petroleum (Nederland) BV prieš Europos Komisiją

   (Byla C-581/12 P)
   2013/C 55/06
   Proceso kalba: anglų

      Šalys

      Apeliantės: Kuwait Petroleum Corp., Kuwait Petroleum International Ltd, Kuwait Petroleum (Nederland) BV, atstovaujamos solisitoriaus D. W. Hull, Rechtsanwalt G. Berrisch

      Kita proceso šalis: Europos Komisija

      Apeliančių reikalavimai

   Apeliantės Teisingumo Teismo prašo:

               —

               panaikinti skundžiamą sprendimą,

               —

               i) panaikinti skundžiamo sprendimo 2 straipsnio i punktą (1) kiek jame skiriama bauda ieškovėms arba ii) sumažinti ieškovėms skirtą baudą, arba iii) grąžinti bylą Bendrajam Teismui nagrinėti iš naujo,

               —

               priteisti iš Komisijos bylinėjimosi Bendrajame Teisme ir apeliacinėje instancijoje išlaidas.

      Apeliacinio skundo pagrindai ir pagrindiniai argumentai

   2012 m. rugsėjo 27 d. sprendimu (skundžiamas sprendimas) Bendrasis Teismas patvirtino 2006 m. rugsėjo 13 d. Komisijos sprendimą, kuriuo Kuwait Petroleum Corporation (KPC), Kuwait Petroleum International Limited (KPI) ir Kuwait Petroleum (Nederland) BV (KPN) (KPC, KPI ir KPN toliau bendrai — apeliantės) bendrai ir solidariai buvo skirta 16 632 mln. eurų bauda už EB 81 straipsnio pažeidimą, nes Olandijos bitumo rinkoje buvo nustatomos kainos. Kiekviena apeliantė prašo arba panaikinti ginčijamą sprendimą, kiek nuo skiriama baudą, arba sumažinti baudą, arba grąžinti bylą Bendrajam Teismui nagrinėti iš naujo, ir nurodo šiuos apeliacinio skundo pagrindus:

               1.

               Skundžiamas sprendimas tiek, kiek jame nustatoma bauda, turi būti panaikintas arba byla turi būti grąžinta Bendrajam Teismui nagrinėti iš naujo, nes jame padaryta teisės klaida, kadangi Bendrasis Teismas klaidingai aiškino 2002 m. pranešimo dėl bendradarbiavimo 23 punkto b papunktį, kuriame nustatyta, kad jeigu įmonė, kuri prašo atleisti nuo baudos ar ją sumažinti, „pateikia įrodymus apie Komisijai iki tol nežinomus faktus, kurie tiesiogiai susiję su įtariamo kartelio veiklos pavojingumu ar trukme“, Komisija gali neatsižvelgti į šiuos elementus nustatydama baudos dydį įmonei, prašančiai atleisti nuo baudos ar ją sumažinti. Bendrasis Teismas nusprendė, kad faktai yra Komisijai „nežinomi“ tik jei Komisija apie juos visiškai nieko nežinojo. Taigi, net ir tokiu atveju, kai Komisija tik bendrai įtarė apie kartelio egzistavimą, tačiau ji neturėjo jokių tiesioginių įrodymų, leidžiančių patvirtinti su šiuo karteliu susijusias aplinkybes, šalis, prašanti atleisti nuo baudos ar ją sumažinti, pateikusi tokių įrodymų, negalėtų pasinaudoti imunitetu, numatytu 23 punkto b papunkčio paskutinėje pastraipoje. Ieškovės tvirtina, kad toks pastraipos aiškinimas yra per siauras ir teisiškai klaidingas.

               2.

               Ginčijamame sprendime yra padaryta teisės klaida, nes Bendrasis Teismas tinkamai neišnagrinėjo ieškovių pateiktų įrodymų prieš nuspręsdamas, kad Komisijai KPN pagal 2002 m. pranešima dėl bendradarbiavimo pateiktų įrodymų vertė sumažėjo dėl kitų šalių pateiktos informacijos. Bendrasis Teismas negalėjo daryti tokios išvados neišnagrinėjęs KPN pateiktų įrodymų ir nepalyginęs jų su kitų šalių pateiktais įrodymais, beje, to net nebuvo bandoma daryti.

      (1)  Sprendimas C(2006) 4090 galutinis dėl proceso pagal EB 81 straipsnį (byla Nr. COMP/38.456 — Bitumas (Nyderlandai)), OL L 196/40, 2007.


title: Byla C-651/16: 2016 m. gruodžio 19 d. Augstākā tiesa (Latvija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje DW/Valsts sociālās apdrošināšanas aģentūra

text:
               20.3.2017

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 86/10

         2016 m. gruodžio 19 d.Augstākā tiesa (Latvija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje DW/Valsts sociālās apdrošināšanas aģentūra

   (Byla C-651/16)
   (2017/C 086/13)
   Proceso kalba: latvių

      Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas

      Augstākā tiesa

      Šalys pagrindinėje byloje

      Kasatorė: DW

      Kita proceso šalis: Valsts sociālās apdrošināšanas aģentūra

      Prejudicinis klausimas

   Ar Europos Sąjungos sutarties 4 straipsnio 3 dalies ir Sutarties dėl Europos Sąjungos veikimo 45 straipsnio 1 ir 2 dalių nuostatos turi būti aiškinamos taip, kad jomis nedraudžiami valstybės narės teisės aktai, kaip antai nagrinėjami pagrindinėje byloje, kuriuose, siekiant nustatyti motinystės išmokos dydį, nenumatyta, kad į 12 mėnesių laikotarpį, kuriuo remiantis apskaičiuojamas vidutinis kompensuojamasis uždarbis, neįtraukiami mėnesiai, kai asmuo dirbo Europos Sąjungos institucijoje ir buvo draustas pagal bendrąją Europos Bendrijų sveikatos draudimo sistemą, bet nustačius, kad tuo laikotarpiu asmuo nebuvo draustas Latvijoje, jo pajamos prilyginamos šalies vidutiniam kompensuojamajam darbo užmokesčiui, dėl ko jam gali būti skirta daug mažesnė motinystės išmoka, palyginti su ta, kurią asmuo galbūt būtų galėjęs gauti, jeigu tuo laikotarpiu, kuriuo remiantis apskaičiuojamas išmokos dydis, nebūtų išvykęs dirbti į Europos Sąjungos instituciją, o būtų dirbęs Latvijoje?


title: Byla T-618/13: 2014 m. gruodžio 11 d. Bendrojo Teismo sprendimas byloje Oracle America  /VRDT – Aava Mobile (AAVA CORE) (Bendrijos prekių ženklas — Protesto procedūra — Žodinio Bendrijos prekių ženklo AAVA CORE paraiška — Ankstesnis žodinis Bendrijos prekių ženklas JAVA ir plačiai žinomas, kaip tai suprantama pagal Paryžiaus konvencijos 6  bis straipsnį, prekių ženklas JAVA — Santykinis atmetimo pagrindas — Galimybės supainioti nebuvimas — Reglamento (EB) Nr. 207/2009 8 straipsnio 1 dalies b punktas — Galimybės susieti nebuvimas — Ryšys tarp žymenų — Žymenų panašumo nebuvimas — Reglamento (EB) Nr. 207/2009 8 straipsnio 5 dalis)

text:
               2.2.2015

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 34/38

         2014 m. gruodžio 11 d. Bendrojo Teismo sprendimas byloje Oracle America /VRDT – Aava Mobile (AAVA CORE)

   (Byla T-618/13) (1)

   ((Bendrijos prekių ženklas - Protesto procedūra - Žodinio Bendrijos prekių ženklo AAVA CORE paraiška - Ankstesnis žodinis Bendrijos prekių ženklas JAVA ir plačiai žinomas, kaip tai suprantama pagal Paryžiaus konvencijos 6 bis straipsnį, prekių ženklas JAVA - Santykinis atmetimo pagrindas - Galimybės supainioti nebuvimas - Reglamento (EB) Nr. 207/2009 8 straipsnio 1 dalies b punktas - Galimybės susieti nebuvimas - Ryšys tarp žymenų - Žymenų panašumo nebuvimas - Reglamento (EB) Nr. 207/2009 8 straipsnio 5 dalis))
   (2015/C 034/45)
   Proceso kalba: anglų

      Šalys

      Ieškovė: Oracle America, Inc. (Vilmingtonas, Delaveras, Jungtinės Valstijos), atstovaujama advokato T. Heydn

      Atsakovė: Vidaus rinkos derinimo tarnyba (prekių ženklams ir pramoniniam dizainui), atstovaujama P. Bullock ir N. Bambara

      Kita procedūros VRDT Apeliacinėje taryboje šalis, įstojusi į bylą Bendrajame Teisme: Aava Mobile Oy (Oulu, Suomija)

      Dalykas

   Ieškinys dėl 2013 m. rugsėjo 11 d. VRDT antrosios apeliacinės tarybos sprendimo (byla R 1369/2012-2), susijusio su protesto procedūra tarp Oracle America, Inc. ir Aava Mobile.

      Rezoliucinė dalis

               1.

               Atmesti ieškinį.

               2.

               Priteisti iš Oracle America, Inc. bylinėjimosi išlaidas.

      (1)  OL C 344, 2013 11 23.


title: Byla C-318/04 Europos Parlamento 2004 m. liepos 27 d. pareikštas ieškinys Europos Bendrijų Komisijai

text:
               11.9.2004

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 228/32

         Europos Parlamento 2004 m. liepos 27 d. pareikštas ieškinys Europos Bendrijų Komisijai
   (Byla C-318/04)
   (2004/C 228/67)
   2004 m. liepos 27 d. Europos Bendrijų Teisingumo Teisme buvo pareikštas Europos Parlamento, atstovaujamo H. Duintjer Tebbens ir A. Caiola, nurodžiusių adresą dokumentams įteikti Liuksemburge, ieškinys Europos Bendrijų Komisijai.
   Europos Parlamentas Teisingumo Teismo prašo:

               —

               pagal EB sutarties 230 straipsnį panaikinti Europos Bendrijų Komisijos 2004 m. gegužės 14 d. sprendimą 2004/535/EB (1);

               —

               priteisti iš Europos Bendrijų Komisijos bylinėjimosi išlaidas.

         Teisiniai pagrindai ir pagrindiniai argumentai
   Europos Parlamentas, pareikšdamas ieškinį, nurodo keturis teisinius pagrindus, tai yra, Komisijos įgaliojimų viršijimą, esminių Direktyvos 95/46/EB principų pažeidimą, pagrindinių teisių pažeidimą ir proporcingumo principo pažeidimą.
   Kai dėl įgaliojimų viršijimo, Komisijos sprendimas buvo priimtas ultra vires, neatsižvelgiant į pagrindinės Direktyvos 95/46/EB dėl asmens duomenų apsaugos nustatytas nuostatas bei pažeidžiant Direktyvos 95/46 3 straipsnio 2 dalies pirmą punktą, susijusio su veiklų, nepatenkančių į Bendrijos teisės taikymo sritį, išskyrimu.
   Europos Parlamentas taip pat pabrėžia šiuos aspektus: CPB (Jungtinių Amerikos Valstijų Muitinės ir pasienio apsaugos tarnyba) nėra trečioji šalis Direktyvos 95/46 25 straipsnio prasme, sprendimas dėl tinkamumo leidžia perdavimus kitoms JAV valdžios institucijoms bei trečiosioms šalims, sprendimas pažeidžia Direktyvos 95/46 13 straipsnį, numatantį principų, tvarkant asmens duomenis, apribojimus ir išimtis (apribojimus ir išimtis gali nustatyti tik valstybės narės) ir šio sprendimo pagrindu CBP suteikiamas direktyvoje nenumatytas tiesioginis priėmimas prie PNR. Atsižvelgiant į sprendimo dėl tinkamumo ir susitarimo tarp Europos Bendrijos ir Jungtinių Valstijų tarpusavio priklausomybę, sprendimas turėtų būti vertinamas kaip netinkama priemonė, t.y. apmokestinti PNR duomenų perdavimus, numatytam tikslui pasiekti.
   Antruoju teisiniu pagrindu Europos Parlamentas nurodo, kad Komisijos sprendimas dėl tinkamumo pažeidžia esminius Direktyvos 95/46 principus. Visų pirma, sprendime nurodytas asmens duomenų tvarkymo tikslas yra nesuderinamas su pirminio asmens duomenų tvarkymo tikslu; konstatuojama, kad nėra teisinės asmens duomenų tvarkymo pareigos; pagrindinės direktyvos principai pažeisti asmens duomenų tvarkymo, priėjimo prie jų bei susijusių teisių atžvilgiu; teisinės apsaugos neužtikrinimas ir asmens duomenų perdavimas be realios ir efektyvios apsaugos JAV valdžios institucijoms bei kitoms šalims, yra nesuderinamas su Direktyva 95/46.
   Trečia, Europos Parlamentas teigia, kad Komisijos sprendimas dėl tinkamumo pažeidžia pagrindines teises, o ypač Teisingumo Teismo ir Europos žmogaus teisių teismo taikomame Europos žmogaus teisių ir pagrindinių laisvių apsaugos konvencijos 8 straipsnyje numatytas teisę į privatų gyvenimą ir teisę į asmens duomenų apsaugą.
   Remdamasis ketvirtuoju teisiniu pagrindu, Parlamentas nurodo, kad sprendimas dėl tinkamumo pažeidžia proporcingumo principą ta prasme, kad prieinamų PNR duomenų kiekis gali būti perduodamas ir JAV valdžios institucijų saugomas pernelyg ilgą laiko tarpą.

      (1)  2004 m. gegužės 14 d. Komisijos sprendimas 2004/535/EB dėl Jungtinių Amerikos Valstijų Muitinės ir pasienio apsaugos tarnybai perduodamų oro keleivių asmens duomenų, nurodytų Keleivio duomenų įraše (Passenger Name Record), tinkamos apsaugos (OL L 235, p. 11).


title: Sujungtos bylos T-267/08 ir T-279/08: 2011 m. gegužės 12 d. Bendrojo Teismo sprendimas byloje Région Nord-Pas-de-Calais ir Communauté d’agglomération du Douaisis prieš Komisiją ( „Valstybės pagalba — Geležinkelių riedmenų gamyba — Grąžintini avansai — Sprendimas, kuriuo pagalba pripažįstama nesuderinama su bendrąja rinka ir įpareigojama ją susigrąžinti — Reikalavimų priderinimas — Teisė į gynybą — Pareiga motyvuoti — Valstybės ištekliai — Priskyrimas valstybei — Privataus investuotojo kriterijus — Sunkumų patirianti įmonė“ )

text:
               25.6.2011

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 186/19

         2011 m. gegužės 12 d. Bendrojo Teismo sprendimas byloje Région Nord-Pas-de-Calais ir Communauté d’agglomération du Douaisis prieš Komisiją

   (Sujungtos bylos T-267/08 ir T-279/08) (1)

   (Valstybės pagalba - Geležinkelių riedmenų gamyba - Grąžintini avansai - Sprendimas, kuriuo pagalba pripažįstama nesuderinama su bendrąja rinka ir įpareigojama ją susigrąžinti - Reikalavimų priderinimas - Teisė į gynybą - Pareiga motyvuoti - Valstybės ištekliai - Priskyrimas valstybei - Privataus investuotojo kriterijus - Sunkumų patirianti įmonė)
   2011/C 186/34
   Proceso kalba: prancūzų

      Šalys

      Ieškovai: Šiaurės-Pa de Kalė regionas (Prancūzija), atstovaujamas advokatų M. Cliquennois ir F. Cavedon (byla T-267/08); ir Communauté d’agglomération du Douaisis (Prancūzija), atstovaujama advokatų M. Y. Benjamin ir D. Rombi (byla T-279/08)

      Atsakovė: Europos Komisija, atstovaujama C. Giolito ir B. Stromsky

      Dalykas

   Iš pradžių prašymas panaikinti 2008 m. balandžio 2 d. Komisijos sprendimą C(2008) 1089 galutinis, susijusį su Prancūzijos Arbel Fauvet Rail SA suteikta valstybės pagalba C 38/2007 (ex NN 45/2007), vėliau — prašymas panaikinti 2010 m. birželio 23 d. Komisijos sprendimą C(2010) 4112 galutinis, susijusį su Prancūzijos Arbel Fauvet Rail suteikta valstybės pagalba C 38/2007 (ex NN 45/2007).

      Sprendimo rezoliucinė dalis

               1.

               Nėra reikalo priimti sprendimą dėl prašymų panaikinti 2008 m. balandžio 2 d. Komisijos sprendimą C(2008) 1089 galutinis, susijusį su Prancūzijos Arbel Fauvet Rail SA suteikta valstybės pagalba C 38/2007 (ex NN 45/2007).

               2.

               Atmesti ieškinius.

               3.

               Europos Komisija padengia bylinėjimosi išlaidas, išskyrus nurodytas Šiaurės-Pa de Kalė regiono ir Communauté d’agglomération du Douaisis, po to, kai joms buvo pranešta apie 2010 m. birželio 23 d. Komisijos sprendimą C(2010) 4112 galutinis, susijusį su Prancūzijos Arbel Fauvet Rail suteikta valstybės pagalba C 38/2007 (ex NN 45/2007), kuriuo buvo panaikintas sprendimas C(2008) 1089 galutinis.

      (1)  OL C 247, 2008 9 27.


title: Byla T-750/15: 2015 m. gruodžio 22 d. pareikštas ieškinys byloje Mitteldeutsche Braunkohlengesellschaft ir kt./Komisija

text:
               15.2.2016

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 59/47

         2015 m. gruodžio 22 d. pareikštas ieškinys byloje Mitteldeutsche Braunkohlengesellschaft ir kt./Komisija

   (Byla T-750/15)
   (2016/C 059/54)
   Proceso kalba: vokiečių

      Šalys

      Ieškovės: Mitteldeutsche Braunkohlengesellschaft mbH (Ceicas, Vokietija), RWE Power AG (Esenas, Vokietija), Vattenfall Europe Mining AG (Kotbusas, Vokietija), atstovaujamos advokatų U. Karpenstein, K. Dingemann ir M. Kottmann

      Atsakovė: Europos Komisija

      Reikalavimai

   Ieškovės Bendrojo Teismo prašo:

               —

               panaikinti 2014 m. liepos 23 d. Europos Komisijos sprendimą C(2014) 5081 final Valstybės pagalbos byloje SA.38632 (2014/N) (ex 2013/NN) – Vokietija – 2014 m. EEG įstatymas – Atsinaujinančiosios energijos įstatymo pakeitimas – tiek, kiek juo valstybės pagalba kvalifikuojama tvarka, taikoma įrenginiams, skirtiems savarankiškam tiekimui, numatytam 2014 m. EEG įstatymo 61 straipsnio 3 ir 4 dalyse, ir tiek, kiek 5 punkto antroje įtraukoje (P. 75), ši tvarka pripažįstama suderinama su vidaus rinka tik iki 2017 m. gruodžio 31 d.;

               —

               priteisti iš atsakovės bylinėjimosi išlaidas.

      Ieškinio pagrindai ir pagrindiniai argumentai

   Grįsdamos ieškinį ieškovės remiasi dviem pagrindais.

               1.

               Pirmasis ieškinio pagrindas: atrankinės naudos tam tikroms įmonėms nebuvimas
               Pirmuoju ieškinio pagrindu ieškovės tvirtina, kad ginčijamame sprendime klaidingai buvo kvalifikuota tvarka, taikytina savarankiško elektros tiekimo įrenginiams (2014 m. EEG įstatymo 61 straipsnio 3 ir 4 dalys), atrankine priemone ir todėl valstybės pagalba.

               2.

               Antrasis ieškinio pagrindas: valstybės išteklių nebuvimas
               Antruoju ieškinio pagrindu ieškovės tvirtina, kad pagalba atsinaujinančiai energijai, finansuojama EEG rinkliava, buvo ne iš valstybės, bet iš privačių išteklių. Nei EEG rinkliavos rinkimui, nei naudojimui nebuvo taikoma nuolatinė viešoji kontrolė, kaip to reikalaujama teismų praktikoje. Be to, nagrinėjamomis nuostatomis neapsunkinami viešieji biudžetai, nes bendra EEG rinkliavos suma nebuvo sumažinta dėl savarankiško tiekimo įrenginiais atleidimo nuo mokesčio.


title: Byla C-184/16: 2016 m. balandžio 1 d. Dioikitiko Protodikeio Thessalonikis (Graikija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje Ovidiu-Mihaita Petrea/Ypourgos Esoterikon kai Dioikitikis Anasygrotisis

text:
               13.6.2016

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 211/33

      2016 m. balandžio 1 d.Dioikitiko Protodikeio Thessalonikis (Graikija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje Ovidiu-Mihaita Petrea/Ypourgos Esoterikon kai Dioikitikis Anasygrotisis

      (Byla C-184/16)
      (2016/C 211/43)
      Proceso kalba: graikų

         Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas

         Dioikitiko Protodikeio Thessalonikis

         Šalys pagrindinėje byloje

         Pareiškėjas: Ovidiu-Mihaita Petrea

         Atsakovas: Ypourgos Esoterikon kai Dioikitikis Anasygrotisis

         Prejudiciniai klausimai

                  1)

                  Ar Direktyvos 2004/38/EB (1) 27 ir 32 straipsniai, siejami su SESV 45 ir 49 straipsniais, atsižvelgiant į valstybių narių procesinę autonomiją ir į teisėtų lūkesčių apsaugos ir gero administravimo principus, turi būti aiškinami taip, kad pagal juos įpareigojama ar leidžiama panaikinti Europos Sąjungos piliečio registracijos sertifikatą, kuris pagal Prezidento dekreto Nr. 106/2007 8 straipsnio 1 dalį buvo išduotas kitos valstybės narės piliečiui, ir priimti sprendimą jį išsiųsti iš priimančiosios valstybės, kai šis asmuo, nors ir būdamas įrašytas į nepageidaujamų užsieniečių sąrašą ir dėl kurio priimtas sprendimas uždrausti įvažiuoti į šalį dėl viešosios tvarkos ir visuomenės saugumo pagrindų, prieš tai nepateikęs prašymo panaikinti draudimą atvykti pagal Direktyvos 2004/38 32 straipsnyje numatytą procedūrą, iš naujo atvyko į tą pačią valstybę narę ir joje pradėjo vykdyti verslą, atsižvelgiant į tai, kad šis draudimas atvykti laikytinas nepriklausomu su viešąja tvarka susijusiu pagrindu, kuris pateisina valstybės narės piliečio registracijos sertifikato panaikinimą?

                  2)

                  Jeigu į ankstesnį klausimą būtų atsakyta teigiamai, ar minėtos aplinkybės gali būti prilyginamos Europos Sąjungos piliečio nelegaliam buvimui priimančiosios valstybės teritorijoje, todėl kompetentingos institucijos turi teisę panaikinti Europos Sąjungos piliečio registracijos sertifikatą ir priimti sprendimą šį asmenį grąžinti, kaip tai numatyta Direktyvos 2008/115/EB (2) 6 straipsnio 1 dalyje, netgi jei, viena vertus, registracijos sertifikatas paprastai nėra prilyginamas nuolatiniam leidimui gyventi šalyje, o, kita vertus, Direktyva 2008/11/115 ratione personae taikoma tik trečiųjų šalių piliečiams?

                  3)

                  Jeigu į tą patį klausimą būtų atsakyta neigiamai, ar kitos valstybės narės piliečio registracijos sertifikato, kuris nėra dokumentas, suteikiantis teisę teisėtai gyventi šalyje, panaikinimas dėl su viešąja tvarka ir visuomenės saugumu susijusių pagrindų ir priimančiosios valstybės narės kompetentingų nacionalinių institucijų naudojantis procesine autonomija priimtas sprendimas grąžinti šį pilietį, pagal teisingą teisės aiškinimą, gali būti laikomi kaip vienas priimtas administracinis aktas dėl išsiuntimo, kaip tai suprantama pagal Direktyvos 2004/38 27 ir 28 straipsnius, kuriam taikoma teisminė kontrolė tokiomis sąlygomis, kokios įtvirtintos tose nuostatose, kuriose numatyta, kokie galimi ES piliečių išsiuntimo iš priimančiosios valstybės narės pagrindai?

                  4)

                  Nepaisant to, ar į pirmą ir antrą klausimus būtų atsakyta teigiamai, ar neigiamai, ar veiksmingumo principui prieštarauja nacionalinių teismų praktika, draudžianti administracinėms institucijoms, o vėliau teismams tuo atveju, kai panaikinamas Europos Sąjungos piliečio registracijos sertifikatas ir priimamas sprendimas jį išsiųsti iš priimančios valstybės narės dėl to, kad galioja sprendimas uždrausti kitos valstybės narės piliečiui atvykti į minėtą (pirmąją) valstybę narę, tikrinti, ar priimant šį sprendimą dėl draudimo atvykti į šalį, buvo užtikrintos Direktyvos 2004/38 30 ir 31 straipsniuose numatytos procesinės garantijos?

                  5)

                  Jeigu į ankstesnį klausimą būtų atsakyta teigiamai, ar iš Direktyvos 2004/38 32 straipsnio matyti, kad valstybės narės kompetentingos administracinės institucijos bet kuriuo atveju privalo informuoti suinteresuotąjį kitos valstybės narės pilietį apie sprendimą dėl jo išsiuntimo šiam asmeniui suprantama kalba, kad šis asmuo galėtų veiksmingai pasinaudoti minėtose direktyvos nuostatose numatytomis procesinėmis teisėmis, net jei šis pilietis nepateikė tokio prašymo?

         (1)  2004 m. balandžio 29 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2004/38/EB dėl Sąjungos piliečių ir jų šeimos narių teisės laisvai judėti ir gyventi valstybių narių teritorijoje, iš dalies keičianti Reglamentą (EEB) Nr. 1612/EB ir naikinanti Direktyvas 64/221/EEB, 68/360/EEB, 72/194/EEB, 73/148/EEB, 75/34/EEB, 75/35/EEB, 90/364/EEB, 90/365/EEB, 93/96/EEB (OL L 158, 2004 4 30, p. 77).

         (2)  2008 m. gruodžio 16 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2008/115/EB dėl bendrų nelegaliai esančių trečiųjų šalių piliečių grąžinimo standartų ir tvarkos valstybėse narėse (OL L 348, 2008 12 24, p. 98).


title: Byla C-457/17: 2017 m. liepos 31 d. Bundesgerichtshof (Vokietija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje Heiko Jonny Maniero/Studienstiftung des deutschen Volkes eV

text:
               16.10.2017

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 347/12

         2017 m. liepos 31 d.Bundesgerichtshof (Vokietija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje Heiko Jonny Maniero/Studienstiftung des deutschen Volkes eV

   (Byla C-457/17)
   (2017/C 347/14)
   Proceso kalba: vokiečių

      Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas

      Bundesgerichtshof

      Šalys pagrindinėje byloje

      Kasatorius: Heiko Jonny Maniero

      Kita kasacinio proceso šalis: Studienstiftung des deutschen Volkes eV

      Prejudiciniai klausimai

               1.

               Ar registruotos asociacijos skiriamos stipendijos, skirtos tyrimų ar studijų projektams užsienyje skatinti, patenka į švietimo sąvokos taikymo sritį, kaip tai suprantama pagal Direktyvos 2000/43/EB (1) 3 straipsnio 1 dalies g punktą?

               2.

               Jei atsakymas į pirmąjį klausimą būtų teigiamas:
               Ar skiriant stipendijas, nurodytas pirmajame prejudiciniame klausime, kandidatams keliamas reikalavimas būti išlaikius pirmąjį valstybinį teisės egzaminą Vokietijoje netiesiogiai diskriminuoja kandidatą ir taip pažeidžiamas Direktyvos 2000/43/EB 2 straipsnio 2 dalies b punktas, jeigu kandidatas, kuris yra Sąjungos pilietis, nors įgijęs panašų išsilavinimą už Europos Sąjungos ribų, o studijų vieta nėra susijusi su kandidato etnine priklausomybe, laisvai kalbėdamas vokiečių kalba ir gyvendamas nacionalinėje teritorijoje turėjo tokią pačią galimybę kaip šalies piliečiai baigęs toje šalyje teisės studijas išlaikyti pirmąjį valstybinį teisės egzaminą?
               Ar šiuo atžvilgiu turi reikšmės tai, kad stipendijų programa, kuri nėra siejama su diskriminacinėmis savybėmis, siekiama remiant tyrimo ar studijų projektus užsienyje skatinti teisės studijų absolventus Vokietijoje susipažinti su užsienio šalių teisinėmis sistemomis, įgyti patirties užsienyje ir užsienio kalbų žinių?

      (1)  2000 m. birželio 29 d. Tarybos direktyva 2000/43/EB, įgyvendinanti vienodo požiūrio principą asmenims nepriklausomai nuo jų rasės arba etninės priklausomybės (OL L 180, p. 22; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 20 sk., 1 t., p. 23).


title: Byla T-410/04 Italijos Respublikos 2004 m. spalio 4 d. pareikštas ieškinys Europos Bendrijų Komisijai

text:
               22.1.2005

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 19/29

         Italijos Respublikos 2004 m. spalio 4 d. pareikštas ieškinys Europos Bendrijų Komisijai
   (Byla T-410/04)
   (2005/C 19/63)
   Proceso kalba: italų
   2004 m. spalio 4 d. Europos Bendrijų Pirmosios instancijos teisme buvo pareikštas Italijos Respublikos, atstovaujamos avvocato dello Stato Danilo Del Gaizo, ieškinys Europos Bendrijų Komisijai.
   Ieškovas Pirmosios instancijos teismo prašo:

               —

               Paskelbti ginčijamą sprendimą negaliojančiu;

               —

               Subsidiariai, paskelbti, kad ginčijamas sprendimas yra negaliojantis ta dalimi, kuria sumažina bendrą lėšų sumą skirtą Italijos Respublikai 2004–2006 metams pagal sprendimą 1999/659/EB, iš dalies pakeistą sprendimu 2000/426/EB;

               —

               priteisti iš Komisijos bylinėjimosi išlaidas.

         Teisiniai pagrindai ir pagrindiniai argumentai
   Šioje byloje ginčijamas 2004 m. liepos 23 d. Komisijos sprendimas 2004/592/EB iš dalies pakeičiantis Sprendimą 1999/659/EB, nustatantį Europos žemės ūkio orientavimo ir garantijų fondo asignavimų kaimo plėtros priemonėms 2000–2006 metams valstybėms narėms skiriamas orientacines lėšas (1) [pranešta dokumentu Nr. C (2004) 2837].
   Ieškovo manymu, ginčijamu sprendimu padaryti pakeitimai ne tik apima Bendrijos fondų asignavimų suteikimą Italijos Respublikai 2004 metams pagal jos pateiktas išlaidų prognozes, bet iš jai skirtų fondų perskaičiuoja bendras lėšas iki 4 473,2 mln. eurų, t.y. apie 40 mln. eurų sumažina bendrą Berlyno susitarimo išlaidų sumą (kuri lygi 4 512,30 mln. eurų).
   Grįsdamas savo reikalavimus ieškovas teigia, kad buvo pažeistas negaliojimo atgal teisinis principas. Jis pažymi, kad Reglamentas Nr. 817/2004 (2) buvo priimtas 2004 m. balandžio 20 d., o įsigaliojo 2004 m. gegužės 7 d., tačiau jau seniai buvo pasibaigęs Reglamento Nr. 445/2002 47 straipsnio 1 dalyje nustatytas rugsėjo 30 d. terminas iki kurio valstybės narės turėjo išsiųsti Komisijai 2003 finansinių metų išlaidų ir išlaidų, kurias dar reikia išmokėti iki metų pabaigos, ataskaitas bei peržiūrėtas išlaidų prognozes 2004 ir vėlesniems finansiniams metams. Nustatyti 2004 finansinių metų biudžete numatytus asignavimus Komisija turėjo pagal minėto reglamento 49 straipsnį, kuris dar galiojo 2003 m. rugsėjo 30 d., o ne jau pagal Reglamento Nr. 817/2004 57 straipsnį. Dėl to ji būtų negalėjusi 2004 finansiniams metams priimti ginčijamo sprendimo, kuris remiasi nauja reglamentą Nr. 1257/1999 (3) įgyvendinančių nuostatų teisine baze, nei, kaip numatyta pirmiau minėtame 57 straipsnyje, priimti pradinių išlaidų valstybėms narėms, nustatytų Sprendimu Nr. 1999/659, iš dalies pakeistu Sprendimu Nr. 426/2000, pakeitimus.
   Subsidiariai, ieškovas nesutinka, kad Komisija turi teisę pakeisti Sprendimu Nr. 1999/659, iš dalies pakeistu Sprendimu Nr. 2000/426, net bendros Berlyno susitarimo išlaidų sumos sumažinimu nustatytas išlaidas ir kad tai galėtų būti taikoma Italijos Respublikai, net jei Reglamentas Nr. 817/2004, o ypač jo 57 straipsnis, visa apimtimi būtų deramai taikyti rugsėjo 30 d. valstybių narių pateiktoms prognozėms, kaip reikalaujama Reglamente Nr. 445/2002. Dėl to ieškovas nurodo Reglamento Nr. 1257/1999 46 straipsnio ir Reglamento Nr. 817/2004 57 straipsnio pažeidimus. Ieškovas mano, kad visiškas tikros teisinės bazės, kuri leistų ginčiju sprendimu atliktą išlaidų sumažinimą, nebuvimas rodo, kad priimant šį sprendimą atsakovas visiškai iškreipė reglamento, kuriuo remtasi priimant sprendimą, tikslą ir taip piktnaudžiavo įgaliojimais.
   Nepripažinus pirmųjų dviejų pažeidimų, ieškovas nurodo, kad buvo pažeistas teisėtų lūkesčių principas ir pareiga motyvuoti teisės aktus.

      (1)  OL L 263, 2004 8 10, p. 24.

      (2)  2004 m. balandžio 29 d. Komisijos reglamentas (EB) Nr. 817/2004 iš dalies pakeičiantis Tarybos reglamento (EB) Nr. 1257/1999 dėl Europos žemės ūkio orientavimo ir garantijų fondo (EŽŪOGF) paramos kaimo plėtrai taikymą, OL L 153, 2004 4 30, p. 30.

      (3)  1999 m. gegužės 17 d. Tarybos reglamentas (EB) Nr. 1257/1999 dėl Europos žemės ūkio orientavimo ir garantijų fondo (EŽŪOGF) paramos kaimo plėtrai ir iš dalies pakeičiantis bei panaikinantis tam tikrus reglamentus, OL L 160, 1999 6 26, p. 80.


title: Byla T-239/09 P: 2009 m. birželio 16 d. Luigi Marcuccio pateiktas apeliacinis skundas dėl 2009 m. kovo 31 d. Tarnautojų teismo sprendimo byloje F-146/07 Marcuccio prieš Komisiją

text:
               15.8.2009

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 193/28

         2009 m. birželio 16 d. Luigi Marcuccio pateiktas apeliacinis skundas dėl 2009 m. kovo 31 d. Tarnautojų teismo sprendimo byloje F-146/07 Marcuccio prieš Komisiją
   (Byla T-239/09 P)
   2009/C 193/45
   Proceso kalba: italų

      Šalys

      Apeliantas: Luigi Marcuccio (Trikazė, Italija), atstovaujamas advokato G. Cipressa

      Kita proceso šalis: Europos Bendrijų Komisija

      Apelianto reikalavimai

   Bet kuriuo atveju:

               —

               panaikinti skundžiamą nutartį visą ir be jokių išimčių,

               —

               pripažinti, kad ieškinys pirmojoje instancijoje, dėl kurio buvo priimta skundžiama nutartis, buvo priimtinas visas ir be jokių išimčių.

         Pirmiausia:

               —

               patenkinti visus be jokių išimčių ieškinyje pirmojoje instancijoje nurodytus reikalavimus bei nurodyti atsakovei atlyginti visas ieškovo išlaidas, patirtas šioje byloje abejose instancijose.

         Paraleliai:

               —

               grąžinti šią bylą kitos sudėties Tarnautojų teismui, kad šis dar karta ją išnagrinėtų iš esmės.

      Apeliacinio skundo pagrindai ir pagrindiniai argumentai

   Šis apeliacinis skundas pateiktas dėl 2009 m. kovo 31 d. Tarnautojų teismo nutarties byloje F–146/07. Minėta nutartimi ieškinys dėl atsakovės sprendimo nepatenkinti ieškovo prašymo atlikti tyrimą dėl juodlige užkrėsto siuntinio ieškovui, šiam dirbant Komisijos atstovybėje Angoloje, panaikinimo ir dėl su šiuo sprendimu susijusios žalos atlyginimo, buvo atmestas kaip iš dalies nepriimtinas ir iš dalies nepagrįstas.
   Grįsdamas savo reikalavimus ieškovas nurodo teisės klaidas tam tikruose Tarnautojų teismo tvirtinimuose, susijusiuose su ieškovo reikalavimų nepriimtinumu ir nepagrįstumu, o taip pat nurodo, kad buvo pakeistos ir iškraipytos faktinės aplinkybės.


title: Byla T-197/10: 2011 m. rugsėjo 9 d. Bendrojo Teismo sprendimas byloje BVR prieš VRDT — Austria Leasing (Austria Leasing Gesellschaft m.b.H. Mitglied der Raiffeisen-Bankengruppe Österreich) (Bendrijos prekių ženklas — Protesto procedūra — Vaizdinio Bendrijos prekių ženklo Austria Leasing Gesellschaft m.b.H. Mitglied der Raiffeisen-Bankengruppe Österreich paraiška — Ankstesnis vaizdinis nacionalinis prekių ženklas Raiffeisenbank — Galimybės supainioti nebuvimas — Reglamento (EB) Nr. 207/2009 8 straipsnio 1 dalies b punktas)

text:
               22.10.2011

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 311/43

         2011 m. rugsėjo 9 d. Bendrojo Teismo sprendimas byloje BVR prieš VRDT — Austria Leasing (Austria Leasing Gesellschaft m.b.H. Mitglied der Raiffeisen-Bankengruppe Österreich)

   (Byla T-197/10) (1)

   (Bendrijos prekių ženklas - Protesto procedūra - Vaizdinio Bendrijos prekių ženklo „Austria Leasing Gesellschaft m.b.H. Mitglied der Raiffeisen-Bankengruppe Österreich“ paraiška - Ankstesnis vaizdinis nacionalinis prekių ženklas „Raiffeisenbank“ - Galimybės supainioti nebuvimas - Reglamento (EB) Nr. 207/2009 8 straipsnio 1 dalies b punktas)
   2011/C 311/80
   Proceso kalba: vokiečių

      Šalys

      Ieškovė: Bundesverband der Deutschen Volksbanken und Raiffeisenbanken e.V. (BVR) (Berlynas, Vokietija), atstovaujama advokato I. Rinke

      Atsakovė: Vidaus rinkos derinimo tarnyba (prekių ženklams ir pramoniniam dizainui), atstovaujama B. Schmidt

      Kita procedūros VRDT Apeliacinėje taryboje šalis, įstojusi į bylą Bendrajame Teisme: Austria Leasing GmbH (Ešbornas, Vokietija), atstovaujama advokato B. Joachim

      Dalykas

   Ieškinys dėl panaikinimo, pareikštas dėl 2010 m. vasario 3 d. VRDT pirmosios apeliacinės tarybos sprendimo (byla R 248/2009-1), susijusio su protesto procedūra tarp Bundesverband der Deutschen Volksbanken und Raiffeisenbanken e.V. (BVR) ir Austria Leasing GmbH.

      Rezoliucinė dalis

               1.

               Atmesti ieškinį.

               2.

               Priteisti iš Le Bundesverband der Deutschen Volksbanken und Raiffeisenbanken e.V. (BVR) bylinėjimosi išlaidas.

      (1)  OL C 179, 2010 7 3.


title: Byla C-121/08 2008 m. liepos 8 d. Teisingumo Teismo pirmininko nutartis byloje Europos Bendrijų Komisija prieš Graikijos Respubliką

text:
               8.11.2008

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 285/32

         2008 m. liepos 8 d. Teisingumo Teismo pirmininko nutartis byloje Europos Bendrijų Komisija prieš Graikijos Respubliką

   (Byla C-121/08) (1)

   (2008/C 285/57)

      Proceso kalba: graikų

   Teisingumo Teismo pirmininkas nutartimi nurodė išbraukti bylą iš registro.

      (1)  OL C 116, 2008 5 9.


title: Byla C-381/12 P: 2012 m. rugpjūčio 9 d. I Marchi Italiani Srl pateiktas apeliacinis skundas dėl 2012 m. birželio 28 d. Bendrojo Teismo (šeštoji kolegija) priimto sprendimo byloje T-133/09, I Marchi Italiani ir Basile prieš VRDT — Osra

text:
               6.10.2012

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 303/20

         2012 m. rugpjūčio 9 d.I Marchi Italiani Srl pateiktas apeliacinis skundas dėl 2012 m. birželio 28 d. Bendrojo Teismo (šeštoji kolegija) priimto sprendimo byloje T-133/09, I Marchi Italiani ir Basile prieš VRDT — Osra

   (Byla C-381/12 P)
   2012/C 303/35
   Proceso kalba: italų

      Šalys

      Apeliantė: I Marchi Italiani Srl, atstovaujama advokatų L. Militerni ir G. Militerni

      Kitos proceso šalys: Vidaus rinkos derinimo tarnyba (prekių ženklams ir pramoniniam dizainui), Osra SA

      Apeliantės reikalavimai

               —

               Panaikinti Europos Sąjungos Bendrojo Teismo sprendimo dalį, kuria jis atmetė I Marchi Italiani s.r.l. pareikštą ieškinį ir priteisė iš jos bylinėjimosi išlaidų atlyginimą, išskyrus susijusias su ieškinio atsisakymu.

               —

               Patenkinti dalį pirmojoje instancijoje pateiktų reikalavimų ir panaikinti 2009 m. sausio 9 d. Antrosios apeliacinės tarybos sprendimą, apie kurį šaliai, dabar apeliantei, pranešta 2009 m. sausio 30 d., priimtą byloje R 502/2008 tarp I Marchi Italiani S.r.l. prieš Osra S.A, ir kuriuo, išnagrinėjus Osra S.A. apeliaciją, patvirtinamas Anuliavimo skyriaus sprendimas patenkinti prašymą dėl teisės netekimo ir prekių ženklo „B Antonio Basile 1952“ registracijos pripažinimo negaliojančia.

               —

               Priteisti iš VRDT bylinėjimosi išlaidų, honorarų ir kitų sumų tinkamą atlyginimą.

      Apeliacinio skundo pagrindai ir pagrindiniai argumentai

   Bendrovė I Marchi Italiani s.r.l. nurodo šiuos apeliacinio skundo pagrindus:

               1.

               Bendrojo Teismo procedūros reglamento 135 straipsnio 4 dalies pažeidimą, nes teismas klaidingai nusprendė, jog apeliantės pateikti dokumentai nepriimtini ir nebūtina nagrinėti jų įrodomosios galios bei atmetė argumentus dėl ginčijamo prekių ženklo gero vardo ir sąžiningumo principo.

               2.

               Reglamento Nr. 40/94 (1) 53 straipsnio 2 dalies (dabar — Reglamento Nr. 207/2009 (2) 54 straipsnio 2 dalis) pažeidimą, nes Bendrasis Teismas klaidingai nusprendė, jog nuo prekių ženklo registracijos ir nuo prašymo pripažinti registraciją negaliojančia pateikimo praėjo mažiau nei 5 metai, todėl prekių ženklo registracijos paraiškos pateikimo data nesvarbi.

               3.

               Reglamento Nr. 40/94 8 straipsnio 1 dalies b punkto pažeidimą, nes Bendrasis Teismas klaidingai pripažino, jog prekių ženklai, dėl kurių kilo ginčas, panašūs, klaidingai rėmėsi šia nuostata ir nusprendė, jog egzistuoja galimybė supainioti.

      (1)  1993 m. gruodžio 20 d. Tarybos reglamentas (EB) Nr. 40/94 dėl Bendrijos prekių ženklo (OL L 11, p. 1; p. 36; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 17 sk., 1 t., p. 146).

      (2)  2009 m. vasario 26 d. Tarybos reglamentas (EB) Nr. 207/2009 dėl Bendrijos prekių ženklo (OL L 78, p. 1).


title: Byla T-482/15 R: 2015 m. spalio 15 d. Bendrojo Teismo ketvirtosios kolegijos pirmininko nutartis byloje Ahrend Furniture/Komisija (Laikinųjų apsaugos priemonių taikymas — Viešieji pirkimai — Viešųjų pirkimų konkurso procedūra — Baldų tiekimas — Konkurso dalyvės pasiūlymo atmetimas ir sutarties sudarymas su kita dalyve — Prašymas taikyti laikinąsias apsaugos priemones — „Fumus boni juris“ nebuvimas)

text:
               30.11.2015

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 398/56

         2015 m. spalio 15 d. Bendrojo Teismo ketvirtosios kolegijos pirmininko nutartis byloje Ahrend Furniture/Komisija

   (Byla T-482/15 R)
   ((Laikinųjų apsaugos priemonių taikymas - Viešieji pirkimai - Viešųjų pirkimų konkurso procedūra - Baldų tiekimas - Konkurso dalyvės pasiūlymo atmetimas ir sutarties sudarymas su kita dalyve - Prašymas taikyti laikinąsias apsaugos priemones - „Fumus boni juris“ nebuvimas))
   (2015/C 398/71)
   Proceso kalba: prancūzų

      Šalys

      Ieškovė: Ahrend Furniture (Zaventemas, Belgija), iš pradžių atstovaujama advokatų A. Lepièce, V. Dor ir S. Engelen, vėliau – A. Lepièce, V. Dor, S. Engelen ir F. Caillol

      Atsakovė: Europos Komisija, atstovaujama S. Delaude ir J. Estrada de Solà

      Dalykas

   Prašymas sustabdyti Komisijos sprendimo sudaryti sutartį dėl konkurso Nr. OIB.DR.2/PO/2014/055/622 – „Baldų tiekimas“ 1 dalies su kita dalyve vykdymą, o nepatenkinus šio reikalavimo, prašymas nurodyti pateikti dokumentus dėl pasiūlymų finansinio įvertinimo ir sustabdyti to paties sprendimo vykdymą, kol sueis naujas dešimties dienų status quo laikotarpis, skaičiuojamas nuo šių dokumentų išsiuntimo dienos.

      Rezoliucinė dalis

               1.

               Atmesti prašymą dėl laikinųjų apsaugos priemonių taikymo.

               2.

               Panaikinti 2015 m. rugpjūčio 26 d. nutartį, priimtą byloje T-482/15 R.

               3.

               Atidėti bylinėjimosi išlaidų klausimo nagrinėjimą.


title: Byla T-755/15: 2015 m. gruodžio 30 d. pareikštas ieškinys byloje Liuksemburgas/Komisija

text:
               15.2.2016

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 59/48

         2015 m. gruodžio 30 d. pareikštas ieškinys byloje Liuksemburgas/Komisija

   (Byla T-755/15)
   (2016/C 059/55)
   Proceso kalba: prancūzų

      Šalys

      Ieškovė: Liuksemburgo Didžioji Hercogystė, atstovaujama D. Holderer ir advokatų D. Waelbroeck, S. Naudin, A. Steichen

      Atsakovė: Europos Komisija

      Reikalavimai

   Ieškovė Bendrojo Teismo prašo:

               —

               pripažinti šį ieškinį priimtinu ir pagrįstu;

               —

               panaikinti 2015 m. spalio 21 d. Komisijos sprendimą dėl valstybės pagalbos SA.38375, kurią Liuksemburgo Didžioji Hercogystė suteikė bendrovei „Fiat“;

               —

               nepatenkinus pirmiau išdėstyto reikalavimo, panaikinti 2015 m. spalio 21 d. Komisijos sprendimą dėl valstybės pagalbos SA.38375, kurią Liuksemburgo Didžioji Hercogystė suteikė bendrovei „Fiat“, tiek, kiek juo nurodoma grąžinti pagalbą;

               —

               priteisti iš Komisijos bylinėjimosi išlaidas.

      Ieškinio pagrindai ir pagrindiniai argumentai

   Grįsdama ieškinį ieškovė remiasi trimis pagrindais.

               1.

               Pirmasis ieškinio pagrindas susijęs su SESV 107 straipsnio pažeidimu, nes Komisija nepateikė įrodymų dėl ginčijamo sprendimo atrankinio pobūdžio.

               2.

               Antrasis ieškinio pagrindas susijęs su SESV 107 straipsnio ir Komisijos pareigos motyvuoti pažeidimu, nes Komisija nepateikė įrodymų nei dėl konkurencinio pranašumo, nei dėl konkurencijos ribojimo.

               3.

               Trečiasis papildomas ieškinio pagrindas susijęs su 1999 m. kovo 22 d. Tarybos reglamento (EB) Nr. 659/1999, nustatančio išsamias EB Sutarties 93 straipsnio taikymo taisykles, 14 straipsnio 1 dalies pažeidimu, nes Komisija pareikalavo grąžinti suteiktą pagalbą, pažeisdama teisinio saugumo principą ir teisę į gynybą.


title: Byla C-298/06 2006 m. liepos 4 d. pareikštas ieškinys byloje Europos Bendrijų Komisija prieš Graikijos Respubliką

text:
               30.9.2006

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 237/4

         2006 m. liepos 4 d. pareikštas ieškinys byloje Europos Bendrijų Komisija prieš Graikijos Respubliką

   (Byla C-298/06)
   (2006/C 237/08)
   Proceso kalba: graikų
   Šalys

      Ieškovė: Europos Bendrijų Komisija, atstovaujama E. Tserepa-Lacombe ir I. Chatzigiannis

      Atsakovė: Graikijos Respublika
   Ieškovės reikalavimai

               —

               Pripažinti, kad nepriimdama įstatymų ir kitų teisės aktų, būtinų įgyvendinti 2003 m. gegužės 26 d. Tarybos direktyvą 2003/43/EB (1), keičiančią Direktyvą 88/407/EEB, nustatančią gyvūnų sveikatos reikalavimus, taikomus Bendrijos vidaus prekybai užšaldyta galvijų sperma bei jos importui, ir bet kuriuo atveju nepranešusi apie juos Komisijai, Graikijos Respublika neįvykdė įsipareigojimų pagal šią direktyvą.

               —

               Priteisti iš Graikijos Respublikos bylinėjimosi išlaidas.

         Ieškinio pagrindai ir pagrindiniai argumentai
   Direktyvos perkėlimo į nacionalinę teisę terminas baigėsi 2004 m. liepos 4 dieną.

      (1)  OL L 143, 2003 6 11, p. 23.


title: Byla T-187/08 2008 m. gegužės 13 d. pareikštas ieškinys byloje Rodd & Gunn Australia prieš VRDT (Šuns atvaizdas)

text:
               5.7.2008

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 171/47

         2008 m. gegužės 13 d. pareikštas ieškinys byloje Rodd & Gunn Australia prieš VRDT (Šuns atvaizdas)

   (Byla T-187/08)
   (2008/C 171/90)
   Kalba, kuria surašytas ieškinys: anglų
   Šalys

      Ieškovė: Rodd & Gunn Australia (Wellington, Naujoji Zelandija), atstovaujama baristerio B. Brandreth ir solisitoriaus N. Jenkins

      Atsakovė: Vidaus rinkos derinimo tarnyba (prekių ženklams ir pramoniniam dizainui) (VRDT)
   Ieškovės reikalavimai

               —

               Panaikinti 2008 m. kovo 12 d. Vidaus rinkos derinimo tarnybos (prekių ženklams ir pramoniniam dizainui) ketvirtosios apeliacinės tarybos sprendimą byloje R 1245/2007-4.

               —

               Taikyti restitutio in integrum Bendrijos prekių ženklo Nr. 339 218 atžvilgiu.

               —

               Priteisti iš VRDT bylinėjimosi išlaidas.

         Ieškinio pagrindai ir pagrindiniai argumentai

      Bendrijos prekių ženklas, dėl kurio pateiktas prašymas: vaizdinis prekių ženklas, vaizduojantis šunį, skirtas 16, 18 ir 25 klasių prekėms — Bendrijos prekių ženklas Nr. 339 218

      Prekių ženklų ir registro departamento sprendimas: atmesti prašymą dėl restitutio in integrum

      Apeliacinės tarybos sprendimas: atmesti apeliaciją

      Ieškinio pagrindai: Tarybos reglamento Nr. 40/94 47 straipsnio pažeidimas, nes pratęsti Bendrijos prekių ženklo registracijos galiojimą gali ne tik savininkas arba jo atstovas; Apeliacinė taryba padarė teisės klaidą bei faktų vertinimo klaidą, nuspręsdama, kad, atsižvelgiant į aplinkybes, ieškovė ir jos įgaliotas atstovas nesiėmė visų reikalingų priemonių; Apeliacinė taryba padarė teisės klaidą, nuspręsdama, kad ieškovė nesiėmė visų reikalingų priemonių, savo prekių ženklų registracijos galiojimui pratęsti skirdama prekių ženklų galiojimo pratęsimo agentūrą Computer Patent Annuities Limited.


title: Byla C-143/06  2006 m. kovo 17 d.  Landgericht Hamburg pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje Ludwigs-Apotheke München Internationale Apotheke prieš Juers Pharma Import-Export GmbH

text:
               20.5.2006

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 121/6

         2006 m. kovo 17 d. Landgericht Hamburg pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje Ludwigs-Apotheke München Internationale Apotheke prieš Juers Pharma Import-Export GmbH
   (Byla C-143/06)
   (2006/C 121/11)
   Proceso kalba: vokiečių
   Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas
   Landgericht Hamburg (Vokietija)
   Šalys pagrindinėje byloje
   Ieškovė: Ludwigs-Apotheke München Internationale Apotheke
   Atsakovė: Juers Pharma Import-Export GmbH
   Prejudiciniai klausimai

               1.

               Ar Direktyvos 2001/83/EB (1) 86 straipsnio 2 dalies trečioje įtraukoje išdėstytą taisyklę reikia aiškinti taip, kad ji draudžia nacionalinius teisės aktus, kurie kaip neteisėtą vaistų importo reklamą draudžia vaistinėms siųsti vaistų kainoraščius, jei ir tiek, kiek tuose kainoraščiuose išvardinti vaistai nėra registruoti atitinkamoje valstybėje narėje, nors atskirais atvejais juos leidžiama importuoti iš kitų Europos Sąjungos valstybių narių ar trečiųjų valstybių?

               2.

               Kokia yra šios taisyklės, pagal kurią dalyje „Reklama“ nereglamentuojami prekybos katalogai ir kainoraščiai, jei juose nėra teiginių apie vaistų savybes, prasmė, jeigu tuo nesiekiama griežtai apibrėžti vaistų reklamą reglamentuojančių nacionalinių teisės aktų taikymo ribų?

      (1)  OL L 311, p. 67.


title: Byla T-265/12: 2016 m. vasario 29 d. Bendrojo Teismo sprendimas byloje Schenker/Komisija (Konkurencija — Karteliai — Tarptautinio krovinių ekspedijavimo oro transportu paslaugos — Sprendimas, kuriuo konstatuojamas SESV 101 straipsnio pažeidimas — Kainų nustatymas — Papildomi mokesčiai ir kainų nustatymo tvarka, darantys įtaką galutinei kainai — Įrodymai, esantys prašyme atleisti nuo baudos — Advokato ir kliento bendravimo konfidencialumo apsauga — Etikos ir elgesio taisyklės, susijusios su lojalumo pareiga ir dvigubo atstovavimo draudimu — Pasitikėjimo santykiais grindžiamos pareigos — Poveikis valstybių narių tarpusavio prekybai — Neteisėto elgesio priskyrimas — Bendrovių pasirinkimas — Baudos — Proporcingumas — Pažeidimo sunkumas — Lengvinančios aplinkybės — Vienodas požiūris — Bendradarbiavimas — Sandoris — 2006 m. baudų apskaičiavimo gairės)

text:
               18.4.2016

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 136/27

         2016 m. vasario 29 d. Bendrojo Teismo sprendimas byloje Schenker/Komisija

   (Byla T-265/12) (1)

   ((Konkurencija - Karteliai - Tarptautinio krovinių ekspedijavimo oro transportu paslaugos - Sprendimas, kuriuo konstatuojamas SESV 101 straipsnio pažeidimas - Kainų nustatymas - Papildomi mokesčiai ir kainų nustatymo tvarka, darantys įtaką galutinei kainai - Įrodymai, esantys prašyme atleisti nuo baudos - Advokato ir kliento bendravimo konfidencialumo apsauga - Etikos ir elgesio taisyklės, susijusios su lojalumo pareiga ir dvigubo atstovavimo draudimu - Pasitikėjimo santykiais grindžiamos pareigos - Poveikis valstybių narių tarpusavio prekybai - Neteisėto elgesio priskyrimas - Bendrovių pasirinkimas - Baudos - Proporcingumas - Pažeidimo sunkumas - Lengvinančios aplinkybės - Vienodas požiūris - Bendradarbiavimas - Sandoris - 2006 m. baudų apskaičiavimo gairės))
   (2016/C 136/37)
   Proceso kalba: anglų

      Šalys

      Ieškovė: Schenker Ltd (Feltamas, Jungtinė Karalystė), atstovaujama advokatų F. Montag, B. Kacholdt, F. Hoseinian, solisitorių D. Colgan ir T. Morgan

      Atsakovė: Europos Komisija, iš pradžių atstovaujama A. Dawes ir N. von Lingen, vėliau A. Dawes ir G. Meessen, padedamų baristerių B. Kennelly ir H. Mussa

      Dalykas

   Prašymas panaikinti 2012 m. kovo 28 d. Komisijos sprendimą C (2012) 1959 final dėl procedūros pagal [SESV] 101 straipsnį ir EEE susitarimo 53 straipsnį (byla COMP/39462 – Krovinių ekspedijavimas), kiek jis susijęs su ieškove ir dėl prašymo pakeisti šiuo sprendimu ieškovei skirtos baudos dydį.

      Rezoliucinė dalis

               1.

               Atmesti ieškinį.

               2.

               Schenker Ltd padengia bylinėjimosi išlaidas

      (1)  OL C 243, 2012 8 11.


title: Byla C-543/08 2008 m. gruodžio 4 d. pareikštas ieškinys byloje Europos Bendrijų Komisija prieš Portugalijos Respubliką

text:
               24.1.2009

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 19/21

         2008 m. gruodžio 4 d. pareikštas ieškinys byloje Europos Bendrijų Komisija prieš Portugalijos Respubliką

   (Byla C-543/08)
   (2009/C 19/40)
   Proceso kalba: portugalų
   Šalys

      Ieškovė: Europos Bendrijų Komisija, atstovaujama G. Braun, P. Guerra e Andrade ir M. Teles Romão

      Atsakovė: Portugalijos Respublika
   Ieškovės reikalavimai

               —

               Pripažinti, kad Portugalijos Respublika, išsaugodama ypatingas valstybės teises EDP (Energias de Portugal), kurias suteikia valstybės turimos privilegijuotosios akcijos (golden shares), neįvykdė įsipareigojimų pagal EB 56 ir 43 straipsnius.

               —

               Priteisti iš Portugalijos Respublikos bylinėjimosi išlaidas.

         Ieškinio pagrindai ir pagrindiniai argumentai
   EDP įstatuose nustatyta, kad kiekviena akcija suteikiama viena balso teisė, tačiau neatsižvelgiama į paprastąsias vardines valstybei nepriklausančias akcijas turinčio akcininko balsus, viršijančius 5 % ribą nuo bendro balsų skaičiaus, atitinkančio įstatinį kapitalą.
   Pagal Portugalijos įstatymus valstybė turi specialias teises EDP nepriklausomai nuo jos turimų akcijų skaičiaus. Šios specialiosios teisės visų pirma reiškia galimybę nesutikti su visuotinio susirinkimo sprendimais dėl bendrovės įstatų keitimo (įskaitant sprendimus didinti įstatinį kapitalą, susijungti, atsiskirti, nutraukti veiklą), prieštarauti paritetinės ir pavaldžios grupės sutarčių sudarymui bei akcininkų preferencinės teisės panaikinimui ar ribojimui didinant įstatinį kapitalą.
   Valstybė taip pat turi specialiąją teisę skirti administratorių, jei ji balsavo prieš administratorių sąrašą, kuris buvo patvirtintas.
   Komisija mano, kad nustatyta riba ir specialiosios teisės riboja laisvą kapitalo judėjimą ir steigimosi laisvę. Šios priemonės yra kliūtis tiesioginėms investicijoms į EDP, kliūtis investuotojams ir kliūtis naudotis steigimosi laisve.
   Minėtosios valstybės specialiosios teisės yra valstybės priemonės, kadangi privilegijuotosios akcijos nenumatytos įprastai taikant bendrovių teisę.
   Balsų riba tokiomis aplinkybėmis, kuriomis buvo nustatyta, taip pat yra valstybės priemonė.
   Minėtosios golden shares0 ir riba nėra susijusios su teisėtais bendrojo intereso tikslais ir, svarbiausia, su Portugalijos nurodytais tikslais, t. y. visuomenės saugumu, tiekimo saugumu ir visuomeninės paslaugos teikimu.
   Bet kokiu atveju Portugalija nesilaiko proporcingumo principo, nes minėtos priemonės nėra tinkamos siekiamiems tikslams įgyvendinti.