title: 2010 m. rugsėjo 14 d. Tarnautojų teismo (pirmoji kolegija) sprendimas. # AE prieš Europos Komisiją. # Viešoji tarnyba - Pareigūnai - Socialinė apsauga. # Byla F-79/09.

text:
                                     Teismo praktikos rinkinys

                          TARNAUTOJŲ TEISMO (pirmoji kolegija) SPRENDIMAS
                                      2010 m. rugsėjo 14 d.

                                                Byla F-79/09

                                                   AE
                                                  prieš
                                             Europos Komisiją

        „Viešoji tarnyba — Pareigūnai — Socialinė apsauga — Draudimas nuo nelaimingų atsitikimų ir
     profesinių ligų — Pareigūnų tarnybos nuostatų 73 straipsnis — Atsisakymas pripažinti ligos profesinę
                         kilmę — Padidėjęs jautrumas elektromagnetiniams laukams“

     Dalykas:      Pagal SESV 236 straipsnį ir AE 152 straipsnį pareikštas ieškinys, kuriuo AE prašo
                   panaikinti 2008 m. gruodžio 15 d. Komisijos sprendimą atsisakyti pripažinti jo
                   susirgimą profesine liga ir Komisijos sprendimą atmesti skundą dėl šio sprendimo ir
                   priteisti iš Komisijos 12 000 eurų kaip neturtinės žalos, kurią jis teigia patyręs,
                   atlyginimą.

     Sprendimas: Priteisti iš Komisijos sumokėti AE 2 000 eurų. Atmesti likusius ieškinio reikalavimus.
                 Komisija padengia savo ir ketvirtadalį ieškovo bylinėjimosi išlaidų. Ieškovas padengia
                 tris ketvirtadalius savo bylinėjimosi išlaidų.

                                                 Santrauka

     1. Pareigūnai — Socialinė apsauga — Draudimas nuo nelaimingų atsitikimų ir profesinių ligų —
     Medicinos komitetas — Gydytojų paskyrimas
     (Pareigūnų tarnybos nuostatų 73 straipsnis; Draudimo nuo nelaimingų atsitikimų ir profesinių ligų
     taisyklių 22 straipsnis)

     2. Pareigūnai — Socialinė apsauga — Draudimas nuo nelaimingų atsitikimų ir profesinių ligų —
     Medicininis tyrimas — Medicinos komiteto nario atsisakymas pasirašyti ataskaitą
     (Pareigūnų tarnybos nuostatų 73 straipsnis)

     3. Pareigūnai — Socialinė apsauga — Draudimas nuo nelaimingų atsitikimų ir profesinių ligų —
     Medicininis tyrimas — Medicinos komisijos diskrecija vertinti
     (Pareigūnų tarnybos nuostatų 73 straipsnis; Draudimo nuo nelaimingų atsitikimų ir profesinių ligų
     taisyklių 23 straipsnis)

     4. Pareigūnai — Socialinė apsauga — Draudimas nuo nelaimingų atsitikimų ir profesinių ligų —
     Ligos profesinės kilmės nustatymas
     (Pareigūnų tarnybos nuostatų 73 straipsnis; Draudimo nuo nelaimingų atsitikimų ir profesinių ligų
     taisyklių 3 straipsnis)

LT
          ECLI:EU:F:2010:99                                                                             1
 ---pagebreak---                                                SANTRAUKA — BYLA F-79/09
                                                    AE / KOMISIJA

5. Pareigūnai — Socialinė apsauga — Draudimas nuo nelaimingų atsitikimų ir profesinių ligų —
Profesinė liga — Sąvoka
(Pareigūnų tarnybos nuostatų 73 straipsnis; Draudimo nuo nelaimingų atsitikimų ir profesinių ligų
taisyklių 3 straipsnio 2 dalis)

6. Sąjungos teisė — Principai — Protingo termino laikymasis — Pažeidimas per administracinę
procedūrą — Pasekmės
(Europos Sąjungos pagrindinių teisių chartijos 41 straipsnio 1 dalis)

7. Sąjungos teisė — Principai — Protingo termino laikymasis — Administracinė procedūra —
Vertinimo kriterijai

1. Bendrosiose taisyklėse dėl Sąjungos pareigūnų draudimo nuo nelaimingų atsitikimų ir profesinių
ligų nėra specialaus reikalavimo dėl medicinos komiteto narių specializacijos ir paliekama visiška laisvė
pasirinkti savo gydytoją ir suinteresuotajam pareigūnui, ir administracijai. Tačiau naujų draudimo
taisyklių, įsigaliojusių 2006 m. sausio 1 d., 22 straipsnyje numatyta, kad trečiasis gydytojas turi turėti
„specialių žinių, kai vertinama ir atlyginama asmens patirtą fizinė žala“. Vis dėlto ši nuostata
reglamentuoja tik trečiojo gydytojo paskyrimą, todėl visiškai neturi reikšmės suinteresuotojo pareigūno
teisei savo nuožiūra paskirti gydytoją, kuriuo jis pasitiki, ir laisvam administracijos gydytojo, kuris jai
atstovauja medicinos komitete, pasirinkimui.

Be to, draudimo taisyklėse nenumatyta teisė nušalinti gydytojus, paskirtus medicinos komiteto nariais,
nes pareigūno teisės yra apsaugotos, jei dalyvauja gydytojas, kuriuo jis pasitiki, ir gydytojas, paskirtas
šiam pareigūnui pritariant.
                                                                                (žr. 51 ir 54 punktus)

         Nuoroda:

         Teisingumo Teismo praktika: 1981 m. liepos 14 d. Sprendimo Suss prieš Komisiją, 186/80, Rink. p. 2041,
         9–11 punktai.

2. Medicinos komiteto ataskaita neturi formos trūkumų dėl to, kad vienas iš jo narių atsisako ją
pasirašyti, jeigu šis nepasirašęs narys turėjo galimybę pateikti savo nuomonę kitiems dviem nariams.
                                                                                (žr. 56 punktą)

         Nuoroda:

         Pirmosios instancijos teismo praktika: 1990 m. birželio 21 d. Sprendimo Sabbatucci prieš Parlamentą, T-31/89, Rink.
         p. II-265, paskelbta santrauka, 2 punktas; 2003 m. vasario 27 d. Sprendimo Komisija prieš Camacho-Fernandes,
         T-20/00 OP, Rink. VT p. I-A-75 ir II-405, 47 ir 48 punktai.

3. Pagal Bendrųjų taisyklių dėl Sąjungos pareigūnų draudimo nuo nelaimingų atsitikimų ir profesinių
ligų 23 straipsnį medicinos komiteto užduotis, būtent objektyvus ir nepriklausomas medicinos
klausimų vertinimas, reikalauja, pirma, sudaryti sąlygas šiam komitetui gauti visą galinčią būti
naudingą informaciją ir, antra, leisti jam visiškai laisvai naudotis diskrecija vertinti. Medicinos
komiteto vertinimai turi būti laikomi galutiniais, jeigu jie buvo suformuluoti teisėtai. Teismas turi teisę
tik patikrinti, pirma, ar minėtas komitetas buvo sudarytas ir veikė teisėtai ir, antra, ar jo išvada buvo
teisėta, t. y. ar joje pateikti motyvai, leidžiantys įvertinti ją pagrindžiančius argumentus, ir ar ji
patvirtina suprantamą pateikiamų medicinos tyrimų ir padarytų išvadų ryšį. Kai medicinos komitetas
nagrinėja sudėtingus klausimus, susijusius su sunkia diagnoze arba priežastiniu ryšiu tarp

2                                                                                ECLI:EU:F:2010:99
 ---pagebreak---                                                SANTRAUKA — BYLA F-79/09
                                                    AE / KOMISIJA

suinteresuotojo asmens ligos ir jo profesinės veiklos vykdymo institucijoje, savo išvadoje jis turi
nurodyti kriterijus, kuriais remiasi, o nuomonėms išsiskyrus iš esmės – paaiškinti priežastis, dėl kurių
jis nesilaiko ankstesnių medicinos ataskaitų, kurios buvo palankesnės suinteresuotajam asmeniui.
                                                                                (žr. 64 ir 65 punktus)

         Nuoroda:

         Pirmosios instancijos teismo praktika: 1999 m. gruodžio 15 d. Sprendimo Latino prieš Komisiją, T-300/97, Rink. VT
         p. I-A-259 ir II-1263, 41 ir 78 punktai; 1999 m. gruodžio 15 d Sprendimo Nardone prieš Komisiją, T-27/98, Rink. VT
         p. I-A-267 ir II-1293, 30, 68 ir 87 punktai; 2003 m. vasario 26 d. Sprendimo Latino prieš Komisiją, T-145/01, Rink.
         VT p. I-A-59 ir II-337, 47 punktas.

         Tarnautojų teismo praktika: 2006 m. birželio 28 d. Sprendimo Beau prieš Komisiją, F-39/05, Rink. VT p. I-A-1-51 ir
         II-A-1-175, 35 punktas.

4. Remiantis Bendrųjų taisyklių dėl Sąjungos pareigūnų draudimo nuo nelaimingų atsitikimų ir
profesinių ligų 3 straipsnio 2 dalimi, jeigu susirgimo nėra Europos profesinių ligų sąraše, kuris yra
Komisijos rekomendacijos 90/326 priedas, suinteresuotasis pareigūnas turi pateikti pakankamų
įrodymų, kad jo negalavimas atsirado vykdant pareigas arba dėl šių pareigų vykdymo Sąjungos
institucijose. Dėl šios priežasties, jeigu kyla abejonių dėl tokios negalavimo kilmės, kompetentinga
institucija turi teisę atsisakyti pripažinti ligos profesinę kilmę, nes jokia taisyklė ar principas nenumato,
kad abejojant sprendžiama pareigūno naudai.
                                                                                (žr. 82 punktą)

         Nuoroda:

         Teisingumo Teismo praktika: 2004 m. vasario 11 d. Nutarties Latino prieš Komisiją, C-180/03 P, Rink. p. I-1587,
         36–39 punktai.

5. Sudėtingose situacijose, kai pareigūno ligos kilmė susijusi su keliomis, profesinėmis ir
neprofesinėmis, fizinėmis ar psichinėmis, priežastimis, kurių kiekviena turėjo įtakos šiai ligai,
medicinos komitetas turi nustatyti, ar pareigų vykdymas Sąjungos institucijose turi tiesioginį ryšį su
pareigūno liga, pavyzdžiui, kaip šią ligą sukėlęs faktorius. Tokiu atveju pripažįstant ligą profesine
nereikalaujama, kad jos vienintelė, pagrindinė, lemiama arba dominuojanti priežastis būtų pareigų
vykdymas.
                                                                                (žr. 83 punktą)

         Nuoroda:

         Pirmosios instancijos teismo praktika: 1997 m. liepos 9 d. Sprendimo S prieš Teisingumo Teismą, T-4/96, Rink.
         p. II-1125, 79 ir 80 punktai.

6. Pareiga laikytis protingo termino vykdant administracines procedūras yra bendrasis Sąjungos teisės
principas, kurio laikymąsi turi užtikrinti Sąjungos teisėjas ir kuris įtvirtintas Europos Sąjungos
pagrindinių teisių chartijos 41 straipsnio 1 dalyje kaip teisės į gerą administravimą sudedamoji dalis.

Tačiau protingo termino laikymosi principo pažeidimas apskritai nepateisina po administracinės
procedūros priimto sprendimo panaikinimo. Tik jei per ilgas laikas gali turėti įtakos po
administracinės procedūros priimto sprendimo turiniui, protingo termino laikymosi principo
pažeidimas turi neigiamą poveikį administracinės procedūros teisėtumui. Todėl galimas per ilgas
prašymo pripažinti ligos kilmę profesine nagrinėjimo terminas iš principo negali turėti įtakos nei
medicinos komiteto priimtos išvados, nei institucijos priimto galutinio sprendimo turiniui. Toks

ECLI:EU:F:2010:99                                                                                3
 ---pagebreak---                                              SANTRAUKA — BYLA F-79/09
                                                  AE / KOMISIJA

terminas, išskyrus išimtines situacijas, negali pakeisti medicinos komiteto vertinimo, ar liga profesinė.
Tai, kad Tarnautojų teismas panaikintų atsižvelgiant į medicinos komiteto vertinimą priimtą
sprendimą, būtų iš principo nelogiška praktinė pasekmė, dėl kurios dar būtų pratęsta procedūra dėl to,
kad ji jau buvo per ilga.

Tačiau jeigu nesilaikoma protingo termino, Sąjungos teisėjas turi galimybę ex officio priteisti iš
administracijos žalos atlyginimą, kuris yra geriausia kompensacijos forma pareigūnui, jei šalys turėjo
galimybę pateikti pastabas dėl šio sprendimo.
                                                                                (žr. 99–101 ir 104 punktus)

        Nuoroda:

        Teisingumo Teismo praktika: 2000 m. gruodžio 13 d. Nutarties SGA prieš Komisiją, C-39/00 P, Rink. p. I-11201,
        44 punktas; 2009 m. gruodžio 17 d. Sprendimo M prieš EMEA, C-197/09 RX-II, 41 punktas.

        Pirmosios instancijos teismo praktika: 2004 m. sausio 13 d. Sprendimo JCB Service prieš Komisiją, T-67/01, Rink.
        p. II-49, 36 ir 40 punktai bei jame nurodyta teismų praktika; 2006 m. balandžio 11 d. Sprendimo Angeletti prieš
        Komisiją, T-394/03, Rink. VT p. I-A-2-95 ir II-A-2-441, 162–167 punktai.

        Bendrojo Teismo praktika: 2010 m. gegužės 12 d. Sprendimo Bui Van prieš Komisiją, T-491/08 P, 88 punktas.

        Tarnautojų teismo praktika: 2009 m. spalio 21 d. Sprendimo V prieš Komisiją, F-33/08, Rink. VT p. I-A-1-403 ir
        II-A-1-2159, 211 punktas, Europos Sąjungos Bendrajame Teisme nagrinėjamas dėl šio spendimo pareikštas apeliacinis
        skundas, byla T-510/99 P.

7. Administracinės procedūros trukmės protingumas vertinamas remiantis kiekvienos bylos
aplinkybėmis ir, be kita ko, jos faktinėmis aplinkybėmis, įvairiomis procedūros stadijomis, kurias vykdė
institucija, šalių elgesiu per procedūrą, ginčo sudėtingumu ir svarba skirtingoms suinteresuotosioms
šalims.
                                                                                (žr. 105 punktą)

        Nuoroda:

        Teisingumo Teismo praktika: 1998 m. gruodžio 17 d. Sprendimo Baustahlgewebe prieš Komisiją, C-185/95 P, Rink.
        p. I-8417, 29 punktas; 2009 m. liepos 16 d. Sprendimo Der Grüne Punkt - Duales System Deutschland prieš Komisiją,
        C-385/07 P, Rink. p. I-6155, 182–188 punktai.

        Pirmosios instancijos teismo praktika: 1997 m. spalio 22 d. Sprendimo SCK ir FNK prieš Komisiją, T-213/95 ir
        T-18/96, Rink. p. II-1739, 55 punktas.

4                                                                                ECLI:EU:F:2010:99


1992 m. spalio 13 d. Teisingumo Teismo sprendimas. # Ispanijos Karalystė prieš Europos Bendrijų Tarybą. # Žuvininkystė. # Byla C-73/90.


title: 2010 m. spalio 28 d. Teisingumo Teismo (ketvirtoji kolegija) sprendimas.#Belgisch Interventie- en Restitutiebureau prieš SGS Belgium NV ir kt..#Prašymas priimti prejudicinį sprendimą: Hof van Beroep te Antwerpen - Belgija.#Prašymas priimti prejudicinį sprendimą - Kėsinimasis į Europos Sąjungos finansinius interesus - Reglamentas (EB, Euratomas) Nr. 2988/95 - 1 straipsnis, 3 straipsnio 1 dalies trečia pastraipa, 5 ir 7 straipsniai - Reglamentas (EEB) Nr. 3665/87 - 11 straipsnis ir 18 straipsnio 2 dalies c punktas - Ūkio subjekto sąvoka - Asmenys, dalyvavę darant pažeidimą - Asmenys, kurie pagal savo pareigas turi atsakyti už padarytą pažeidimą arba užtikrinti, kad jis nebūtų padarytas - Administracinė nuobauda - Tiesioginis veikimas - Patraukimo atsakomybėn senatis - Nutraukimas.#Byla C-367/09.

text:
      Byla C-367/09
      Belgisch Interventie‑ en Restitutiebureau
      prieš
      SGS Belgium NV ir kt.
      (hof van beroep te Antwerpen prašymas priimti prejudicinį sprendimą)

      „Prašymas priimti prejudicinį sprendimą – Veika, nukreipta prieš Europos Sąjungos finansinius interesus – Reglamentas (EB, Euratomas) Nr. 2988/95 – 1 straipsnis, 3 straipsnio 1 dalies trečia pastraipa, 5 ir 7 straipsniai – Reglamentas (EEB) Nr. 3665/87 – 11 straipsnis ir 18 straipsnio 2 dalies c punktas – Ūkio subjekto sąvoka – Asmenys, dalyvavę darant pažeidimą – Asmenys, turintys atsakyti už padarytą pažeidimą arba užtikrinti, kad jis nebūtų padarytas – Administracinė nuobauda – Tiesioginis veikimas – Patraukimo atsakomybėn senatis – Nutraukimas“
      Sprendimo santrauka
      1.        Europos Sąjungos nuosavi ištekliai – Reglamentas dėl Sąjungos finansinių interesų apsaugos – Administracinės nuobaudos – Taikymo
            sąlygos – Negalimumas šias nuobaudas skirti vien remiantis minėto reglamento 5 ir 7 straipsniais
      (Tarybos reglamento Nr. 2988/95 5 ir 7 straipsniai)
      2.        Europos Sąjungos nuosavi ištekliai – Reglamentas dėl Sąjungos finansinių interesų apsaugos – Administracinės nuobaudos – Taikymo
            sąlygos – Tarptautinė kontrolės ir priežiūros agentūra, išdavusi klaidingus sertifikatus
      (Tarybos reglamento Nr. 2988/95 7 straipsnis)
      3.         Europos Sąjungos nuosavi ištekliai – Reglamentas dėl Sąjungos finansinių interesų apsaugos – Patraukimas atsakomybėn už pažeidimus
            – Senaties terminas
      (Tarybos reglamento Nr. 2988/95 1 straipsnio 2 dalis ir 3 straipsnio 1 dalies trečia pastraipa)
      1.        Reglamento Nr. 2988/95 dėl Europos Bendrijų finansinių interesų apsaugos 5 ir 7 straipsniai netaikytini, jei administracinė
         nuobauda gali būti skirta remiantis vien šiomis nuostatomis, o atsižvelgiant į Sąjungos finansinių interesų apsaugą, siekiant
         tam tikriems asmenims skirti administracinę nuobaudą, reikia, kad ji ir jos taikymo šiems asmenims sąlygos būtų nustatytos
         iki pažeidimo padarymo Sąjungos teisės aktų leidėjo priimtame tam tikrą sektorių reglamentuojančiame teisės akte arba, jei
         tokie teisės aktai dar nebuvo priimti Sąjungos lygiu, kad administracinės nuobaudos skyrimas šiems asmenims būtų numatytas
         pagal valstybės narės, kurioje buvo padarytas šis pažeidimas, teisę.

      Iš tikrųjų, nors dėl pobūdžio ir paskirties Sąjungos teisės šaltinių sistemoje reglamento nuostatos paprastai iškart veikia
         nacionalinės teisės sistemose, todėl nacionalinės valdžios institucijoms nereikia imtis taikymo priemonių arba Sąjungos teisės
         aktų leidėjui nebereikia priimti papildomų teisės aktų, kai kurias reglamento nuostatas gali prireikti įgyvendinti valstybėms
         narėms arba Sąjungos teisės aktų leidėjui priimant taikymo priemones.

      Taip yra ir Sąjungos finansinių interesų apsaugos atveju, kalbant apie Reglamente Nr. 2988/95 nurodytiems įvairiems subjektams
         skirtas administracines nuobaudas. Taip, pavyzdžiui, yra minėto reglamento 5 ir 7 straipsniuose nurodytų nuobaudų atveju,
         nes šiose nuostatose nustatytos tik bendrosios kontrolės ir sankcijų, siekiant apsaugoti Sąjungos finansinius interesus, taisyklės,
         ir, konkrečiai kalbant, šiose nuostatose tiksliai neapibrėžiama, nei kuri iš minėtame 5 straipsnyje išvardytų nuobaudų turi
         būti skiriama pažeidus Sąjungos finansinius interesus, nei subjektai, kuriems tokiu atveju šios nuobaudos gali būti skiriamos.

      (žr. 32–34, 36, 43 punktus ir rezoliucinės dalies 1 punktą)
      2.        Tokiomis aplinkybėmis, kai tam tikrą sektorių reglamentuojančiuose Sąjungos teisės aktuose valstybėms narėms dar nebuvo numatyta
         pareiga nustatyti veiksmingų sankcijų tuo atveju, kai valstybės narės patvirtinta tarptautinė kontrolės ir priežiūros agentūra
         išdavė klaidingus sertifikatus, pagal Reglamento Nr. 2988/95 dėl Europos Bendrijų finansinių interesų apsaugos 7 straipsnį
         nedraudžiama, kad valstybė narė tokiai agentūrai, kaip „dalyvavusiam darant pažeidimą“ arba „atsakyti už padarytą pažeidimą“
         turinčiam asmeniui, kaip jis suprantamas pagal šią nuostatą, taikytų sankciją, su sąlyga, kad ji gali būti taikoma tik jeigu
         turi aiškų ir nedviprasmišką teisinį pagrindą, o tai įvertinti turi nacionalinis teismas.

      (žr. 62 punktą ir rezoliucinės dalies 2 punktą)
      3.        Išleidimo į apyvartą sertifikatą išdavusiai tarptautinės kontrolės ir priežiūros agentūrai dėl konkrečios eksporto operacijos
         pateikti tyrimo, per kurį buvo nustatytas su šia eksporto operacija susijęs pažeidimas, ataskaita, prašymas pateikti papildomus
         dokumentus, kuriais remiantis būtų galima patikrinti, ar tikrai prekės buvo išleistos į apyvartą, ir registruotas laiškas,
         kuriame šiai agentūrai skiriama sankcija už pagal Reglamento Nr. 2988/95 dėl Europos Bendrijų finansinių interesų apsaugos
         1 straipsnio 2 dalį padarytą pažeidimą, yra pakankamai konkretūs, su pažeidimo tyrimu ar teisminiu nagrinėjimu susiję veiksmai,
         apie kuriuos pranešama atitinkamam asmeniui ir kurie nutraukia patraukimo atsakomybėn senaties eigą, kaip tai suprantama pagal
         minėto reglamento 3 straipsnio 1 dalies trečią pastraipą.

      (žr. 70 punktą ir rezoliucinės dalies 3 punktą)
TEISINGUMO TEISMO (ketvirtoji kolegija)
      SPRENDIMAS
      2010 m. spalio 28 d.(*)

      „Prašymas priimti prejudicinį sprendimą – Veika, nukreipta prieš Europos Sąjungos finansinius interesus – Reglamentas (EB, Euratomas) Nr. 2988/95 – 1 straipsnis, 3 straipsnio 1 dalies trečia pastraipa, 5 ir 7 straipsniai – Reglamentas (EEB) Nr. 3665/87 – 11 straipsnis ir 18 straipsnio 2 dalies c punktas – Ūkio subjekto sąvoka – Asmenys, dalyvavę darant pažeidimą – Asmenys, kurie pagal savo pareigas turi atsakyti už padarytą pažeidimą arba užtikrinti, kad jis nebūtų padarytas – Administracinė nuobauda – Tiesioginis veikimas – Patraukimo atsakomybėn senatis – Nutraukimas“
      Byloje C‑367/09
      dėl Hof van beroep te Antwerpen (Belgija) 2009 m. rugsėjo 8 d. sprendimo, kurį Teisingumo Teismas gavo 2009 m. rugsėjo 14 d., pagal EB 234 straipsnį pateikto
         prašymo priimti prejudicinį sprendimą byloje

      Belgisch Interventie‑ en Restitutiebureau
      prieš
      SGS Belgium NV,

      Firme Derwa NV,

      Centraal Beheer Achmea NV,

      TEISINGUMO TEISMAS (ketvirtoji kolegija),
      kurį sudaro kolegijos pirmininkas J.‑C. Bonichot, teisėjai K. Schiemann, L. Bay Larsen, C. Toader (pranešėja) ir A. Prechal,
      generalinė advokatė J. Kokott,
      posėdžio sekretorė M. Ferreira, vyriausioji administratorė,
      atsižvelgęs į rašytinę proceso dalį ir įvykus 2010 m. birželio 17 d. posėdžiui,
      išnagrinėjęs pastabas, pateiktas:
      –        SGS Belgium NV, atstovaujamos advokato M. Storme,

      –        Firme Derwa NV, atstovaujamos advokatų L. Wysen ir J. Gevers,

      –        Belgijos vyriausybės, atstovaujamos J. C. Halleux, padedamo advokatų P. Bernaerts ir E. Vervaeke,
      –        Austrijos vyriausybės, atstovaujamos E. Riedl,
      –        Europos Komisijos, atstovaujamos A. Bouquet ir F. Wilman,
      susipažinęs su 2010 m. liepos 15 d. posėdyje pateikta generalinės advokatės išvada,
      priima šį
      Sprendimą
      1        Prašymas priimti prejudicinį sprendimą pateiktas dėl 1995 m. gruodžio 18 d. Tarybos reglamento (EB, Euratomas) Nr. 2988/95
         dėl Europos Bendrijų finansinių interesų apsaugos (OL L 312, p. 1; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 1 sk., 1 t.,
         p. 340) 3 straipsnio 1 dalies trečios pastraipos, 5 ir 7 straipsnių išaiškinimo.

      2        Šis prašymas pateiktas nagrinėjant Belgijos intervencijos ir grąžinimo biuro (Belgisch Interventie‑ en Restitutiebureau, toliau – BIRB) bei kontrolės ir priežiūros veikla užsiimančios bendrovės SGS Belgium NV (toliau – SGS Belgium), eksporto bendrovės Firme Derwa NV (toliau – Firme Derwa) ir draudimo bendrovės Centraal Beheer Achmea NV ginčą dėl SGS Belgium skirtos sankcijos už tai, kad jos leidimu Firme Derwa nepagrįstai susigrąžino eksporto išmokas.

       Teisinis pagrindas
       Sąjungos teisė
       Reglamentas Nr. 2988/95
      3        Reglamento Nr. 2988/95 antra–penkta bei septinta, aštunta, dešimta ir trylikta konstatuojamosios dalys suformuluotos taip:

      „kadangi daugiau nei pusė Bendrijos išlaidų išmokama įvairiems gavėjams tarpininkaujant valstybėms narėms;
      kadangi išsamias šio decentralizuoto administravimo taisykles ir jų taikymo kontrolę reglamentuoja skirtingos konkrečios nuostatos
         pagal atitinkamą Bendrijos politiką; kadangi Bendrijų finansiniams interesams kenkiantys teisės aktai turi būti panaikinti
         visose srityse;

      kadangi veiksmingai kovojant su Bendrijų finansiniams interesams kenkiančiu sukčiavimu būtina priimti tam tikras bendras taisykles
         visose Bendrijos politikos srityse;

      kadangi neteisėtą veiką ir jai taikomas administracines priemones bei už ją skiriamas nuobaudas nustato atskirų sektorių taisyklės
         pagal šį reglamentą;

      <...>
      kadangi Bendrijos administracinės nuobaudos turi užtikrinti tinkamą minėtų interesų apsaugą; kadangi būtina apibrėžti tokias
         nuobaudas reglamentuojančias bendrąsias taisykles;

      kadangi Bendrijos teisės aktuose yra nustatytos Bendrijos administracinės nuobaudos bendros žemės ūkio politikos sistemoje;
         kadangi tokios nuobaudos turi būti nustatytos ir kitose srityse;

      <...>
      kadangi norint išvengti, kad Bendrijos piniginės nuobaudos ir nacionalinės baudžiamosios sankcijos nebūtų skiriamos tiems
         patiems asmenims dėl tų pačių priežasčių, būtina priimti atitinkamas nuostatas remiantis ne vien tik bendru teisingumo principu
         ir proporcingumo principu, bet ir ne bis in idem principu, kartu gerbiant acquis communautaire bei konkrečių šio reglamento įsigaliojimo metu galiojusių Bendrijos taisyklių nuostatas;

      <...>
      kadangi Bendrijos teisės aktai Komisiją ir valstybes nares įpareigoja tikrinti, kad Bendrijos biudžeto lėšos būtų naudojamos
         pagal numatytą paskirtį; kadangi esamas nuostatas reikia papildyti bendromis taisyklėmis.“

      4        Šio reglamento 1 straipsnyje numatyta:

      „1. Siekiant apsaugoti Europos Bendrijų finansinius interesus, šiuo reglamentu nustatomos bendrosios taisyklės, reglamentuojančios
         vienodus patikrinimus ir administracines priemones bei nuobaudas už Bendrijos teisės aktų pažeidimus.

      2. „Pažeidimas“ – tai bet kuris Bendrijos teisės aktų nuostatų pažeidimas, susijęs su ekonominės veiklos vykdytojo veiksmų
         ar neveikimo, dėl kurio Bendrijų bendrajam biudžetui ar jų valdomiems biudžetams padaroma žala sumažinant ar iš viso prarandant
         pajamas, gaunamas iš tiesiogiai Bendrijų vardu surinktų nuosavų lėšų, arba darant nepagrįstas išlaidas.“

      5        Šio reglamento 2 straipsnyje nustatyta:

      „1. Administraciniai patikrinimai, priemonės ir nuobaudos pradedamos taikyti tais atvejais, kai tai yra būtina užtikrinant,
         kad būtų tinkamai taikomi Bendrijos teisės aktai. Jos turi būti veiksmingos, proporcingos ir atgrasinančios, kad galėtų tinkamai
         apsaugoti Bendrijų finansinius interesus.

      2. Administracinių nuobaudų skirti negalima, jeigu jos nėra numatytos Bendrijos teisės akte, priimtame iki tol, kol buvo padarytas
         pažeidimas. Jeigu Bendrijos taisyklių nuostatos, pagal kurias skiriamos administracinės nuobaudos, buvo vėliau pakeistos,
         atgaline data taikomos mažiau griežtos nuostatos.

      3. Kad minėtos taisyklės būtų taikomos teisingai, Bendrijos teisės aktuose nustatomas administracinių priemonių ir nuobaudų
         pobūdis ir taikymo sritis atsižvelgiant į pažeidimo pobūdį ir sunkumą, suteiktą ar gautą naudą bei atsakomybės laipsnį.

      4. Bendrijos patikrinimai, priemonės ir nuobaudos reglamentuojamos valstybių narių įstatymais, laikantis atitinkamų Bendrijos
         teisės aktų.“

      6        Šio reglamento 3 straipsnio 1 dalyje nustatyta:

      „Patraukimo atsakomybėn senaties terminas – ketveri metai nuo tada, kai buvo padarytas 1 straipsnio 1 dalyje nurodytas pažeidimas.
         Atskirų sektorių taisyklėse gali būti nustatytas trumpesnis senaties terminas, tačiau ne trumpesnis kaip treji metai.

      <...>
      Senaties eiga nutrūksta, jeigu kompetentinga institucija imasi bet kokio su pažeidimo tyrimu ar teisminiu nagrinėjimu susijusio
         veiksmo, apie kurį pranešama atitinkamam asmeniui. Senaties eiga atsinaujina po kiekvieno ją nutraukusio veiksmo.

      <...>“
      7        Reglamento Nr. 2988/95 4 straipsnyje, esančiame II dalyje „Administracinės priemonės ir nuobaudos“, numatyta:

      „1. Įvykdžius bet kokį pažeidimą, neteisingai įgyta nauda paprastai panaikinama:
      –        įpareigojant sumokėti nustatytas sumas arba grąžinti neteisėtai įgytas sumas,
      –        visiškai arba dalinai nusavinant užstatą, kuris buvo pateiktas kartu su paskirtos sumos prašymu arba tada, kai buvo gautas
         išankstinis mokėjimas.

      2. Taikant 1 dalyje nurodytas priemones apsiribojama įgytos naudos panaikinimu ir, jei taip yra numatyta, palūkanomis, kurias
         galima nustatyti pagal vienodą palūkanų normą.

      3. Jeigu nustatoma, kad veiksmais buvo siekiama gauti naudos, kuri neatitinka konkrečiu atveju taikomų Bendrijos teisės tikslų,
         dirbtinai sukuriant sąlygas, būtinas tokiai naudai gauti, toji nauda, atsižvelgiant į kiekvieną konkretų atvejį, panaikinama
         arba sutrukdoma ją gauti.

      4. Šiame straipsnyje numatytos priemonės nelaikomos nuobaudomis.“
      8        Šio reglamento 5 straipsnio 1 ir 2 dalyse nustatyta:

      „1. Padarius tyčinius pažeidimus arba pažeidimus dėl aplaidumo gali būti skiriamos šios administracinės nuobaudos:
      a)      administracinė bauda;
      b)      reikalavimas sumokėti didesnę sumą negu neteisėtai gautos arba vengiamos mokėti sumos, tam tikrais atvejais pridėjus palūkanas;
         ši papildoma suma nustatoma remiantis konkrečiose taisyklėse nurodytu procentu, bet ji negali būti didesnė nei yra būtina,
         kad darytų atgrasinančios priemonės poveikį;

      c)      visiškai ar dalinai panaikinant Bendrijos taisyklėmis suteiktą naudą, net jeigu ekonominės veiklos vykdytojas neteisėtai pasinaudojo
         tik dalimi šios naudos;

      <...>
      g)      kitos grynai ekonominės, savo pobūdžiu ir taikymo sritimi lygiavertės nuobaudos, numatytos atskirų sektorių taisyklėse, kurias
         priėmė Taryba, atsižvelgdama į atitinkamiems sektoriams keliamus konkrečius reikalavimus ir neviršydama Komisijai Tarybos
         suteiktų įgaliojimų.

      2. Nepažeidžiant šio reglamento įsigaliojimo metu galiojusių sektorių taisyklių, už kitus pažeidimus galima skirti tik tokias
         nuobaudas, kurios nėra lygiavertės baudžiamosioms sankcijoms ir kurios yra numatytos šio straipsnio 1 dalyje, jeigu šios nuobaudos
         yra būtinos norint užtikrinti teisingą taisyklių taikymą.“

      9        Pagal šio reglamento 7 straipsnį:

      „Bendrijos administracinės priemonės ir nuobaudos gali būti taikomos 1 straipsnyje nurodytiems ekonominės veiklos vykdytojams,
         o būtent: fiziniams ir juridiniams asmenims bei kitiems pagal nacionalinės teisės aktus veiksniems ir teisniems subjektams,
         kurie yra padarę pažeidimą arba kurie pagal savo pareigas turi atsakyti už padarytą pažeidimą arba užtikrinti, kad jis nebūtų
         padarytas.“

       Reglamentas (EEB) Nr. 3665/87
      10      1987 m. lapkričio 27 d. Komisijos reglamento (EEB) Nr. 3665/87, nustatančio išsamias bendrąsias grąžinamųjų išmokų už žemės
         ūkio produktus sistemos taikymo taisykles (OL L 351, p. 1), iš dalies pakeisto 1997 m. kovo 18 d. Komisijos reglamentu (EB)
         Nr. 495/97 (OL L 77, p. 12, toliau – Reglamentas Nr. 3665/87), 11 straipsnio 1 ir 3 dalyse numatyta:

      „1. Jeigu nustatoma, kad eksportuotojas, siekdamas gauti grąžinamąją eksporto išmoką, paprašė sumos, didesnės nei taikoma
         išmoka, grąžinamoji išmoka už atitinkamus eksportuotus produktus bus ta, kuri taikoma iš tikrųjų eksportuotiems produktams,
         tačiau sumažinta:

      a)      puse skirtumo tarp prašomos grąžinamosios išmokos ir iš tikrųjų eksportuotiems produktams taikomos grąžinamosios išmokos;
      b)      dvigubu skirtumu tarp prašomos grąžinamosios išmokos ir taikomos grąžinamosios išmokos, jei eksportuotojas sąmoningai pateikia
         melagingą informaciją.

      <...>
      Baudos taikomos nepažeidžiant nuostatų, susijusių su papildomomis baudomis, nustatytomis nacionaliniu lygiu.
      <...>
      3. Nepažeidžiant įsipareigojimo sumokėti neigiamą sumą, numatytą 1 dalies ketvirtoje pastraipoje, gavėjas grąžina nepagrįstai
         gautas grąžinamąsias išmokas, įskaitant visas baudas, taikomas pagal 1 dalies pirmąją pastraipą <...>“

      11      Reglamento Nr. 3665/87 18 straipsnyje nustatyta:

      „1. Įrodymui, kad atlikti su išleidimu į apyvartą susiję muitinės formalumai, pateikiamas vienas iš šių eksportuotojo nuožiūra
         pasirinktų dokumentų:

      a)      muitinės dokumentas <...>;
      b)      iškrovimo ir išleidimo į apyvartą sertifikatas, surašytas valstybės narės patvirtintos tarptautinės kontrolės ir priežiūros
         agentūros (toliau – priežiūros agentūra). Tokiame sertifikate turi būti nurodyta muitinės išleidimo į apyvartą dokumento data
         ir numeris.

      2. Jeigu eksportuotojas negali gauti dokumento, kurį pasirenka pagal 1 dalies a arba b punktą, net po to, kai imasi tinkamų
         priemonių, arba jeigu kyla abejonių dėl pateikto dokumento tikrumo ar jo visapusiško tikslumo, įrodant, kad muitinės išleidimo
         į apyvartą formalumai buvo atlikti, galima pateikti vieną ar daugiau šių dokumentų:

      <...>
      c)      iškrovimo sertifikatą, kurį parengė valstybės narės patvirtinta tarptautinė kontrolės ir priežiūros agentūra, kuris taip pat
         patvirtina, kad produktas buvo išvežtas iš iškrovimo vietos arba kad jis, kiek jai žinoma, bent nebuvo vėliau pakrautas reeksportuoti;

      <...>“
       Nacionalinė teisė
      12      1985 m. sausio 4 d. Karaliaus dekreto, kuriuo nustatomos agentūrų, įgaliotų išduoti pagal bendrą žemės ūkio politiką eksportuotų
         prekių iškrovimo paskirties šalyje sertifikatus, patvirtinimo sąlygos (Moniteur belge, 1985 m. vasario 21 d., p. 1937), 1 straipsnis suformuluotas taip:

      „Bendros žemės ūkio politikos įgyvendinimo tikslais kompetentingos institucijos priima tik Ūkio reikalų ir Žemės ūkio ministrų
         įsakymais patvirtintų tarptautinių kontrolės ir priežiūros agentūrų išduotus sertifikatus, įrodančius, kad eksportuotos prekės
         buvo iškrautos paskirties šalyje.“

      13      Šio Karaliaus dekreto 2 straipsnio 2 dalyje numatyta:

      „Agentūra įsipareigoja:
      1)      solidariai su kitomis eksporto operacijose dalyvaujančiomis arba susijusiomis šalimis atsakyti už jos parengtų sertifikatų
         finansines pasekmes;

      2)      bet kuriuo metu <...> pareigūnams sudaryti galimybę patekti į jos patalpas bei leisti susipažinti su visais su sertifikatu
         susijusiais dokumentais;

      <...>“
      14      Šis Karaliaus dekretas buvo panaikintas 1999 m. vasario 28 d. Karaliaus dekretu, kuriuo nustatomos agentūrų, įgaliotų išduoti
         pagal bendrą žemės ūkio politiką eksportuotų prekių iškrovimo paskirties šalyje sertifikatus, patvirtinimo sąlygos (Moniteur belge, 1999 m. birželio 22 d., p. 23534).

      15      Pagal šio Karaliaus dekreto 2 straipsnio 1 dalies 2 punkto a papunktį „agentūra įsipareigoja: a) solidariai su kitomis eksporto
         operacijose dalyvaujančiomis arba susijusiomis šalimis atsakyti už jos parengtų sertifikatų finansines pasekmes“.

       Pagrindinė byla ir prejudiciniai klausimai
      16      1997 m. birželio 6 d. Firme Derwa pardavė 741 144 kg galvijienos siuntą eksportui į Egiptą ir paskui kreipėsi į BIRB dėl grąžinamųjų išmokų už eksportą. Taip
         šiam eksportuotojui pateikus užstatą buvo pervesta 1 407 268,91 EUR dydžio suma pagal išankstinio finansavimo tvarką.

      17      Kad galutinai būtų suteikta grąžinamoji išmoka už eksportą, Firme Derwa turėjo pateikti įrodymą apie šios galvijienos siuntos importą į Egiptą. 1997 m. birželio 19 d. laivu išsiųsta mėsa buvo atplukdyta
         į paskirties valstybę. 1998 m. vasario 10 d. Firme Derwa pateikė BIRB 1997 m. lapkričio 4 d. SGS Belgium išduotą sertifikatą, patvirtinantį, kad Egipto muitinė išleido prekes į apyvartą.

      18      1998 m. birželio 5 d. BIRB grąžino Firme Derwa pateiktą užstatą, o Firme Derwa buvo galutinai grąžintos susijusios išmokos už eksportą.

      19      Po Belgijos ūkio ministerijos ekonominės inspekcijos patikrinimo paaiškėjo, kad 1997 m. rugsėjo 24 d. SGS Egiptas Ltd. faksu išsiuntė SGS Belgium pranešimą, kad šios prekės negalėjo būti importuotos į Egiptą, nes ši trečioji valstybė nusprendė uždrausti galvijienos importą
         iš Belgijos.

      20      1998 m. rugpjūčio 13 d. bei spalio 9 d. ir 14 d. pranešimais BIRB perdavė SGS Belgium su šiuo tyrimu susijusias ataskaitas. 1999 m. balandžio 21 d. laišku BIRB paprašė šios agentūros pateikti muitinės dokumentus,
         kurių pagrindu buvo išduotas 1997 m. lapkričio 4 d. sertifikatas.

      21      2002 m. vasario 5 d. laiške šiai agentūrai BIRB padarė išvadą, kad siunta nebuvo importuota į Egiptą vartoti, kad SGS Belgium neįvykdė jos prašymo, todėl, remdamasi Reglamento Nr. 3665/87 11 straipsniu, skyrė SGS Belgium 200 % nuo Firme Derwa dėl šios priežiūros agentūros išduoto sertifikato nepagrįstai gautos 1 407 268,90 EUR sumos administracinę nuobaudą. Be to,
         SGS Belgium buvo nurodyta sumokėti šio dydžio sumą kartu su įvairiais priedais, tad galutinai iš šios agentūros buvo pareikalauta 4 503 260,74 EUR.

      22      2002 m. balandžio 29 d. laišku SGS Belgium pranešė BIRB, kad po vidinio tyrimo paaiškėjo, jog prekės į Egiptą buvo importuotos tik laikinai, paskui jos buvo eksportuotos
         į Pietų Afriką. 2002 m. gegužės 27 d. laiške SGS Belgium pažymėjo, kad nežinodama pateikė neteisingus duomenis.

      23      2003 m. rugsėjo 16 d. šaukimu į teismą BIRB rechtbank van eerste aanleg te Antwerpen (Antverpeno pirmosios instancijos teismas) pradėjo bylą prieš SGS Belgium dėl minėtos administracinės nuobaudos skyrimo. Tada ši agentūra pateikė prašymą, kad Firme Derwa ir Centraal Beheer Achmea NV pagal įstatymą būtų įtrauktos į bylą.

      24      2006 m. sausio 13 d. sprendimu šis teismas BIRB ieškinį ir SGS Belgium prašymą dėl įtraukimo į bylą pagal įstatymą atmetė kaip nepagrįstus. Visų pirma teismas pripažino, kad Reglamento Nr. 2988/95
         3 straipsnio 1 dalies pirmoje pastraipoje numatytas ketverių metų senaties terminas dar nebuvo pasibaigęs, nes buvo nutrauktas
         šios nuostatos trečios pastraipos prasme, kai BIRB išsiuntė 2002 m. vasario 5 d. laišką, kuriame SGS Belgium skyrė administracinę nuobaudą.

      25      Vis dėlto rechtbank van eerste aanleg te Antwerpen manė, kad Reglamento Nr. 2988/95 5 ir 7 straipsniai nebuvo pakankamas teisinis pagrindas, kuriuo remiantis būtų galima skirti
         administracinę nuobaudą agentūrai, kaip antai SGS Belgium. Iš tiesų, šio teismo nuomone, priešingai nei Reglamento Nr. 2988/95 3 straipsniu, šiomis nuostatomis valstybėms narėms suteikiama
         diskrecija ir nenumatoma pareiga skirti sankcijas. Todėl Sąjungos ir valstybių narių teisės aktų leidėjai tam tikrą sektorių
         reglamentuojančiuose teisės aktuose turi numatyti, kad, be eksportuotojo, ir kiti ūkio subjektai, galintys gauti grąžinamąsias
         išmokas, privalo mokėti tokias baudas. Be to, Reglamente Nr. 3665/87 nėra nuostatų, pagal kurias būtų leidžiama skirti sankcijas
         eksporto operacijos dalyviams už eksportuotojo padarytus pažeidimus.

      26      BIRB dėl šio sprendimo prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusiam teismui pateikė apeliacinį skundą, konkrečiai remdamasi
         tuo, kad pagal 1985 m. sausio 4 d. Karaliaus dekretą SGS Belgium kartu su eksportuotoju solidariai atsakė už jos išduotų sertifikatų finansines pasekmes. Tačiau, kadangi ši agentūra dirbtinai
         sudarė sąlygas eksportuotojui nepagrįstai susigrąžinti išmokas už eksportą ir kadangi Firme Derwa nežinojo, kad jai pateiktas klaidingas sertifikatas ir nesielgė aplaidžiai, BIRB manė, kad iš Firme Derwa nereikia susigrąžinti išmokų ar skirti administracinės nuobaudos. BIRB iš esmės nurodė, jog nors Reglamento Nr. 3665/87 11 straipsnio
         1 dalies pirmos pastraipos b punkte numatyta sankcija taikytina iš esmės tik eksportuotojui, pagal Reglamento Nr. 2988/95
         7 straipsnį šiai agentūrai, kaip asmeniui, galinčiam būti laikomu atsakingu už pažeidimą šios nuostatos prasme, buvo galima
         skirti šią nuobaudą remiantis nacionalinėje teisėje numatyta solidaria priežiūros agentūros atsakomybe. BIRB taip pat nurodė,
         jog bet kuriuo atveju, jei nepaaiškėtų, kad pažeidimas buvo padarytas tyčia, turėtų būti nuspręsta, jog SGS Belgium turi sumokėti bent nuobaudą, numatytą Reglamento Nr. 3665/87 11 straipsnio 1 dalies pirmos pastraipos a punkte.

      27      SGS Belgium savo ruožtu tvirtino, kad jeigu jai būtų galima taikyti atsakomybę, ji turėtų būti solidari su eksportuotojo ir draudiko
         atsakomybe, nes eksportuotojas turi sumokėti reikalaujamas sumas, o pagal Reglamento Nr. 2988/95 7 straipsnį bei 1985 m. sausio
         4 d. Karaliaus dekreto 2 straipsnio 2 dalies 1 punktą numatoma solidari eksporto operacijoje dalyvaujančių subjektų atsakomybė.

      28      Šiomis aplinkybėmis hof van beroep te Antwerpen (Antverpeno apeliacinis teismas) nusprendė sustabdyti bylos nagrinėjimą ir Teisingumo Teismui pateikti šiuos prejudicinius
         klausimus:

      „1.      Ar <...> Reglamento <...> Nr. 2988/95 <...> 5 ir 7 straipsnio nuostatos veikia tiesiogiai nacionalinėse valstybių narių teisės
         sistemose, nesuteikiant šioms valstybėms narėms jokios diskrecijos ir nereikalaujant, kad nacionalinės valdžios institucijoms
         priimtų jų įgyvendinimo priemones?

      2.      Ar valstybės narės, kurioje priimta eksporto deklaracija (šiuo atveju Belgijos Karalystė), patvirtinta tarptautinė kontrolės
         ir priežiūros agentūra, kuri išdavė klaidingą iškrovimo sertifikatą <...> Reglamento <...> Nr. 3665/87 <...> 18 straipsnio
         2 dalies c punkto prasme, gali būti laikoma ekonominės veiklos vykdytoja Reglamento Nr. 2988/95 1 straipsnio prasme arba subjektu,
         kuris dalyvavo darant pažeidimą arba kuris pagal savo pareigas turi atsakyti už padarytą pažeidimą arba užtikrinti, kad jis
         nebūtų padarytas, šio reglamento 7 straipsnio prasme?

      3.      Ar ekonominės inspekcijos pranešimas apie patikrinimo ataskaitą arba laiškas, kuriame prašoma pateikti papildomus dokumentus,
         įrodančius išleidimą į laisvą apyvartą, ar registruotas laiškas, kuriame nustatoma sankcija, gali būti laikomas su pažeidimo
         tyrimu ar teisminiu nagrinėjimu susijusiu veiksmu, kaip apibrėžta <...> Reglamento <...> Nr. 2988/95 3 straipsnio 1 dalies
         trečioje pastraipoje?“

       Dėl prejudicinių klausimų
       Dėl pirmojo klausimo
      29      Pirmuoju klausimu prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas iš esmės nori sužinoti, ar Reglamento Nr. 2988/95
         5 ir 7 straipsniai taikytini taip, kad administracinės nuobaudos pagal šį reglamentą gali būti skirtos remiantis vien šiomis
         nuostatomis.

      30      SGS Belgium, Firme Derwa ir Austrijos vyriausybė nurodo, kad Reglamento Nr. 2988/95 5 ir 7 straipsniai neveikia tiesiogiai, todėl administracinės
         nuobaudos įvairiems iš Sąjungos biudžeto gautų išmokų pagrįstumo ir teisėtumo kontrolės procese dalyvaujantiems asmenims gali
         būti skirtos tik jei pažeidimo padarymo metu galiojo tam tikrą sektorių reglamentuojantys Sąjungos teisės aktai, pagal kuriuos
         apibrėžiamos sankcijų rūšys ir susiję subjektai. Šiuo klausimu jie nurodo, kad tokių šią sritį reglamentuojančių teisės aktų,
         susijusių su priežiūros agentūromis, nebuvo pagrindinėje byloje nagrinėjamų eksporto operacijų atlikimo metu.

      31      Atvirkščiai, Belgijos vyriausybė ir Europos Komisija mano, kad jeigu tam tikri subjektai nepatenka į Reglamento Nr. 3665/87,
         susijusio su eksportuotojų neteisėtai gautomis grąžinamosiomis išmokomis, taikymo sritį, Reglamento Nr. 2988/95 5 ir 7 straipsniai,
         kadangi bendrai numatoma, jog, be eksporto išmokas susigrąžinusių asmenų, administracinės nuobaudos pagal juos gali būti taikomos
         ir kitiems subjektams, yra tiesiogiai taikytini pagal SESV 288 straipsnio 2 dalį.

      32      Šiuo klausimu primintina, kad dėl pobūdžio ir paskirties Sąjungos teisės šaltinių sistemoje reglamentų nuostatos paprastai
         iškart veikia nacionalinės teisės sistemose, todėl nacionalinės valdžios institucijoms nereikia imtis taikymo priemonių (žr.
         1972 m. gegužės 17 d. Sprendimo Leonesio, 93/71, Rink. p. 287, 5 punktą ir 2004 m. birželio 24 d. Sprendimo Handlbauer, C‑278/02, Rink. p. I‑6171, 25 punktą) arba Sąjungos teisės aktų leidėjui nebereikia priimti papildomų teisės aktų.

      33      Vis dėlto kai kurias reglamento nuostatas gali prireikti įgyvendinti valstybėms narėms arba Sąjungos teisės aktų leidėjui
         priimant taikymo priemones (šiuo klausimu žr. 2001 m. sausio 11 d. Sprendimo Monte Arcosu, C‑403/98, Rink. p. I‑103, 26 punktą).

      34      Taip yra ir Sąjungos finansinių interesų apsaugos atveju, kalbant apie Reglamente Nr. 2988/95 nurodytiems įvairiems subjektams
         skirtas administracines nuobaudas.

      35      Iš tiesų dėl tyčinių arba neatsargių pažeidimų šio reglamento 5 straipsnyje tik numatoma, kad „gali“ būti skiriamos tam tikros
         šiame straipsnyje išvardytos administracinės nuobaudos, o dėl subjektų, kuriems gali būti skiriamos šios nuobaudos, šio reglamento
         7 straipsnyje numatoma, kad šios nuobaudos „gali“ būti taikomos ne tik ekonominės veiklos vykdytojams, dalyvavusiems darant
         pažeidimą, bet ir tiems, kurie pagal savo pareigas turi atsakyti už padarytą pažeidimą arba užtikrinti, kad jis nebūtų padarytas.

      36      Konstatuotina, kad šiose nuostatose nustatytos tik bendrosios kontrolės ir sankcijų, siekiant apsaugoti Sąjungos finansinius
         interesus, taisyklės (žr. 2008 m. kovo 13 d. Sprendimo Vereniging Nationaal Overlegorgaan Sociale Werkvoorziening, C‑383/06–C‑385/06, Rink. p. I‑1561, 39 punktą). Konkrečiai kalbant, šiose nuostatose tiksliai neapibrėžiama, nei kuri iš
         Reglamento Nr. 2988/95 5 straipsnyje išvardytų nuobaudų turi būti skiriama pažeidus Sąjungos finansinius interesus, nei subjektai,
         kuriems tokiu atveju šios nuobaudos gali būti skiriamos.

      37      Be to, šiuo klausimu pažymėtina, kad, viena vertus, kaip matyti iš Reglamento Nr. 2988/95 2 straipsnio, ypač jo 3 dalies,
         skaitomos kartu su šio reglamento penkta ir aštunta konstatuojamosiomis dalimis, Sąjungos teisės aktų leidėjas privalo priimti
         tam tikrą sektorių reglamentuojančius teisės aktus, kuriuose nustatomos administracinės nuobaudos, kokios priimant šį reglamentą
         egzistavo bendros žemės ūkio politikos sistemoje. Be to, kaip išplaukia iš to paties reglamento septintos konstatuojamosios
         dalies, juo siekiama nustatyti atskirų sektorių teisės aktams taikytinas bendrąsias taisykles.

      38      Kita vertus iš Reglamento Nr. 2988/95 2 straipsnio 4 dalies matyti, kad nepažeidžiant galiojančių Sąjungos teisės aktų juose
         numatyti patikrinimai, priemonės ir administracinės nuobaudos reglamentuojami valstybių narių įstatymais.

      39      Be to, pažymėtina, kad Reglamento Nr. 2988/95 2 straipsnio 2 dalyje aiškiai numatyta, jog, vadovaujantis nusikaltimo ir bausmės
         teisėtumo principu, administracinių nuobaudų skirti negalima, jeigu jos nėra numatytos Sąjungos teisės akte, priimtame iki
         tol, kol buvo padarytas pažeidimas.

      40      Vis dėlto, kaip išplaukia iš SESV 325 straipsnio, valstybės narės prieš Sąjungos finansiniams interesams kenkiantį sukčiavimą
         privalo imtis tų pačių priemonių, kurių imasi prieš savo pačių finansiniams interesams kenkiantį sukčiavimą. Todėl, atsižvelgiant
         į Reglamentu Nr. 2988/95 siekiamus tikslus, jei Sąjungos teisės aktų leidėjas nepriėmė tam tikrą sritį reglamentuojančių teisės
         aktų, kuriais siekiama apsaugoti Sąjungos finansinius interesus nuo tam tikrų subjektų veiksmų, valstybės narės turi teisę
         palikti galioti arba priimti tokiems subjektams taikytinas šios srities nuostatas, jeigu jos būtinos kovai su sukčiavimu ir
         nepažeidžia bendrųjų Sąjungos teisės principų, visų pirma proporcingumo principo, ir, jei priimtos, tam tikrą Sąjungos sektorių
         reglamentuojančiuose teisės aktuose nustatytų bendrųjų taisyklių, susijusių su kitais subjektais.

      41      Iš tikrųjų reikia pažymėti, kad jei Sąjungos teisės aktuose nėra jokių konkrečių nuostatų, numatančių sankciją už jos pažeidimą,
         arba šiuose teisės aktuose numatyta, kad už Sąjungos teisės pažeidimą gali būti taikomos tam tikros sankcijos, tačiau išsamiai
         nenustatyta, kokias sankcijas valstybės narės gali taikyti, ESS 4 straipsnio 3 dalyje numatyta valstybių narių pareiga imtis
         veiksmingų priemonių prieš Sąjungos finansiniams interesams kenkiančius veiksmus (šiuo klausimu žr. 1989 m. rugsėjo 21 d.
         Sprendimo Komisija prieš Graikiją, 68/88, Rink. p. 2965, 23 punktą ir 1999 m. liepos 8 d. Sprendimo Nunes ir de Matos, C‑186/98, Rink. p. I‑4883, 12 ir 14 punktus).

      42      Be to, valstybių narių veiksmų prieš subjektus, kuriems dar netaikytini Sąjungos lygiu priimti tam tikro sektoriaus teisės
         aktai, ribojimas būtų nesuderinamas su SESV 325 straipsnio, pagal kurį Sąjungai ir jos valstybėms narėms numatyta pareiga
         imtis priemonių prieš Sąjungos finansiniams interesams kenkiantį sukčiavimą ir jų pažeidimus, siekiamais tikslais. Iš tikrųjų,
         kad Sąjungos finansinių interesų apsauga būtų veiksminga, būtina, kad atgrasantys veiksmai ir kova su sukčiavimu ir kitais
         pažeidimais vyktų visais lygiais, kur tokiais reiškiniais gali būti daromas poveikis šiems interesams, visų pirma todėl, kad
         su jais susiję subjektai dažnai veikia skirtingais lygiais (žr. 2003 m. liepos 10 d. Sprendimo Komisija prieš EIB, C‑15/00, Rink. p. I‑7281, 135 punktą). Be to, pažymėtina, kad toks yra ir kontrolės bei priežiūros agentūrų vaidmuo užtikrinant
         išmokų už eksportą susigrąžinimo teisėtumą.

      43      Atsižvelgiant į tai, kas pasakyta, į pirmąjį klausimą reikia atsakyti, jog Reglamento Nr. 2988/95 5 ir 7 straipsniai netaikytini,
         jei administracinė nuobauda gali būti skirta remiantis vien šiomis nuostatomis, o atsižvelgiant į Sąjungos finansinių interesų
         apsaugą siekiant tam tikriems asmenims skirti administracinę nuobaudą reikia, kad ji ir jos taikymo šiems asmenims sąlygos
         būtų nustatytos iki pažeidimo padarymo Sąjungos teisės aktų leidėjo priimtame tam tikrą sektorių reglamentuojančiame teisės
         akte, arba, jei tokie teisės aktai dar nebuvo priimti Sąjungos lygiu, kad administracinės nuobaudos skyrimas šiems asmenims
         būtų numatytas pagal valstybės narės, kurioje buvo atliktas šis pažeidimas, teisę.

       Dėl antrojo klausimo
      44      Antruoju klausimu prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas iš esmės klausia, ar tokiomis, kaip antai pagrindinėje
         byloje nagrinėjamomis, aplinkybėmis, kai Sąjungos teisės aktuose dar nebuvo numatyta valstybių narių pareiga nustatyti veiksmingų
         sankcijų už valstybės narės patvirtintos tarptautinės kontrolės ir priežiūros agentūros išduotus klaidingus sertifikatus,
         pagal Reglamento Nr. 2988/95 7 straipsnį draudžiama, kad valstybės narės, remdamosi nacionalinėmis priemonėmis, šiai agentūrai
         taikytų sankciją kaip asmeniui, dalyvavusiam darant pažeidimą, arba kuris pagal savo pareigas „turi atsakyti“ už padarytą
         pažeidimą, arba asmeniui, kuris turėjo „užtikrinti, kad jis nebūtų padarytas“ šios nuostatos prasme.

      45      Šiuo klausimu pažymėtina, kad išduodama klaidingą išleidimo į apyvartą sertifikatą Reglamento Nr. 3665/87 18 straipsnio prasme,
         kuriuo remdamasis eksportuotojas galėjo nepagrįstai gauti grąžinamąją išmoką už eksportą, valstybės narės patvirtinta tarptautinės
         kontrolės ir priežiūros agentūra gali būti laikoma asmeniu, dalyvavusiu darant pažeidimą Reglamento Nr. 2998/95 7 straipsnio
         prasme, kuriam už tai pagal šį reglamentą gali būti taikomos administracinės priemonės ir sankcijos. Ši agentūra taip pat
         gali būti laikoma asmeniu, kuris pagal savo pareigas turi atsakyti už padarytą pažeidimą šios nuostatos prasme, jei pagal
         nacionalinę teisę numatoma šios agentūros atsakomybė už jos išduotų sertifikatų finansines pasekmes.

      46      Vis dėlto, kaip buvo nuspręsta šio sprendimo 43 punkte, siekiant taikyti tokią sankciją būtina, kad ši administracinė sankcija
         šiems asmenims būtų numatyta Sąjungos tam tikrą sektorių reglamentuojančiame akte arba, jeigu jų nėra, nacionalinės teisės
         akte.

      47      Tačiau pagrindinėje byloje aptariamo importo metu Sąjungos teisėje nebuvo tam tikrą sektorių reglamentuojančių teisės aktų
         Reglamento Nr. 2988/95 prasme, kuriuose konkrečiai būtų reglamentuojamos sankcijos už kaip veika, nukreipta prieš Sąjungos
         finansinius interesus kvalifikuotiną tokių priežiūros agentūrų klaidingų išleidimo į apyvartą sertifikatų pateikimą.

      48      Iš tikrųjų tik priėmus 2002 m. liepos 11 d. Komisijos reglamentą (EB) Nr. 1253/2002, iš dalies keičiantį 1999 m. balandžio
         15 d. Komisijos reglamentą (EB) Nr. 800/1999, nustatantį bendras išsamias eksporto grąžinamųjų išmokų sistemos taikymo žemės
         ūkio produktams taisykles (OL L 02, p. 11; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 3 sk., 36 t., p. 189), jo naujame 16 d straipsnyje
         numatyta, kad „priežiūros agentūras patvirtinusios valstybės narės nustato veiksmingą sankcijų sistemą, taikomą tais atvejais,
         kai patvirtintoji priežiūros institucija išduoda klaidingą sertifikatą“.

      49      Tačiau Reglamento Nr. 3665/87 11 straipsnyje buvo numatytos tikslios taisyklės, susijusios su eksportuotojo nepagrįstai gautų
         išmokų už eksportą susigrąžinimu iš eksportuotojo, bei nustatytos sankcijos už importuotojo dėl tyčia pateiktų klaidingų duomenų
         neteisėtai gautą naudą bei papildomos sankcijos pagal nacionalinę teisę. Pagrindinėje byloje kyla klausimas, ar nacionalinės
         valstybės institucijos galėjo atsisakyti susigrąžinti grąžinamąją išmoką iš eksportuotojo bei skirti jam administracinę nuobaudą
         ir kreiptis į priežiūros agentūrą, kuri pagal nacionalinę teisę solidariai atsakinga už dėl jos išduoto sertifikato atsiradusių
         finansinių pasekmių.

      50      Dėl pagalbos iš Sąjungos biudžeto struktūrinių fondų ir bendros žemės ūkio politikos srityse Teisingumo Teismas jau yra nusprendęs,
         kad valstybių narių diskrecija dėl reikalavimo ar atsisakymo reikalauti grąžinti nepagrįstai ar neteisėtai išmokėtą pagalbą
         tikslingumo yra nesuderinama su šiuose sektoriuose nacionalinėms valdžios institucijoms pagal Sąjungos teisės aktus taikytina
         pareiga susigrąžinti nepagrįstai arba neteisėtai išmokėtą pagalbą (šiuo klausimu žr. 1983 m. rugsėjo 21 d. Sprendimo Deutsche Milchkontor ir kt., 205/82–215/82, Rink. p. 2633, 22 punktą bei minėto Sprendimo Vereniging Nationaal Overlegorgaan Sociale Werkvoorziening 38 punktą).

      51      Iš esmės tas pats pasakytina dėl valstybių narių pareigos susigrąžinti iš eksportuotojų jų nepagrįstai gautas išmokas, numatytos
         Reglamento Nr. 3665/87 11 straipsnyje, kurio 1 dalies pirmos pastraipos a ir b punktuose kartu numatyta sankcija bei galimybė
         skirti pagal nacionalinę teisę numatytas papildomas sankcijas.

      52      Iki įsigaliojant Reglamentui Nr. 1253/2002 valstybės narės neprivalėjo numatyti sankcijų priežiūros agentūroms tuo atveju,
         kai dėl jų išduotų klaidingų sertifikatų eksportuotojai nepagrįstai gaudavo išmokas. Vis dėlto ši aplinkybė nekliudo tam,
         kad valstybės narės, kaip buvo nuspręsta šio sprendimo 40 punkte, Sąjungos finansinių interesų apsaugos tikslais paliktų galioti
         arba priimtų nacionalines nuostatas su numatytomis šiems subjektams, kuriems Sąjungos teisės aktų leidėjas patikėjo kompetenciją
         bendradarbiauti tikrinant eksporto operacijų, kurioms taikomos išmokos iš Sąjungos biudžeto, teisėtumą, taikytinomis administracinėmis
         nuobaudomis. Tokios priemonės tik paskatino šiuo metu šioms valstybėms pagal 1999 m. balandžio 15 d. Komisijos reglamento
         (EB) Nr. 800/1999, nustatančio bendrąsias išsamias eksporto grąžinamųjų išmokų sistemos taikymo žemės ūkio produktams taisykles
         (OL L 102, p. 11; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 3 sk., 25 t., p. 129), 16 d straipsnyje numatytą pareigą.

      53      Darytina išvada, kad nagrinėjamomis pagrindinės bylos aplinkybėmis, jei prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas
         nuspręs, kad jo prašyme nurodytas 1985 m. sausio 4 d. Karaliaus dekretas taikytinas nagrinėjamoje byloje, nesant ratione temporis priežiūros agentūroms taikytinų tam tikrą sektorių reglamentuojančių Sąjungos teisės aktų, valstybės narės galėjo numatyti
         šių agentūrų, kaip asmenų, kurie dalyvavo darant pažeidimą arba kurie pagal savo pareigas turi atsakyti už padarytą pažeidimą,
         solidarią atsakomybę su eksportuotoju už finansines pasekmes, atsiradusias dėl jų išduotų išleidimo į apyvartą sertifikatų,
         dėl kurių šis eksportuotojas, padarydamas nuostolį Sąjungos biudžetui, galėjo nepagrįstai gauti eksporto išmokas.

      54      Tačiau atrodo, kad pagrindinėje byloje nacionalinės valdžios institucijos siekia, pirma, susigrąžinti iš SGS Belgium nepagrįstai gautas išmokas ir, antra, taikyti šiai priežiūros agentūrai paprastai eksportuotojams taikytinas Reglamento Nr. 3665/87
         11 straipsnio 1 dalies pirmos pastraipos b punkte numatytas administracines sankcijas, remdamosi Reglamento Nr. 2988/95 7 straipsnio
         tiesioginiu veikimu ir pagal nacionalinę teisę numatyta tokios agentūros solidaria atsakomybe su eksportuotoju. Konkrečiai
         kalbant, anot BIRB, aplinkybė, kad priežiūros agentūra pagrindinėje byloje sąmoningai išdavė klaidingą sertifikatą, lyg ir
         leistų teigti, kad Reglamento Nr. 3665/87 11 straipsnio 1 dalies pirmos pastraipos b punkte numatytos sankcijos taikymo sąlyga
         yra tenkinama. Vis dėlto papildomai BIRB prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusiam teismui teigia, kad net nenustačius
         ketinimo sukčiauti iš SGS Belgium turi būti priteista šio reglamento 11 straipsnio 1 dalies pirmos pastraipos b punkte numatyta nuobauda.

      55      Šiuo atžvilgiu, kaip buvo pripažinta šio sprendimo 51 punkte, nepagrįstai gauta išmoka turi būti susigrąžinta iš eksportuotojo,
         kurio naudai ši išmoka buvo nepagrįstai sumokėta.

      56      Dėl šio reglamento 11 straipsnio 1 dalies pirmos pastraipos b punkte numatytos sankcijos taikymo pažymėtina, kad ji taikytina
         tik jeigu „eksportuotojas sąmoningai pateikia melagingą informaciją“. Todėl Sąjungos teisės aktų leidėjas tiesiogiai numatė,
         kad sąlyga taikytina vien eksportuotojui.

      57      Todėl šiomis aplinkybėmis, jeigu pagrindinėje byloje paaiškėtų, kad eksportuotojas nežinojo apie priežiūros agentūros tyčia
         pateiktą klaidingą išleidimo į apyvartą sertifikatą, o tai turi patikrinti prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs
         teismas, negalima teigti, kad šis eksportuotojas sąmoningai perdavė klaidingą informaciją Reglamento Nr. 3665/87 11 straipsnio
         1 dalies pirmos pastraipos b punkto prasme, ir todėl šioje nuostatoje numatyta sankcija negali būti taikoma nei eksportuotojui,
         nei šiai priežiūros agentūrai vadovaujantis nacionalinėje teisėje numatyta solidariosios atsakomybės taisykle.

      58      Tačiau tokioje situacijoje galėtų būti taikoma Reglamento Nr. 3665/87 11 straipsnio 1 dalies pirmos pastraipos a punkte numatyta
         sankcija. Iš tikrųjų ji taikytina, net jeigu nėra eksportuotojo klaidos (žr. 2008 m. balandžio 24 d. Sprendimo AOB Reuter, C‑143/07, Rink. p. I‑3171, 17 punktą).

      59      Šiuo klausimu pažymėtina, kad, viena vertus, ši sankcija skiriama tik ūkio subjektams, kurie kreipėsi dėl gražinamųjų eksporto
         išmokų, jei paaiškėja, kad jų prašymuose pateikta informacija yra klaidinga. Kita vertus, kadangi egzistuoja reali rizika,
         kad eksportuotojas, kuris dažniausiai yra paskutinis prekių perpardavimo grandinėje, gali išvengti atsakomybės, už deklaracijoje
         dėl galimos klaidos, neatsargumo ar sukčiavimo ankstesnėse šios grandies dalyse pateiktus netikslius duomenis, Reglamento
         Nr. 3665/87 11 straipsnyje numatyta jo atsakomybė už deklaracijos tikslumą ir priešingu atveju skirtinos sankcijos (šiuo klausimu
         žr. 2002 m. liepos 11 d. Sprendimo Käserei Champignon Hofmeister, C‑210/00, Rink. p. I‑6453, 42, 61 ir 62 punktus). Iš tikrųjų eksportuotojas gali laisvai pasirinkti kontrahentus ir privalo
         imtis tinkamų atsargumo priemonių, į su jais sudaromas sutartis įrašydamas atitinkamas sąlygas arba sudarydamas atitinkamą
         draudimo sutartį (minėto Sprendimo AOB Reuter 36 punktas).

      60      Vis dėlto tokioje situacijoje, kai eksportuotojas, pasinaudojęs pagal Sąjungos teisės aktų reikalavimus tarptautinės kontrolės
         ir priežiūros agentūros išduotu išleidimo į apyvartą sertifikatu, gauna eksporto išmoką ir paaiškėja, kad agentūra per eksportuotoją
         pateikė klaidingą sertifikatą, pagal kurį su eksporto operacijomis susijusią riziką draudžiantis draudikas neatlygins dėl
         šios operacijos neįgyvendinimo atsiradusių nuostolių, pagal Reglamento Nr. 3665/87 11 straipsnį nedraudžiama, kad, vadovaujantis
         tarptautinės kontrolės ir priežiūros agentūros solidarią atsakomybę už dėl jos išduoto sertifikato atsiradusių finansinių
         pasekmių numatančia nacionaline nuostata, nacionalinės valdžios institucijos nuspręstų iš šios agentūros susigrąžinti dėl
         pagal šio straipsnio 1 dalies pirmos pastraipos a punktą eksportuotojui taikomos sankcijos susidariusias sumas.

      61      Vis dėlto reikia pažymėti, kad sankcija, nors ji ir nėra baudžiamojo pobūdžio, gali būti paskirta, tik jeigu turi aiškų ir
         nedviprasmišką teisinį pagrindą (žr. 2000 m. gruodžio 14 d. Sprendimo Emsland‑ Stärke, C‑110/99, Rink. p. I‑11569, 56 punktą; minėto Sprendimo Käserei Champignon Hofmeister 52 punktą bei 2006 m. balandžio 6 d. Sprendimo ED & F Man Sugar, C‑274/04, Rink. p. I‑3269, 15 punktą).

      62      Atsižvelgiant į tai, kas pasakyta, į antrąjį klausimą reikia atsakyti, kad tokiomis aplinkybėmis, kokios nagrinėjamos pagrindinėje
         byloje, kai tam tikrą sektorių reglamentuojančiuose Sąjungos teisės aktuose valstybėms narėms dar nebuvo numatyta pareiga
         nustatyti veiksmingų sankcijų tuo atveju, kai valstybės narės patvirtinta tarptautinė kontrolės ir priežiūros agentūra išdavė
         klaidingus sertifikatus, pagal Reglamento Nr. 2988/95 7 straipsnį nedraudžiama, kad valstybė narė tokiai agentūrai, kaip dalyvavusiam
         darant pažeidimą arba pagal savo pareigas atsakyti už padarytą pažeidimą turinčiam asmeniui šios nuostatos prasme, taikytų
         sankciją, su sąlyga, kad ji gali būti taikoma tik jeigu turi aiškų ir nedviprasmišką teisinį pagrindą, o tai įvertinti turi
         prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas.

       Dėl trečiojo klausimo
      63      Trečiuoju klausimu prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas klausia, ar eksporto operacijos išleidimo į apyvartą
         sertifikatą išdavusiai tarptautinės kontrolės ir priežiūros agentūrai pateikti tyrimo, per kurį buvo nustatytas su šia eksporto
         operacija susijęs pažeidimas, ataskaita, prašymas pateikti papildomus dokumentus, kuriais remiantis būtų galima patikrinti,
         ar tikrai prekės buvo išleistos į apyvartą, bei registruotas laiškas, kuriame šiai agentūrai skiriama sankcija už padarytą
         pažeidimą, yra su pažeidimo tyrimu ar teisminiu nagrinėjimu susiję veiksmai, apie kuriuos pranešama atitinkamam asmeniui,
         Reglamento Nr. 2988/95 3 straipsnio 1 dalies trečios pastraipos prasme.

      64      Pagrindinės bylos aplinkybėmis pažymėtina, kad jei nėra tam tikrą sektorių reglamentuojančių Sąjungos teisės aktų, pagal kuriuos
         būtų numatyta taikyti sankcijas Sąjungos finansinius interesus pažeidusioms tarptautinėms kontrolės ir priežiūros agentūroms,
         valstybėms narėms priklauso nuspręsti, ar atsižvelgiant į jų kovos su sukčiavimu politiką agentūrai dėl nacionalinėje teisėje
         numatytos solidarios atsakomybės su eksportuotoju reikia taikyti Reglamento Nr. 3665/87 11 straipsnio 1 dalies pirmos pastraipos
         a punkte numatytą sankciją. Vis dėlto tokiu atveju valstybės narės privalo nepažeisti bendrųjų Sąjungos teisės principų bei
         Reglamente Nr. 2988/95 ir tam tikrą sektorių reglamentuojančiuose Sąjungos teisės aktuose nustatytų bendrųjų taisyklių, susijusių
         su kitais subjektais.

      65      Taip pat konstatuotina, kad jei nacionalinės valdžios institucijos nusprendžia taikyti šią sankciją priežiūros agentūrai dėl
         pagal nacionalinę teisę numatytos solidarios atsakomybės su eksportuotoju, šis sprendimas patenka į Reglamento Nr. 2988/95
         taikymo sritį.

      66      Kadangi Reglamente Nr. 3665/87 nenumatytos reikalavimo grąžinti nepagrįstai gautas eksporto grąžinamąsias išmokas taisyklės,
         reikia remtis Reglamento Nr. 2988/95 3 straipsnio 1 dalies pirma pastraipa (2009 m. sausio 15 d. Sprendimo Bayerische Hypotheken‑und Vereinsbank, C‑281/07, Rink. p. I 91, 16 punktas), nes ši nuostata tiesiogiai taikoma valstybėse narėse ir grąžinamųjų išmokų už žemės
         ūkio produktų eksportą srityje, jei nėra šį sektorių reglamentuojančių Sąjungos teisės aktų, kuriuose nustatomas trumpesnis,
         bet ne trumpesnis nei 3 metai, terminas, arba nacionalinės teisės aktų, kuriuose nustatomi ilgesni senaties terminai (minėto
         Sprendimo Handlbauer 35 punktas).

      67      Pagal Reglamento Nr. 2988/95 3 straipsnio 1 dalies trečią pastraipą patraukimo atsakomybėn senaties eiga nutrūksta, jeigu
         kompetentinga institucija imasi bet kokio su pažeidimo tyrimu ar teisminiu nagrinėjimu susijusio veiksmo, apie kurį pranešama
         atitinkamam asmeniui. Be to, senaties eiga atsinaujina po kiekvieno ją nutraukusio veiksmo.

      68      Bendrąja prasme senaties terminai atlieka teisinio saugumo užtikrinimo funkciją. Ši funkcija nebūtų iki galo įgyvendinta,
         jei Reglamento Nr. 2988/95 3 straipsnio 1 dalyje nurodytas senaties terminas galėtų būti nutraukiamas dėl kiekvieno nacionalinės
         administracijos bendro patikrinimo, neturinčio ryšio su įtariamais pažeidimais, pakankamai glaudžiai susijusiais su nurodytomis
         operacijomis (žr. minėto Sprendimo Handlbauer 40 punktą).

      69      Vis dėlto, kai nacionalinės valdžios institucijos pateikia asmeniui ataskaitas apie nustatytą jo padarytą pažeidimą, susijusį
         su konkrečia eksporto operacija, prašymą pateikti su šia operacija susijusius papildomus dokumentus bei skiria jam su šia
         operacija susijusią sankciją, jos imasi pakankamai konkrečių veiksmų, susijusių su pažeidimo tyrimu ar teisminiu nagrinėjimu
         Reglamento Nr. 2988/95 3 straipsnio 1 dalies trečios pastraipos prasme.

      70      Todėl į trečiąjį klausimą reikia atsakyti, kad pagrindinėje byloje nagrinėjamomis aplinkybėmis išleidimo į apyvartą sertifikatą
         išdavusiai tarptautinės kontrolės ir priežiūros agentūrai dėl konkrečios eksporto operacijos pateikti tyrimo, per kurį buvo
         nustatytas su šia eksporto operacija susijęs pažeidimas, ataskaita, prašymas pateikti papildomus dokumentus, kuriais remiantis
         būtų galima patikrinti, ar tikrai prekės buvo išleistos į apyvartą, bei registruotas laiškas, kuriame šiai agentūrai skiriama
         sankcija už pagal Reglamento Nr. 2988/95 1 straipsnio 2 dalį padarytą pažeidimą, yra pakankamai konkretūs, su pažeidimo tyrimu
         ar teisminiu nagrinėjimu susiję veiksmai, apie kuriuos pranešama atitinkamam asmeniui ir kurie nutraukia patraukimo atsakomybėn
         senaties eigą Reglamento Nr. 2988/95 3 straipsnio 1 dalies trečios pastraipos prasme

       Dėl bylinėjimosi išlaidų
      71      Kadangi šis procesas pagrindinės bylos šalims yra vienas iš etapų prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusio teismo
         nagrinėjamoje byloje, bylinėjimosi išlaidų klausimą turi spręsti šis teismas. Išlaidos, susijusios su pastabų pateikimu Teisingumo
         Teismui, išskyrus tas, kurias patyrė minėtos šalys, nėra atlygintinos.

      Remdamasis šiais motyvais, Teisingumo Teismas (ketvirtoji kolegija) nusprendžia:
      1.      1995 m. gruodžio 18 d. Tarybos reglamento (EB, Euratomas) Nr. 2988/95 dėl Europos Bendrijų finansinių interesų apsaugos 5 ir
            7 straipsniai netaikytini, jei administracinė nuobauda gali būti skirta remiantis vien šiomis nuostatomis, o atsižvelgiant
            į Sąjungos finansinių interesų apsaugą, siekiant tam tikriems asmenims skirti administracinę nuobaudą, reikia, kad ji ir jos
            taikymo šiems asmenims sąlygos būtų nustatytos iki pažeidimo padarymo Sąjungos teisės aktų leidėjo priimtame tam tikrą sektorių
            reglamentuojančiame teisės akte arba, jei tokie teisės aktai dar nebuvo priimti Sąjungos lygiu, kad administracinės nuobaudos
            skyrimas šiems asmenims būtų numatytas pagal valstybės narės, kurioje buvo padarytas šis pažeidimas, teisę.
      2.      Tokiomis aplinkybėmis, kaip antai pagrindinėje byloje, kai tam tikrą sektorių reglamentuojančiuose Sąjungos teisės aktuose
            valstybėms narėms dar nebuvo numatyta pareiga nustatyti veiksmingų sankcijų tuo atveju, kai valstybės narės patvirtinta tarptautinė
            kontrolės ir priežiūros agentūra išdavė klaidingus sertifikatus, pagal Reglamento Nr. 2988/95 7 straipsnį nedraudžiama, kad
            valstybė narė tokiai agentūrai, kaip dalyvavusiam darant pažeidimą arba pagal savo pareigas „atsakyti už padarytą pažeidimą“
            turinčiam asmeniui šios nuostatos prasme, taikytų sankciją, su sąlyga, kad ji gali būti taikoma tik jeigu turi aiškų ir nedviprasmišką
            teisinį pagrindą, o tai įvertinti turi prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas.
      3.      Pagrindinėje byloje nagrinėjamomis aplinkybėmis išleidimo į apyvartą sertifikatą išdavusiai tarptautinės kontrolės ir priežiūros
            agentūrai dėl konkrečios eksporto operacijos pateikti tyrimo, per kurį buvo nustatytas su šia eksporto operacija susijęs pažeidimas,
            ataskaita, prašymas pateikti papildomus dokumentus, kuriais remiantis būtų galima patikrinti, ar tikrai prekės buvo išleistos
            į apyvartą, bei registruotas laiškas, kuriame šiai agentūrai skiriama sankcija už pagal Reglamento Nr. 2988/95 1 straipsnio
            2 dalį padarytą pažeidimą, yra pakankamai konkretūs, su pažeidimo tyrimu ar teisminiu nagrinėjimu susiję veiksmai, apie kuriuos
            pranešama atitinkamam asmeniui ir kurie nutraukia patraukimo atsakomybėn senaties eigą Reglamento Nr. 2988/95 3 straipsnio
            1 dalies trečios pastraipos prasme.
      Parašai.
      * Proceso kalba: olandų.


1999 m. gruodžio 15 d. Pirmosios instancijos teismo (antroji kolegija) sprendimas. # Benito Latino prieš Europos Bendrijų Komisiją. # Pareigūnai. # Byla T-300/97.


1999 m. gruodžio 15 d. Pirmosios instancijos teismo (antroji kolegija) sprendimas. # Albert Nardone prieš Europos Bendrijų Komisiją. # Pareigūnai. # Byla T-27/98.