title: Byla C-468/09 P: 2009 m. lapkričio 26 d. Territorio Histórico de Vizcaya — Diputación Foral de Vizcaya pateiktas apeliacinis skundas dėl 2009 m. rugsėjo 9 d. Pirmosios instancijos teismo (penktoji išplėstinė kolegija) priimto sprendimo sujungtose bylose T-30/01–T-32/01 ir T-86/02–T-88/02 Territorio Histórico de Álava — Diputación Foral de Álava ir kt. prieš Europos Bendrijų Komisiją

text:
               13.2.2010

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 37/7

         2009 m. lapkričio 26 d.Territorio Histórico de Vizcaya — Diputación Foral de Vizcaya pateiktas apeliacinis skundas dėl 2009 m. rugsėjo 9 d. Pirmosios instancijos teismo (penktoji išplėstinė kolegija) priimto sprendimo sujungtose bylose T-30/01–T-32/01 ir T-86/02–T-88/02 Territorio Histórico de Álava — Diputación Foral de Álava ir kt. prieš Europos Bendrijų Komisiją

   (Byla C-468/09 P)
   2010/C 37/10
   Proceso kalba: ispanų

      Šalys

      Apeliantė: Territorio Histórico de Vizcaya — Diputación Foral de Vizcaya, atstovaujama advokatų I. Sáenz-Cortabarría Fernández ir M. Morales Isasi

      Kitos proceso šalys: Territorio Histórico de Álava — Diputación Foral de Álava, Territorio Histórico de Guipúzcoa — Diputación Foral de Guipúzcoa, Comunidad Autónoma del País Vasco — Gobierno Vasco, Confederación Empresarial Vasca (Confebask), Europos Komisija ir Comunidad Autónoma de la Rioja

      Apeliantės reikalavimai

               —

               Pripažinti apeliacinį skundą priimtinu ir pagrįstu.

               —

               Panaikinti skundžiamą sprendimą.

               —

               Patenkinti pirmojoje instancijoje pateiktus reikalavimus, būtent panaikinti ginčijamo sprendimo 3 straipsnį.

               —

               Subsidiariai, grąžinti bylą Bendrajam Teismui (buvęs Pirmosios instancijos teismas), ir, jei taip bus padaryta, nurodyti patenkinti atmestus įrodymų siūlymus.

               —

               Priteisti iš Komisijos bylinėjimosi pirmojoje ir apeliacinėje instancijoje išlaidas, o Comunidad Autónoma de la Rioja, įstojusiai į bylą šaliai, nurodyti sumokėti proceso pirmojoje instancijoje išlaidas.

      Apeliacinio skundo pagrindai ir pagrindiniai argumentai

               1.

               Bendrasis Teismas padarė teisės klaidą nusprendęs, kad norint užbaigti išankstinę ginčijamos mokestinės priemonės tyrimo procedūrą reikėjo, jog būtų priimtas aiškus Komisijos sprendimas šiuo atžvilgiu (skirtas valstybei narei), prieš įsigaliojant Reglamentui (EB) Nr. 659/1999 (1).

               2.

               Nurodęs, kad 2000 m. lapkričio 28 d. Sprendimas užbaigė išankstinę ginčijamos mokestinės priemonės tyrimo procedūrą, išplaukiančią iš 1994 m. balandžio mėn. įregistruoto skundo, Bendrasis Teismas iškraipė šį sprendimą. Nusprendęs, kad ginčijama mokestinė priemonė 2000 m. turėjo būti peržiūrėta pagal esamai pagalbai nustatytą tvarką, Bendrasis Teismas padarė teisės klaidą.

               3.

               Nesilaikęs procesinių taisyklių dėl įrodinėjimo naštos ir įrodymų vertinimo, ypač dokumentinių įrodymų, t. y. 2000 m. lapkričio 28 d. Sprendimo (jo patikimumo ir įrodomosios vertės), Bendrasis Teismas padarė teisės klaidą. Teisės į teisingą bylos nagrinėjimą pažeidimas.

               4.

               Bendrasis Teismas padarė teisės klaidą, nes pažeidė procesines taisykles dėl įrodinėjimo naštos ir įrodymų vertinimo atsižvelgiant į objektyvius, svarbius, nuoseklius ir galutinius įrodymus šioje byloje, kurie patvirtina, kad, prieš priimdama lapkričio 28 d. Sprendimą, Komisija preliminariai išnagrinėjo ginčijamą mokestinę priemonę ir užbaigė šį tyrimą.

               5.

               Taip pat Bendrasis Teismas padarė teisės klaidą, nes patvirtino 1993 m. priimtos ginčijamos mokestinės priemonės kvalifikavimą kaip pagalba veiklai pagal pagalbos investicijoms apibrėžimą, numatytą 1998 m. Nacionalinės regioninės pagalbos teikimo gairėse. Teisinio saugumo, o konkrečiai — netaikymo atgal principo, pažeidimas.

               6.

               Teisės klaida dėl „reikalingos informacijos“ sąvokos mokesčių schemos pirminio tyrimo valstybės pagalbos srityje, dėl kurios Bendrasis Teismas nusprendė, jog išankstinės procedūros trukmė buvo pagrįsta.

               7.

               Bendrasis Teismas padarė teisės klaidą nurodęs, kad nagrinėjamu atveju 79 mėnesių pirminio ginčijamos mokestinės priemonės tyrimo procedūros laikotarpis nėra nepagrįstas, ir dėl to nusprendęs, kad nebuvo pažeista Reglamento (EB) Nr. 659/1999 14 straipsnio 1 dalis, ją siejant su teisinio saugumo principu.

               8.

               Bendrasis Teismas padarė teisės klaidą nurodęs, kad nagrinėjamu atveju 79 mėnesių pirminio ginčijamos mokestinės priemonės tyrimo procedūros laikotarpis nėra nepagrįstas, ir dėl to nusprendęs, kad nebuvo pažeista Reglamento (EB) Nr. 659/1999 14 straipsnio 1 dalis, ją siejant su gero administravimo principu.

               9.

               Minėtas teismas padarė teisės klaidą, nes manė, jog šiuo konkrečiu atveju nėra išimtinių aplinkybių, kurios galėtų pateisinti, kad egzistavo teisėtų lūkesčių dėl ginčijamos mokestinės priemonės teisėtumo, kurie sudarytų kliūtis susigrąžinti pagalbą pagal Reglamento (EB) Nr. 659/1999 14 straipsnio 1 dalį. Sprendimo iškraipymas.

               10.

               Be to, Bendrasis Teismas padarė teisės klaidą šiuo konkrečiu atveju nusprendęs, kad nebuvo pažeistas vienodo požiūrio principas, kuris sudarytų kliūtis susigrąžinti pagalbą pagal Reglamento (EB) Nr. 659/1999 14 straipsnio 1 dalį.

               11.

               Galiausiai Bendrasis Teismas padarė teisės klaidą, nes nesilaikė procesinių taisyklių įrodinėjimo srityje ir nusprendė neatsižvelgti į ieškovės nurodytą įrodymą dėl tam tikrų Komisijos dokumentų atskleidimo, kuris, atsižvelgiant į Bendrojo Teismo nurodytus argumentus atmetant ieškovės reikalavimus, buvo esminis ginant jos interesus. Teisės į teisingą bylos nagrinėjimą, šalių procesinio lygiateisiškumo principo ir teisės į gynybą pažeidimas.

      (1)  1999 m. kovo 22 d. Tarybos reglamentas (EB) Nr. 659/1999, nustatantis išsamias [EB 88 straipsnio] taikymo taisykles (OL L 83, p. 1; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 8 sk., 1 t., p. 339)


title: Byla C-416/05 2006 m. liepos 14 d. Teisingumo Teismo pirmininko nutartis Europos Bendrijų Komisija prieš Didžiąją Liuksemburgo Hercogystę

text:
               18.11.2006

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 281/27

         2006 m. liepos 14 d. Teisingumo Teismo pirmininko nutartis Europos Bendrijų Komisija prieš Didžiąją Liuksemburgo Hercogystę

   (Byla C-416/05) (1)

   (2006/C 281/44)

      Proceso kalba: prancūzų

   Teisingumo Teismo pirmininkas nurodė išbraukti bylą iš registro.

      (1)  OL C 10, 2006 1 14.


title: Byla T-500/12: 2012 m. lapkričio 15 d. pareikštas ieškinys byloje Ryanair prieš Komisiją

text:
               26.1.2013

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 26/60

         2012 m. lapkričio 15 d. pareikštas ieškinys byloje Ryanair prieš Komisiją

   (Byla T-500/12)
   2013/C 26/120
   Proceso kalba: anglų

      Šalys

      Ieškovė: Ryanair Ltd (Dublinas, Airija), atstovaujama baristerio B. Kennelly, lawyers E. Vahida ir I. Metaxas-Maragkidis

      Atsakovė: Europos Komisija

      Reikalavimai

   Ieškovė Bendrojo Teismo prašo:

               —

               Panaikinti 2012 m. liepos 25 d. Komisijos sprendimo valstybės pagalbos byloje SA.29064 (20011/C ex 2011/NN) 1 straipsnį, kuriuo konstatuota, kad Airijos oro transporto mokesčio (toliau — AOTM) skirtingi tarifai, kurie buvo taikomi nuo 2009 m. kovo 30 d. iki 2011 m. kovo 1 d., yra neteisėta valstybės pagalba, prieštaraujanti SESV 107 straipsnio 1 daliai.

               —

               Panaikinti to sprendimo 4, 5 ir 6 straipsnius.

               —

               Priteisti iš atsakovės su šiuo procesu susijusias bylinėjimosi išlaidas, įskaitant tas, kurias patyrė ieškovė.

      Ieškinio pagrindai ir pagrindiniai argumentai

   Savo ieškinį ieškovė grindžia penkiais pagrindais.

               1.

               Pirmasis ieškinio pagrindas susijęs su tuo, kad Komisija esą padarė teisės klaidą, kai nusprendė, jog AOTM 10 EUR tarifas yra „normalus“ arba teisėtas „standartinis“ tarifas, nepaisant to, kad šis didesnis tarifas visu aptariamu laikotarpiu buvo neteisėtas pagal ES teisę.

               2.

               Antrasis ieškinio pagrindas susijęs su tuo, kad Komisija esą padarė akivaizdžių vertinimo klaidų, susijusių su taikant AOTM gaunamos naudos vertinimu, kai nusprendė, kad Ryanair ir Aer Arann padėtys buvo tokios pačios, kiek tai susiję su AOTM teikiama ekonomine ir konkurencine nauda, visiškai neatsižvelgė į ypatingą AOTM poveikį konkurencijai tarp Ryanair ir Aer Arann, klaidingai vertino tariamą Ryanair naudą kitų, ne Airijos, transporto paslaugų teikėjų atžvilgiu ir neatsižvelgė į Ryanair padarytą žalą tuo, kad AOTM buvo palankus šios bendrovės konkurentams.

               3.

               Trečiasis ieškinio pagrindas susijęs su tuo, kad Komisija esą padarė akivaizdžių vertinimo klaidų, kiek tai susiję su sprendimu dėl susigrąžinimo, kai nesuteikė Airijai reikiamos diskrecijos vertinti mastą, kuriuo valstybės pagalba iškraipė konkurenciją, taigi — atstatyti ankstesnę padėtį, nenagrinėjo paveiktų oro transporto bendrovių galimybės AOTM perkelti savo klientams reikšmės ir neatsižvelgė į konkurencijos iškraipymus, kurie kils dėl sprendimo dėl susigrąžinimo kartu su tariama oro transporto bendrovių „naudos gavėjų“ teise į restituciją pagal ES ir Airijos teisę.

               4.

               Ketvirtasis ieškinio pagrindas susijęs su tuo, kad Komisija esą nepranešė Ryanair apie savo sprendimą dėl susigrąžinimo, kaip to reikalaujama pagal Tarybos reglamento (EB) 659/1999 (1) 6 straipsnį ir ES pagrindinių teisių chartijos 41 straipsnį.

               5.

               Penktasis ieškinio pagrindas susijęs su tuo, kad Komisija esą pažeidė pareigą motyvuoti, kai nepagrindė, kodėl nukrypstant nuo nusistovėjusios teismo praktikos 10 EUR tarifas gali būti tiek neteisėtas pagal ES teisę, tiek „normali“ ir „teisėta“ gairė ir nevertino nagrinėjamos priemonės ekonominio ir konkurencinio poveikio.

      (1)  1999 m. kovo 22 d. Tarybos reglamentas (EB) Nr. 659/1999, nustatantis išsamias EB Sutarties 93 straipsnio taikymo taisykles (OL L 83, p. 1; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 8 sk., 1 t., p. 339).


title: Byla C-30/13: 2013 m. sausio 21 d. Administrativen sad Sofia-grad (Bulgarija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje Global Trans Lodzhistik OOD prieš Nachalnik na Mitnitsa Stolichna

text:
               13.4.2013

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 108/16

         2013 m. sausio 21 d.Administrativen sad Sofia-grad (Bulgarija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje Global Trans Lodzhistik OOD prieš Nachalnik na Mitnitsa Stolichna

   (Byla C-30/13)
   2013/C 108/33
   Proceso kalba: bulgarų

      Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas

      Administrativen sad Sofia-grad

      Šalys pagrindinėje byloje

      Pareiškėja: Global Trans Lodzhistik OOD

      Atsakovas: Nachalnik na Mitnitsa Stolichna

      Prejudiciniai klausimai

               1.

               Ar remiantis 1992 m. spalio 12 d. Tarybos reglamento (EEB) Nr. 2913/92 nustatančio Bendrijos muitinės kodeksą (1), 243 straipsnio 1 dalimi, aiškinama kartu su šio reglamento 245 straipsniu ir teisės į gynybą ir res judicata principais, leidžiama nacionalinės teisės nuostata, kaip antai Zakon za mitnitsite (Muitų įstatymas) 220 ir 211a straipsniai, pagal kuriuos galima skųsti daugiau nei vieną muitinės sprendimą, kuriuo nustatoma papildoma skola muitinei siekiant vėliau ją išieškoti, ir net tuomet, kai pagrindinės bylos aplinkybėmis gali būti priimtas galutinis sprendimas nustatyti skolą muitinei, kaip jis suprantamas pagal 1993 m. liepos 2 d. Komisijos reglamento (EEB) Nr. 2454/93, išdėstančio Tarybos reglamento (EEB) Nr. 2913/92 įgyvendinimo nuostatas (2), 181a straipsnio 2 dalį?

               2.

               Ar Reglamento Nr. 2913/92 243 straipsnio 2 dalį dėl apskundimo teisės įgyvendinimo reikia aiškinti taip, kad joje nenumatyta, jog tam, kad būtų galima vykdyti teismo procesą, pirmiausia reikia administracine tvarka apskųsti galutinį sprendimą, kaip jis suprantamas pagal Reglamento Nr. 2454/93 181a straipsnio 2 dalį?

               3.

               Ar Reglamento Nr. 2454/93 181a straipsnio 2 dalį pagrindinės bylos aplinkybėmis reikia aiškinti taip, kad kai nesilaikoma šioje nuostatoje numatytos procedūros teisių būti išklausytam ir pareikšti prieštaravimus atžvilgiu, pažeidžiant šias taisykles priimtas muitinės sprendimas yra ne galutinis sprendimas pagal nurodytą nuostatą, o tik galutinio sprendimo priėmimo procedūros dalis? Ar kitu atveju šią nuostatą pagrindinės bylos aplinkybėmis reikia aiškinti taip, kad padarius minėtą procedūros pažeidimą priimtam sprendimui turi būti tiesiogiai taikoma teismo kontrolė ir teismas turi iš esmės išnagrinėti dėl to sprendimo paduotą skundą?

               4.

               Ar Reglamento Nr. 2454/93 181a straipsnio 2 dalį pagrindinės bylos aplinkybėmis ir atsižvelgiant į teisėtumo principą reikia aiškinti taip, kad kai nesilaikoma šioje nuostatoje numatytos procedūros teisių būti išklausytam ir pareikšti prieštaravimus atžvilgiu, pažeidžiant šias taisykles priimtas muitinės sprendimas yra niekinis dėl esminio procedūros trūkumo, kuris prilyginamas esminiam proceso taisyklių, kurių nesilaikymas nepriklausomai nuo konkrečių pažeidimo pasekmių sukelia teisinio veiksmo panaikinimą, pažeidimui, ir todėl teismas turi išnagrinėti dėl tokio sprendimo paduotą skundą, neturėdamas galimybės svarstyti grąžinti bylą nagrinėti administracinei institucijai, kad būtų teisėtai užbaigta procedūra?

      (1)  OL L 302, p. 1; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 2 sk., 4 t., p. 307.

      (2)  OL L 253, p. 1; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 2 sk., 6 t., p. 3.


title: Byla F-86/11: 2011 m. rugsėjo 8 d. pareikštas ieškinys byloje ZZ prieš Regionų Komitetą

text:
               19.11.2011

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 340/42

         2011 m. rugsėjo 8 d. pareikštas ieškinys byloje ZZ prieš Regionų Komitetą

   (Byla F-86/11)
   2011/C 340/89
   Proceso kalba: prancūzų

      Šalys

      Ieškovas: ZZ (Briuselis, Belgija), atstovaujamas advokato L. Levi

      Atsakovas: Regionų Komitetas

      Ginčo dalykas bei aprašymas

   Sprendimo, kuriuo atsisakoma pripažinti ieškovo negalios profesinę kilmę remiantis Pareigūnų tarnybos nuostatų 78 straipsnio 5 dalimi, panaikinimas

      Ieškovo reikalavimai

               —

               panaikinti 2010 m. rugsėjo 10 d. Regionų Komiteto sprendimą, nes juo patvirtinant invalidumo komiteto išvadas atsisakoma pripažinti ieškovo negalios profesinę kilmę remiantis Pareigūnų tarnybos nuostatų 78 straipsnio 5 dalimi,

               —

               tiek, kiek reikia, panaikinti 2011 m. gegužės 20 d. Regionų Komiteto sprendimą atmesti ieškovo skundą, praneštą 2011 m. birželio 1 d.,

               —

               priteisti iš Regionų Komiteto 10 000 eurų išmoką ieškovo patirtai neturinei žalai atlyginti,

               —

               priteisti iš Regionų Komiteto padengti visas ieškovo išlaidas, susijusias su invalidumo procedūra, patirtas nuo šios procedūros pradžios, įskaitant susijusias su skundo pateikimu,

               —

               priteisti iš Regionų Komiteto bylinėjimosi išlaidas.


title: Byla C-678/11: 2011 m. gruodžio 22 d. pareikštas ieškinys byloje Europos Komisija prieš Ispanijos Karalystę

text:
               10.3.2012

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 73/20

         2011 m. gruodžio 22 d. pareikštas ieškinys byloje Europos Komisija prieš Ispanijos Karalystę

   (Byla C-678/11)
   2012/C 73/35
   Proceso kalba: ispanų

      Šalys

      Ieškovė: Europos Komisija, atstovaujama W. Roels ir F. Jimeno Fernández

      Atsakovė: Ispanijos Karalystė

      Ieškovės reikalavimai

               —

               Konstatuoti, kad priėmusi ir palikusi galioti nuostatas, esančias Įstatymo dėl pensijų fondų ir sistemų reglamentavimo (kodifikuota redakcija) 46 straipsnio c punkte, 2004 m. spalio 29 d. Karaliaus įstatyminio dekreto Nr. 6/2004, kuriuo patvirtinama Įstatymo dėl privataus draudimo organizavimo ir priežiūros nauja redakcija, 86 straipsnyje, Karaliaus įstatyminio dekreto Nr. 5/2004, kuriuo patvirtinama Įstatymo dėl nerezidentų pelno mokesčio nauja redakcija, 10 straipsnyje ir 2003 m. gruodžio 17 d. Bendrojo mokesčių įstatymo 47 straipsnyje, pagal kurias kitose valstybėse narėse įsteigti užsienio pensijų fondai, kurie siūlo profesinių pensijų kaupimą Ispanijoje, taip pat pasinaudodamos laisve teikti paslaugas Ispanijoje veikiančios draudimo bendrovės, be kita ko, privalo paskirti Ispanijoje reziduojantį mokesčių atstovą, Ispanijos Karalystė neįvykdė įsipareigojimų pagal SESV 56 straipsnį (anksčiau — EB sutarties 49 straipsnis) ir EEE susitarimo 36 straipsnį.

               —

               Priteisti iš Ispanijos Karalystės bylinėjimosi išlaidas.

      Ieškinio pagrindai ir pagrindiniai argumentai

               1.

               Aptariamomis Ispanijos mokesčių teisės aktų nuostatomis mokesčių mokėtojai nerezidentai įpareigojami paskirti Ispanijoje reziduojantį mokesčių atstovą. Praktikoje ši pareiga taikoma kitose valstybėse narėse įsteigtiems užsienio pensijų fondams, siūlantiems Ispanijoje profesinių pensijų kaupimą, taip pat draudimo bendrovėms, kurios veikia Ispanijoje pasinaudodamos laisve teikti paslaugas.

               2.

               Komisija mano, kad pareiga aptartais atvejais paskirti Ispanijoje reziduojantį mokesčių atstovą sudaro laisvės teikti paslaugas kliūtį, nes nurodytiems subjektams ir fiziniams asmenims, kurie neturi kito pasirinkimo ir privalo kreiptis dėl atstovo paslaugų, tai reiškia papildomą naštą. Tai taip pat sukuria laisvės teikti paslaugas kliūtį kitose valstybėse narėse įsikūrusiems asmenims ir įmonėms, norintiems pasiūlyti mokesčių atstovo paslaugas Ispanijoje veiklą vykdantiems subjektams ir fiziniams asmenims.

               3.

               Minėtos teisės nuostatos pažeidžia SESV 56 straipsnį (EB sutarties 49 straipsnis) ir EEE susitarimo 36 straipsnį.


title: Byla T-391/08: 2012 m. kovo 15 d. Bendrojo Teismo sprendimas byloje Ellinika Nafpigeia prieš Komisiją (Valstybės pagalba — Laivų statyba — Graikijos valdžios institucijų laivų statyklai suteikta pagalba — Sprendimas, kuriuo pagalba pripažinta nesuderinama su bendrąja rinka ir nurodyta ją susigrąžinti — Netinkamas pagalbos taikymas)

text:
               28.4.2012

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 126/12

         2012 m. kovo 15 d. Bendrojo Teismo sprendimas byloje Ellinika Nafpigeia prieš Komisiją

   (Byla T-391/08) (1)

   (Valstybės pagalba - Laivų statyba - Graikijos valdžios institucijų laivų statyklai suteikta pagalba - Sprendimas, kuriuo pagalba pripažinta nesuderinama su bendrąja rinka ir nurodyta ją susigrąžinti - Netinkamas pagalbos taikymas)
   2012/C 126/24
   Proceso kalba: graikų

      Šalys

      Ieškovė: Ellinika Nafpigeia AE (Skaramagkas, Graikija), atstovaujama advokatų I. Drosos, K. Loukopoulos, A. Chiotellis, C. Panagoulea, P. Tzioumas, A. Balla, V. Voutsakis ir X. Gkousta

      Atsakovė: Europos Komisija, atstovaujama C. Urraca Caviedes ir M. Konstantinidis

      Dalykas

   Prašymas panaikinti 2008 m. liepos 2 d. Komisijos sprendimo 2009/610/EB dėl pagalbos Nr. C 16/2004 (buvusi NN 29/2004, CP 71/2002 ir CP 133/2005), kurią Graikija suteikė įmonei Hellenic Shipyards SA (OL 2009, L 225, p. 104), 1 straipsnio 2 dalį, 2, 3, 5 ir 6 straipsnius, 8 straipsnio 2 dalį, 9, 11-16, 18 ir 19 straipsnius.

      Rezoliucinė dalis

               1.

               Atmesti ieškinį.

               2.

               Ellinika Nafpigeia AE padengia savo ir Europos Komisijos patirtas bylinėjimosi išlaidas.

      (1)  OL C 327, 2008 12 20.


title: Byla T-77/13: 2013 m. sausio 31 d. pareikštas ieškinys byloje Laboratoires Polive prieš VRDT — Arbora & Ausonia (DODIE)

text:
               13.4.2013

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 108/31

         2013 m. sausio 31 d. pareikštas ieškinys byloje Laboratoires Polive prieš VRDT — Arbora & Ausonia (DODIE)

   (Byla T-77/13)
   2013/C 108/78
   Kalba, kuria surašytas ieškinys: anglų

      Šalys

      Ieškovė: Laboratoires Polive (Levalua Perė, Prancūzija), atstovaujama advokato A. Sion

      Atsakovė: Vidaus rinkos derinimo tarnyba (prekių ženklams ir pramoniniam dizainui)

      Kita procedūros Apeliacinėje taryboje šalis: Arbora & Ausonia, SL (Barselona, Ispanija)

      Reikalavimai

   Ieškovė Bendrojo Teismo prašo:

               —

               panaikinti antrosios Apeliacinės tarybos priimtą sprendimą, kuriuo buvo panaikintas Protestų skyriaus sprendimas,

               —

               atmesti visą protestą ir

               —

               priteisti iš VRDT bylinėjimosi išlaidas.

      Ieškinio pagrindai ir pagrindiniai argumentai

      Bendrijos prekių ženklo paraišką pateikęs asmuo: ieškovė.

      Prašomas įregistruoti Bendrijos prekių ženklas: žodinis prekių ženklas DODIE 3, 5 ir 10 klasių prekėms — Bendrijos prekių ženklo paraiška Nr. 5 665 104.

      Prekių ženklo ar žymens, kuriuo remtasi per protesto procedūrą, savininkė: kita procedūros Apeliacinėje taryboje šalis.

      Prekių ženklas ar žymuo, kuriuo remtasi per protesto procedūrą: vaizdiniai ir žodiniai Bendrijos ir nacionaliniai prekių ženklai, kuriuose yra žodinis elementas DODIS, DODIES arba DODOT, 3, 5, 10, 12, 16, 18, 20, 21, 24, 25, 28, 35, ir 44 klasių prekėms ir paslaugoms.

      Protestų skyriaus sprendimas: atmesti visą protestą.

      Apeliacinės tarybos sprendimas: iš dalies patenkinti apeliaciją ir panaikinti ginčijamą sprendimą, kiek jis susijęs su tam tikromis 3, 5 ir 10 klasių prekėmis.

      Ieškinio pagrindai: Reglamento Nr. 207/2009 8 straipsnio 1 dalies b punkto pažeidimas.


title: Byla C-365/14: 2014 m. rugsėjo 12 d. Teisingumo Teismo pirmininko nutartis byloje (Amtsgericht Rüsselsheim (Vokietija) prašymas priimti prejudicinį sprendimą) Brunhilde Liebler, Helmut Liebler/Condor Flugdienst GmbH

text:
               1.12.2014

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 431/17

         2014 m. rugsėjo 12 d. Teisingumo Teismo pirmininko nutartis byloje (Amtsgericht Rüsselsheim (Vokietija) prašymas priimti prejudicinį sprendimą) Brunhilde Liebler, Helmut Liebler/Condor Flugdienst GmbH

   (Byla C-365/14) (1)

   (2014/C 431/30)
   Proceso kalba: vokiečių
   Teisingumo Teismo pirmininkas nutartimi nurodė išbraukti bylą iš registro.

      (1)  OL C 329, 2014 9 22.


title: Byla T-343/04 2007 m. gegužės 3 d. Pirmosios instancijos teismo sprendimas Tsarnavas prieš Komisiją (Pareigūnai — Tarnybinės veiklos vertinimo ataskaita — Negaliojimas — Ieškinys dėl panaikinimo — Suinteresuotumas pareikšti ieškinį — Ieškinys dėl žalos atlyginimo — Nepriimtinumas)

text:
               23.6.2007

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 140/21

         2007 m. gegužės 3 d. Pirmosios instancijos teismo sprendimas Tsarnavas prieš Komisiją

   (Byla T-343/04) (1)

   (Pareigūnai - Tarnybinės veiklos vertinimo ataskaita - Negaliojimas - Ieškinys dėl panaikinimo - Suinteresuotumas pareikšti ieškinį - Ieškinys dėl žalos atlyginimo - Nepriimtinumas)
   (2007/C 140/34)
   Proceso kalba: prancūzų
   Šalys

      Ieškovas: Vassilios Tsarnavas (Volos, Graikija), atstovaujamas advokatų N. Lhoëst ir B. d'Orléans,

      Atsakovė: Europos Bendrijų Komisija, atstovaujama C. Berardis-Kayser ir D. Martin
   Bylos dalykas
   Pirma, prašymas panaikinti 2003 m. rugpjūčio 4 d. apeliacine tvarka vertinusio vertintojo sprendimą, patvirtinantį ieškovo tarnybinės veiklos nuo 1997 m. liepos 1 d. iki 1999 m. birželio 30 d. galutinę vertinimo ataskaitą ir, antra, prašymas atlyginti moralinę žalą, kurią ieškovas patyrė dėl pavėluoto vertinimo ataskaitos pateikimo ir dėl psichologinio priekabiavimo jo atžvilgiu.
   Sprendimo rezoliucinė dalis

               1.

               Panaikinti 2003 m. rugpjūčio 4 d. apeliacine tvarka vertinusio vertintojo sprendimą, patvirtinantį ieškovo tarnybinės veiklos nuo 1997 m. liepos 1 d. iki 1999 m. birželio 30 d. galutinę vertinimo ataskaitą.

               2.

               Atmesti likusią ieškinio dalį.

               3.

               Komisija padengia savo bylinėjimosi išlaidas ir pusę ieškovo patirtų bylinėjimosi išlaidų.

      (1)  OL C 262, 2004 10 23.


title: Byla T-418/13: 2015 m. sausio 21 d. Bendrojo Teismo nutartis byloje Richter + Frenzel/VRDT – Ferdinand Richter (Richter+Frenzel) (Bendrijos prekių ženklas — Protestas — Protesto atsiėmimas — Poreikio priimti sprendimą nebuvimas)

text:
               16.3.2015

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 89/25

         2015 m. sausio 21 d. Bendrojo Teismo nutartis byloje Richter + Frenzel/VRDT – Ferdinand Richter (Richter+Frenzel)

   (Byla T-418/13) (1)

   ((Bendrijos prekių ženklas - Protestas - Protesto atsiėmimas - Poreikio priimti sprendimą nebuvimas))
   (2015/C 089/30)
   Proceso kalba: vokiečių

      Šalys

      Ieškovė: Richter + Frenzel GmbH + Co. KG (Viurcburgas, Vokietija), atstovaujama advokato D. Altenburg

      Atsakovė: Vidaus rinkos derinimo tarnyba (prekių ženklams ir pramoniniam dizainui), iš pradžių atstovaujama A. Pohlmann, vėliau – D. Botis

      Kita procedūros VRDT Apeliacinėje taryboje šalis, įstojusi į bylą Bendrajame Teisme: Ferdinand Richter GmbH (Pašingas, Austrija), atstovaujama advokato M. Grötschl

      Dalykas

   Ieškinys dėl 2013 m. kovo 12 d. VRDT ketvirtosios apeliacinės tarybos sprendimo (R 2001/2011-4), susijusio su protesto procedūra tarp Ferdinand Richter GmbH ir Richter + Frenzel GmbH + Co. KG.

      Rezoliucinė dalis

               1.

               Nebereikia priimti sprendimo dėl ieškinio.

               2.

               Priteisti iš ieškovės ir į bylą įstojusios šalies padengti savo bylinėjimosi išlaidas ir nurodyti kiekvienai padengti pusę atsakovės bylinėjimosi išlaidų.

      (1)  OL C 325, 2013 11 9.


title: Byla T-143/07: 2009 m. gruodžio 14 d. Bendrojo Teismo nutartis byloje UMG Recordings prieš VRDT– Osman (MOTOWN)

text:
               13.2.2010

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 37/48

         2009 m. gruodžio 14 d. Bendrojo Teismo nutartis byloje UMG Recordings prieš VRDT– Osman (MOTOWN)

   (Byla T-143/07) (1)

   2010/C 37/73

      Proceso kalba: anglų

   Trečiosios kolegijos pirmininkas nutartimi nurodė išbraukti bylą iš registro.

      (1)  OL C 140, 2007 6 23.


title: Byla C-523/13: 2013 m. spalio 3 d. Bundessozialgericht (Vokietija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje Walter Larcher prieš Deutsche Rentenversicherung Bayern Süd

text:
               25.1.2014

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 24/2

         2013 m. spalio 3 d. Bundessozialgericht (Vokietija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje Walter Larcher prieš Deutsche Rentenversicherung Bayern Süd
   (Byla C-523/13)
   2014/C 24/02
   Proceso kalba: vokiečių

      Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas

   Bundessozialgericht

      Šalys pagrindinėje byloje

      Ieškovas: Walter Larcher

      Atsakovė: Deutsche Rentenversicherung Bayern Süd

      Prejudiciniai klausimai

               1.

               Ar pagal EB 39 straipsnio 2 dalyje (dabar — SESV 45 straipsnio 2 dalis) ir Reglamento (EEB) Nr. 1408/71 (1) 3 straipsnio 1 dalyje įtvirtintą vienodo požiūrio reikalavimą draudžiama nacionalinės teisės norma, pagal kurią senatvės pensija, pasibaigus darbo ne visą darbo dieną dėl priešpensinio amžiaus laikotarpiui, mokama tik tada, kai tokiu režimu asmuo dirbo pagal tos, o ne kitos valstybės narės nacionalinės teisės nuostatas?

               2.

               Jei taip, kokie reikalavimai, remiantis vienodo požiūrio principu, įtvirtintu EB 39 straipsnio 2 dalyje (dabar — SESV 45 straipsnio 2 dalis) ir Reglamento (EEB) Nr. 1408/71 3 straipsnio 1 dalyje, keliami, kad pagal kitos valstybės narės teisės nuostatas dirbtas darbas ne visą darbo dieną dėl priešpensinio amžiaus būtų pripažintas teisės gauti nacionalinę senatvės pensiją sąlyga:

                           a)

                           ar reikia palyginti darbo ne visą darbo dieną dėl priešpensinio amžiaus sąlygas?

                           b)

                           jei taip, ar pakanka to, kad darbo ne visą darbo dieną dėl priešpensinio amžiaus struktūra ir paskirtis abiejose valstybėse narėse iš esmės vienoda?

                           c)

                           o gal darbo ne visą darbo dieną dėl priešpensinio amžiaus sąlygos abiejose valstybėse narėse turi būti identiškos?

      (1)  Tarybos reglamentas (EEB) Nr. 1408/71 dėl socialinės apsaugos sistemų taikymo pagal darbo sutartį dirbantiems asmenims ir jų šeimos nariams, judantiems Bendrijoje (OL L 149, p. 2; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 5 sk., 1 t., p. 35)


title: Byla C-222/14: 2015 m. liepos 16 d. Teisingumo Teismo (ketvirtoji kolegija) sprendimas byloje (Symvoulio tis Epikrateias (Graikija) prašymas priimti prejudicinį sprendimą) Konstantinos Maïstrellis/Ypourgos Dikaiosynis, Diafaneias kai Anthropinon Dikaiomaton (Prašymas priimti prejudicinį sprendimą — Socialinė politika — Direktyva 96/34/EB — Bendrasis susitarimas dėl vaiko priežiūros atostogų — 2 punkto 1 dalis — Asmeninė teisė gauti vaiko priežiūros atostogas gimus vaikui — Nacionalinės teisės nuostata, pagal kurią valstybės tarnautojas, kurio sutuoktinė nedirba, neturi teisės gauti tokių atostogų — Direktyva 2006/54/EB — Vienodas požiūris į moteris ir vyrus užimtumo bei profesinės veiklos srityje — 2 straipsnio 1 dalies a punktas ir 14 straipsnio 1 dalies c punktas — Darbo sąlygos — Tiesioginė diskriminacija)

text:
               14.9.2015

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 302/10

         2015 m. liepos 16 d. Teisingumo Teismo (ketvirtoji kolegija) sprendimas byloje (Symvoulio tis Epikrateias (Graikija) prašymas priimti prejudicinį sprendimą) Konstantinos Maïstrellis/Ypourgos Dikaiosynis, Diafaneias kai Anthropinon Dikaiomaton

   (Byla C-222/14) (1)

   ((Prašymas priimti prejudicinį sprendimą - Socialinė politika - Direktyva 96/34/EB - Bendrasis susitarimas dėl vaiko priežiūros atostogų - 2 punkto 1 dalis - Asmeninė teisė gauti vaiko priežiūros atostogas gimus vaikui - Nacionalinės teisės nuostata, pagal kurią valstybės tarnautojas, kurio sutuoktinė nedirba, neturi teisės gauti tokių atostogų - Direktyva 2006/54/EB - Vienodas požiūris į moteris ir vyrus užimtumo bei profesinės veiklos srityje - 2 straipsnio 1 dalies a punktas ir 14 straipsnio 1 dalies c punktas - Darbo sąlygos - Tiesioginė diskriminacija))
   (2015/C 302/12)
   Proceso kalba: graikų

      Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas

      Symvoulio tis Epikrateias

      Šalys pagrindinėje byloje

      Ieškovas: Konstantinos Maïstrellis

      Atsakovas: Ypourgos Dikaiosynis, Diafaneias kai Anthropinon Dikaiomaton

      Rezoliucinė dalis

   1996 m. birželio 3 d. Tarybos direktyvos 96/34/EB dėl Bendrojo susitarimo dėl tėvystės atostogų [vaiko priežiūros atostogų], sudaryto tarp UNICE, CEEP ir ETUC, iš dalies pakeistos 1997 m. gruodžio 15 d. Tarybos direktyva 97/75/EB, ir 2006 m. liepos 5 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 2006/54/EB dėl moterų ir vyrų lygių galimybių ir vienodo požiūrio į moteris ir vyrus užimtumo bei profesinės veiklos srityje principo įgyvendinimo nuostatos aiškintinos kaip draudžiančios nacionalinę nuostatą, pagal kurią valstybės tarnautojas vyras neturi teisės gauti vaiko priežiūros atostogų, jeigu jo sutuoktinė nedirba arba nevykdo jokios profesinės veiklos, išskyrus atvejus, kai ji laikoma negalinčia prižiūrėti vaiko dėl sunkios ligos ar neįgalumo.

      (1)  OL C 235, 2014 7 21.


title: Byla T-14/05 Italijos Respublikos 2005 m. sausio 12 d. pareikštas ieškinys Europos Bendrijų Komisijai

text:
               19.3.2005

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 69/25

         Italijos Respublikos 2005 m. sausio 12 d. pareikštas ieškinys Europos Bendrijų Komisijai
   (Byla T-14/05)
   (2005/C 69/44)
   Proceso kalba: italų
   2005 m. sausio 12 d. Europos Bendrijų Pirmosios instancijos teisme buvo pareikštas Italijos Respublikos, atstovaujamos Avvocato dello Stato Danilo Del Gaizo, ieškinys Europos Bendrijų Komisijai.
   Ieškovė Pirmosios instancijos teismo prašo:

               —

               paskelbti ginčijamą reglamentą negaliojančiu ir niekiniu;

               —

               priteisti iš Europos Bendrijų Komisijos bylinėjimosi išlaidas.

         Teisiniai pagrindai ir pagrindiniai argumentai
   Šis ieškinys pareikštas dėl 2004 m. spalio 18 d. Komisijos reglamento (EB) Nr. 1809/2004, iš dalies keičiančio Reglamentą (EB) Nr. 2848/98 dėl atpirkimo kvotų schemos žaliavinio tabako sektoriuje taikymo taisyklių (paskelbto OL L 318, 2004 10 19). Šiuo reglamentu Reglamento Nr. 2848/98 36 straipsnio 1 dalis papildoma viena pastraipa, kuri numato tabako kvotos 2004 m. derliui atpirkimo kainą, sudarančią 40 proc. nuo išmokos, ir nustato, kad ši suma turi būti išmokėta iki 2005 m. gegužės 31 d.
   Italijos vyriausybė teigia, kad ginčijamas reglamentas yra neteisėtas dėl Tarybos reglamento (EBB) Nr. 2075/92 (1) (pirmiausia, jo 14a straipsnio) pažeidimo, taip pat esminio procedūrinio reikalavimo pažeidimo ir piktnaudžiavimo įgaliojimais.
   Didelės, identiškos ir nediferencijuotos visiems gamintojams ir bet kokiai tabako veislių kokybei bei mokamos beveik iš karto per vieną kartą atpirkimo kainos atpirkimo kvotoms 2004 m. derliui nustatymas laikomas nesuderinamu su Tarybos reglamento Nr. 2075/92, pakeisto, inter alia, Reglamentu Nr. 1636/98, 14 a straipsniu.
   Italijos vyriausybės nuomone, ginčijama nuostata dėl atpirkimo kainos negali būti paaiškinama ir juo labiau pateisinama remiantis trečiąja Reglamento Nr. 1809/2004 konstatuojamąja dalimi, kurioje išdėstyta: „Dėl 2004 metų derliaus atpirkimų reikėtų nustatyti atpirkimo kainą, kurią augintojas gali gauti, atitinkančią minimalią paramos sumą, laikantis tiesioginių išmokų sistemos, kaip nustatyta 2003 m. rugsėjo 29 d. Tarybos reglamente (EB) Nr. 1782/2003 <.... Siekiant įvesti bendrosios išmokos schemą, reikia maksimaliai sutrumpinti mokėjimų už atpirkimo kainas laikotarpį“. Dėl to manoma, kad Reglamento Nr. 2075/92 nuostatos nebuvo panaikintos einamiesiems metams (nei 2005 m.) ir kad Komisija neturėjo teisės nustatyti atpirkimo kainos remdamasi teisiniu pagrindu, kuris yra visiškai priešingas tam, kurio ji turėtų laikytis atlikdama veiksmus, ir kad ginčijamas reglamentas buvo priimtas siekiant visiškai kitokių tikslų ir prieštaraujant tiems tikslams, kurie pagal Tarybos reglamentą Nr. 2075/92 turėjo pateisinti šio reglamento priėmimą.
   Be to, Italijos vyriausybė pabrėžia ginčijamo akto motyvacijos trūkumą dėl nediferencijuotos visiems gamintojams ir nepriklausomai nuo skirtingų pagaminto tabako veislių atpirkimo kainos nustatymo, taip pat dėl kainos, sudarančios 40 proc. nuo išmokos, nustatymo, taip pat pabrėžia prieštaravimą tarp ginčijamo reglamento 1 straipsnio nuostatų, trečioje konstatuojamojoje dalyje pateikto pateisinimo ir antroje konstatuojamojoje dalyje išdėstytų argumentų.

      (1)  1992 m. birželio 30 d. Tarybos reglamentas (EEB) Nr. 2075/92 dėl bendro žaliavinio tabako rinkos organizavimo (OL L 215, 1992 7 30, p. 70).


title: Sujungtos bylos T-440/03, T-121/04, T-171/04, T-208/04, T-365/04 ir T-484/04: 2009 m. gruodžio 18 d. Bendrojo Teismo sprendimas byloje Arizmendi ir kt. prieš Tarybą ir Komisiją (Deliktinė atsakomybė — Muitų sąjunga — Procedūra dėl įsipareigojimų neįvykdymo — Argumentuota nuomonė — Prancūzijos teisėje numatyto laivybos maklerių ir agentų monopolio panaikinimas — Pakankamai akivaizdus pažeidimas — Priežastinis ryšys)

text:
               13.2.2010

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 37/32

         2009 m. gruodžio 18 d. Bendrojo Teismo sprendimas byloje Arizmendi ir kt. prieš Tarybą ir Komisiją

   (Sujungtos bylos T-440/03, T-121/04, T-171/04, T-208/04, T-365/04 ir T-484/04) (1)

   (Deliktinė atsakomybė - Muitų sąjunga - Procedūra dėl įsipareigojimų neįvykdymo - Argumentuota nuomonė - Prancūzijos teisėje numatyto laivybos maklerių ir agentų monopolio panaikinimas - Pakankamai akivaizdus pažeidimas - Priežastinis ryšys)
   2010/C 37/40
   Proceso kalba: prancūzų

      Šalys

      Ieškovai: Jean Arizmendi (Bajona, Prancūzija) ir 60 kitų ieškovų, kurių pavardės nurodytos sprendimo priede, atstovaujami advokatų J. F. Péricaud, P. Péricaud ir M. Tournois byloje T-440/03 ir advokatų J.-F. Péricaud ir M. Tournois bylose T-121/04, T-171/04, T-208/04, T-365/04 ir T-484/04

      Atsakovės: Europos Sąjungos Taryba, iš pradžių atstovaujama J. P. Jacqué ir M. Giorgi Fort, vėliau F. Florindo Gijón ir M. Balta, ir Europos Komisija, atstovaujama X. Lewis, o byloje T-121/04 — X. Lewis ir B. Stromsky

      Ieškovės pusėje į bylą T-440/03 įstojusi šalis: Chambre nationale des courtiers maritimes de France (Paryžius, Prancūzija), atstovaujama advokato J.-F. Péricaud

      Dalykas

   Pagal EB 235 straipsnį ir EB 288 straipsnio antrąją pastraipą pateiktas prašymas dėl žalos atlyginimo, kuriuo siekiama, kad Bendrija atlygintų dėl Prancūzijos laivybos maklerių ir agentų monopolio panaikinimo atsiradusią žalą.

      Sprendimo rezoliucinė dalis

               1.

               Atmesti ieškinius.

               2.

               Jean Arizmendi ir 60 kitų ieškovų, kurių pavardės nurodytos sprendimo priede, padengia savo bei Europos Sąjungos Tarybos ir Europos Komisijos bylinėjimosi išlaidas.

               3.

               Chambre nationale des courtiers maritimes de France padengia savo bylinėjimosi išlaidas.

               4.

               Taryba ir Komisija padengia savo bylinėjimosi išlaidas, susijusias su Chambre nationale des courtiers maritimes de France įstojimu į bylą.

      (1)  OL C 59, 2004 3 6.


title: Byla T-19/12: 2012 m. sausio 10 d. pareikštas ieškinys byloje Fabryka Łożysk Tocznych-Kraśnik prieš VRDT — Impexmetal (KFŁT KRAŚNIK)

text:
               14.4.2012

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 109/16

         2012 m. sausio 10 d. pareikštas ieškinys byloje Fabryka Łożysk Tocznych-Kraśnik prieš VRDT — Impexmetal (KFŁT KRAŚNIK)

   (Byla T-19/12)
   2012/C 109/36
   Kalba, kuria surašytas ieškinys: lenkų

      Šalys

      Ieškovė: Fabryka Łożysk Tocznych-Kraśnik A.S. (Krasnikas, Lenkija), atstovaujama advokato J. Sieklucki

      Atsakovė: Vidaus rinkos derinimo tarnyba (prekių ženklams ir pramoniniam dizainui)

      Kita procedūros Apeliacinėje taryboje šalis: Impexmetal S.A. (Varšuva, Lenkija)

      Reikalavimai

   Ieškovė Bendrojo Teismo prašo:

               —

               panaikinti 2011 m. spalio 27 d. Vidaus rinkos derinimo tarnybos (prekių ženklams ir pramoniniam dizainui) pirmosios apeliacinės tarybos sprendimą byloje R 2475/2010-1, kuriuo atsisakyta registruoti Bendrijos prekių ženklą KFŁT KRAŚNIK šioms 7 klasės prekėms: mašinos ir staklės; rutuliniai guoliai ir jų detalės (rutuliukai, voleliai), sferiniai ritininiai guoliai ir didelių matmenų guoliai;

               —

               nurodyti atsakovei ir IMPEXMETAL S.A. padengti bylinėjimosi išlaidas, įskaitant procedūroje Vidaus rinkos derinimo tarnybos (prekių ženklams ir pramoniniam dizainui) apeliacinėje taryboje ir protestų skyriuje ieškovės patirtas išlaidas.

      Ieškinio pagrindai ir pagrindiniai argumentai

      Bendrijos prekių ženklo paraišką pateikęs asmuo: ieškovė.

      Prašomas įregistruoti Bendrijos prekių ženklas: vaizdinis prekių ženklas, kuriame yra žodinis elementas KFŁT KRAŚNIK šioms 7 klasės prekėms: mašinos ir staklės; rutuliniai guoliai ir jų detalės (rutuliukai, voleliai), sferiniai ritininiai guoliai ir didelių matmenų guoliai.

      Prekių ženklo ar žymens, kuriuo remtasi per protesto procedūrą, savininkė: kita procedūros Apeliacinėje taryboje šalis.

      Prekių ženklas ar žymuo, kuriuo remtasi per protesto procedūrą: Bendrijos prekių ženklai CTM-3415437 ir CTM-3415379 7 klasės prekėms ir nacionaliniai (Lenkijos) prekių ženklai PL-45550, PL-45826 ir PL-112347 7 klasės prekėms.

      Protestų skyriaus sprendimas: patenkinti protestą.

      Apeliacinės tarybos sprendimas: atmesti apeliaciją.

      Ieškinio pagrindai: Reglamento Nr. 207/2009 (1) 8 straipsnio 1 dalies b punkto pažeidimas, nustatant prekių ženklų panašumą ir galimybę suklaidinti vartotojus, taip pat minėto reglamento 8 straipsnio 3 dalies pažeidimas.

      (1)  2009 m. vasario 26 d. Tarybos reglamentas (EB) Nr. 207/2009 dėl Bendrijos prekių ženklo (OL L 78, p. 1).


title: Byla T-30/15: 2016 m. vasario 19 d. Bendrojo Teismo sprendimas byloje Infinite Cycle Works/VRDT – Chance Good Ent. (INFINITY) (Bendrijos prekių ženklas — Protesto procedūra — Žodinio Bendrijos prekių ženklo INFINITY paraiška — Ankstesnis žodinis Bendrijos prekių ženklas INFINI — Santykinis atmetimo pagrindas — Galimybė supainioti — Reglamento (EB) Nr. 207/2009 8 straipsnio 1 dalies b punktas)

text:
               29.3.2016

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 111/23

         2016 m. vasario 19 d. Bendrojo Teismo sprendimas byloje Infinite Cycle Works/VRDT – Chance Good Ent. (INFINITY)

   (Byla T-30/15) (1)

   ((Bendrijos prekių ženklas - Protesto procedūra - Žodinio Bendrijos prekių ženklo INFINITY paraiška - Ankstesnis žodinis Bendrijos prekių ženklas INFINI - Santykinis atmetimo pagrindas - Galimybė supainioti - Reglamento (EB) Nr. 207/2009 8 straipsnio 1 dalies b punktas))
   (2016/C 111/27)
   Proceso kalba: anglų

      Šalys

      Ieškovė: Infinite Cycle Works Ltd (Delta, Kanada), atstovaujama advokatų E. Manresa Medina ir J.M. Manresa Medina

      Atsakovė: Vidaus rinkos derinimo tarnyba (prekių ženklams ir pramoniniam dizainui), atstovaujama M. Rajh

      Kita procedūros VRDT apeliacinėje taryboje šalis, įstojusi į bylą Bendrajame Teisme: Chance Good Ent. Co., Ltd (Changhua, Taivanas), atstovaujama advokatų P. Rath ir W. Festl-Wietek

      Dalykas

   Ieškinys dėl 2014 m. spalio 30 d. VRDT antrosios apeliacinės tarybos sprendimo (byla R 2308/2013-2), susijusio su protesto procedūra tarp Chance Good Ent. Co., Ltd ir Infinite Cycle Works Ltd.

      Rezoliucinė dalis

               1.

               Atmesti ieškinį.

               2.

               Priteisti iš Infinite Cycle Works Ltd bylinėjimosi išlaidas.

      (1)  OL C 89, 2015 3 16.


title: Byla C-258/06 2006 m. lapkričio 22 d. Teisingumo Teismo pirmininko nutartis Europos Bendrijų Komisija prieš Ispanijos Karalystę

text:
               30.12.2006

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 331/26

         2006 m. lapkričio 22 d. Teisingumo Teismo pirmininko nutartis Europos Bendrijų Komisija prieš Ispanijos Karalystę

   (Byla C-258/06) (1)

   (2006/C 331/58)

      Proceso kalba: ispanų

   Teisingumo Teismo pirmininkas nutartini nurodė išbraukti bylą iš registro.

      (1)  OL C 178, 2006 7 29.


title: Byla C-383/08 2008 m. rugpjūčio 25 d. pareikštas ieškinys byloje Europos Bendrijų Komisija prieš Italijos Respubliką

text:
               22.11.2008

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 301/16

         2008 m. rugpjūčio 25 d. pareikštas ieškinys byloje Europos Bendrijų Komisija prieš Italijos Respubliką

   (Byla C-383/08)
   (2008/C 301/30)
   Proceso kalba: italų
   Šalys

      Ieškovė: Europos Bendrijų Komisija, atstovaujama L. Pignataro

      Atsakovė: Italijos Respublika
   Ieškovės reikalavimai

               —

               pripažinti, kad Italijos Respublika, priėmusi 2005 m. rugpjūčio 26 d. ministerijos nutarimo, vėliau iš dalies pakeisto 2007 m. gruodžio 17 d. nutarimu, nuostatas, kurios įpareigoja nurodyti paukštienos, išvardintos šio nutarimo 3 straipsnio 1 dalyje, kilmės šalį, neįvykdė įsipareigojimų pagal Direktyvos 2000/13/EB dėl valstybių narių įstatymų, reglamentuojančių maisto produktų ženklinimą, pateikimą ir reklamavimą, derinimo (1) 3 straipsnio 1 dalies 8 punktą ir 18 straipsnio 2 dalį, iki 2008 m. birželio 30 d. skaitomas kartu su Reglamento (EEB) Nr. 1906/90 dėl tam tikrų prekybos paukštiena standartų (2) 5 straipsnio 3 dalies e punktu ir 5 straipsnio 4 dalimi, o nuo 2008 m. liepos 1 d. skaitomo kartu su Komisijos reglamento (EB) Nr. 543/2008 (3) 5 straipsnio 4 dalies e punktu ir 5 straipsnio 5 dalimi;

               —

               priteisti iš Italijos Respublikos bylinėjimosi išlaidas.

         Ieškinio pagrindai ir pagrindiniai argumentai
   Komisija tvirtina, kad 2005 m. rugpjūčio 26 d. Nutarime, paskutinį kartą iš dalies pakeistame 2007 m. gruodžio 17 d Nutarimu, numatyta pareiga nurodyti iš kitos valstybės narės importuojamos paukštienos kilmę, prieštarauja Direktyvos 2000/13/EB 3 straipsnio 1 dalies 8 punktui ir 18 straipsnio 2 daliai, iki 2008 m. birželio 30 d. skaitomiems kartu su Reglamento Nr. 1906/90 5 straipsnio 3 dalies e punktu ir 5 straipsnio 4 dalimi, o nuo 2008 m. liepos 1 d. skaitomiems kartu su Reglamento Nr. 543/2008 5 straipsnio 4 dalies e punktu ir 5 straipsnio 5 dalimi. Italijos vyriausybė tvirtina, kad šis reikalavimas buvo nustatytas atsiradus paukščių gripo židiniams trečiosiose valstybėse, ir jo tikslas buvo užtikrinti mėsos atsekamumą.
   Komisija mano, kad šis reikalavimas pažeidžia Direktyvos 2000/13/EB 8 straipsnio 1 dalies 8 punktą. Ši nuostata iš tikrųjų dėl maisto produktų bendrąja prasme labai aiškiai nustato, kad išsami informacija apie kilmės vietą turi būti nurodyta tuo atveju, jei tokios informacijos nepateikus pirkėjas būtų iš esmės klaidinamas dėl tikrosios maisto produkto kilmės. Taigi Bendrijos teisės aktų leidėjas informacijos apie kilmės šalį nelaiko visada būtina informacija vartotojui, ir tokios informacijos būtinumas pasireiškia tik tada, kai yra klaidos grėsmė.
   Italijos vyriausybė privalo įrodyti, kad nagrinėjamame nutarime įtvirtinta pareiga nurodyti iš kitos valstybės narės importuojamos paukštienos kilmę yra iš tikrųjų svarbi paukštienos atžvilgiu, ir kad šios informacijos nenurodymas kelia vartotojo klaidos grėsmę. Komisija tvirtina, kad iš tikrųjų Italijos vyriausybė nepateikė jokio įrodymo, galinčio patvirtinti klaidos, susijusios su paukštienos kilme, grėsmę Italijos vartotojui nenurodžius kilmės šalies.
   Situacija, susijusi su krize dėl paukščių gripo, nepaaiškina, kaip kilmės nenurodymas galėtų lemti vartotojo klaidą ir leistų jam manyti, kad paukštiena yra tam tikros kilmės. Tai, kad paprastas vartotojas teikia svarbą produkto kilmei nereiškia, kad jis suklys dėl jo tikros kilmės nesant nuorodos šiuo klausimu. Tai reikštų, kad vartotojas pats savo nuožiūra paukštienai priskiria tam tikrą kilmę, tačiau to Italijos vyriausybė visiškai neįrodė. Be to, Komisija mano, kad vartotojas negali vertinti klausimų, susijusių su gyvūnų sveikata, nes jis neturi reikiamų žinių, kad įvertintų riziką remdamasis informacija apie kilmę.
   Be to, minėtos nutarimo nuostatos negali būti pateisinamos visuomenės sveikatos apsauga Direktyvos 2000/13/EB 18 straipsnio 2 dalies prasme, kuria, siekdama pateisinti papildomas pareigas ženklinimo srityje, vis dėlto remiasi Italijos vyriausybė. Iš tikrųjų Bendrija kovodama su paukščių gripu nustatė labai įvairias veterinarines priemones, skirtas užtikrinti, kad tik sveika paukštiena galėtų patekti į Bendriją ir būtų joje pardavinėjama.
   Italijos vyriausybės nurodytas argumentas, pagal kurį minėtos Bendrijos priemonės neužtikrino atsekamumo, Komisijos nuomone yra netinkamas, nes šios priemonės būtent ir yra skirtos neleisti į Bendrijos teritoriją patekti mėsai iš trečiųjų valstybių, kuriose buvo nustatyti paukščių gripo židiniai. Taigi šios priemonės veikia prieš pardavimą vykstančiame etape, konkrečiai siekiant išvengti mėsos importo į Bendriją iš trečiųjų šalių, kuriose buvo nustatyti paukščių gripo židiniai, o Italijos priemonės yra susijusios jau su vėlesniu, t. y. prekybos etapu. Be to, Bendrija taip pat nustatė priemones, užtikrinančias paukščių gripo židinių, galinčių atsirasti jos teritorijoje, izoliaciją, kad būtų išvengta užkrėtimo. Buvo taip pat nustatytos įvairios veterinarinės priemonės Europos Bendrijos viduje, siekiant neleisti, kad virusas laukinių paukščių butų perduotas naminiams paukščiams regionuose, kuriuose buvo rasti sergantys laukiniai paukščiai, ir sulaikyti galimą naminių paukščių epidemiją.
   Italijos vyriausybė grįsdama ginčijamą nutartimi nustatytą pareigą nurodo Reglamentą Nr. 1760/2000 (4), nustatantį jautienos atsekamumo sistemą ir ženklinimo, susijusio su mėsos kilme, pareigą.
   Komisija vis dėlto nurodo, kad šis reglamentas, priešingai nei nagrinėjamas nutarimas, buvo priimtas Bendrijos lygiu, ir tai nėra nacionalinis, taigi vienašalis aktas, galintis riboti tarpusavio manus. Be to, Reglamento Nr. 1760/2000 nustatyta sistema nėra pagrįsta tik paprastu produkto kilmės nurodymu, kaip tai yra Italijos nutarimo dėl paukštienos atveju, tačiau ir įvairiais veiksniais, apimančiais galvijų identifikavimo ir registravimo sistemą.
   Dėl Italijos vyriausybės argumento, pagal kurį priemonė yra pateisinama atsargumo principu, nes Komisija neįrodė mokslinių abejonių, susijusių su viruso perdavimu žmogui, nebuvimo, Komisija tvirtina, kad remiantis Bendrijos teismų praktika, moksliniai duomenys, kuriais remiasi Italijos vyriausybė atsakydama į pagrįstą nuomonę, neįrodo realių mokslinių abejonių šioje srityje. Pagal Bendrijos teismų praktiką būtent Italijos valdžios institucijos iš esmės turi įrodyti mokslines abejones, pateisinančias nacionalinių priemonių nustatymą remiantis atsargumo principu, o ne Komisija turi įrodyti mokslinių abejonių nebuvimą, ką, panašu, siūlo Italijos vyriausybė atsakydama į pagrįstą nuomonę.
   Net darant prielaidą, kad Italijos vyriausybė remdamasi atsakyme į pagrįstą nuomonę nurodytais PPO ir Europos maisto saugos tarnybos dokumentais įrodė tikrą mokslinę abejonę dėl ribotos viruso perdavimo nuo užkrėstų paukščių visiems naminiams gyvūnams, ir konkrečiai katėms, prielaidos, Komisija vis dėlto nurodo, kad atsargumo principas, kuriuo grindžiamas nutarimas, buvo taikomas per plačiai ir neproporcingai gyvūnų sveikatos apsaugos tikslo atžvilgiu, nes Europos lygiu buvo nustatyta daug priemonių, kuriomis buvo siekiami tie patys tikslai.
   Galiausiai iki 2008 m. birželio 30 d. Reglamento (EEB) Nr. 1906/90 dėl tam tikrų prekybos paukštiena standartų 5 straipsnio 3 dalies e punktas ir 5 straipsnio 4 dalis, o nuo 2008 m. liepos 1 d. Komisijos reglamento Nr. 543/2008 5 straipsnio 4 dalies e punktas ir 5 straipsnio 5 dalis numatė pareigą nurodyti paukštienos kilmę tik iš trečiųjų šalių importuojamos paukštienos. Italijos vyriausybė neginčijo šio punkto.

      (1)  OL L 109, p. 29.

      (2)  OL L 173, p. 1.

      (3)  OL L 157, p. 46.

      (4)  2000 m. liepos 17 d. Europos Parlemento ir Tarybos reglamentas (EB) Nr. 1760/2000 nustatantis galvijų identifikavimo bei registravimo sistemą, reglamentuojantis jautienos bei jos produktų ženklinimą ir panaikinantis Tarybos reglamentą (EB) Nr. 820/97, OL L 204, p. 1–10.


title: 2005 m. birželio 2 d. Pirmosios Instancijos Teismo nutartis, Byloje T-326/03 Hippocrate Vounakis prieš Europos Bendrijų Komisiją (Pareigūnai — Paaukštinimas — Pareigūnų tarnybos nuostatų 90 straipsnio 2 dalis — Išankstinis administracinis skundas — Terminai — Viešasis pobūdis — Nepriimtinumas)

text:
               20.8.2005

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 205/22

      PIRMOSIOS INSTANCIJOS TEISMO NUTARTIS

   2005 m. birželio 2 d.
   Byloje T-326/03 Hippocrate Vounakis prieš Europos Bendrijų Komisiją
       (1)

   (Pareigūnai - Paaukštinimas - Pareigūnų tarnybos nuostatų 90 straipsnio 2 dalis - Išankstinis administracinis skundas - Terminai - Viešasis pobūdis - Nepriimtinumas)
   (2005/C 205/39)
   Proceso kalba: prancūzų
   Byloje T-326/03 Hippocrate Vounakis, Europos Bendrijų Komisijos pareigūnas, gyvenantis Wezembeek-Oppem (Belgija), atstovaujamas advokatų J. N. Louis, E. Marchal, A. Coolen ir S. Orlandi, nurodžiusių adresą dokumentams įteikti Liuksemburge, prieš Europos Bendrijų Komisiją, atstovaujamą C. Berardis-Kayser ir G. Berscheid, dėl Komisijos sprendimo neskirti ieškovo į aukštesnį A4 lygį pagal 2002 m. pareigų paaukštinimo procedūrą panaikinimo, Pirmosios instancijos teismas (trečioji kolegija), kurį sudaro pirmininkas M. Jaeger, teisėjai V. Tiili ir O. Czúcz; sekretorius H. Jung, 2005 m. birželio 2 d. priėmė nutartį, kurios rezoliucinėje dalyje nurodyta:

               1.

               Atmesti ieškinį kaip nepriimtiną.

               2.

               Kiekviena šalis padengia savo bylinėjimosi išlaidas.

      (1)  OL C 289, 2003 11 29.


title: Byla T-562/17: 2017 m. rugpjūčio 17 d. pareikštas ieškinys byloje dm-drogerie markt/EUIPO – Albea Services (ALBÉA)

text:
               9.10.2017

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 338/18

         2017 m. rugpjūčio 17 d. pareikštas ieškinys byloje dm-drogerie markt/EUIPO – Albea Services (ALBÉA)

   (Byla T-562/17)
   (2017/C 338/20)
   Kalba, kuria surašytas ieškinys: anglų

      Šalys

      Ieškovė: dm-drogerie markt Verwaltungs-GmbH (Karlsrūhė, Vokietija), atstovaujama advokatų O. Bludovsky ir C. Mellein

      Atsakovė: Europos Sąjungos intelektinės nuosavybės tarnyba (EUIPO)

      Kita procedūros Apeliacinėje taryboje šalis: Albea Services (Ženviljė, Prancūzija)

      Su procedūra EUIPO susijusi informacija

      Prekių ženklo, dėl kurio kilo ginčas, savininkė: kita procedūros Apeliacinėje taryboje šalis

      Prekių ženklas, dėl kurio kilo ginčas: tarptautinis vaizdinis prekių ženklas, kuriame yra žodinis elementas ALBÉA, kurio registracija galioja Europos Sąjungoje – Europos Sąjungoje galiojanti tarptautinė registracija Nr. 1 210 553

      Procedūra EUIPO: protesto procedūra

      Ginčijamas sprendimas: 2017 m. gegužės 25 d. EUIPO pirmosios apeliacinės tarybos sprendimas byloje R 1870/2016-1

      Reikalavimai

   Ieškovė Bendrojo Teismo prašo:

               —

               panaikinti 2017 m. gegužės 25 d. Europos Sąjungos intelektinės nuosavybės tarnybos pirmosios apeliacinės tarybos sprendimą (apeliacija Nr. R 1870/2016-1) ir ištaisant klaidą anuliuoti kitos procedūros Apeliacinėje taryboje šalies prekių ženklo registraciją;
               nepatenkinus pirmojo reikalavimo

               —

               panaikinti 2017 m. gegužės 25 d. Europos Sąjungos intelektinės nuosavybės tarnybos pirmosios apeliacinės tarybos sprendimą (apeliacija Nr. R 1870/2016-1) ir perduoti bylą iš naujo nagrinėti EUIPO;
               nepatenkinus šio reikalavimo

               —

               panaikinti 2017 m. gegužės 25 d. Europos Sąjungos intelektinės nuosavybės tarnybos pirmosios apeliacinės tarybos sprendimą (apeliacija Nr. R 1870/2016-1).

      Pagrindas, kuriuo remiamasi

               —

               Reglamento Nr. 207/2009 8 straipsnio 1 dalies b punkto pažeidimas.


title: Byla C-548/09 P: 2011 m. lapkričio 16 d. Teisingumo Teismo (didžioji kolegija) sprendimas byloje Bank Melli Iran prieš Europos Sąjungos Tarybą, Prancūzijos Respubliką, Jungtinę Didžiosios Britanijos ir Šiaurės Airijos Karalystę, Europos Komisiją (Apeliacinis skundas — Bendra užsienio ir saugumo politika — Ribojamosios priemonės, taikomos Irano Islamo Respublikai siekiant užkirsti kelią branduolinių ginklų platinimui — Banko lėšų įšaldymas — Nepranešimas apie sprendimą — Teisinis pagrindas — Teisė į gynybą)

text:
               28.1.2012

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 25/6

      2011 m. lapkričio 16 d. Teisingumo Teismo (didžioji kolegija) sprendimas byloje Bank Melli Iran prieš Europos Sąjungos Tarybą, Prancūzijos Respubliką, Jungtinę Didžiosios Britanijos ir Šiaurės Airijos Karalystę, Europos Komisiją

      (Byla C-548/09 P) (1)

      (Apeliacinis skundas - Bendra užsienio ir saugumo politika - Ribojamosios priemonės, taikomos Irano Islamo Respublikai siekiant užkirsti kelią branduolinių ginklų platinimui - Banko lėšų įšaldymas - Nepranešimas apie sprendimą - Teisinis pagrindas - Teisė į gynybą)
      (2012/C 25/09)
      Proceso kalba: prancūzų

         Šalys

         Apeliantas: Bank Melli Iran, atstovaujamas advokato L. Defalque

         Kitos proceso šalys: Europos Sąjungos Taryba, atstovaujama M. Bishop ir R. Szostak, Prancūzijos Respublika, atstovaujama E. Belliard, G. de Bergues, L. Butel ir E. Ranaivoson), Jungtinė Didžiosios Britanijos ir Šiaurės Airijos Karalystė, atstovaujama S. Hathaway ir baristerio D. Beard, Europos Komisija, atstovaujama S. Boelaert ir M. Konstantinidis

         Dalykas

      Apeliacinis skundas dėl 2009 m. spalio 14 d. Pirmosios instancijos teismo (antroji kolegija) sprendimo Bank Melli Iran prieš Tarybą (T-390/08), kuriuo Pirmosios instancijos teismas atmetė ieškovo pateiktą ieškinį dėl 2008 m. birželio 23 d. Tarybos sprendimo 2008/475/EB, įgyvendinančio Reglamento (EB) Nr. 423/2007 dėl ribojančių priemonių Iranui 7 straipsnio 2 dalį (OL L 163, p. 29), priedo B lentelės 4 punktą, kiek jis susijęs su Bank Melli Iran ir jo padaliniais — Individualaus pranešimo apie šį sprendimą nebuvimas — Esminių procedūrinių reikalavimų pažeidimas — Apelianto atžvilgiu priimto sprendimo įšaldyti lėšas teisinio pagrindo nebuvimas — Teisės į gynybą ir teisės į veiksmingą teisminę gynybą pažeidimas — Proporcingumo principo ir nuosavybės teisės pažeidimas.

         Rezoliucinė dalis

                  1.

                  Atmesti apeliacinį skundą.

                  2.

                  Priteisti iš Bank Melli Iran bylinėjimosi išlaidas.

         (1)  OL C 80, 2010 3 27.


title: Byla C-179/05 Europos Bendrijų Komisijos 2005 m. balandžio 21 d. pareikštas ieškinys Prancūzijos Respublikai

text:
               25.6.2005

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 155/8

         Europos Bendrijų Komisijos 2005 m. balandžio 21 d. pareikštas ieškinys Prancūzijos Respublikai
   (Byla C-179/05)
   (2005/C 155/16)
   Proceso kalba: prancūzų
   2005 m. balandžio 21 d. Europos Bendrijų Teisingumo Teisme buvo pareikštas Europos Bendrijų Komisijos, atstovaujamos M. Nolin, nurodžiusio adresą dokumentams įteikti Liuksemburge, ieškinys Prancūzijos Respublikai.
   Europos Bendrijų Komisijos Teisingumo Teismo prašo:

               1)

               pripažinti, kad neperduodama Komisijai Reglamento Nr. 2847/93 (1) 18 straipsnio 1 dalyje ir 19i straipsnio pirmoje bei trečioje įtraukoje nurodytų duomenų, Prancūzijos Respublika neįvykdė savo įsipareigojimų pagal šį reglamentą;

               2)

               priteisti iš Prancūzijos Respublikos bylinėjimosi išlaidas.

         Ieškinio pagrindai ir pagrindiniai argumentai

               —

               Prancūzijos Respublika neperdavė Reglamento Nr. 2847/93 18 straipsnio 1 dalyje nurodytų duomenų už 1999 ir 2000 metus. Be to, už vėlesnius metus tokie duomenys buvo perduoti pavėluotai.

               —

               Prancūzijos Respublika neperdavė Reglamento Nr. 2847/93 19i straipsnyje nurodytų duomenų už 1999, 2000, 2001 ir 2002 metus. Tokie duomenys nebuvo perduoti ir už vėlesnius metus.

      (1)  1993 m. spalio 12 d. Tarybos reglamentas (EEB) Nr. 2847/93 nustatantis bendros žuvininkystės politikos kontrolės sistemą (OL L 261, 1993 10 20, p. 1).


title: Byla C-204/11 P: 2011 m. balandžio 27 d. Fédération internationale de football association (FIFA) pateiktas apeliacinis skundas dėl 2011 m. vasario 17 d. Bendrojo Teismo (septintoji kolegija) priimto sprendimo byloje T-385/07, Fédération internationale de football association (FIFA) prieš Europos Komisiją

text:
               6.8.2011

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 232/12

         2011 m. balandžio 27 d.Fédération internationale de football association (FIFA) pateiktas apeliacinis skundas dėl 2011 m. vasario 17 d. Bendrojo Teismo (septintoji kolegija) priimto sprendimo byloje T-385/07, Fédération internationale de football association (FIFA) prieš Europos Komisiją

   (Byla C-204/11 P)
   2011/C 232/21
   Proceso kalba: anglų

      Šalys

      Apeliantė: Fédération internationale de football association (FIFA), atstovaujama advokatų A. Barav ir D. Reymond

      Kitos proceso šalys: Europos Komisija, Belgijos Karalystė, Vokietijos Federacinė Respublika, Jungtinė Didžiosios Britanijos ir Šiaurės Airijos Karalystė

      Apeliantės reikalavimai

   Apeliantė Teisingumo Teismo prašo:

               —

               patvirtinti 2011 m. vasario 17 d. Bendrojo Teismo sprendimą byloje T-385/07, kiek jis susijęs su priimtinumu,

               —

               panaikinti 2011 m. vasario 17 d. Bendrojo Teismo sprendimą byloje T-385/07, kiek jis susijęs su ieškinio pagrįstumu, nes jame pritariama „normalių“FIFA World Cup™ rungtynių įrašymui į Belgijos „itin reikšmingų visuomenei įvykių sąrašą“, kaip tai suprantama pagal direktyvą,

               —

               priimti galutinį sprendimą pagal Teisingumo Teismo statuto 61 straipsnį,

               —

               nurodyti Komisijai padengti FIFA bylinėjimosi išlaidas pirmoje instancijoje ir šiame apeliaciniame procese.

      Apeliacinio skundo pagrindai ir pagrindiniai argumentai

   1.   Teisės klaida, Teisingumo Teismo statuto 36 straipsnio pažeidimas, Direktyvos 89/552/EEB
       (1), iš dalies pakeistos Direktyva 97/36/EB
       (2), 3a straipsnio 2 dalies ir ES teisės pažeidimas, neteisingas SESV 296 straipsnio taikymas (teisminės kontrolės ribų peržengimas; prieštaringas pagrindimas; ginčijamame sprendime nenurodytų FIFA World Cup™ kategorizavimo kriterijų panaudojimas ir tuo pagrindu padarytos neteisingos išvados; įrodinėjimo pareigos perkėlimas)
   Apeliantė tvirtina, kad Bendrasis Teismas pažeidė ES teisę, kai pasitelkė Komisijos sprendime (3) nenurodytas priežastis, nuspręsdamas, kad, kiek tai susiję su Direktyvos 89/552/EB, iš dalies pakeistos Direktyva 97/36/EB, taikymu, Komisija teisingai pripažino FIFA World Cup™„nedalomu“ įvykiu, kai prieštaringai ir nenuosekliai pagrindė savo sprendimą, kai nusprendė, kad valstybės narės neprivalo atskirai pagrįsti visų FIFA World Cup™ rungtynių įtraukimą į savo itin reikšmingų visuomenei įvykių sąrašą, ir kai perkėlė įrodinėjimo pareigą.
   2.   Teisės klaida, Direktyvos 89/552/EEB, iš dalies pakeistos Direktyva 97/36/EB, 3a straipsnio 1 dalies pažeidimas, neteisingas SESV 296 straipsnio taikymas, Teisingumo Teismo statuto 36 straipsnio pažeidimas (neteisingas FIFA World Cup™ kvalifikavimas; teisminės kontrolės ribų peržengimas; pasirėmimas ginčijamame sprendime nesamais argumentais; neteisingas faktinių aplinkybių įvertinimas, kiek tai susiję su „normaliomis“ rungtynėmis ir tuo pagrindu padarytos neteisingos teisinės išvados; prezumpcija, kad ginčijamame sprendime išdėstytos priežastys yra pakankamos; pateiktų argumentų nepaisymas)
   Apeliantė tvirtina, kad Bendrasis Teismas pažeidė ES teisę, kai nusprendė, kad Komisija teisėtai konstatavo ir pakankamai pagrindė teiginį, jog visa FIFA World Cup™ yra itin reikšmingas Belgijos visuomenei įvykis, kaip tai suprantama pagal Direktyvą 89/552/EEB, iš dalies pakeistą Direktyva 97/36/EB. Konkrečiai apeliantė teigia, kad Bendrasis Teismas padarė teisės klaidą ir padarė neteisingą teisinę išvadą iš faktinių bylos aplinkybių, pritaręs nepagrįstam Komisijos konstatavimui, kad visa FIFA World Cup™ susilaukia „ypatingo visuotinio atgarsio Belgijoje“, kad ji tradiciškai buvo transliuojama per nemokamos televizijos kanalus ir kad ji pritraukia daug televizijos žiūrovų.
   3.   Teisės klaida, SESV pažeidimas, Direktyvos 89/552/EEB, iš dalies pakeistos Direktyva 97/36/EB, 3a straipsnio 1 ir 2 dalių pažeidimas, neteisingas SESV 296 straipsnio taikymas, Teisingumo Teismo statuto 36 straipsnio pažeidimas (teisminės kontrolės ribų nepaisymas; konstatavimas, jog Komisija teisingai konstatavo ir pakankamai pagrindė savo teiginį, kad Belgijos priemonės, apie kurias buvo pranešta, yra suderinamos su ES teise ir kad jomis įvesti apribojimai proporcingi; neteisingas teisės gauti informaciją ir bendrojo intereso turėti prieigą prie itin reikšmingų visuomenei įvykių televizijos transliacijų aiškinimas)

      Šis apeliacinio skundo pagrindo suskirstytas į dvi dalis:

   Pirma dalis: Apeliantės teigimu, Bendrasis Teismas pažeidė ES teisę, kai nusprendė, jog Komisija pagrįstai konstatavo Belgijos priemonių, apie kurias buvo pranešta, suderinamumą su ES teise, nors ginčijamame sprendime nebuvo įvertinti dėl to kylantys įsisteigimo laisvės apribojimai. Apeliantė taip pat tvirtina, kad Bendrasis Teismas pažeidė ES teisę, kai nusprendė, jog įsisteigimo laisvės apribojimai proporcingi ir kad Komisija pagrįstai konstatavo bei pakankamai pagrindė savo teiginį, jog laisvės teikti paslaugas apribojimai yra proporcingi.
   Antra dalis: Apeliantė tvirtina, kad Bendrasis Teismas pažeidė ES teisę, kai nusprendė, jog Komisija pagrįstai konstatavo Belgijos priemonių, apie kurias buvo pranešta, suderinamumą su ES teise, nors ginčijamame sprendime nebuvo įvertinti FIFA nuosavybės teisės apribojimai. Apeliantė taip pat tvirtina, kad Bendrasis Teismas pažeidė ES teisę, kai nusprendė, jog FIFA nuosavybės teisės apribojimai proporcingi.

      (1)  1989 m. spalio 3 d. Tarybos direktyva dėl valstybių narių įstatymuose ir kituose teisės aktuose išdėstytų nuostatų, susijusių su televizijos programų transliavimu, derinimo (OL L 298, p. 23; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 6 sk., 1 t., p. 224).

      (2)  1997 m. birželio 30 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 97/36/EB, iš dalies keičianti Tarybos direktyvą 89/552/EEB dėl valstybių narių įstatymuose ir kituose teisės aktuose išdėstytų nuostatų, susijusių su televizijos programų transliavimu, derinimo (OL L 202, p. 60; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 6 sk., 2 t., p. 321).

      (3)  2007 m. birželio 25 d. Komisijos sprendimas 2007/479/EB dėl Belgijos priemonių, nustatytų remiantis Tarybos direktyvos 89/552/EEB dėl valstybių narių įstatymuose ir kituose teisės aktuose išdėstytų nuostatų, susijusių su televizijos programų transliavimu, derinimo 3a straipsnio 1 dalimi, suderinamumo su Bendrijos teise (OL L 180, p. 24).


title: Bylos C-349/02 išbraukimas iš registro

text:
               11.9.2004

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 228/34

         Bylos C-349/02 (1) išbraukimas iš registro
   (2004/C 228/73)
   Europos Bendrijų Teisingumo Teismo pirmininkas 2004 m. gegužės 3 d. nutartimi nurodė išbraukti iš registro bylą C-349/02 Europos Bendrijų Komisija prieš Italijos Respubliką.

      (1)  OL C 289, 2002 11 23.


title: Bylos C-273/02 išbraukimas iš registro

text:
               11.6.2005

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 143/29

         Bylos C-273/02 (1) išbraukimas iš registro
   (2005/C 143/46)

      (Proceso kalba: prancūzų)

   Europos Bendrijų Teisingumo Teismo pirmininkas 2004 m. gruodžio 16 d. nutartimi nurodė išbraukti iš registro bylą C-273/02 Europos Parlamentas prieš Europos Sąjungos Tarybą, palaikomą Airijos, Jungtinės Didžiosios Britanijos ir Šiaurės Airijos Karalystės ir Liuksemburgo Didžiosios Hercogystės.

      (1)  OL C 219, 2002 9 14.


title: Byla T-519/16: 2017 m. gegužės 17 d. Bendrojo Teismo sprendimas byloje Piessevaux/Taryba (Viešoji tarnyba — Pareigūnai — Pensijos — Pensinių teisių pervedimas į Sąjungos pensijų sistemą — Pasiūlymas dėl papildomo pensijų draudimo stažo — Pareigūnų tarnybos nuostatų VIII priedo 11 straipsnio 2 dalis — Naujos bendrosios įgyvendinimo nuostatos — Vienodas požiūris — Įgytos teisės — Teisėti lūkesčiai)

text:
               17.7.2017

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 231/22

         2017 m. gegužės 17 d. Bendrojo Teismo sprendimas byloje Piessevaux/Taryba

   (Byla T-519/16) (1)

   ((Viešoji tarnyba - Pareigūnai - Pensijos - Pensinių teisių pervedimas į Sąjungos pensijų sistemą - Pasiūlymas dėl papildomo pensijų draudimo stažo - Pareigūnų tarnybos nuostatų VIII priedo 11 straipsnio 2 dalis - Naujos bendrosios įgyvendinimo nuostatos - Vienodas požiūris - Įgytos teisės - Teisėti lūkesčiai))
   (2017/C 231/27)
   Proceso kalba: prancūzų

      Šalys

      Ieškovas: Vincent Piessevaux (Briuselis, Belgija), iš pradžių atstovaujamas advokatų D. de Abreu Caldas ir J.-N. Louis, vėliau advokato J.-N. Louis ir galiausiai advokato L. Ponteville

      Atsakovė: Europos Sąjungos Taryba, atstovaujama M. Bauer ir E. Rebasti

      Dalykas

   Pagal SESV 270 straipsnį pareikštas ieškinys, kuriuo prašoma panaikinti 2013 m. spalio 7 d. Tarybos sprendimą pagal Europos Sąjungos pensijų sistemą galutinai nustatyti pensines teises, ieškovo įgytas perkėlus jo teises, kurias jis įgijo pagal nacionalinę pensijų sistemą prieš pradedamas tarnybą Sąjungoje.

      Rezoliucinė dalis

               1.

               Atmesti ieškinį.

               2.

               Priteisti iš Vincent Piessevaux bylinėjimosi išlaidas.

      (1)  OL C 421, 2014 11 24 (byla, iš pradžių įregistruota Europos Sąjungos tarnautojų teisme numeriu F-91/14, perduota Europos Sąjungos Bendrajam Teismui 2016 m. rugsėjo 1 d.).


title: Byla T-297/04 Cristóbal Gallego Martínez, Benito García Burgos ir Antonio Parras Rosa 2004 m. liepos 22 d. pareikštas ieškinys Europos Sąjungos Tarybai

text:
               9.10.2004

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 251/27

         Cristóbal Gallego Martínez, Benito García Burgos ir Antonio Parras Rosa 2004 m. liepos 22 d. pareikštas ieškinys Europos Sąjungos Tarybai
   (Byla T-297/04)
   (2004/C 251/50)
   Bylos kalba: ispanų
   2004 m. liepos 22 d. Europos Bendrijų Pirmosios instancijos teisme buvo pareikštas Cristóbal Gallego Martínez, Benito García Burgos ir Antonio Parras Rosa, nurodžiusių adresą dokumentams įteikti Jaén (Ispanija), atstovaujamų advokato D. José Francisco Vázquez Medina, įrašyto į advokatų sąrašą Jaén, ieškinys Europos Sąjungos Tarybai.
   Pareiškėjas Pirmosios instancijos teismo prašo:

               —

               panaikinti ipso jure Tarybos reglamento (EB) Nr. 864/04 1 straipsnio 7 punktą;

               —

               atidėti bylinėjimosi išlaidų klausimo nagrinėjimą.

         Teisiniai pagrindai ir pagrindiniai argumentai
   Teisiniai pagrindai ir pagrindiniai argumentai yra tie patys, kaip ir byloje T-295/04.


title: Byla T-98/06  2006 m. kovo 28 d.  pareikštas ieškinys byloje Fédération nationale du Crédit agricole prieš Komisiją

text:
               3.6.2006

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 131/44

         2006 m. kovo 28 d. pareikštas ieškinys byloje Fédération nationale du Crédit agricole prieš Komisiją
   (Byla T-98/06)
   (2006/C 131/83)
   Proceso kalba: prancūzų
   Šalys

      Ieškovė: Fédération nationale du Crédit agricole (Paryžius, Prancūzija), atstovaujama advokatų N. Lenoir, P.-A. Jeanneney

      Atsakovė: Europos Bendrijų Komisija
   Ieškovės reikalavimai

               —

               Panaikinti 2005 m. gruodžio 21 d. Komisijos sprendimą byloje N 531/2005 Prancūzija — Priemonės, susijusios su Banque Postale steigimu ir jos veikla;

               —

               Priteisti iš Komisijos šioje instancijoje patirtas bylinėjimosi išlaidas.

         Ieškinio pagrindai ir pagrindiniai argumentai
   2005 m. sausio 26 d. Prancūzijos valdžios institucijos pranešė Komisijai apie savo sprendimą perkelti bankinę ir draudimo veiklą iš La Poste (pašto) į dukterinę bendrovę (Banque Postale), kurioje La Poste pradžioje turėtų 100 % kapitalo. 2005 m. liepos 21 d. ieškovė šiuo ieškiniu pateikė Komisijai formalų skundą remdamasi 1999 m. kovo 22 d. Tarybos reglamento Nr. 695/1999, kuriuo nustatomi EB sutarties 93 straipsnio (1) (po pakeitimo — 88 straipsnis) taikymo būdai, 20 straipsnio 2 dalimi, nurodydama, kad Banque Postale skirta valstybės pagalba yra nesuderinama su bendrąja rinka, ir prašydama Komisijos inicijuoti formalią tyrimo procedūrą.
   2005 m. gruodžio 21 d. Komisija paskelbė, kad La Poste finansinių paslaugų teikimo perkėlimas dukterinei bendrovei nesuteikia ekonominės naudos Banque Postale, ir kad priemonės, susijusios su šios bendrovės įsteigimu ir veikla, nėra valstybės pagalba EB 87 straipsnio 1 dalies prasme. Šis sprendimas yra ginčijamas.
   Grįsdama savo ieškinį ieškovė nurodo keturis ieškinio pagrindus; pirmasis yra susijęs su išorinio teisėtumo pažeidimu, t. y. Reglamento Nr. 695/1999 pažeidimu, nes Komisija priėmė sprendimą tam tikras priemones išnagrinėti vėliau, ir EB 88 straipsnio 2 dalies pažeidimu, nes ji atsisakė inicijuoti formalią tyrimo procedūrą.
   Savo antruoju ieškinio pagrindu ieškovė teigia, kad, pripažindama, kad priemonės, susijusios su Banque Postale steigimu ir jos veikla, nėra valstybės pagalba, padarė daug vertinimo klaidų, susijusių, be kita ko, su skunde nurodyta ekonomine nauda, ir kad todėl ji pažeidė EB 87 ir 88 straipsnius.
   Trečiuoju ieškinio pagrindu ieškovė kaltina Komisiją, kad ginčijamame sprendime padaryta formos klaidų, nes atsisakymas nagrinėti esminius ieškovės skunde nurodytus kaltinimus nėra motyvuotas, motyvai tarpusavyje prieštarauja bei tam tikrų sprendime nagrinėtų specifinių klausimų motyvacija yra nepakankama.
   Ketvirtuoju ieškinio pagrindu ieškovė teigia, kad Komisija pažeidė EB 43, 82 ir 86 straipsnius, nes ji savo sprendime neįvertino įsisteigimo laisvės ir laisvos konkurencijos pažeidimų, kylančių iš su apraše A nurodytu valstybės pagalbos dalyku susijusių priemonių.

      (1)  OL L 83, p. 1.


title: Byla T-495/17: 2017 m. liepos 26 d. pareikštas ieškinys byloje Sedes Holding/EUIPO (gratis)

text:
               25.9.2017

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 318/24

         2017 m. liepos 26 d. pareikštas ieškinys byloje Sedes Holding/EUIPO (gratis)

   (Byla T-495/17)
   (2017/C 318/30)
   Proceso kalba: nyderlandų

      Šalys

      Ieškovė: Sedes Holding AŞ (Stambulas, Turkija), atstovaujama advokatų K. Ongena ir C. Du Jardin

      Atsakovė: Europos Sąjungos intelektinės nuosavybės tarnyba (EUIPO)

      Su procedūra EUIPO susijusi informacija

      Prekių ženklas, dėl kurio kilo ginčas: vaizdinis Sąjungos prekių ženklas, kuriame yra žodinis elementas „gratis“ – Registracijos paraiška Nr. 15 950 637.

      Ginčijamas sprendimas: 2017 m. gegužės 30 d. EUIPO antrosios apeliacinės tarybos sprendimas byloje R 507/2017-2.

      Reikalavimai

   Ieškovė Bendrojo Teismo prašo:

               —

               remiantis Bendrojo Teismo procedūros reglamento 68 straipsniu sujungti šią bylą ir ieškinį dėl EUIPO sprendimo byloje R 506/2017-2 dėl to, kad jie susiję, dėl žodinės proceso dalies;

               —

               ieškinyje nurodytą reikalavimą pripažinti priimtinu ir pagrįstu ir

                           —

                           pagrindinis reikalavimas panaikinti ginčijamą sprendimą ir nurodyti EUIPO įregistruoti į prekių ženklų registrą Europos Sąjungos vaizdinio prekių ženklo GRATIS Nr. 15 950 637 paraišką visoms toje registracijoje nurodytoms prekėms;

                           —

                           papildomas reikalavimas panaikinti ginčijamą sprendimą ir nurodyti EUIPO įregistruoti į prekių ženklų registrą Europos Sąjungos vaizdinio prekių ženklo GRATIS Nr. 15 950 637 paraišką „parfumerijos, kosmetikos prekėms, kvepalams ir dezodorantams, skirtiems asmeniniam naudojimui“;

               —

               priteisti iš EUIPO bylinėjimosi išlaidas.

      Pagrindai, kuriais remiamasi

               —

               Reglamento Nr. 207/2009 7 straipsnio 1 dalies b punkto ir 2 dalies pažeidimas.

               —

               Bendrųjų Sąjungos teisės principų pažeidimas.


title: Byla C-581/11 P: 2011 m. lapkričio 22 d. Muhamad Mugraby pateiktas apeliacinis skundas dėl 2011 m. rugsėjo 6 d. Bendrojo Teismo (trečioji kolegija) priimtos nutarties byloje T-292/09, Muhamad Mugraby prieš Europos Sąjungos Tarybą, Europos Komisiją

text:
               28.1.2012

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 25/37

      2011 m. lapkričio 22 d. Muhamad Mugraby pateiktas apeliacinis skundas dėl 2011 m. rugsėjo 6 d. Bendrojo Teismo (trečioji kolegija) priimtos nutarties byloje T-292/09, Muhamad Mugraby prieš Europos Sąjungos Tarybą, Europos Komisiją

      (Byla C-581/11 P)
      (2012/C 25/72)
      Proceso kalba: anglų

         Šalys

         Apeliantas: Muhamad Mugraby, atstovaujamas advokato S. Delhaye

         Kitos proceso šalys: Europos Sąjungos Taryba, Europos Komisija

         Apelianto reikalavimai

      Apeliantas Teisingumo Teismo prašo:

                  1.

                  pripažinti, kad Komisija nesiėmė veiksmų dėl:

                              i)

                              apelianto prašymo, kad Komisija pateiktų Tarybai rekomendaciją sustabdyti Bendrijos paramos teikimą Libanui, kaip numatyta Reglamento Nr. 1638/2006 (1) 28 straipsnyje, nes pagal šį reglamentą ne tik galima, bet ir reikia imtis šių priemonių;

                              ii)

                              apelianto prašymo, kad Komisija, kaip institucija, tiesiogiai atsakinga už įvairių Sąjungos paramos Libanui programų įgyvendinimą, sustabdytų šių programų įgyvendinimą, kol Libanas liausis nuolat pažeidinėjęs pagrindines teises, o konkrečiau — apelianto pagrindines teises;

                  2.

                  pripažinti, kad Taryba, kaip ES-Libano asociacijos tarybos šalis, nesiėmė veiksmų dėl apelianto prašymo paraginti Komisiją rekomenduoti Tarybai imtis konkrečių ir veiksmingų priemonių, susijusių su Sąjungos parama Libanui pagal Libano ir Bendrijos asociacijos susitarimą, kad būtų įvykdyti šalių įsipareigojimai pagal šį susitarimą;

                  3.

                  pripažinti, kad ES, Komisijai, kaip Sąjungos sutarčių sergėtojai ir institucijai, tiesiogiai atsakingai už įvairių Sąjungos paramos Libanui programų įgyvendinimą, ir Tarybai, kaip ES-Libano asociacijos tarybos šaliai, kyla deliktinė atsakomybė už žalą, kurią patyrė apeliantas dėl to, kad nuo 2002 m. gruodžio jos sistemingai nesinaudojo turimais ištekliais ir priemonėmis, kad būtų veiksmingai įgyvendinta Asociacijos susitarimo žmogaus teisių išlyga;

                  4.

                  nurodyti Komisijai, iš dalies kaip žalos atlyginimą natūra, pasiūlyti Tarybai sustabdyti ES-Libano asociacijos susitarimo taikymą, kol Libanas liausis pažeidinėjęs Asociacijos susitarimo 2 straipsnį apelianto atžvilgiu;

                  5.

                  nurodyti, kad Komisija turi apriboti esamų paramos programų vykdymą (kurias vykdo ir (arba) prižiūri Komisija) ir vykdyti tik tas programas, kurios konkrečiai skirtos skatinti pagrindinių teisių laikymąsi ir kuriomis neteikiama finansinė parama Libano valdžios institucijoms, kol Libanas liausis pažeidinėjęs Asociacijos susitarimo 2 straipsnį apelianto atžvilgiu;

                  6.

                  nurodyti, kad Taryba turi paraginti Komisiją pateikti 4 punkte minėtą rekomendaciją ir šiuo tikslu imtis veiksmų per Asociacijos susitarimo institucijas;

                  7.

                  priteisti iš ES, Tarybos ir Komisijos, atsakovių pirmojoje instancijoje, apelianto turtinės ir neturtinės žalos atlyginimą, kurio dydis nustatytinas ex aequo et bono, tačiau negali būti mažesnis kaip 5 000 000 EUR, ir bylinėjimosi išlaidas.

         Apeliacinio skundo pagrindai ir pagrindiniai argumentai

      Apeliantas tvirtina, kad skundžiama nutartis turi būti panaikinta dėl tokių priežasčių:

                  Bendrasis Teismas padarė teisės klaidą:

                              —

                              atmesdamas ieškinį dėl nepriimtinumo be jokio pagrindo;

                              —

                              pažeisdamas apelianto teisę įvardyti visus atsakovus;

                              —

                              pažeisdamas apelianto gynybos teises, nes neatsižvelgė į jo argumentus;

                              —

                              nepriimdamas sprendimo dėl visų ieškovo prašymų;

                              —

                              nepaisydamas ES teisės ir ES įsipareigojimų pagal tarptautinę teisę bei grįsdamas nutartį reglamentais, priimtais vienos iš ES institucijų.

                  Apeliantas taip pat teigia, kad Bendrasis Teismas klaidingai aiškino ES-Libano asociacijos susitarimą ir kad jis neturėjo jokio teisinio pagrindo išaiškinti, jog turima „didelė diskrecija“, ir nuspręsti, jog jis neturi įgaliojimų duoti nurodymų ES tarybai ir Europos Komisijai.

                  Atsižvelgdamas į tai, kas išdėstyta, apeliantas tvirtina, jog Bendrasis Teismas atsisakė vykdyti teisingumą jo atžvilgiu.

         (1)  2006 m. spalio 24 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentas (EB) Nr. 1638/2006, išdėstantis bendrąsias nuostatas, kurios nustato Europos kaimynystės ir partnerystės priemonę (OL L 310, p. 1).


title: Byla T-501/10: 2010 m. spalio 22 d. pareikštas ieškinys byloje TI Media Broadcasting ir TI Media prieš Komisiją

text:
               18.12.2010

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 346/53

         2010 m. spalio 22 d. pareikštas ieškinys byloje TI Media Broadcasting ir TI Media prieš Komisiją

   (Byla T-501/10)
   ()
   2010/C 346/104
   Proceso kalba: italų

      Šalys

      Ieškovės: Telecom Italia Media Broadcasting Srl (TI Media Broadcasting) (Roma, Italija), Telecom Italia Media SpA (TI Media) (Roma, Italija), atstovaujamos advokatų B. Caravita di Toritto, L. Sabelli, F. Pace, A. d'Urbano

      Atsakovė: Europos Komisija

      Ieškovių reikalavimai

               —

               Pripažinti, kad ginčijamas sprendimas neteisėtas ir jį panaikinti tiek, kiek juo leista SKY dalyvauti „skaitmeninio dividendo“ konkurse.

               —

               Nepatenkinus pirmojo reikalavimo, nurodyti Komisijai: i) nurodyti, dėl kurios konkurso dalies SKY gali pateikti paraišką; ii) draudimą penkerius metus naudoti mokamos televizijos dažnius pradėti taikyti ir įgytoms pagal susitarimus, sudarytus su jau veikiančiais operatoriais ar naujais rinkos dalyviais.

               —

               Priteisti iš atsakovės bylinėjimosi išlaidas.

      Ieškinio pagrindai ir pagrindiniai argumentai

   Šioje byloje bendrovės ieškovės prašo panaikinti 2010 m. liepos 20 d. Komisijos sprendimą Nr. C(2010) 4976 (toliau — sprendimas), kuriuo iš dalies pakeistas 2003 m. balandžio 2 d. sprendimo (byla COMP/M.2876) priede išdėstytų Įsipareigojimų 9.1 straipsnis, kuriame Komisija pripažino, jog koncentracija, kuria siekta įsteigti „SKY Italia“ (toliau — SKY), yra suderinama su bendrąja rinka ir EEE susitarimu.
   Šiuo atžvilgiu pažymėtina, kad pagal šį straipsnį SKY privalėjo atlaisvinti analoginio bei skaitmeninio transliavimo dažnius ir įsipareigojo nevykdyti jokios veiklos skaitmeninėje antžeminėje platformoje nei kaip tinklo operatorius, nei kaip turinio teikėjas iki 2011 m. gruodžio 31 dienos. Ginčijamu sprendimu Komisija patenkino SKY prašymą ir leido jai dalyvauti konkurse dėl „skaitmeninio dividendo“ skyrimo ir pateikti pasiūlymą tik dėl vieno multiplekso, skirto transliuoti neužkoduotą turinį penkerius metus nuo šio sprendimo priėmimo.
   Grįsdamos savo reikalavimus ieškovės nurodo tokius pagrindus: pažeisti Tarybos reglamento (EB) Nr. 139/2004 dėl koncentracijų tarp įmonių kontrolės (1) 2, 6 straipsniai ir 8 straipsnio 2 dalis, Komisijos pranešimo dėl konkurencijos gynimo priemonių, priimtinų pagal Tarybos reglamentą (EB) Nr. 139/2004 ir Komisijos reglamentą (EB) Nr. 802/2004 (2), 74 punktas, 2003 m. balandžio 2 d. sprendimo (byla COMP/M.2876) priede išdėstytų Įsipareigojimų Nr. 14.1 straipsnis, ir SESV 102 straipsnis.
   Tiksliau, ginčijamas sprendimas priimtas piktnaudžiaujant įgaliojimais ir nemotyvuotas tiek, kiek, patenkinant prašymą, kurio turinys viršija 2003 m. sprendimo (byla COMP/M.2876) priedo 9.1 straipsnio taikymo sritį, juo leista SKY dalyvauti viešame konkurse dėl „skaitmeninio dividendo“ skyrimo.
   Be to, ieškovės tvirtina, kad atsakovė, pažeidusi esminius procedūrinius reikalavimus ir iškraipiusi faktines aplinkybes, neteisingai nustatė išskirtines aplinkybes, galinčias pateisinti iš pradžių SKY atžvilgiu nustatytų įpareigojimų pakeitimą. Visų pirma, Komisija, pateikusi argumentus dėl nagrinėjamos konkurencinės procedūros trūkumų, TI Media prilygino veikiantiems operatoriams RAI ir Mediaset, nors niekada nebuvo pranešta, kad pastaroji užima dominuojančią padėtį. Grįsdama šį obiter dictum dėl tariamai tvirtos TI Media padėties („strong position“) rinkoje, Komisija rėmėsi klaidingu Sprendimo 544/07/CONS aiškinimu ir visiškai neatsižvelgė į rinkos tyrimo rezultatus.
   Galiausiai ieškovės teigia, kad sprendimas neteisėtas dėl neatlikto tyrimo ir motyvavimo stokos, nes, kiek tai susiję su sutarties sudarymo kriterijų nustatymu, jis grindžiamas neteisingu ir klaidinančiu Sprendimų 181/09/CONS ir 427/09/CONS turinio aiškinimu. Iš tiesų, priešingai, nei tvirtina Komisija, šiuose sprendimuose sutarties sudarymo kriterijai apibrėžti pagal dažnių dalis (A, B ir, pasirinktinai, C), neišskiriant nacionalinių operatorių pagal kategoriją ir visų pirma neapibrėžiant TI Media kaip vertikaliai integruoto operatoriaus.

      (1)  OL L 24, p. 1.

      (2)  OL C 267, 2008 10 22, p. 1.


title: Byla C-539/12: 2012 m. lapkričio 26 d. Employment Tribunal (Jungtinė Karalystė) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje ZJR Lock prieš British Gas Trading Limited & Others

text:
               16.2.2013

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 46/13

         2012 m. lapkričio 26 d.Employment Tribunal (Jungtinė Karalystė) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje ZJR Lock prieš British Gas Trading Limited & Others

   (Byla C-539/12)
   2013/C 46/25
   Proceso kalba: anglų

      Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas

      Employment Tribunal

      Šalys pagrindinėje byloje

      Ieškovė: ZJR Lock

      Atsakovė: British Gas Trading Limited & Others

      Prejudiciniai klausimai

               1.

               Jeigu:

                           i)

                           darbuotojo metinį darbo užmokestį sudaro pagrindinis darbo užmokestis ir komisiniai, mokami pagal sutartyje numatytą teisę į komisinius;

                           ii)

                           komisiniai mokami atsižvelgiant į darbdavio dėl darbuotojo darbo įvykdytus pardavimus ir sudarytas sutartis;

                           iii)

                           komisiniai mokami už praėjusį laikotarpį, o konkrečiu ataskaitiniu laikotarpiu gautų komisinių suma svyruoja atsižvelgiant į įvykdytų pardavimų ir sudarytų sutarčių vertę bei šių pardavimų laiką;

                           iv)

                           kasmetinių atostogų laikotarpiu darbuotojas nedirba jokio darbo, kuris suteiktų jam teisę į minėtus komisinius ir todėl už šiuos laikotarpius neuždirba komisinių;

                           v)

                           laikotarpiu, už kurį mokamas darbo užmokestis ir į kurį taip pat įeina kasmetinių atostogų laikotarpis, darbuotojas turi teisę į pagrindinį darbo užmokestį ir toliau gauna anksčiau uždirbtus komisinius; ir

                           vi)

                           darbuotojo vidutinės metinės pajamos iš komisinių būtų mažesnės nei tuo atveju, jeigu jis neitų atostogų, nes atostogų laikotarpiu darbuotojas nedirbtų jokio darbo, kuris suteiktų jam teisę į komisinius,

                     ar pagal Direktyvos 93/104/EB (1), iš dalies pakeistos Direktyva 2003/88/EB (2), 7 straipsnį reikalaujama, kad valstybės narės imtųsi priemonių užtikrinti, jog darbuotojui būtų sumokėta už kasmetinių atostogų laikotarpius atsižvelgiant į komisinius, kuriuos jis per tą laiką būtų uždirbęs, jeigu nebūtų išėjęs atostogų, ir į jo pagrindinį darbo užmokestį?

               2.

               Kokiais principais remiantis turi būti atsakyta į 1 punkte nurodytą klausimą?

               3.

               Jeigu į 1 punkte nurodytą klausimą reikia atsakyti teigiamai, tai kokius principus turi taikyti valstybės narės (jeigu apskritai turi), apskaičiuodamos sumą, mokėtiną darbuotojui atsižvelgiant į komisinius, kuriuos jis būtų uždirbęs arba būtų galėjęs uždirbti, jeigu nebūtų išėjęs kasmetinių atostogų

      (1)  1993 m. lapkričio 23 d. Tarybos direktyva 93/104/EB dėl tam tikrų darbo laiko organizavimo aspektų (OL L 307, p. 18; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 5 sk., 2 t., p. 197).

      (2)  2003 m. lapkričio 4 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2003/88/EB dėl tam tikrų darbo laiko organizavimo aspektų (OL L 299, p. 9; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 5 sk., 4 t., p. 381).


title: Byla C-616/16: 2016 m. lapkričio 28 d. Corte suprema di cassazione (Italija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje Presidenza del Consiglio dei Ministri ir kt./Nello Grassi ir kt.

text:
               27.2.2017

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 63/15

         2016 m. lapkričio 28 d.Corte suprema di cassazione (Italija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje Presidenza del Consiglio dei Ministri ir kt./Nello Grassi ir kt.

   (Byla C-616/16)
   (2017/C 063/22)
   Proceso kalba: italų

      Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas

      Corte suprema de cassazione

      Šalys pagrindinėje byloje

      Kasatoriai: Presidenza del Consiglio dei Ministri, Gianni Pantuso, Angelo Tralongo, Maria Michela D’Alessandro

      Priešpriešinį kasacinį skundą pateikusios šalys: Nello Grassi, Carmela Amato, Università degli Studi di Palermo, Presidenza del Consiglio dei Ministri, Ministero della Salute, Ministero dell’Istruzione, dell’Università e della Ricerca

      Prejudiciniai klausimai

               1.

               Ar Direktyvą 82/76/EEB (1), kuria iš dalies pakeistos direktyvos 75/362/EEB ir 75/363/EEB (2), reikia aiškinti taip, kad į jos taikymo sritį patenka tiek dieninės, tiek neakivaizdinės (vakarinės) specializuotos medicinos studijos, pradėtos iki 1982 m. gruodžio 31 d. ir tęstos po šios datos, t. y. datos, iki kurios pagal Direktyvos 82/76/EEB 16 straipsnį valstybės narės turėjo imtis priemonių, būtinų šiai direktyvai įgyvendinti?
               Jei į a) punkte pateiktą klausimą būtų atsakyta teigiamai:

               2.

               Ar Direktyvos 82/76/EEB, kuria iš dalies pakeistos direktyvos 75/362/EEB (3) ir 75/363/EEB, 13 straipsniu į „derinimo“ Direktyvą 75/363/EEB įterptą priedą reikia aiškinti taip, kad pareiga tinkamai apmokėti gydytojams, lankiusiems specializuotas studijas, pradėtas iki 1982 m. gruodžio 31 d., priklauso nuo pareigos reorganizuoti studijų programą laikymosi, ar nuo atitikties šiose direktyvose nustatytiems reikalavimams patikrinimo?

               3.

               Ar pareiga tinkamai apmokėti už studijas gydytojams, kurie įgijo specializaciją lankydami specializuotas studijas, pradėtas iki 1983 m. sausio 1 d., bet neužbaigtas iki nurodytos datos, turi būti taikoma už visą studijų laikotarpį, ar tik už laikotarpį po 1982 m. gruodžio 31 d., ir jei taip, kokios yra tokio apmokėjimo sąlygos?

      (1)  1982 m. sausio 26 d. Tarybos direktyva 82/76/EEB, iš dalies keičianti Direktyvą 75/362/EEB dėl diplomų, pažymėjimų ir kitų oficialią mediko kvalifikaciją patvirtinančių dokumentų abipusio pripažinimo, įskaitant priemones, padedančias veiksmingai naudotis įsisteigimo teise ir laisve teikti paslaugas, ir Direktyvą 75/363/EEB dėl įstatymų ir kitų teisės aktų, reglamentuojančių gydytojų veiklą, derinimo (OL L 43, p. 21).

      (2)  1975 m. birželio 16 d. Tarybos direktyva 75/362/EEB dėl diplomų, pažymėjimų ir kitų oficialią mediko kvalifikaciją patvirtinančių dokumentų abipusio pripažinimo, įskaitant priemones, padedančias veiksmingai naudotis įsisteigimo teise ir laisve teikti paslaugas (OL L 167, p. 1).

      (3)  1975 m. birželio 16 d. Tarybos direktyva 75/363/EEB dėl įstatymų ir kitų teisės aktų, reglamentuojančių gydytojų veiklą, derinimo (OL L 167, p. 14).


title: Byla F-64/07 2008 m. balandžio 2 d. Tarnautojų teismo nutartis byloje S prieš Parlamentą

text:
               30.8.2008

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 223/63

         2008 m. balandžio 2 d. Tarnautojų teismo nutartis byloje S prieš Parlamentą

   (Byla F-64/07) (1)

   (2008/C 223/122)

      Proceso kalba: italų

   Antrosios kolegijos pirmininkas nurodė išbraukti bylą iš registro.

      (1)  OL C 199, 2007 8 25, p. 53.


title: 2004 m. gegužės 25 d. Europos Bendrijų Pirmosios Instancijos Teismo sprendimas — Byloje T-154/01, Distilleria F. Palma SpA prieš Europos Bendrijų Komisiją (Reglamentas (EEB) Nr. 822/87 — Bendras vyno rinkos organizavimas — Reglamentas (EEB) Nr. 1780/89 — Reglamentas (EEB) Nr. 2710/93 — Reglamentas (EB) Nr. 416/96 — Distiliavimo metu gauto alkoholio realizavimas — Reglamentas (EEB) Nr. 3390/90 — Konkursas, skirtas sunaudojimui variklių degalams — Komisijos atsisakymas pakeisti tam tikras konkurso sąlygas — Force majeure — Nesutartinė Bendrijos atsakomybė — Priimtinumas)

text:
               24.7.2004

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 190/15

         PIRMOSIOS INSTANCIJOS TEISMAS

      EUROPOS BENDRIJŲ PIRMOSIOS INSTANCIJOS TEISMO SPRENDIMAS

   2004 m. gegužės 25 d.
   Byloje T-154/01, Distilleria F. Palma SpA prieš Europos Bendrijų Komisiją (1)

   (Reglamentas (EEB) Nr. 822/87 - Bendras vyno rinkos organizavimas - Reglamentas (EEB) Nr. 1780/89 - Reglamentas (EEB) Nr. 2710/93 - Reglamentas (EB) Nr. 416/96 - Distiliavimo metu gauto alkoholio realizavimas - Reglamentas (EEB) Nr. 3390/90 - Konkursas, skirtas sunaudojimui variklių degalams - Komisijos atsisakymas pakeisti tam tikras konkurso sąlygas - Force majeure - Nesutartinė Bendrijos atsakomybė - Priimtinumas)
   (2004/C 190/24)
   Bylos kalba: italų
   Byloje T-154/01 Distilleria F. Palma SpA, likviduojama įmonė, įsisteigusi Neapolyje (Italija), atstovaujama advokato F. Caruso, prieš Europos Bendrijų Komisiją, atstovaujamą L. Visaggio ir C. Cattabriga, padedamų advokato A. Dal Ferro, dėl remiantis EB sutarties 235 straipsniu ir 288 straipsnio antra pastraipa pateikto prašymo atlyginti tariamai Komisijos neteisėtais veiksmais, t. y. 1996 m. lapkričio 11 d. šios institucijos laišku Italijos valdžios institucijoms, padarytą žalą, Pirmosios instancijos teismas (antroji kolegija), susidedantis iš pirmininko J. Pirrung, teisėjų A. W. H. Meij ir N. J. Forwood, sekretorius: vyriausiasis administratorius J. Palacio González, 2004 m. gegužės 25 d. priėmė sprendimą, kurio rezoliucinėje dalyje nurodyta:

               1)

               Atmesti ieškinį kaip nepriimtiną.

               2)

               Pareiškėjas padengia bylinėjimosi išlaidas.

      (1)  OL C 259, 2001 9 15.