title: 2013 m. liepos 18 d. Teisingumo Teismo (didžioji kolegija) sprendimas.#Daiichi Sankyo Co. Lt ir Sanofi-Aventis Deutschland GmbH prieš DEMO Anonymos Viomichaniki kai Emporiki Etairia Farmakon.#Polymeles Protodikeio Athinon prašymas priimti prejudicinį sprendimą.#Bendra prekybos politika – SESV 207 straipsnis – Intelektinės nuosavybės komerciniai aspektai – Sutartis dėl intelektinės nuosavybės teisių aspektų, susijusių su prekyba (TRIPS) – 27 straipsnis – Patentuotinas objektas – 70 straipsnis – Esamo objekto apsauga.#Byla C-414/11.

text:
               Šalys
               Sprendimo motyvai
               Rezoliucinė dalis

            Šalys
            byloje C-414/11
            dėl Polymeles Protodikeio Athinon  (Graikija) 2011 m. liepos 21 d. sprendimu, kurį Teisingumo Teismas gavo 2011 m. rugpjūčio 8 d., pagal SESV 267 straipsnį pateikto prašymo priimti prejudicinį sprendimą byloje
            Daiichi Sankyo Co. Ltd ,
            Sanofi-Aventis Deutschland GmbH
            prieš
            DEMO Anonymos Viomichaniki kai Emporiki Etairia Farmakon
            TEISINGUMO TEISMAS (didžioji kolegija),
            kurį sudaro pirmininkas V. Skouris, pirmininko pavaduotojas K. Lenaerts, kolegijų pirmininkai A. Tizzano, M. Ilešič (pranešėjas), L. Bay Larsen, T. von Danwitz, A. Rosas ir E. Jarašiūnas, teisėjai U. Lõhmus, J.-C. Bonichot, A. Arabadjiev, A. Prechal ir C. G. Fernlund,
            generalinis advokatas P. Cruz Villalón,
            posėdžio sekretorius K. Malacek, administratorius,
            atsižvelgęs į rašytinę proceso dalį ir įvykus 2012 m. birželio 5 d. posėdžiui,
            išnagrinėjęs pastabas, pateiktas:
            – Daiichi Sankyo Co. Ltd , atstovaujamos dikigoroi  E. Metaxakis ir K. Kilimiris bei advocaat L. Van den Hende,
            – DEMO Anonymos Viomichaniki kai Emporiki Etairia Farmakon , atstovaujamos dikigoroi E. Michalopoulou ir G. Kotroni,
            – Graikijos vyriausybės, atstovaujamos K. Paraskevopoulou ir Z. Chatzipavlou bei V. Kyriazopoulos ir A. Zacheilas,
            – Vokietijos vyriausybės, atstovaujamos T. Henze ir J. Kemper,
            – Prancūzijos vyriausybės, atstovaujamos G. de Bergues, S. Menez ir A. Adam,
            – Italijos vyriausybės, atstovaujamos G. Palmieri, padedamos avvocato dello Stato S. Fiorentino,
            – Nyderlandų vyriausybės, atstovaujamos C. Wissels,
            – Portugalijos vyriausybės, atstovaujamos L. Inez Fernandes ir A. P. Antunes,
            – Suomijos vyriausybės, atstovaujamos J. Heliskoski,
            – Švedijos vyriausybės, atstovaujamos A. Falk,
            – Jungtinės Karalystės vyriausybės, atstovaujamos A. Robinson, padedamo baristerio T. Mitcheson,
            – Europos Komisijos, atstovaujamos C. Hermes ir I. Zervas,
            susipažinęs su 2013 m. sausio 31 d. posėdyje pateikta generalinio advokato išvada,
            priima šį
            Sprendimą

            Sprendimo motyvai
            1. Prašymas priimti prejudicinį sprendimą susijęs su Sutarties dėl intelektinės nuosavybės teisių aspektų, susijusių su prekyba (toliau – TRIPS), kuri sudaro 1994 m. balandžio 15 d. Marakeše pasirašytos ir 1994 m. gruodžio 22 d. Tarybos sprendimu 94/800/EB dėl daugiašalių derybų Urugvajaus raunde (1986–1994) priimtų susitarimų patvirtinimo Europos bendrijos vardu jos kompetencijai priklausančių klausimų atžvilgiu (OL L 336, p. 1; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 11 sk., 21 t., p. 80) patvirtintos Pasaulio prekybos organizacijos (PPO) steigimo sutarties 1 C priedą, 27 ir 30 straipsnių išaiškinimu.
            2. Šis prašymas pateiktas byloje tarp Daiichi Sankyo Co. Ltd  (toliau – Daiichi Sankyo ) bei Sanofi-Aventis Deutschland GmbH  (toliau – Sanofi-Aventis ), viena šalis, ir DEMO Anonymos Viomichaniki kai Emporiki Etairia Farmakon (toliau – DEMO), kita šalis, dėl pastarosios prekybos generiniu vaistu, kurio pagrindinė veiklioji medžiaga tariamai saugoma Daiichi Sankyo  priklausančiu patentu.
            Teisinis pagrindas
            TRIPS sutartis
            3. TRIPS sutarties preambulėje nurodyta, kad ja siekiama „sumažinti tarptautinės prekybos iškraipymus ir trukdymus“ bei pabrėžiama „būtinyb[ė] skatinti efektyvią ir tinkamą intelektinės nuosavybės teisių apsaugą“ tarptautinėje prekyboje.
            4. Šios sutarties II dalies „Intelektinės nuosavybės teisių, jų apimties ir naudojimo standartai“ 5 skyriaus „Patentai“ 27 straipsnyje „Patentuotinas objektas“ nurodyta:
            „1. Pagal šio straipsnio 2 ir 3 dalių nuostatas yra [Jei kitaip nenustatyta 2 ir 3 dalių nuostatose, gali būti] patentuojami visokie visų technologijos sričių išradimai, produktai ar procesai tik jeigu jie yra nauji, išradimo lygio ir gali būti pritaikomi pramonei < ... > . Pagal < ... > 70 straipsnio 8 dalį ir šio straipsnio 3 dalį [Jei kitaip nenustatyta < ... > 70 straipsnio 8 dalies ir šio straipsnio 3 dalies nuostatose,] turi būti leidžiama gauti patentą ir naudotis patento teisėmis nepriklausomai nuo išradimo vietos, technologijos srities ir nepriklausomai nuo to, ar produktai importuojami, ar gaminami šalyje.
            2. Valstybės narės gali nepatentuoti išradimų, kurie jų teritorijoje neleidžiami naudoti komercijoje, siekiant apsaugoti ordre public  ar moralę, įskaitant žmonių, gyvūnų ar augalų gyvybės ar sveikatos apsaugą, arba norint išvengti rimto pakenkimo aplinkai, su sąlyga, kad toks sprendimas nepatentuoti nėra priimamas tik todėl, kad tokių išradimų naudojimas pagal tų valstybių narių teisę yra draudžiamas.
            3. Valstybės narės gali taip pat laikyti nepatentuotinais:
            a) diagnostinius, terapinius ir chirurginius metodus žmonių ar gyvūnų gydymui;
            b) augalus ir gyvūnus, išskyrus mikroorganizmus, ir iš esmės biologinius augalų ar gyvūnų išvedimo procesus, išskyrus nebiologinius bei mikrobiologinius procesus < ... > “
            5. TRIPS sutarties VII dalies „Institucijos; Baigiamosios nuostatos“ 70 straipsnyje „Esamo objekto apsauga“ skelbiama:
            „1. Ši Sutartis neįpareigoja dėl veiksmų, įvykusių prieš šios Sutarties taikymą aptariamajai valstybei narei.
            2. Jeigu kitaip nenumatyta šioje Sutartyje, dėl šios Sutarties tą dieną, kai ji pradedama taikyti aptariamajai valstybei narei, atsiranda įsipareigojimų dėl viso toje šalyje esančio šios Sutarties objekto, kuris tuo metu toje valstybėje narėje yra ginamas arba kuris atitinka ar tuojau atitiks gynimo pagal šios Sutarties sąlygas kriterijus. < ... >
            < ... >
            8. Kai valstybė narė PPO [steigimo sutarties] įsigaliojimo dieną nesuteikia patentų apsaugos farmacijos ir žemės ūkio chemijos produktams, sutinkamai su savo įsipareigojimais pagal 27 straipsnį, ta valstybė narė:
            a) nepriklausomai nuo VI dalies nuostatų numato nuo PPO [steigimo sutarties] įsigaliojimo dienos būdą, kuriuo galima paduoti patentines paraiškas tokiems išradimams;
            b) nuo tos dienos, kai pradedama taikyti ši Sutartis, šioms paraiškoms taiko patentabilumo kriterijus, išdėstytus šioje Sutartyje, tokiu būdu, lyg tie kriterijai būtų taikyti toje valstybėje narėje paraiškos padavimo dieną arba, pretenduojant į pirmenybę turėti patentą, paraiškoje nurodytos pirmenybės dieną; [ir]
            c) numato patento apsaugą pagal šią Sutartį nuo patento suteikimo dienos ir likusiam patento galiojimo laikui, skaičiuojant nuo paraiškos padavimo dienos pagal šios Sutarties 33 straipsnį, suteikiamą toms iš šių paraiškų, kurios atitinka šios straipsnio dalies b punkte išdėstytus apsaugos kriterijus.
            < ... > “
            6. Šiame 70 straipsnyje minima TRIPS sutarties VI dalis apima 65–67 straipsnius. Šios sutarties 65 straipsnio 1 dalyje nurodoma, kad „jokia valstybė narė neprivalo taikyti šios Sutarties nuostatų, kol nesibaigia bendrasis vienerių metų laikotarpis nuo PPO [steigimo sutarties] įsigaliojimo dienos“.
            Europos patentų išdavimo konvencija
            7. Pagrindinėje byloje nagrinėjamo patento išdavimo momentu galiojusios redakcijos 1973 m. spalio 5 d. Miunchene pasirašyta ir 1977 m. spalio 7 d. įsigaliojusia Europos patentų išdavimo konvencija (toliau – EPIK) reglamentuojami kai kurie patentų srities aspektai prie šios konvencijos prisijungusiose Europos valstybėse. Prie jos tikslų nurodytas su patento galiojimo trukme susijusių taisyklių, išradimo sąvokos ir patentabilumui keliamų reikalavimų normalizavimas.
            8. EPIK 167 straipsnyje „Išlygos“ buvo nurodyta:
            „ < ... >
            2) Kiekviena Susitariančioji Valstybė gali pasilaikyti teisę numatyti, kad:
            a) Europos patentai, suteikiantys apsaugą chemijos gaminiams, vaistams ir maisto produktams, nustoja galioti ir yra atšaukiami pagal nacionaliniams patentams taikomas nuostatas; ši nuostata netaikoma patento suteikiamai chemijos gaminio gamybos būdo ar naudojimo ir vaisto ar maisto produkto gamybos būdo apsaugai;
            < ... >
            3) Bet kuri Susitariančiosios Valstybės išlyga galioja ne ilgiau kaip dešimt metų nuo šios Konvencijos įsigaliojimo dienos. Tačiau kai Susitariančioji Valstybė yra padariusi kokią nors šio straipsnio 2 dalies a ir b punktuose minėtą išlygą, Administracinė taryba tokiai valstybei gali visos tokios išlygos ar tik jos dalies galiojimą pratęsti ne ilgiau kaip penkeriems metams < ... >
            < ... >
            5) Bet kuri pagal šio straipsnio 2 dalies a arba c punktą padaryta išlyga taikoma pagal išlygos galiojimo laikotarpiu paduotas Europos patentų paraiškas išduotiems Europos patentams. Išlyga galioja visą patento galiojimo laiką.
            6) Nepažeidžiant šio straipsnio 4 ir 5 dalių, bet kuri išlyga nustoja galiojusi pasibaigus 3 dalies pirmame sakinyje nurodytam laikotarpiui arba, jei laikotarpis yra pratęstas, pasibaigus pratęsimo laikotarpiui.“
            Reglamentas (EEB) Nr. 1768/92
            9. 1992 m. birželio 18 d. Tarybos reglamento (EEB) Nr. 1768/92 dėl medicinos produktų papildomos apsaugos liudijimo sukūrimo (OL L 182, p. 1; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 13 sk., 11 t., p. 200) 2 straipsnyje buvo nurodyta:
            „Bet kuriam produktui, apsaugotam valstybės narės teritorijoje galiojančio patento ir kuriam prieš pateikiant jį į rinką kaip medicinos produktą yra gaunamas leidimas, < ... > gali būti išduodamas [papildomos apsaugos] liudijimas [toliau – PAL], jeigu jis atitinka šiame reglamente išdėstytas sąlygas.“
            10. Reglamento Nr. 1768/92 1 straipsnyje „medicinos produkto“ ir „produkto“ sąvokos atitinkamai apibrėžtos kaip „medžiaga arba medžiagų derinys, skirti žmonėms arba gyvūnams gydyti arba ligų profilaktikai“ ir „medicinos produkto veiklioji sudedamoji dalis arba veikliųjų sudedamųjų dalių derinys“.
            11. Pagal šio reglamento 4 straipsnį „[a]psauga, kurią suteikia [PAL] liudijimas, neviršija apsaugos, kurią suteikia pagrindinis patentas, ir yra taikoma tik tam produktui, kuriam buvo suteiktas leidimas pateikti atitinkamą medicinos produktą į rinką ir bet kokiu būdu naudoti tokį produktą, kuriam leidimas buvo išduotas prieš pasibaigiant to liudijimo galiojimo laikui, kaip medicinos produktą“. To paties reglamento 5 straipsnyje patikslinta, kad „[p]agal 4 straipsnio nuostatas, [PAL] liudijimas suteikia tokias pat teises kaip ir pagrindinis patentas ir jam taikomi tokie pat apribojimai ir tokie pat įsipareigojimai“.
            12. Sąvoka „pagrindinis patentas“ Reglamento Nr. 1768/92 1 straipsnyje apibrėžta kaip „patentas, kuris apsaugo < ... > [patį] produktą, produkto gavimo būdą arba produkto panaudojimą ir pagal kurį jo turėtojui išduodamas liudijimas“.
            13. Reglamento Nr. 1768/92 13 straipsnyje buvo nustatyta:
            „1. [PAL] [l]iudijimas įsigalioja pasibaigus teisėtam pagrindinio patento galiojimo laikui ir galioja laiko tarpą, lygų laiko tarpui, praėjusiam nuo paraiškos įsigyti pagrindinį patentą padavimo datos iki leidimo pateikti produktą į Bendrijos rinką išdavimo datos, sumažintam penkeriais metais.
            2. Nepaisant šio straipsnio 1 dalies nuostatų, [PAL] liudijimo galiojimo laikas negali viršyti penkerių metų, skaičiuojant nuo jo įsigaliojimo dienos.“
            14. Nuo 2009 m. liepos 6 d. Reglamentas Nr. 1768/92 buvo panaikintas ir pakeistas 2009 m. gegužės 6 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentu (EB) Nr. 469/2009 dėl medicinos produktų papildomos apsaugos liudijimo (OL L 152, p. 1). Pirma cituotos Reglamento Nr. 1768/92 nuostatos beveik be pakeitimų perkeltos į Reglamentą Nr. 469/2009.
            Patentų srities reglamentavimas Graikijoje
            15. 1986 m. Graikijos Respublika ratifikavo EPIK, pagal šios konvencijos 167 straipsnio 2 dalies a punktą nurodžiusi išlygą dėl farmacijos produktų. Pagal EPIK 167 straipsnio 3 dalį ši išlyga nustojo galioti 1992 m. spalio 7 d.
            16. TRIPS sutartį Graikijos Respublika ratifikavo 1995 m.
            17. Patentų sritis Graikijoje taip pat reglamentuojama 1987 m. b alandžio 22 d. įsigaliojusiu Įstatymu Nr. 1733/1987 dėl technologijų perleidimo, išradimų ir technologinių naujovių bei atominės energijos komisijos įsteigimo.
            18. Įstatymo Nr. 1733/1987 5 straipsnyje nurodyta, kad patento objektu gali būti produktas, procesas ar pritaikomumas pramonei, o to paties įstatymo 7 straipsnyje patikslinta, kad prašomą apsaugoti objektą turi nurodyti pareiškėjas.
            19. Pagal Įstatymo Nr. 1733/1987 11 straipsnį patentinė apsauga galioja dvidešimt metų ir taikoma nuo kitos dienos po patentinės paraiškos pateikimo.
            20. Įstatymo Nr. 1733/1987 25 straipsnio 3 dalyje nustatyta, kad „kol galioja išlyga, kurią Graikija padarė remdamasi EPIK 167 straipsnio 2 dali[es] [a punktu, Organismos Viomichanikis Idioktisias  (Intelektinės nuosavybės tarnyba)] neišduoda Europos patentų farmacijos produktams“.
            21. Taigi, pagal Graikijos teismų pateiktą to paties įstatymo išaiškinimą minėtai tarnybai draudžiama išduoti nacionalinius patentus farmacijos produktams ir leidžiama išduoti tik farmacijos produkto gamybos proceso išradimo patentus.
            22. Draudimas išduoti Europos ir nacionalinius patentus farmacijos produktams iš tiesų galiojo ir laikotarpiu nuo EPIK įsigaliojimo Graikijos Respublikos atžvilgiu iki Įstatymo Nr. 1733/1987 įsigaliojimo. Vadovaujantis Konstitucijos 28 straipsnyje įtvirtinta tarptautinių sutarčių viršenybe prieš vidaus įstatymus, su patentais susijusio Įstatymo Nr. 2527/1920, galiojusio iki Įstatymo Nr. 1733/1987 įsigaliojimo, taikymo sritis minėtu laikotarpiu buvo aiškinama kaip apribota pagal EPIK padaryta išlyga.
            Pagrindinė byla ir prejudiciniai klausimai
            23. Daiichi Sankyo turėjo levofloksacino hemihidrato cheminiam junginiui 1986 m. spalio 21 d. Graikijoje išduotą nacionalinį patentą. Šis junginys naudojamas kaip pagrindinė antibiotinių vaistų veiklioji medžiaga.
            24. Tokio patento paraiška pateikta 1986 m. birželio 20 d. ir, Daiichi Sankyo teigimu, ja prašyta suteikti apsaugą levofloksacino hemihidratui ir kaip produktui, ir jo gamybos procesui.
            25. 2006 m. birželio 20 d. turėjusi pasibaigti šio patento teikiama apsauga buvo pratęsta pagal Reglamentą Nr. 1768/92 išdavus PAL. Pagal šio reglamento 13 straipsnį šis PAL negalėjo galioti ilgiau nei penkerius metus. Taigi bendrovės Daiichi Sankyo  turima patentinė apsauga pasibaigė 2011 m.
            26. Levofloksacino hemihidratas yra originalaus vaisto „Tavanic“ pagrindinė veiklioji medžiaga. Graikijoje šį vaistą platina Sanofi-Aventis , kuriai Daiichi Sankyo yra suteikusi licenciją platinti originalius farmacijos produktus, kurių veiklioji medžiaga yra levofloksacino hemihidratas. Leidimą pateikti į rinką Tavanic  kompetentinga Graikijos institucija suteikė 1999 m. vasario 17 d.
            27. 2008 m. rugsėjo 22 d. ir 2009 m. liepos 22 d. ta pati institucija išdavė bendrovei DEMO leidimą pateikti į rinką generinius farmacijos produktus, kurių pagrindinė veiklioji medžiaga yra levofloksacino hemihidratas. DEMO ruošėsi prekiauti tokiu produktu, pavadinusi jį „Talerin“.
            28. 2009 m. rugsėjo 23 d. Daiichi Sankyo  ir Sanofi-Aventis  kreipėsi į Polymeles Protodikeio Athinon  (Atėnų pirmosios instancijos teismas) su prieš DEMO nukreiptu ieškiniu ir paprašė, be kita ko, įpareigoti ją nutraukti bet kokią prekybą Talerin  ir kitais vaistais, kurių pagrindinė veiklioji medžiaga yra levofloksacino hemihidratas, sumokėti baudą už tokio vaisto pateikimą prekybai, leisti sulaikyti bei sunaikinti bet kokius DEMO ar trečiųjų asmenų turimus produktus, galinčius pažeisti atitinkamą patentą, taip pat leisti susipažinti su Talerin  ar bet kurio kito generinio vaisto, turinčio tapačią pagrindinę veikliąją medžiagą, gamybos ir pardavimo duomenimis.
            29. Šis teismas nurodo, kad jo nagrinėjamos bylos baigtis priklauso nuo atsakymo į klausimą, ar Daiichi Sankyo  PAL apima tik veikliosios medžiagos levofloksacino hemihidratas gamybos procesą, ar ir pačią pagrindinę veikliąją medžiagą. Tuo atveju, jei apsaugos objektas būtų „produktas“, kaip jis suprantamas pagal Reglamentą Nr. 1768/92, dėl Daiichi Sankyo  prašomo pripažinimo, kad DEMO pažeidė su jos patentu susijusias teises, pakaktų įrodyti, kad Tavanic  ir Talerin  veiklioji medžiaga yra tapati. Jei, priešingai, šiuo PAL suteikiamos apsaugos objektas yra tik gamybos procesas, Tavanic  ir Talerin pagrindinės veikliosios medžiagos tapatumas galėtų lemti tik prezumpciją, kad generinis vaistas pagamintas pagal minėtu PAL saugomą procesą. Tokiu atveju DEMO galėtų paneigti šią prezumpciją, įrodžiusi, kad šis produktas pagamintas pagal kitą procesą.
            30. Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas paaiškina, kad iki 1992 m. spalio 7 d. farmacijos produktai negalėjo būti patentinės apsaugos objektu Graikijoje, todėl 1986 m. birželio 20 d. bendrovei Daiichi Sankyo išduoto patento teikiama apsauga iš pradžių nebuvo taikoma pačiam levofloksacino hemihidratui. Tačiau šis teismas neatmeta galimybės, kad TRIPS sutarties 27 straipsnyje pateiktas farmacijos produktų patentabilumo apibrėžimas, atsižvelgiant į šios sutarties 70 straipsnį, lemia, kad nuo šios sutarties įsigaliojimo momento Daiichi Sankyo patento objektas išsiplėtė ir jis imtas taikyti šiai veikliajai medžiagai. Graikijos teismų praktikoje šių TRIPS sutarties nuostatų turinys aiškinamas skirtingai.
            31. Polymeles Protodikeio Athinon iš esmės klausia, ar jis pats, ar, atvirkščiai, Teisingumo Teismas turi aiškinti TRIPS sutarties 27 straipsnį. Šis klausimas dėl jurisdikcijos susijęs su kitu klausimu, ar ši nuostata patenka į sritį, kur valstybės narės išsaugo pagrindinę kompetenciją.
            32. Šiomis aplinkybėmis Polymeles Protodikeio Athinon nusprendė sustabdyti bylos nagrinėjimą ir pateikti Teisingumo Teismui šiuos prejudicinius klausimus:
            „1. Ar TRIPS sutarties 27 straipsnis, kuriame apibrėžtas patentų teikiamos apsaugos objektas, patenka į sritį, kur valstybės narės išsaugo pagrindinę kompetenciją, ir, jei taip, ar šios valstybės narės pačios gali nacionalinėje teisėje nustatyta tvarka pripažinti šios nuostatos tiesioginį veikimą, o nacionalinis teismas – ją taikyti tiesiogiai?
            2. Ar pagal TRIPS sutarties 27 straipsnį chemijos ir farmacijos produktai gali būti patentuojami, jeigu atitinka patentų išdavimo reikalavimus, ir, jei taip, koks yra jų apsaugos lygis?
            3. Ar pagal iki 1992 m. vasario 7 d., t. y. iki TRIPS sutarties įsigaliojimo, išduotus ir su farmacijos produktų išradimais susijusius patentus, patenkančius į [EPIC] 167 straipsnio 2 dalyje numatytos išlygos taikymo sritį, tačiau dėl minėtos išlygos išduotus tik dėl minėtų produktų gamybos proceso, atsižvelgiant į TRIPS sutarties 27 ir 70 straipsnius suteikiama tokia apsauga, kuri šioje sutartyje numatyta visiems patentams, ir, jei taip, kokia yra šios apsaugos apimtis ir turinys? Kitaip tariant, ar įsigaliojus šiai sutarčiai laikytina, kad apsauga taikoma ir patiems farmacijos produktams, ar ir toliau tik jų gamybos procesui; ar tai priklauso nuo patento paraiškos turinio, kai iš joje pateikto išradimo aprašymo ir kitos informacijos matyti, kad ja ab initio  siekta produkto, gamybos proceso ar jų abiejų apsaugos?“
            33. 2012 m. birželio 20 d. laišku, kurį Teisingumo Teismas gavo pasibaigus rašytinei ir žodinei proceso dalims, Sanofi-Aventis ir DEMO pranešė, kad sudarius taikos sutartį Sanofi-Aventis atsiėmė reikalavimus, kuriuos kartu su Daiichi Sankyo buvo pateikusi DEMO. Tame pačiame rašte jos nurodė, kad šis atsisakymas neturi poveikio Daiichi Sankyo  ir DEMO teisėms ir reikalavimams viena kitos atžvilgiu.
            Dėl prejudicinių klausimų
            Dėl priimtinumo
            34. Rašytinėse pastabose DEMO tvirtina, kad prašymas priimti prejudicinį sprendimą neturi prasmės, nes Daiichi Sankyo  turimas pagrindinio patento ir PAL galiojimas pasibaigė.
            35. Pagal nusistovėjusią teismo praktiką Teisingumo Teismas gali atmesti nacionalinio teismo pateiktą prašymą, tik jei yra akivaizdu, jog prašymas išaiškinti Sąjungos teisę visiškai nesusijęs su pagrindinės bylos faktais ar objektu, kai problema hipotetinė arba kai Teisingumo Teismui nežinomos faktinės ar teisinės aplinkybės, būtinos tam, kad būtų naudingai atsakyta į jam pateiktus klausimus (žr., be kita ko, 2001 m. kovo 13 d. Sprendimo PreussenElektra , C-379/98, Rink. p. I-2099, 39 punktą; 2006 m. gruodžio 5 d. Sprendimo Cipolla ir kt. , C-94/04 ir C-202/04, Rink. p. I-11421, 25 punktą ir 2012 m. lapkričio 15 d. Sprendimo Bericap Záródástechnikai , C-180/11, 58 punktą).
            36. Nagrinėjamu atveju prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas, užduodamas antrąjį ir trečiąjį klausimus, prašo išaiškinti TRIPS 27 ir 70 straipsnius, kurie, jo nuomone, būtini tam, kad būtų galima išnagrinėti Daiichi Sankyo teiginius apie tai, kad DEMO tariamai pažeidė jos teises į patentą.
            37. Priešingai, nei tvirtina DEMO, neatrodo akivaizdu, kad būtų išnykęs pagrindinės bylos dalykas, todėl prašomas išaiškinimas visiškai nesusijęs su pagrindinės bylos faktais ar objektu.
            38. Sprendime pateikti prašymą dėl prejudicinio sprendimo, kuris priimtas dar likus šiek tiek laiko iki Daiichi Sankyo  turimo PAL galiojimo pabaigos, iš tiesų nėra nieko, kas leistų manyti, kad pasibaigus šio PAL galiojimui nebeliktų ginčo objekto. Priešingai, atrodo, kad prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas galėtų naudingai patenkinti kai kuriuos iš Daiichi Sankyo  pateiktų reikalavimų, jei padarytų išvadą, kad DEMO pasikėsino į šio PAL suteikiamą apsaugą. Tai visų pirma pasakytina apie prašymą leisti susipažinti su Talerin  gamybos ir prekybos duomenimis bei sulaikyti ir sunaikinti prekybai paruoštus Talerin , nes dalis jų galėjo būti pagaminta ir pateikta į prekybą dar iki PAL galiojimo pabaigos ir vis dar būti pas DEMO ar kitus trečiuosius asmenis.
            39. Šiomis aplinkybėmis prašymą priimti prejudicinį sprendimą reikia laikyti priimtinu.
            Dėl pirmojo klausimo
            40. Pateikdamas pirmąjį klausimą prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas iš esmės siekia sužinoti, ar TRIPS sutarties 27 straipsnis patenka į sritį, kur valstybės narės išsaugo pagrindinę kompetenciją, ir, jei taip, ar nacionaliniai teismai gali nacionalinėje teisėje nustatyta tvarka pripažinti šios nuostatos tiesioginį veikimą.
            41. TRIPS sutartį Bendrija ir jos valstybės narės sudarė naudodamosi pasidalijamąja kompetencija (2000 m. gruodžio 14 d. Sprendimo Dior ir kt. , C-300/98 ir C-392/98, Rink. p. I-11307, 33 punktas ir 2007 m. rugsėjo 11 d. Sprendimo Merck Genéricos – Produtos Farmacêuticos , C-431/05, Rink. p. I-7001, 33 punktas). Tokiomis aplinkybėmis pagrindinės bylos šalys ir pastabas pateikusios vyriausybės tvirtina, kad, norint atsakyti į pirmąjį klausimą, reikia išnagrinėti, ar šiuo teisės raidos etapu Europos Sąjunga pasinaudojo savo kompetencija patentų arba, konkrečiai kalbant, patentabilumo srityje.
            42. Šiuo atžvilgiu jos remiasi su mišriais susitarimais susijusia teismo praktika, pagal kurią, norint nustatyti skiriamąją liniją tarp Sąjungos prisiimamų ir valstybėms narėms liekančių įsipareigojimų, reikia nustatyti, ar ginčijamo atitinkamos sutarties straipsnio taikymo srityje Sąjunga pasinaudojo kompetencija ir priėmė nuostatas dėl iš jos kylančių įsipareigojimų vykdymo (2011 m. kovo 8 d. Sprendimo Lesoochranárske zoskupenie , C-240/09, Rink. p. I-1255, 31 ir 32 punktai bei juose nurodyta teismo praktika).
            43. Europos Komisija tvirtina priešingai, kad ši teismo praktika nebėra svarbi TRIPS sutarčiai, nes susijusi tik su tomis sutartimis, kurios patenka į Sąjungos ir valstybių narių pasidalijamosios, o ne Sąjungos išimtinės kompetencijos sritį. Komisija šiuo atžvilgiu nurodo, kad TRIPS sutartis, kaip visuma, skirta „intelektinės nuosavybės komerciniams aspektams“, kaip tai suprantama pagal SESV 207 straipsnio 1 dalį. Taigi, nuo šiol ši sutartis kaip visuma priskirtina bendros prekybos politikos sričiai.
            44. Pirmiausia reikia išnagrinėti šį Komisijos teiginį, kuris, beje, atskirai aptartas per žodinę proceso Teisingumo Teisme dalį. Šioje proceso dalyje dalyvaujančios vyriausybės į šį teiginį atsikirto, kad dauguma TRIPS normų, kaip antai pantentabilumui skirtas 27 straipsnis, yra tik netiesiogiai susijusios su tarptautine prekyba, taigi jos nepatenka į bendros prekybos politikos sritį. Patentabilumas priskirtinas prie pasidalijamosios kompetencijos vidaus rinkos srityje.
            Pirminės pastabos
            45. Pagal SESV 207 straipsnio 1 dalį „[b]endra prekybos politika grindžiama vienodais principais, ypač keičiant muitų normas, sudarant susitarimus dėl muitų tarifų ir prekybos, susijusius su prekyba prekėmis ir paslaugomis bei intelektinės nuosavybės komerciniais aspektais, tiesioginėmis užsienio investicijomis, liberalizavimo priemonių suvienodinimu, eksporto politika ir prekybos apsaugos priemonėmis, < ... > . Bendra prekybos politika vykdoma vadovaujantis Sąjungos išorės veiksmų principais ir tikslais“.
            46. Ši 2009 m. gruodžio 1 d įsigaliojusi nuostata aiškiai skiriasi nuo tų, kurias ji iš esmės ir pakeitė, visų pirma tas, kurios buvo įtvirtintos EB 133 straipsnio 1 dalyje, 5 dalies pirmoje įtraukoje, 6 dalies antroje įtraukoje ir 7 dalyje.
            47. Dar labiau ji skiriasi nuo nuostatos, galiojusios tuo metu, kai buvo sudaryta TRIPS sutartis, t. y. nuo EB 113 straipsnio (po pakeitimų tapusio EB 133 straipsniu). Šio straipsnio 1 dalyje buvo nurodyta: „[b]endra prekybos politika grindžiama vienodais principais, ypač keičiant muitų tarifų normas, sudarant muitų tarifų ir prekybos susitarimus, siekiant suvienodinti liberalizavimo priemones, eksporto politiką ir prekybos apsaugos priemones“. Intelektinės nuosavybės komerciniai aspektai nebuvo minimi nei šioje, nei kitoje 113 straipsnio dalyje.
            48. Atsižvelgiant į šią reikšmingą pirminės teisės raidą, kompetencijos paskirstymą tarp Sąjungos ir valstybių narių reikia nagrinėti remiantis šiuo metu galiojančia Sutarties redakcija (pagal analogiją žr. 2009 m. lapkričio 30 d. Nuomonės 1/08, Rink. p. I-11129, 116 punktą). Todėl nei 1994 m. lapkričio 15 d. Nuomonė 1/94 (Rink. p. I-5267), kurioje Teisingumo Teismas nustatė, kurios TRIPS sutarties nuostatos pagal EB 113 straipsnį priskirtinos prie bendros prekybos politikos, taigi ir prie išimtinės Bendrijos kompetencijos srities, nei minėtas Sprendimas Merck Genéricos – Produtos Farmacêuticos , kuriame nustatyta skiriamoji linija tarp tų iš TRIPS sutarties išplaukiančių pareigų, kurios tenka Sąjungai, ir tų, kurios liko valstybėms narėms, nėra reikšmingos nustatant, kuri TRIPS sutarties dalis nuo ESV sutarties įsigaliojimo momento patenka į išimtinę Sąjungos kompetenciją bendros prekybos politikos srityje.
            Dėl „intelektinės nuosavybės komercinių aspektų“ sąvokos
            49. Iš SESV 207 straipsnio 1 dalies matyti, kad bendra prekybos politika, kuri, vadovaujantis SESV 3 straipsnio 1 dalies e punktu, patenka į Sąjungos išimtinės kompetencijos sritį, apima ir „intelektinės nuosavybės komercinius aspektus“.
            50. Kaip matyti iš tos pačios nuostatos, visų pirma iš jos antro sakinio, pagal kurį bendra prekybos politika yra „Sąjungos išorės veiksmų“ dalis, ši politika apima prekybą su trečiosiomis šalimis, o ne prekybą vidaus rinkoje.
            51. Taip pat neginčijama, jog vien aplinkybės, kad Sąjungos aktas, kaip antai jos sudaryta sutartis, gali turėti tam tikrų padarinių tarptautinei prekybai, nepakanka išvadai, kad šį aktą reikia priskirti prie bendros prekybos politikos srities. Tačiau Sąjungos aktas priskirtinas prie bendros prekybos politikos srities, jei jo specifinis ryšys su tarptautine prekyba pasireiškia tuo, kad jis yra iš esmės skirtas tokiai prekybai skatinti, palengvinti ar reglamentuoti ir turi jai tiesioginį ir nedelsiamą poveikį (2001 m. gruodžio 6 d. Nuomonės 2/00, Rink. p. I-9713, 40 punktas; 2005 m. gegužės 12 d. Sprendimo Regione autonoma Friuli-Venezia Giulia ir ERSA , C-347/03, Rink. p. I-3785, 75 punktas ir 2009 m. rugsėjo 8 d. Sprendimo Komisija prieš Parlamentą ir Tarybą , C-411/06, Rink. p. I-7585, 71 punktas).
            52. Darytina išvada, kad iš normų, Sąjungos priimtų intelektinės nuosavybės srityje, prie SESV 207 straipsnio 1 dalyje numatytos sąvokos „intelektinės nuosavybės komerciniai aspektai“, taigi ir bendros prekybos politikos srities gali būti priskiriamos tik tos, kurios turi specifinį ryšį su tarptautine komercine prekyba.
            53. Tas pat pasakytina apie TRIPS sutarties normas. Net jeigu jomis nenustatoma tarptautinės prekybos operacijų, vertinamų kaip tokių, muitinės ar kitokia tvarka, jos turi specifinį ryšį su tarptautine prekyba. Iš tiesų ši sutartis yra PPO sistemos sudėtinė dalis ir viena iš svarbiausių daugiašalių sutarčių, kuriomis grindžiamas šis režimas.
            54. Šią ryšio su tarptautine prekyba specifiką patvirtina, visų pirma, tai, kad Susitarimo dėl ginčų sprendimo taisyklių ir tvarkos, sudarančio PPO steigimo sutarties 2 priedą ir taikomo TRIPS sutarčiai, 22 straipsnio 3 dalyje leidžiamas kryžminis šioje sutartyje ir kitose svarbiausiose daugiašalėse sutartyse, sudarančiose PPO steigimo sutartį, numatytų nuolaidų sustabdymas.
            55. Beje, SESV 207 straipsnio 1 dalyje numatę, kad „intelektinės nuosavybės komerciniai aspektai“ nuo šiol visiškai priskiriami prie bendros prekybos politikos srities, ESV sutarties rengėjai negalėjo nežinoti, kad šiais į atitinkamą nuostatą įtrauktais žodžiais beveik pažodžiui pakartojamas pačios TRIPS sutarties pavadin imas.
            56. Specifinio ryšio tarp TRIPS sutarties ir tarptautinės prekybos egzistavimo, pateisinančio išvadą, kad ši sutartis priskirtina prie bendros prekybos politikos, nepaneigia žodinėje proceso dalyje dalyvavusių vyriausybių argumentai, kad bent jau TRIPS sutarties II dalies, skirtos intelektinės nuosavybės teisių, jų apimties ir naudojimo standartams, kurioje yra šios sutarties 27 straipsnis, nuostatos, vadovaujantis SESV 114 ir 118 straipsniais, priskirtinos prie vidaus rinkos srities.
            57. Šiais argumentais nepakankamai atsižvelgiama į TRIPS sutarties tikslą ir ypač į jos II dalį.
            58. Pirmasis TRIPS sutarties tikslas yra sustiprinti ir suderinti intelektinės nuosavybės apsaugą pasauliniu mastu (2001 m. rugsėjo 13 d. Sprendimo Schieving-Nijstad ir kt. , C-89/99, Rink. p. I-5851, 36 punktas). Kaip matyti iš preambulės, TRIPS sutartimi siekiama sumažinti tarptautinės prekybos iškraipymus, kiekvienos PPO narės teritorijoje užtikrinant veiksmingą ir tinkamą intelektinės nuosavybės teisių apsaugą. Šios sutarties II dalis padeda siekti šio tikslo, nes joje dėl kiekvienos iš intelektinės nuosavybės teisių pagrindinių kategorijų įtvirtintos normos, kurias turi taikyti kiekviena PPO narė.
            59. Be abejo, įsigaliojus ESV sutarčiai, Sąjunga turi atvirą galimybę imtis teisėkūros intelektinės nuosavybės teisių srityje, pasinaudodama vidaus rinkos srityje turima kompetencija. Tačiau šiuo pagrindu priimti ir būtent Sąjungai galiojantys aktai turi atitikti TRIPS sutartyje įtvirtintus intelektinės nuosavybės teisių egzistavimo, apimties ir naudojimosi jomis standartus, nes jie, kaip ir anksčiau, lieka skirti tam tikroms šios srities taisyklėms pasauliniu mastu vienodinti ir taip tarptautinei prekybai palengvinti.
            60. Taigi, kaip pastebėjo Komisija, TRIPS sutarties 27 straipsnyje įtvirtintų patentabilumo normų priskyrimo prie bendros prekybos politikos, o ne prie vidaus rinkos srities, teisingumą lemia aplinkybė, kad šios normos yra tarptautinės prekybos liberalizavimo, o ne Sąjungos valstybių narių teisės aktų derinimo sistemos dalis.
            61. Atsižvelgiant į išdėstytus argumentus, į pirmojo klausimo pirmą dalį reikia atsakyti, kad TRIPS sutarties 27 straipsnis priskirtinas prie bendros prekybos politikos srities.
            62. Atsižvelgiant į atsakymą į šio klausimo pirmą dalį, antros jo dalies nagrinėti nereikia.
            Dėl antrojo klausimo
            63. Pateikdamas antrąjį klausimą prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas iš esmės nori sužinoti, ar farmacijos produkto išradimas, kaip antai vaisto veikliosios medžiagos cheminė sudėtis, yra patentabilus, kaip tai suprantama pagal TRIPS sutarties 27 straipsnį, ir, jei atsakymas būtų teigiamas, kokia yra su tokiu produktu susijusio patento suteikiamos apsaugos apimtis.
            64. DEMO nepateikė atskiros pozicijos šiuo klausimu. Daiichi Sankyo , rašytines pastabas pateikusios vyriausybės ir Komisija mano, jog iš pačios TRIPS sutarties teksto matyti, kad farmacijos produktų išradimai patentabilūs.
            65. Šiam teiginiui reikia pritarti. TRIPS sutarties 27 straipsnio 1 dalyje skelbiama, kad bet koks produkto ar proceso išradimas, kuris yra naujas, išradimo lygio ir gali būti pritaikomas pramonei, yra patentuotinas, tik jei priskirtinas technologijos sričiai.
            66. Dėl paskutinės sąlygos reikia konstatuoti, kad TRIPS sutarties susitariančios šalys farmakologiją laiko technologijos sritimi, kaip tai suprantama pagal minėto 27 straipsnio 1 dalį. Tai matyti, kaip pastebėjo Italijos vyriausybė ir Komisija, visų pirma iš TRIPS sutarties 70 straipsnio 8 dalies, kuri yra pereinamojo laikotarpio nuostata, taikoma tais atvejais, „kai < ... > narė PPO [steigimo sutarties] įsigaliojimo dieną nesuteikia patentų apsaugos farmacijos < ... > produktams, sutinkamai su savo įsipareigojimais pagal 27 straipsnį“, kuriame nurodyta, kad tokiais atvejais PPO narė nuo šios dienos turi bent numatyti „būdą, kuriuo galima paduoti patentines paraiškas tokiems išradimams“. Kaip matyti iš šios nuostatos formuluotės, TRIPS sutarties 27 straipsnis apima pareigą padaryti farmacijos produktus patentuotinais.
            67. Tokios išvados, beje, visiškai nepaneigia šio 27 straipsnio 2 ir 3 dalys. Pirmąja iš šių dviejų nuostatų PPO narėms leidžiama patentuotinais nepripažinti išradimų, kurių komerciniam naudojimui reikia užkirsti kelią dėl imperatyvių bendrojo intereso priežasčių, o antrąja leidžiama nepripažinti patentuotinais kai kurių produktų ir procesų, įskaitant „diagnostinius, terapinius ir chirurginius metodus žmonių ar gyvūnų gydymui“. Tačiau TRIPS sutarties 27 straipsnio 2 ir 3 dalyse numatytų leidimų nukrypti negalima aiškinti kaip leidžiančių numatyti bendrąją išimtį farmacijos produktų išradimams, nes priešingu atveju būtų panaikintas šios sutarties 27 straipsnio 1 dalies ir 70 straipsnio 8 dalies veiksmingumas.
            68. Atsižvelgiant į tai, kas išdėstyta, į antrojo klausimo pirmą dalį reikia atsakyti, kad TRIPS sutarties 27 straipsnis aiškintinas taip, kad, nesant nukrypti pagal šio straipsnio 2 ir 3 dalis leidžiančios nuostatos, farmacijos produkto išradimas, kaip antai vaisto veikliosios medžiagos cheminė sudėtis, yra patentuotinas šio straipsnio 1 dalyje numatytomis sąlygomis.
            69. Tiek, kiek antrasis klausimas pateiktas ir dėl farmacijos produkto patento suteikiamos apsaugos apimties, nagrinėjant šį prašymą priimti prejudicinį sprendimą pakanka pažymėti, kad TRIPS sutarties 27 straipsnis skirtas patentabilumui, o ne patento suteikiamai apsaugai. Patento suteikiamos apsaugos dalykas reglamentuojamas, be kita ko, TRIPS sutarties 28 straipsniu „Suteikiamos teisės“, 30 straipsniu „Suteiktų teisių išimtys“ ir 33 straipsniu „Apsaugos galiojimo terminas“. Kadangi iš sprendimo dėl prašymo priimti prejudicinį sprendimą nematyti, kad šių kitų nuostatų išaiškinimas yra naudingas ginčui pagrindinėje byloje išspręsti, nereikia atsakyti į antrojo klausimo antrą dalį.
            Dėl trečiojo klausimo
            70. Pateikdamas trečiąjį klausimą prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas iš esmės nori sužinoti, ar patentas, gautas pateikus paraišką, kuria pretenduojama tiek į farmacijos produkto gamybos proceso, tiek į paties farmacijos produkto išradimą, tačiau išduotas tik dėl gamybos proceso, vadovaujantis TRIPS sutarties 27 ir 70 straipsniuose įtvirtintomis taisyklėmis, laikytinas apimančiu šio farmacijos produkto išradimą nuo šios sutarties įsigaliojimo datos.
            71. DEMO, Graikijos, Portugalijos, Jungtinė Karalystės vyriausybės ir Komisija mano, kad į šį klausimą reikia atsakyti neigiamai. Daiichi Sankyo ir Italijos vyriausybė tvirtina priešingai ir tokį savo požiūrį grindžia TRIPS sutarties 70 straipsnio 2 ir 8 dalimis.
            72. Pirmiausia reikia pastebėti, kad nagrinėjant šį prašymą priimti prejudicinį sprendimą atsakymo į trečiąjį klausimą negalima grįsti TRIPS sutarties 70 straipsnio 8 dalimi.
            73. Iš tiesų neginčijama, kad Graikijos Respublika pripažino farmacijos produktus patentuotinais nuo 1992 m, spalio 8 d., t. y. daug anksčiau, nei įsigaliojo TRIPS sutartis. Be to, Teisingumo Teismui pateiktoje bylos medžiagoje nėra informacijos, kuri leistų manyti, kad nagrinėjamu atveju ginčijama šių patentabilumo sąlygų ir TRIPS sutarties 27 straipsnyje įtvirtintų sąlygų suderinamumas. Todėl reikia laikyti, kad Graikijos Respublikos teisinė situacija niekada nebuvo tokia, kaip numatytoji minėtoje 8 dalyje, kai „narė PPO [steigimo sutarties] įsigaliojimo dieną nesuteikia patentų apsaugos farmacijos < ... > produktams, sutinkamai su savo įsipareigojimais pagal 27 straipsnį“.
            74. Toliau dėl TRIPS sutarties 70 straipsnio 2 dalyje įtvirtintos taisyklės, pagal kurią „dėl šios Sutarties tą dieną, kai ji pradedama taikyti aptariamajai valstybei narei, atsiranda įsipareigojimų dėl viso toje šalyje esančio šios Sutarties objekto“, reikia išnagrinėti, ar tokiomis aplinkybėmis, kaip nagrinėjamosios, ši dalis turi įtakos Reglamento Nr. 1768/92 aiškinimui.
            75. Šiuo atžvilgiu svarbu priminti, kad pagrindinėje byloje nesutariama, ar nuo 2006 m. iki 2011 m., t. y. laikotarpiu, kuriuo DEMO ketino prekiauti levofloksacino hemihidrato farmacijos produkto turinčiais vaistais, Daiichi Sankyo  turėtas PAL apėmė šio farmacijos produkto išradimą, ar tik šio produkto gamybos proceso išradimą.
            76. Pagal Reglamento Nr. 1768/92 4 ir 5 straipsnius apsauga, kurią suteikia šis PAL, neviršija apsaugos, kurią suteikia pagrindinis patentas.
            77. Kadangi toks pagrindinis patentas išduotas 1986 m., pirmoji jo galiojimo laikotarpio dalis sutapo su paskutine Graikijos Respublikos pagal EPIK 167 straipsnio 2 dalį padarytos išlygos galiojimo laikotarpio dalimi. Nors neabejotina, kad formaliai ši išlyga nebuvo taikoma Daiichi Sankyo  turėtam patentui, nes šis buvo nacionalinis, o ne Europos patentas, iš prašymo priimti prejudicinį sprendimą pateikusio teismo paaiškinimų, pakartotų šio sprendimo 20 ir 21 punktuose, vis dėlto matyti, kad, vadovaujantis Įstatymu Nr. 1733/1987, ši išlyga nacionaliniams patentams buvo taikoma pagal analogiją.
            78. Nors tai turi patikrinti prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas, iš tų pačių paaiškinimų, atrodo, matyti, kad EPIK 167 straipsnio 5 dalyje pateiktas patikslinimas, jog 2 dalyje numatytos „[i]šlygos [padariniai] galioja visą patento galiojimo laiką“, nacionaliniams patentams buvo taikytinas taip pat pagal analogiją, todėl Daiichi Sankyo nacionalinis patentas ir šio patento pagrindu išduotas PAL neturėjo farmacijos produkto išradimui svarbių padarinių, nepaisant to, kad farmacijos produktai galėjo būti patentuojami nuo 1992 m, spalio 8 d.
            79. Tačiau, kaip tai visų pirma pastebėjo DEMO ir Jungtinės Karalystės vyriausybė, nepriklausomai nuo to, kokią tikslią apimtį reikia suteikti TRIPS sutarties 70 straipsnio 2 dalyje įtvirtintai taisyklei ir kaip nustatyti tikslią pusiausvyrą tarp jos ir to paties straipsnio 1 dalyje įtvirtintos taisyklės, pagal kurią TRIPS sutartis „neįpareigoja dėl veiksmų, įvykusių prieš šios Sutarties taikymą aptariamajai valstybei narei“, negalima pripažinti, kad TRIPS sutarties 70 straipsnyje numatyta esamo objekto apsauga gali apimti tokio poveikio suteikimą patentui, kokio jis neturi ir niekada neturėjo.
            80. Be abejo, iš TRIPS sutarties 70 straipsnio 2 dalies, perskaičius ją kartu su 65 straipsnio 1 dalimi, matyti, kad bet kuris PPO narys nuo PPO steigimo sutarties įsigaliojimo arba vėliausiai vienus metus po šios datos privalo vykdyti visus su esamu objektu susijusius įsipareigojimus pagal TRIPS sutartį (2004 m. lapkričio 16 d. Sprendimo Anheuser-Busch , C-245/02, Rink. p. I-10989, 49 punktas). Šie esami objektai apima išradimus, kurie nurodytą datą saugomi patentu atitinkamo PPO nario teritorijoje (šiuo klausimu žr. 2000 m. rugsėjo 18 d. PPO apeliacinio komiteto ataskaitos Kanados byloje – Patentu suteikiamos apsaugos trukmė (AB-2000-7), WT/DS170/AB/R, 65 ir 66 punktus).
            81. Tačiau farmacijos produkto levofloksacino hemihidrato išradimo kvalifikavimas kaip saugomo pagal Daiichi Sankyo  turimą patentą nuo TRIPS sutarties taikymo Graikijos Respublikai datos, nors būtent šis išradimas nebuvo saugomas pagal iki tol šį patentą reglamentavusias taisykles, įmanomas tik jei ši sutartis būtų aiškinama kaip įpareigojanti PPO narius – įsigaliojus šiai sutarčiai ir vien dėl šios priežasties – konvertuoti prašytus patentuoti išradimus į saugomus išradimus. Tačiau tokia pareiga negali būti kildinama iš TRIPS sutarties ir viršytų įprastą žodžių „esamas objektas“ reikšmę.
            82. Kitokios išvados taip pat negalima daryti iš kartu perskaitytų TRIPS sutarties 27 ir 70 straipsnių. Tiesa, kaip matyti iš analizės, pateiktos atsakant į antrąjį klausimą, TRIPS sutarties 27 straipsnis įpareigoja PPO narius suteikti galimybę gauti farmacijos produktų išradimo patentą. Tačiau šio įpareigojimo negalima suprasti taip, kad nariai, kurie laikotarpiu iki šios sutarties įsigaliojimo nenumatė farmacijos produktų, minimų tokių produktų gamybos procesui išduotuose patentuose, išradimų apsaugos, nuo šios datos turi pripažinti tuos patentus kaip apimančius šiuos farmacijos produktų išradimus.
            83. Atsižvelgiant į tai, kas išdėstyta, į trečiąjį klausimą reikia atsakyti, kad patentas, gautas pateikus paraišką, kuria pretenduojama tiek į farmacijos produkto gamybos proceso, tiek į paties farmacijos produkto išradimą, tačiau išduotas tik dėl gamybos proceso, vadovaujantis TRIPS sutarties 27 ir 70 straipsniuose įtvirtintomis taisyklėmis, nelaikytinas apimančiu šio farmacijos produkto išradimą nuo šios sutarties įsigaliojimo datos.
            Dėl bylinėjimosi išlaidų
            84. Kadangi šis procesas pagrindinės bylos šalims yra vienas iš etapų prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusio teismo nagrinėjamoje byloje, bylinėjimosi išlaidų klausimą turi spręsti šis teismas. Išlaidos, susijusios su pastabų pateikimu Teisingumo Teismui, išskyrus tas, kurias patyrė minėtos šalys, nėra atlygintinos.

            Rezoliucinė dalis
            Remdamasis šiais motyvais, Teisingumo Teismas (didžioji kolegija) nusprendžia:
            1. Sutarties dėl intelektinės nuosavybės teisių aspektų, susijusių su prekyba, kuri sudaro 1994 m. balandžio 15 d. Marakeše pasirašytos ir 1994 m. gruodžio 22 d. Tarybos sprendimu 94/800/EB dėl daugiašalių derybų Urugvajaus raunde (1986–1994) priimtų susitarimų patvirtinimo Europos bendrijos vardu jos kompetencijai priklausančių klausimų atžvilgiu patvirtintos Pasaulio prekybos organizacijos (PPO) steigimo sutarties 1 C priedą, 27 straipsnis priskirtinas prie bendros prekybos politikos srities.
            2. Sutarties dėl intelektinės nuosavybės teisių aspektų, susijusių su prekyba, 27 straipsnį reikia aiškinti taip, kad, nesant nukrypti pagal šio straipsnio 2 ir 3 dalis leidžiančios nuostatos, farmacijos produkto išradimas, kaip antai vaisto veikliosios medžiagos cheminė sudėtis, yra patentuotinas šio straipsnio 1 dalyje numatytomis sąlygomis.
            3. Patentas, gautas pateikus paraišką, kuria pretenduojama tiek į farmacijos produkto gamybos proceso, tiek į paties farmacijos produkto išradimą, tačiau išduotas tik dėl gamybos proceso, vadovaujantis Sutarties dėl intelektinės nuosavybės teisių aspektų, susijusių su prekyba, 27 ir 70 straipsniuose įtvirtintomis taisyklėmis, nelaikytinas apimančiu šio farmacijos produkto išradimą nuo šios sutarties įsigaliojimo datos.


1989 m. balanžio 11 d. Teisingumo Teismo sprendimas. # Ahmed Saeed Flugreisen ir Silver Line Reisebüro GmbH prieš Zentrale zur Bekämpfung unlauteren Wettbewerbs e.V. # Prašymas priimti prejudicinį sprendimą: Bundesgerichtshof - Vokietija. # Konkurencija. # Byla 66/86.


1977 m. spalio 11 d. Teisingumo Teismo (antroji kolegija) sprendimas. # Peter Cremer prieš Bundesanstalt für landwirtschaftliche Marktordnung. # Prašymas priimti prejudicinį sprendimą: Hessisches Finanzgericht - Vokietija. # Byla 125-76.


title: 2016 m. gegužės 26 d. Teisingumo Teismo (septintoji kolegija) sprendimas.#Valsts ieņēmumu dienests prieš SIA „Latvijas propāna gāze“.#Augstākā tiesa Administratīvo lietu departaments prašymas priimti prejudicinį sprendimą.#Prašymas priimti prejudicinį sprendimą – Bendrasis muitų tarifas – Tarifinis klasifikavimas – Kombinuotoji nomenklatūra – 2711 pozicija – Naftos dujos ir kiti dujiniai angliavandeniliai – Medžiaga, lemianti esminį požymį – Suskystintos naftos dujos.#Byla C-286/15.

text:
         TEISINGUMO TEISMO (septintoji kolegija) SPRENDIMAS
      2016 m. gegužės 26 d. (
            *1
         )
      „Prašymas priimti prejudicinį sprendimą — Bendrasis muitų tarifas — Tarifinis klasifikavimas — Kombinuotoji nomenklatūra — 2711 pozicija — Naftos dujos ir kiti dujiniai angliavandeniliai — Medžiaga, lemianti esminį požymį — Suskystintos naftos dujos“
      Byloje C‑286/15
      dėl Augstākā tiesa, Administratīvo lietu departaments (Aukščiausiasis Teismas, Administracinių bylų skyrius, Latvija) 2015 m. birželio 5 d. nutartimi, kurią Teisingumo Teismas gavo 2015 m. birželio 12 d., pagal SESV 267 straipsnį pateikto prašymo priimti prejudicinį sprendimą byloje

         Valsts ieņēmumu dienests

      prieš

         SIA „Latvijas propāna gāze“

      TEISINGUMO TEISMAS (septintoji kolegija),
      kurį sudaro kolegijos pirmininkė C. Toader, teisėjai A. Rosas (pranešėjas) ir A. Prechal,
      generalinis advokatas P. Mengozzi,
      kancleris A. Calot Escobar,
      išnagrinėjęs pastabas, pateiktas:

               —

               Latvijos vyriausybės, atstovaujamos I. Kalniņš ir A. Bogdanova,

               —

               Europos Komisijos, atstovaujamos A. Caeiros ir I. Rubene,

         atsižvelgęs į sprendimą, priimtą susipažinus su generalinio advokato nuomone, nagrinėti bylą be išvados,
      priima šį

         Sprendimą

               1

               Prašymas priimti prejudicinį sprendimą pateiktas siekiant, kad būtų išaiškinta Kombinuotoji nomenklatūra (toliau – KN), pateikta 1987 m. liepos 23 d. Tarybos reglamento (EEB) Nr. 2658/87 dėl tarifų ir statistinės nomenklatūros bei dėl Bendrojo muitų tarifo (OL L 256, 1987, p. 1; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 2 sk., 2 t., p. 382) priede, vėliau iš dalies pakeistame 2008 m. rugsėjo 19 d. Komisijos reglamentu (EB) Nr. 1031/2008 (OL L 291, 2008, p. 1) ir 2009 m. rugsėjo 30 d. Komisijos reglamentu (EB) Nr. 948/2009 (OL L 287, 2009, p. 1), ypač šio priedo 2711 pozicija, ir 1993 m. liepos 2 d. Komisijos reglamento (EEB) Nr. 2454/93, išdėstančio Tarybos reglamento (EEB) Nr. 2913/92, nustatančio Bendrijos muitinės kodeksą, įgyvendinimo nuostatas (OL L 253, 1993, p. 1; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 2 sk., 6 t., p. 3), 218 straipsnio 1 dalies d punktas.

               2

               Šis prašymas buvo pateiktas nagrinėjant Valsts Ieņēmumu dienests (Latvijos mokesčių administratorius) ir SIA „Latvijas propāna gāze“ ginčą dėl mokėtinų muitų importavus iš Rusijos į Latviją suskystintas naftos dujas (toliau – SND).

         Sąjungos teisė

               3

               Iš Teisingumo Teismui pateiktų dokumentų matyti, kad pagrindinės bylos aplinkybėms taikytinos su 2008 ir 2009 m. susijusios KN redakcijos, priimtos reglamentais Nr. 1031/2008 ir Nr. 948/2009. Tiesa, pagrindinėje byloje taikomos KN nuostatos abiejose redakcijose yra identiškos.

               4

               KN pirmos dalies „Preliminariosios nuostatos“ I skyriaus „Bendrosios taisyklės“ A poskyryje „Bendrosios Kombinuotosios nomenklatūros aiškinimo taisyklės“, be kita ko, nustatyta:
               „Klasifikuojant prekes pagal (KN), turi būti vadovaujamasi šiais principais:

                        1.

                        Skyrių, skirsnių ir poskirsnių pavadinimai pateikiami tik nurodymui palengvinti; juridiniais tikslais prekių klasifikavimas turi būti nustatomas pagal pozicijų pavadinimus bei skyrių ir skirsnių pastabas ir, jeigu šiuose pozicijų pavadinimuose ir pastabose nenurodyta kitaip, vadovaujantis toliau išdėstytomis nuostatomis:

                        2.

                        <…>

                                 b)

                                 Bet kuri pozicijos pavadinime esanti nuoroda į kokią nors medžiagą turi būti taip pat laikoma nuoroda į [šią gryną medžiagą arba] šios medžiagos mišinius ir kombinacijas (derinius) su kitomis medžiagomis. Bet kuri nuoroda į prekes iš tam tikros medžiagos turi būti taip pat laikoma nuoroda į tokias prekes, visiškai ar iš dalies pagamintas iš šios medžiagos. Prekės, sudarytos iš daugiau kaip vienos medžiagos, turi būti klasifikuojamos vadovaujantis 3 taisyklės nuostatomis.

                        3.

                        Jeigu pritaikius 2 taisyklės b punktą arba dėl kokių nors kitų priežasčių prekę galima prima facie klasifikuoti dviejose arba daugiau pozicijų, ji turi būti klasifikuojama taip:
                        <…>

                                 b)

                                 mišiniai, kombinuotos prekės, sudarytos iš įvairių medžiagų arba surinktos iš įvairių dalių, taip pat prekės, supakuotos į mažmeninei prekybai skirtus rinkinius, kurios negali būti klasifikuojamos taikant 3 taisyklės a punktą, turi būti klasifikuojamos taip, tarsi jos būtų sudarytos tik iš medžiagų arba sudėtinių dalių, kurios nulemia esminius prekių požymius, jeigu tokį kriterijų galima taikyti;

                                 c)

                                 prekės, kurios negali būti klasifikuojamos taikant 3 taisyklės a arba b punktus, turi būti klasifikuojamos pozicijoje, kuri lygiaverčių pozicijų numeracijos požiūriu yra paskutinė.

                  <…>

                        6.

                        Juridiniais tikslais klasifikuojant prekes bet kurios pozicijos subpozicijose vadovaujamasi subpozicijų pavadinimais ir visomis taikytinomis subpozicijų pastabomis, taip pat mutatis mutandis pirmiau išdėstytomis taisyklėmis, laikantis nuostatos, kad gali būti sugretinamos tik to paties lygio subpozicijos. Taikant šią taisyklę taip pat reikia remtis atitinkamo skyriaus ar skirsnio pastabomis, jeigu pagal kontekstą nereikalaujama kitaip.“

               5

               KN antros dalies „Muitų sąrašas“ V skyriui „Mineraliniai produktai“ priklauso, be kita ko, KN 27 skirsnis „Mineralinis kuras, mineralinės alyvos ir jų distiliavimo produktai; bituminės medžiagos; mineraliniai vaškai“.

               6

               Šio skirsnio 2711 pozicija išdėstyta taip:

                  2711

                  Naftos dujos ir kiti dujiniai angliavandeniliai:

                  – Suskystinti:

                  <…>

                  <…>

                  2711 12

                  ‐ ‐ Propanas:

                  <…>

                  <…>

                  – – – Kitas:

                  <…>

                  <…>

                  – – – – Skirtas kitiems tikslams:

                  2711 12 97

                  – – – – – Kitas

                  2711 13

                  – – Butanai:

                  <…>

                  <…>

                  – – – Skirti kitiems tikslams:

                  <…>

                  <…>

                  2711 13 97

                  ‐ ‐ ‐ ‐ Kiti

                  <…>

                  <…>

                  2711 19 00

                  – – Kiti

               7

               1992 m. spalio 12 d. Tarybos reglamento (EEB) Nr. 2913/92, nustatančio Bendrijos muitinės kodeksą (OL L 302, 1992, p. 1; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 2 sk., 4 t., p. 307), 62 straipsnio 2 dalyje nustatyta:
               „Kartu su [muitinės] deklaracija turi būti pateikti visi dokumentai, reikalingi nuostatoms, reglamentuojančioms muitinės procedūros, kuriai deklaruojamos prekės, atlikimo tvarką, taikyti.“

               8

               Pagal Reglamento Nr. 2454/93 218 straipsnio 1 dalį:
               „Kartu su muitinės deklaracija prekių išleidimui į laisvą apyvartą įforminti turi būti pateikti šie dokumentai:
               <…>

                        d)

                        visi kiti dokumentai, kuriuos reikalaujama pateikti vadovaujantis teisės aktų nuostatomis, reglamentuojančiomis deklaruojamų prekių išleidimo į laisvą apyvartą tvarką.“

         Pagrindinė byla ir prejudiciniai klausimai

               9

               Iš Teisingumo Teismui pateiktų dokumentų matyti, kad Latvijas propāna gāze iš Rusijos į Latviją 2009 m. kovo 20 d.–2010 m. sausio 15 d. laikotarpiu importuotas SND priskyrė prie 2711 19 00 tarifinės subpozicijos ir dėl to joms taikė importo muito mokestį, kurio tarifas buvo 0 % prekės muitinės vertės. Tačiau mokesčių administratorius, remdamasis šios bendrovės dokumentuose esama informacija, nusprendė, kad šių SND pagrindinės sudedamosios dalys buvo propanas ir butanas; kadangi propano šiose SND buvo daugiausia, jis jas priskyrė prie 2711 12 97 tarifinės subpozicijos.

               10

               Kaip nurodė prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas, pagrindinėje byloje nagrinėjamose SND yra metano, etano, etileno, propano, propeno, butano ir buteno. Tačiau šių SND kokybės sertifikate (toliau – kokybės sertifikatas), kurį išdavė gamintojas, t. y. AAS „Gazprom“, įsteigta Orenburge (Rusija), nurodytas ne kiekvienos šios sudedamosios dalies procentinis dydis atskirai (kalbant apie tankį), bet bendras metano, etano ir etileno kiekis (0,32 % šių SND tankio), bendras propano ir propeno kiekis (58,32 %) ir bendras butano ir buteno kiekis (ne daugiau kaip 39,99 %).

               11

               Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas nurodo, kad pagrindinėje byloje Rygos technikos universitetas (Latvija) pateikė nuomonę, kad, atsižvelgiant į kokybės sertifikatą, buvo neįmanoma nustatyti, kad tik viena iš pagrindinėje byloje nagrinėjamų SND sudarančių medžiagų lemia šių dujų, kaip energijos šaltinio, esminį pobūdį, t. y. jos šilumingumą ir perteklinį slėgį. Remiantis šia nuomone, propanas ir propenas sukuria šių SND perteklinį slėgį mišinyje, tačiau jų šilumingumą kartu lemia visi šių dujų komponentai.

               12

               Mokesčių administratorius nusprendė, kad pagrindinėje byloje nagrinėjamos SND turėjo būti klasifikuojamos taikant Bendrųjų KN aiškinimo taisyklių 2 taisyklės b punktą, 3 taisyklės b punktą ir 6 taisyklę pagal medžiagą, lemiančią jų esminį požymį.

               13

               Mokesčių administratorius nusprendė, kad nagrinėjamos bylos aplinkybėmis medžiaga, kuri nulemia prekės esminį požymį, yra ta, kurios procentinis kiekis sudaro didžiausią tankio dalį. Tada pažymėjęs, kad atsižvelgiant į kokybės sertifikatą pagrindinėje byloje nagrinėjamos SND prilygo CΠБT tipo suskystintoms dujoms (SPBT) ir kad, vadovaujantis Rusijos nacionalinio standartu ΓOCT 20448-90 (GOST 20448-90), CΠБT (SPBT) tipo suskystintomis dujomis gali būti laikomos dujos, kurių pagrindiniai komponentai yra propanas ir butanas, šis administratorius padarė išvadą, kad šios dvi medžiagos lėmė šių SND esminį požymį ir kad kiti komponentai, t. y. metanas, etanas, etilenas, propenas ir butenas, negalėjo pakeisti šio esminio požymio.

               14

                  Latvijas propāna gāze dėl šio mokesčių administratoriaus sprendimo pateikė ieškinį Administratīvā apgabaltiesa (Apygardos administracinis teismas, Latvija).

               15

               2014 m. balandžio 10 d. sprendime šis teismas visų pirma rėmėsi Teisingumo Teismo praktika, pagal kurią, siekiant atlikti prekės tarifinį klasifikavimą, būtina nustatyti, kuri iš ją sudarančių medžiagų suteikia jai esminį pobūdį, o tai galima padaryti užduodant klausimą, ar prekė, pašalinus vieną ar kitą jos sudedamąją dalį, išsaugotų jai būdingas savybes. Esminį pobūdį lemiantis faktorius, atsižvelgiant į prekės rūšį, gali būti nustatomas pagal, pavyzdžiui, sudedamąsias medžiagas ar dalis, jų apimtį, kiekį, svorį ar vertę arba pagal sudedamosios medžiagos svarbą šios prekės panaudojimui (2009 m. birželio 18 d. Sprendimo Kloosterboer Services, C‑173/08, EU:C:2009:382, 31 ir 32 punktai).

               16

               Taigi vadovaudamasis šiais samprotavimais pagrindinėje byloje Administratīvā apgabaltiesa (Apygardos administracinis teismas) pažymėjo, kad mokesčių administratorius nenurodė, kuris pagrindinėje byloje nagrinėjamų SND požymis buvo esminis, ir neįrodė, kad propanas ar butanas turėjo būti laikomas medžiaga, lemiančia jų tokį požymį. Tuo tikslu šis teismas iš pradžių pabrėžė, kad kokybės sertifikate atskirai nenurodyti atitinkami propano ir butano, kurie yra šių SND sudedamosios dalys, procentiniai dydžiai, o toliau rėmėsi Rygos technikos universiteto nuomone, kad buvo neįmanoma nustatyti, kuri iš šių SND sudedamųjų dalių pati viena gali lemti jų esminį požymį. Galiausiai šis teismas, išnagrinėjęs Latvijas propāna gāze pateiktus SND, kurių tam tikrais atvejais buvo įsigyta Lietuvoje, kokybės sertifikatus, padarė išvadą, kad galėjo pasitaikyti atvejų, kai SND sudėtyje propeno buvo daugiau nei propano.

               17

               Kaip nurodo prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas, kuriam mokesčių administratorius pateikė kasacinį skundą, iš pagrindinės bylos aplinkybių matyti, kad, net darant prielaidą, jog propanas yra (kalbant apie tankį) sudedamoji dalis, kurios SND yra daugiausia, būtent skirtingi šių SND komponentai bendrai lemia šių dujų, kaip energijos šaltinio, šilumingumą. Todėl šis teismas abejoja dėl to, ar pagrįsti Latvijos mokesčių administratoriaus argumentai, kad medžiaga, kurios proporcija pagal procentinį dydį yra didžiausia, lemia atitinkamų SND esminį požymį, ir priduria, kad, jei tokie argumentai būtų atmesti, SND, kurių sudėtyje daugiausia yra propano ar butano, visada turėtų būti priskiriamos prie 2711 19 00 tarifinės subpozicijos, kurios atveju taikomas importo mokesčio tarifas, kurį sudaro 0 % muitinės vertės.

               18

               Be to, prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusio teismo manymu, iš Reglamento Nr. 2454/93 218 straipsnio 1 dalies d punkto matyti, kad jei asmuo pageidauja importuoti SND ir jas klasifikuoti taip, kad jam būtų taikomas palankesnis importo muito tarifas, jis importuodamas privalo atitinkamai muitinei pateikti įrodymų, kurie išsklaidytų abejones dėl tokio klasifikavimo pagrįstumo. Nagrinėjamu atveju šis teismas pabrėžia, kad svarbu išsiaiškinti, ar pagal minėtą nuostatą SND, kaip antai nagrinėjamų pagrindinėje byloje, importuotojas turi pareigą tiksliai nurodyti medžiagos, kurios šiose SND yra daugiausia, procentinį kiekį.

               19

               Galiausiai prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas konstatuoja, kad nebeįmanoma paimti pagrindinėje byloje nagrinėjamų SND mėginių ir taip Latvijos mokesčių administratoriaus muitų laboratorijoje atlikti šių SND analizės siekiant nustatyti jų sudėtį. Todėl, siekiant teisingai nustatyti taikytiną tarifinę poziciją, būtina atsižvelgti į faktines aplinkybes, kurios jau buvo nustatytos pagrindinėje byloje.

               20

               Atsižvelgiant į tai, kas išdėstyta, Augstākās tiesa, Administratīvo lietu departaments (Aukščiausiasis Teismas, Administracinių bylų skyrius, Latvija) nutarė sustabdyti bylą ir pateikti Teisingumo Teismui šiuos prejudicinius klausimus:

                        „1.

                        Ar 2 bendrosios KN aiškinimo taisyklės b punktas ir 3 bendrosios KN aiškinimo taisyklės b punktas turi būti aiškinami taip, kad jei prekės (SND) pagrindinį požymį nulemia visi dujų mišinio komponentai ir nė vienas atskiras jo komponentas negali būti laikomas medžiaga, nulemiančia prekės esminį požymį, reikia preziumuoti, kad tokia medžiaga, nulemianti prekės esminį požymį, kaip tai suprantama pagal 3 taisyklės b punktą, yra ta, kurios mišinyje yra daugiausia?

                        2.

                        Ar pagal Reglamento Nr. 2454/93 218 straipsnio 1 dalies d punktą prekę (SND) deklaruojančiam asmeniui kyla pareiga tiksliai nurodyti medžiagos, kurios mišinyje yra daugiausia, procentinį kiekį?

                        3.

                        Jei prekę deklaruojantis asmuo tiksliai nenurodo medžiagos, kurios mišinyje yra daugiausia, procentinio kiekio, ar dujoms, kurių sudėtyje bendras metano, etano ir etileno kiekis yra 0,32 %, bendras propano ir propeno kiekis –58,32 % ir bendras butano ir buteno kiekis – ne daugiau kaip 39,99 %, turi būti taikomas Europos Sąjungos kombinuotosios nomenklatūros 2711 19 00 kodas, kurį taikė šioje byloje aptariamą prekę deklaravęs asmuo, ar 2711 12 97 kodas, kurį taikė Valsts ieņēmumu dienests (Latvijos mokesčių administratorius)?“

         Dėl prejudicinių klausimų

               21

               Visų pirma reikia atsakyti į pirmąjį klausimą, tada – į trečiąjį ir galiausiai į antrąjį klausimus.

         Dėl pirmojo klausimo, susijusio su medžiagos, kuri nulemia esminį prekių požymį, nustatymu

               22

               Pirmuoju klausimu prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas siekia sužinoti, ar Bendrųjų KN aiškinimo taisyklių 2 taisyklės b punktas ir 3 taisyklės b punktas turi būti aiškinami taip, kad jei SDN esminį požymį nulemia visi jų komponentai ir jei nė vienas iš jų atskirai negali nulemti šių dujų esminio požymio, reikia preziumuoti, kad komponentas, nulemiantis šių SND esminį požymį, kaip tai suprantama pagal minėtos 3 taisyklės b punktą, yra tas, kurio procentinis kiekis sudaro didžiausią SND tankio dalį.

               23

               Reikia priminti, kad pagal Bendrųjų KN aiškinimo taisyklių 3 taisyklės b punktą „mišiniai, kombinuotos prekės, sudarytos iš įvairių medžiagų arba surinktos iš įvairių dalių, taip pat prekės, supakuotos į <...> rinkinius, <...> turi būti klasifikuojamos taip, tarsi jos būtų sudarytos tik iš medžiagų arba sudedamųjų dalių, kurios nulemia esminius prekių požymius, jeigu tokį kriterijų galima taikyti“.

               24

               Nagrinėjamu atveju prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas nurodo, kad pagrindinėje byloje nagrinėjamose SND yra metano, etano, etileno, propano, propeno, butano ir buteno. Remiantis Rygos technikos universiteto nuomone, kuria prašyme priimti prejudicinį sprendimą remiasi jį pateikęs teismas, buvo neįmanoma nustatyti, kad tik viena iš šių sudedamųjų dalių lemia šio produkto esminį pobūdį, t. y. jo šilumingumą ar perteklinį slėgį. Priešingai, iš šios nuomonės matyti, kad šio produkto šilumingumą lemia visi šių dujų mišinio komponentai kartu, o ne vienas atskiras komponentas.

               25

               Jeigu į šią mokslinę nuomonę būtų galima atsižvelgti, o tai turi nustatyti prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas, ja remiantis būtų galima daryti išvadą, kad taikant Bendrųjų KN aiškinimo taisyklių 3 taisyklės b punktą neįmanoma nustatyti, kuri SND sudaranti medžiaga lemia jų fizikines ir chemines savybes ir būtent jų šilumingumą.

               26

               Bet kuriuo atveju iš nutarties dėl prašymo priimti prejudicinį sprendimą matyti, kad neįmanoma nustatyti tikslaus kiekvieno nagrinėjamų SND komponento kiekio, nes prekių kokybės sertifikate SND esančių dujų procentinis kiekis nurodytas pagal dujų grupes: pirmąją grupę sudaro metanas, etanas ir metilenas, antrąją – propanas ir propenas, trečiąją – butanas ir butenas.

               27

               Be to, atsižvelgiant į rašytinius įrodymus, susijusius su kitos kilmės SND įsigijimu, kuriuos aprašė prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas, atrodo, kad grupėje, kurią sudaro propanas ir propenas, propeno kiekis gali būti didesnis už propano. Todėl negalima daryti prielaidos, kad, kai dujų grupę daugiausia sudaro propanas ir propenas, turėtų būti laikoma, kad propanas yra dominuojantis mišinio elementas.

               28

               Galiausiai viena iš Bendrųjų KN aiškinimo taisyklių yra 3 taisyklės c punktas, taikomas, kai prekės negali būti klasifikuojamos taikant 3 taisyklės a arba b punktus; tokios prekės turi būti priskiriamos prie pozicijos, kuri lygiaverčių pozicijų numeracijos požiūriu yra paskutinė.

               29

               Tuo remiantis darytina išvada, kad nebūtina remtis prielaida, kuria siekiama nustatyti medžiagą, nulemiančią mišinio esminį požymį.

               30

               Atsižvelgiant į visa tai, į pirmąjį klausimą reikia atsakyti, kad Bendrųjų KN aiškinimo taisyklių 2 taisyklės b punktas ir 3 taisyklės b punktas turi būti aiškinami taip, kad jei dujų mišinio, kaip antai pagrindinėje byloje nagrinėjamų SDN, esminį požymį nulemia visi šio dujų mišinio komponentai ir dėl to neįmanoma nustatyti komponento, nulemiančio jo esminį požymį, ir bet kuriuo atveju neįmanoma nustatyti kiekvieno šių nagrinėjamų SND komponento tikslaus kiekio, negalima remtis prielaida, kad medžiaga, kuri nulemia prekės esminį požymį, kaip tai suprantama pagal šių taisyklių 3 taisyklės b punktą, yra ta, kurios procentinis kiekis mišinyje yra didžiausias.

         Dėl trečiojo klausimo, susijusio su SND mišinio klasifikavimu

               31

               Trečiuoju klausimu prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas iš esmės siekia sužinoti, ar tuo atveju, jeigu prekę muitinei deklaruojantis asmuo tiksliai nenurodo medžiagos, kurios SND, kaip antai nagrinėjamose pagrindinėje byloje, kurių sudėtyje bendras metano, etano ir etileno kiekis yra 0,32 %, bendras propano ir propeno kiekis –58,32 % ir bendras butano ir buteno kiekis – ne daugiau kaip 39,99 %, yra daugiausia, procentinio kiekio, ar KN turi būti aiškinama taip, kad šios SND turi būti priskiriamos prie 2711 19 00 subpozicijos kaip „Naftos dujos ir kiti dujiniai angliavandeniliai, suskystinti, kiti“, ar prie 2711 12 97 pozicijos kaip „Naftos dujos ir kiti dujiniai angliavandeniliai, suskystinti, propanas, kitas, skirtas kitiems tikslams: kiti“.

               32

               Iš nusistovėjusios Teisingumo Teismo praktikos matyti, kad, siekiant užtikrinti teisinį saugumą ir palengvinti patikrinimus, lemiamas prekių tarifinio klasifikavimo kriterijus paprastai turi būti nustatomas pagal šių prekių objektyvias charakteristikas ir savybes, kaip jos apibrėžtos KN pozicijose ir skyriaus ar skirsnio pastabose (1982 m. liepos 1 d. Sprendimo Wünsche, 145/81, EU:C:1982:254, 12 punktas; 1997 m. lapkričio 20 d. Sprendimo Wiener SI, C‑338/95, EU:C:1997:552, 10 punktas; 2005 m. rugsėjo 15 d. Sprendimo Intermodal Transports, C‑495/03, EU:C:2005:552, 47 punktas; 2008 m. lapkričio 20 d. Sprendimo Heuschen & Schrouff Oriëntal Foods Trading, C‑375/07, EU:C:2008:645, 43 punktas ir 2015 m. gruodžio 10 d. Sprendimo TSI, C‑183/15, EU:C:2015:808, 24 punktas).

               33

               Šias objektyvias gaminių charakteristikas ir savybes turi būti įmanoma patikrinti atliekant muitinės formalumus (1996 m. gruodžio 12 d. Sprendimo Foods Import, C‑38/95, EU:C:1996:488, 17 punktas; 2007 m. rugsėjo 27 d. Sprendimo Medion ir Canon Deutschland, C‑208/06 ir C‑209/06, EU:C:2007:553, 36 punktas ir 2015 m. balandžio 23 d. Sprendimo ALKA, C‑635/13, EU:C:2015:268, 37 punktas).

               34

               Nagrinėjamu atveju KN 2711 12 subpozicijoje numatytas propanas. Vis dėlto, kaip matyti iš atsakymo į pirmąjį klausimą, net jei propanas yra dujos, kurių procentinis kiekis yra didžiausias prašymą priimti prejudicinį sprendimą aprašytose SND, negalima preziumuoti, kad šios dujos nulemia esminį SND požymį.

               35

               Tai galioja ir kitoms šias SND sudarančioms dujoms, dėl to jų negalima priskirti nei prie 2711 13 subpozicijos („Butanas“), nei prie 2711 14 00 subpozicijos („Etilenas (etenas), propenas, butenas ir butadienas“).

               36

               Kadangi prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusio teismo apibūdinto SND mišinio negalima klasifikuoti taikant Bendrųjų KN aiškinimo taisyklių 3 taisyklės b punktą, reikia taikyti šių taisyklių 3 taisyklės c punktą (jis primintas šio sprendimo 28 punkte), pagal kurį prekė turi būti klasifikuojama pozicijoje, kuri lygiaverčių pozicijų numeracijos požiūriu yra paskutinė, t. y. nagrinėjamu atveju, kaip siūlo Komisija, priskiriant prie KN 2711 19 00 subpozicijos kaip „kitas suskystintas naftos dujas“.

               37

               Todėl į trečiąjį klausimą reikia atsakyti taip, kad KN turi būti aiškinama taip, kad SND, kaip antai nagrinėjamos pagrindinėje byloje, kurių sudėtyje bendras metano, etano ir etileno kiekis yra 0,32 %, bendras propano ir propeno kiekis –58,32 % ir bendras butano ir buteno kiekis – ne daugiau kaip 39,99 % ir iš kurių sudedamųjų medžiagų neįmanoma nustatyti komponento, nulemiančio jų esminį požymį, priskirtinos prie 2711 19 00 subpozicijos kaip „Naftos dujos ir kiti dujiniai angliavandeniliai, suskystinti, kiti“.

         Dėl antrojo klausimo

               38

               Antruoju klausimu prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas siekia sužinoti, ar Reglamento Nr. 2454/93 218 straipsnio 1 dalies d punktą reikia aiškinti taip, kad pagal jį SND, kaip antai nagrinėjamas pagrindinėje byloje, deklaruojančiam asmeniui kyla pareiga tiksliai nurodyti medžiagos, kurios šiose SND yra daugiausia, procentinį kiekį.

               39

               Kaip matyti iš atsakymo į pirmąjį klausimą, kad kai SND, kaip antai nagrinėjamas pagrindinėje byloje, sudaro kelios medžiagos, negalima daryti prielaidos, jog ta, kurios procentinis dydis yra didžiausias, nulemia šių SND esminį požymį.

               40

               Be to, kaip matyti iš atsakymo į trečiąjį klausimą ir kaip siūlo Komisija, tai, kad konkrečiai nenurodytas SND, kaip antai nagrinėjamų pagrindinėje byloje, procentinis kiekis, netrukdo taikyti tarifinio klasifikavimo taisyklių.

               41

               Todėl į antrąjį klausimą reikia atsakyti taip, kad Reglamento Nr. 2454/93 218 straipsnio 1 dalies d punktas turi būti aiškinamas taip, kad pagal jį SND, kaip antai nagrinėjamas pagrindinėje byloje, deklaruojančiam asmeniui nekyla pareigos tiksliai nurodyti medžiagos, kurios šiose SND yra daugiausia, procentinio kiekio.

         Dėl bylinėjimosi išlaidų

               42

               Kadangi šis procesas pagrindinės bylos šalims yra vienas iš etapų prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusio teismo nagrinėjamoje byloje, bylinėjimosi išlaidų klausimą turi spręsti šis teismas. Išlaidos, susijusios su pastabų pateikimu Teisingumo Teismui, išskyrus tas, kurias patyrė minėtos šalys, nėra atlygintinos.

               Remdamasis šiais motyvais, Teisingumo Teismas (septintoji kolegija) nusprendžia:

                           1.

                           Bendrųjų Kombinuotosios nomenklatūros aiškinimo taisyklių, pateiktų 1987 m. liepos 23 d. Tarybos reglamento (EEB) Nr. 2658/87 dėl tarifų ir statistinės nomenklatūros bei dėl Bendrojo muitų tarifo I priede, vėliau iš dalies pakeistame atitinkamai 2008 m. rugsėjo 19 d. Komisijos reglamentu (EB) Nr. 1031/2008 ir 2009 m. rugsėjo 30 d. Komisijos reglamentu (EB) Nr. 948/2009, 2 taisyklės b punktas ir 3 taisyklės b punktas turi būti aiškinami taip, kad jei dujų mišinio, kaip antai pagrindinėje byloje nagrinėjamų suskystintų naftos dujų, pagrindinį požymį nulemia visi šio dujų mišinio komponentai ir dėl to neįmanoma nustatyti komponento, nulemiančio jo esminį požymį, ir bet kuriuo atveju neįmanoma nustatyti kiekvieno šių nagrinėjamų suskystintų naftos dujų komponento tikslaus kiekio, negalima remtis prielaida, kad medžiaga, kuri nulemia prekės esminį požymį, kaip tai suprantama pagal šių taisyklių 3 taisyklės b punktą, yra ta, kurios procentinis kiekis mišinyje yra didžiausias.

                           2.

                           Ši Kombinuotoji nomenklatūra turi būti aiškinama taip, kad suskystintos naftos dujos, kaip antai nagrinėjamos pagrindinėje byloje, kurių sudėtyje bendras metano, etano ir etileno kiekis yra 0,32 %, bendras propano ir propeno kiekis –58,32 % ir bendras butano ir buteno kiekis – ne daugiau kaip 39,99 % ir iš kurių sudedamųjų medžiagų neįmanoma nustatyti komponento, nulemiančio šių suskystintų naftos dujų esminį požymį, priskirtinos prie 2711 19 00 subpozicijos kaip „Naftos dujos ir kiti dujiniai angliavandeniliai, suskystinti, kiti“.

                           3.

                           1993 m. liepos 2 d. Komisijos reglamento (EEB) Nr. 2454/93, išdėstančio Tarybos reglamento (EEB) Nr. 2913/92, nustatančio Bendrijos muitinės kodeksą, įgyvendinimo nuostatas, 218 straipsnio 1 dalies d punktas turi būti aiškinamas taip, kad pagal jį suskystintas naftos dujas, kaip antai nagrinėjamas pagrindinėje byloje, deklaruojančiam asmeniui nekyla pareigos tiksliai nurodyti medžiagos, kurios šiose suskystintose naftos dujose yra daugiausia, procentinio kiekio.

                     Parašai.

            (
            *1
         )	Proceso kalba: latvių.


2010 m. birželio 29 d. TARNAUTOJŲ TEISMO (pirmoji kolegija) SPRENDIMAS.#Anne Esneau-Kappé prieš Europos policijos biurą (Europolą).#Viešoji tarnyba — Europolo personalas — Darbo sutarties nepratęsimas — Neterminuota sutartis — Europolo tarnautojų tarnybos nuostatų 6 straipsnis — Teisės į gynybą paisymo principas.#Byla F‑42/09.