title: Byla T-386/21: 2021 m. liepos 7 d. pareikštas ieškinys byloje Crédit agricole ir Crédit agricole Corporate and Investment Bank / Komisija

text:
               2021 8 23

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 338/33

      2021 m. liepos 7 d. pareikštas ieškinys byloje Crédit agricole ir Crédit agricole Corporate and Investment Bank / Komisija

      (Byla T-386/21)
      (2021/C 338/42)
      Proceso kalba: anglų

         Šalys

         Ieškovės: Crédit agricole SA (Monružas, Prancūzija), Crédit agricole Corporate and Investment Bank (Monružas), atstovaujamos baristerio D. Beard ir solisitoriaus C. Hutton

         Atsakovė: Europos Komisija

         Reikalavimai

      Ieškovės Bendrojo Teismo prašo:

                  —

                  visiškai arba iš dalies panaikinti 2021 m. balandžio 28 d. Europos Komisijos sprendimą (C(2021) 2871);

                  —

                  visiškai arba iš dalies panaikinti 2021 m. balandžio 28 d. Europos Komisijos sprendimu (C(2021) 2871) paskirtą baudą;

                  —

                  įpareigoti Europos Komisiją imtis būtinų priemonių įvykdyti teismo sprendimą pagal SESV 266 straipsnį;

                  —

                  priteisti iš Europos Komisijos ieškovių bylinėjimosi išlaidas, patirtas dėl šio ieškinio ir visose vėlesnėse šio proceso stadijose.

         Ieškinio pagrindai ir pagrindiniai argumentai

      Grįsdamos ieškinį ieškovės remiasi keturiais pagrindais.

                  1.

                  Pirmasis ieškinio pagrindas grindžiamas tuo, kad Komisija padarė teisinę ir faktinę klaidą, nes nusprendė, jog ieškovės dalyvavo darant vieną ir tęstinį pažeidimą pagal tikslą:

                              —

                              Komisija padarė teisinių ir faktinių klaidų, nes nusprendė, kad tariamos keitimosi informacija elgesio kategorijos yra pažeidimai dėl tikslo, galintys tapti vieno ir tęstinio pažeidimo dalimi.

                              —

                              Komisija neatliko būtinos analizės, kad būtų galima nustatyti pažeidimą pagal tikslą, susijusį su tariamomis elgesio derinimo kategorijomis.

                  2.

                  Antrasis ieškinio pagrindas grindžiamas tuo, kad Komisija padarė teisinių ir faktinių klaidų, nes konstatavo, jog ieškovės prisidėjo prie bendro plano, ir padarė išvadą, kad tariamas ieškovių dalyvavimas buvo tęstinis.

                              —

                              Komisija neįrodė, kad ieškovės prisidėjo prie bendro plano arba apie jį žinojo.

                              —

                              Komisija neįrodė, kad pirmoji arba antroji ieškovė dalyvavo darant tęstinį pažeidimą.

                  3.

                  Trečiasis ieškinio pagrindas grindžiamas tuo, kad Komisija padarė teisės klaidą, nes padarė prielaidą, kad antroji ieškovė žinojo tam tikrą informaciją.

                              —

                              Komisija padarė teisinę ir faktinę klaidą, nes padarė prielaidą, kad prekiautojai žinojo apie visą „Bloomberg“ pokalbio informaciją paprasčiausiai prisijungę prie pokalbių svetainės. Taigi Komisija arba neteisingai aiškino, arba pernelyg išplėtė esamos jurisprudencijos taikymą.

                  4.

                  Ketvirtasis ieškinio pagrindas grindžiamas tuo, kad apskaičiuodama baudos dydį Komisija padarė akivaizdžių teisinių ir faktinių vertinimo klaidų.

                              —

                              Komisija neleistinai nukrypo nuo Baudų apskaičiavimo gairių, nes neapskaičiavo pardavimų vertės pagal paskutinius ištisus tariamo pažeidimo metus.

                              —

                              Komisija pažeidė vienodo požiūrio principą, nustatydama specialiojo atgrasymo koeficientą.

                              —

                              Komisija neleistinai nukrypo nuo Baudų apskaičiavimo gairių, nes nenaudojo geriausių turimų duomenų pardavimų vertei apskaičiuoti.

                              —

                              Komisija padarė vertinimo klaidų, vertindama pažeidimo sunkumą ir atsakomybę lengvinančias aplinkybes.

                              —

                              Komisija padarė akivaizdžių faktinių klaidų, vertindama tariamo pažeidimo trukmę.


title: Byla T-387/21: 2021 m. liepos 7 d. pareikštas ieškinys byloje Société générale ir kt. / BPV

text:
               2021 8 23

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 338/34

      2021 m. liepos 7 d. pareikštas ieškinys byloje Société générale ir kt. / BPV

      (Byla T-387/21)
      (2021/C 338/43)
      Proceso kalba: prancūzų

         Šalys

         Ieškovės: Société générale (Paryžius, Prancūzija), Crédit du Nord (Lilis, Prancūzija) ir SG Option Europe (Piuto, Prancūzija), atstovaujamos advokatų A. Gosset-Grainville, M. Trabucchi ir M. Dalon

         Atsakovė: Bendra pertvarkymo valdyba

         Reikalavimai

      Ieškovės Bendrojo Teismo prašo:

                  —

                  remiantis SESV 263 straipsniu panaikinti 2021 m. balandžio 14 d. sprendimą Nr. SRB/ES/2021/22 dėl 2021 m. ex ante įnašų į Bendrą pertvarkymo fondą apskaičiavimo, kiek jis susijęs su ieškovėmis;

                  —

                  remiantis SESV 277 straipsniu pripažinti netaikytinomis toliau nurodytas Bendro pertvarkymo mechanizmo reglamento, įgyvendinimo reglamento ir deleguotojo reglamento nuostatas:

                              —

                              Bendro pertvarkymo mechanizmo reglamento 69 straipsnio 1 dalį, 69 straipsnio 2 dalį, 70 straipsnio 1 dalį ir 70 straipsnio 2 dalies a ir b punktus;

                              —

                              deleguotojo reglamento 4 straipsnio 2 dalį, 6 ir 7 straipsnius bei I priedą;

                              —

                              įgyvendinimo reglamento 4 straipsnį;

                  —

                  priteisti iš atsakovės visas bylinėjimosi išlaidas.

         Ieškinio pagrindai ir pagrindiniai argumentai

      Grįsdamos ieškinį ieškovės remiasi aštuoniais pagrindais, kurie iš esmės sutampa su byloje Banque postale / BPV (T-383/21) pateiktais ieškinio pagrindais arba yra panašūs į juos.


title: Byla T-388/21: 2021 m. liepos 7 d. pareikštas ieškinys byloje Crédit agricole ir kt. / BPV

text:
               2021 8 23

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 338/35

      2021 m. liepos 7 d. pareikštas ieškinys byloje Crédit agricole ir kt. / BPV

      (Byla T-388/21)
      (2021/C 338/44)
      Proceso kalba: prancūzų

         Šalys

         Ieškovės: Crédit agricole SA (Monružas, Prancūzija) ir kitos 48 ieškovės, atstovaujamos advokatų A. Gosset Grainville, M. Trabucchi ir M. Dalon

         Atsakovė: Bendra pertvarkymo valdyba

         Reikalavimai

      Ieškovės Bendrojo Teismo prašo:

                  —

                  remiantis SESV 263 straipsniu panaikinti 2021 m. balandžio 14 d. sprendimą Nr. SRB/ES/2021/22 dėl 2021 m. ex ante įnašų į Bendrą pertvarkymo fondą apskaičiavimo, kiek jis susijęs su ieškovėmis;

                  —

                  remiantis SESV 277 straipsniu pripažinti netaikytinomis toliau nurodytas Bendro pertvarkymo mechanizmo reglamento, įgyvendinimo reglamento ir deleguotojo reglamento nuostatas:

                              —

                              Bendro pertvarkymo mechanizmo reglamento 69 straipsnio 1 dalį, 69 straipsnio 2 dalį, 70 straipsnio 1 dalį ir 70 straipsnio 2 dalies a ir b punktus;

                              —

                              deleguotojo reglamento 4 straipsnio 2 dalį, 6 ir 7 straipsnius bei I priedą;

                              —

                              įgyvendinimo reglamento 4 straipsnį;

                  —

                  priteisti iš atsakovės visas bylinėjimosi išlaidas.

         Ieškinio pagrindai ir pagrindiniai argumentai

      Grįsdamos ieškinį ieškovės remiasi aštuoniais pagrindais, kurie iš esmės sutampa su byloje Banque postale / BPV (T-383/21) pateiktais ieškinio pagrindais arba yra panašūs į juos.


title: Byla T-397/21: 2021 m. liepos 7 d. pareikštas ieškinys byloje BNP Paribas / BPV

text:
               2021 8 23

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 338/35

      2021 m. liepos 7 d. pareikštas ieškinys byloje BNP Paribas / BPV

      (Byla T-397/21)
      (2021/C 338/45)
      Proceso kalba: prancūzų

         Šalys

         Ieškovė: BNP Paribas (Paryžius, Prancūzija), atstovaujama advokatų A. Gosset Grainville, M. Trabucchi ir M. Dalon

         Atsakovė: Bendra pertvarkymo valdyba

         Reikalavimai

      Ieškovė Bendrojo Teismo prašo:

                  —

                  remiantis SESV 263 straipsniu panaikinti 2021 m. balandžio 14 d. sprendimą Nr. SRB/ES/2021/22 dėl 2021 m. ex ante įnašų į Bendrą pertvarkymo fondą apskaičiavimo, kiek jis susijęs su ieškove;

                  —

                  remiantis SESV 277 straipsniu pripažinti netaikytinomis toliau nurodytas Bendro pertvarkymo mechanizmo reglamento, įgyvendinimo reglamento ir deleguotojo reglamento nuostatas:

                              —

                              Bendro pertvarkymo mechanizmo reglamento 69 straipsnio 1 dalį, 69 straipsnio 2 dalį, 70 straipsnio 1 dalį ir 70 straipsnio 2 dalies a ir b punktus;

                              —

                              deleguotojo reglamento 4 straipsnio 2 dalį, 6 ir 7 straipsnius bei I priedą;

                              —

                              įgyvendinimo reglamento 4 straipsnį;

                  —

                  priteisti iš atsakovės visas bylinėjimosi išlaidas.

         Ieškinio pagrindai ir pagrindiniai argumentai

      Grįsdama ieškinį ieškovė remiasi aštuoniais pagrindais, kurie iš esmės sutampa su byloje Banque postale / BPV (T-383/21) pateiktais ieškinio pagrindais arba yra panašūs į juos.


title: Byla T-398/21: 2021 m. liepos 6 d. pareikštas ieškinys byloje Ryanair ir Ryanair Sun / Komisija

text:
               2021 8 23

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 338/36

      2021 m. liepos 6 d. pareikštas ieškinys byloje Ryanair ir Ryanair Sun / Komisija

      (Byla T-398/21)
      (2021/C 338/46)
      Proceso kalba: anglų

         Šalys

         Ieškovės: Ryanair DAC (Sordsas, Airija), Ryanair Sun S.A. (Varšuva, Lenkija), atstovaujamos advokatų F.-C. Laprévote, E. Vahida, V. Blanc, S. Rating ir I.-G Metaxas-Maranghidis

         Atsakovė: Europos Komisija

         Reikalavimai

      Ieškovės Bendrojo Teismo prašo:

                  —

                  panaikinti 2020 m. gruodžio 22 d. atsakovės sprendimą dėl valstybės pagalbos SA.59158 – Lenkija – COVID-19 – LOT teikiama pagalba (1) ir

                  —

                  priteisti iš atsakovės bylinėjimosi išlaidas.

         Ieškinio pagrindai ir pagrindiniai argumentai

      Grįsdamos ieškinį ieškovės remiasi penkiais pagrindais.

                  1.

                  Pirmasis pagrindas grindžiamas tuo, kad atsakovė neteisingai taikė Laikinąją valstybės pagalbos priemonių, skirtų ekonomikai remti reaguojant į dabartinį COVID-19 protrūkį, sistemą. Kalbant konkrečiai, teigiama, jog atsakovė neįrodė, kad LOT atitinka reikalavimus rekapitalizavimo pagalbai gauti pagal laikinąją sistemą, ir jog atsakovė nevertino, ar yra tinkamesnių ir mažiau iškraipančių priemonių nei rekapitalizavimas. Be to, ieškovė teigia, kad atsakovė netinkamai įvertino rekapitalizavimo sumos proporcingumą, atlygį už pagalbą ir valstybės pasitraukimo sąlygas, taip pat pagalbos elementus, susijusius su valdymu, ir nepagrįsto konkurencijos iškraipymo prevenciją.

                  2.

                  Antrasis pagrindas grindžiamas tuo, kad atsakovė neteisingai taikė SESV 107 straipsnio 3 dalies b punktą, kai konstatavo, kad jis gali būti teisinis pagrindas pagalbai pateisinti. Ieškovė taip pat teigia, jog atsakovė neįrodė, kad pagalba yra būtina, tinkama ir proporcinga dideliems Lenkijos ekonomikos sutrikimams atitaisyti, ir neatliko „pusiausvyros tyrimo“, t. y. nepalygino numatomo teigiamo pagalbos poveikio įgyvendinant SESV 107 straipsnio 3 dalyje nurodytus tikslus ir jos neigiamo poveikio, pasireiškiančio konkurencijos iškraipymu ir įtaka valstybių narių tarpusavio prekybai.

                  3.

                  Trečiasis pagrindas grindžiamas tuo, kad ginčijamu sprendimu pažeistos konkrečios SESV nuostatos ir bendrieji Sąjungos teisės principai, kuriais nuo devintojo dešimtmečio pabaigos grindžiamas oro transporto liberalizavimas Sąjungoje (t. y. nediskriminavimo, laisvės teikti paslaugas – taikomų oro transportui pagal Reglamentą Nr. 1008/2008 (2) – ir įsisteigimo laisvės principai).

                  4.

                  Ketvirtasis pagrindas grindžiamas tuo, kad nepaisydama rimtų sunkumų atsakovė nepradėjo oficialios tyrimo procedūros ir pažeidė ieškovės procesines teises.

                  5.

                  Penktasis pagrindas grindžiamas tuo, kad atsakovė pažeidė pareigą motyvuoti.

         (1)  OL C 260, 2021, p. 10–11.

         (2)  2008 m. rugsėjo 24 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentas (EB) Nr. 1008/2008 dėl oro susisiekimo paslaugų teikimo Bendrijoje bendrųjų taisyklių (nauja redakcija) (Tekstas svarbus EEE) (OL L 293, 2008, p. 3–20).


title: Byla T-401/21: 2021 m. liepos 7 d. pareikštas ieškinys byloje KN / Parlamentas

text:
               2021 8 23

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 338/37

      2021 m. liepos 7 d. pareikštas ieškinys byloje KN / Parlamentas

      (Byla T-401/21)
      (2021/C 338/47)
      Proceso kalba: prancūzų

         Šalys

         Ieškovas: KN, atstovaujamas advokatų M. Casado García-Hirschfeld ir M. Aboudi

         Atsakovas: Europos Parlamentas

         Reikalavimai

      Ieškovas Bendrojo Teismo prašo:

                  —

                  pripažinti ieškinį priimtinu,

                  —

                  panaikinti ginčijamą sprendimą,

                  —

                  nurodyti atlyginti neturtinę žalą, įvertintą ex aequo bono100 000 eurų,

                  —

                  priteisti iš atsakovo visas bylinėjimosi išlaidas.

         Ieškinio pagrindai ir pagrindiniai argumentai

      Ieškiniui dėl 2021 m. balandžio 28 d. Europos Parlamento sprendimo dėl Europos Sąjungos 2019 finansinių metų bendrojo biudžeto įvykdymo patvirtinimo, IV skirsnis – Europos ekonomikos ir socialinių reikalų komitetas [2020/2145(DEC)] ir 2021 m. balandžio 29 d. Europos Parlamento rezoliucijos, kurioje pateiktos pastabos yra to sprendimo sudedamoji dalis, pagrįsti ieškovas pateikia du pagrindus.

                  1.

                  Pirmasis pagrindas grindžiamas SESV 16 straipsnio 1 dalies, Europos Sąjungos pagrindinių teisių chartijos 1 ir 8 straipsnių, Reglamento 2018/1725 (1) 4 ir 5 straipsnių pažeidimu, taip pat taip pat drausminės procedūros ir baudžiamojo tyrimo konfidencialumo principo bei Reglamento Nr. 883/2013 (2) 10 straipsnio pažeidimu.

                  2.

                  Antrasis pagrindas grindžiamas nekaltumo prezumpcijos, gero administravimo ir proporcingumo principų pažeidimu.

         (1)  2018 m. spalio 23 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentas (ES) 2018/1725 dėl fizinių asmenų apsaugos Sąjungos institucijoms, organams, tarnyboms ir agentūroms tvarkant asmens duomenis ir dėl laisvo tokių duomenų judėjimo, kuriuo panaikinamas Reglamentas (EB) Nr. 45/2001 ir Sprendimas Nr. 1247/2002/EB (OL L 295, 2018, p. 39).

         (2)  2013 m. rugsėjo 11 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentas (ES, Euratomas) Nr. 883/2013 dėl Europos kovos su sukčiavimu tarnybos (OLAF) atliekamų tyrimų ir kuriuo panaikinami Europos Parlamento ir Tarybos reglamentas (EB) Nr. 1073/1999 ir Tarybos reglamentas (Euratomas) Nr. 1074/1999 (OL L 248, 2013, p. 1).


title: Byla T-405/21: 2021 m. liepos 7 d. pareikštas ieškinys byloje Dexia Crédit Local / BPV

text:
               2021 8 23

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 338/38

      2021 m. liepos 7 d. pareikštas ieškinys byloje Dexia Crédit Local / BPV

      (Byla T-405/21)
      (2021/C 338/48)
      Proceso kalba: prancūzų

         Šalys

         Ieškovė: Dexia Crédit Local (Paryžius, Prancūzija), atstovaujama advokatų H. Gilliams ir J.-M. Gollier

         Atsakovė: Bendra pertvarkymo valdyba

         Reikalavimai

      Ieškovė Bendrojo Teismo prašo:

                  —

                  panaikinti 2021 m. balandžio 14 d. Bendros pertvarkymo valdybos sprendimą Nr. SRB/ES/2021/22 dėl 2021 m. ex ante įnašų į Bendrą pertvarkymo fondą apskaičiavimo;

                  —

                  priteisti iš Bendros pertvarkymo valdybos bylinėjimosi išlaidas.

         Ieškinio pagrindai ir pagrindiniai argumentai

      Grįsdama ieškinį ieškovė remiasi šešiais pagrindais.

                  1.

                  Pirmasis ieškinio pagrindas grindžiamas Reglamento Nr. 806/2014 69 straipsnio pažeidimu priėmus sprendimą, nes juo 2021 m. kaip tikslinis dydis nustatomas aštuntadalis 1,35 % apdraustųjų indėlių.

                  2.

                  Antrasis ieškinio pagrindas grindžiamas deleguotojo reglamento Nr. 2015/63 neteisėtumu:

                              —

                              dėl proporcingumo principo pažeidimo, nes ex ante įnašų į BPF apskaičiavimas, pirma, neatitinka Reglamento Nr. 806/2014 tikslų, antra, juo neatsižvelgiama į tai, kad ieškovė yra likviduojama kredito įstaiga, kuriai yra suteikta valstybės garantija ir dėl kurios ji iš esmės niekada nesikreips į BPF ir, trečia, dėl tokio apskaičiavimo šios kredito įstaigos deramas likvidavimas brangiau kainuotų;

                              —

                              dėl vienodo požiūrio principo pažeidimo, nes pagal jį likviduojamos įstaigos, kurioms yra suteikta valstybės garantija, ir veiklą vykdančios įstaigos vertinamos vienodai.

                  3.

                  Papildomai pateiktas trečiasis ieškinio pagrindas grindžiamas tuo, kad dėl tų pačių priežasčių, kurios nurodomos antrajame pagrinde, BPV pažeidė proporcingumo ir vienodo požiūrio principus, nes BPV nesilaikė šių principų, neadaptuotai taikydama ieškovei deleguotojo reglamento Nr. 2015/63 nuostatas.

                  4.

                  Ketvirtasis ieškinio pagrindas grindžiamas skaidrumo stoka ir motyvų nenurodymu, nes pateikta informacija nesuteikia galimybės deramai pasinaudoti teise į gynybą.

                  5.

                  Penktasis ieškinio pagrindas grindžiamas tuo, kad Reglamento Nr. 806/2014 5, 69 ir 70 straipsniai neturi teisinio pagrindo, nes jie buvo priimti remiantis SESV 114 straipsniu, nors kalbama ne apie teisės aktų derinimą.

                  6.

                  Šeštasis ieškinio pagrindas grindžiamas Reglamento Nr. 806/2014 5, 69 ir 70 straipsnių teisinio pagrindo nebuvimu, nes jie buvo priimti remiantis SESV 114 straipsniu, nors tai yra mokestinės nuostatos.


title: Byla T-408/21: 2021 m. liepos 9 d. pareikštas ieškinys byloje HB / Komisija

text:
               2021 8 23

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 338/41

      2021 m. liepos 9 d. pareikštas ieškinys byloje HB / Komisija

      (Byla T-408/21)
      (2021/C 338/51)
      Proceso kalba: prancūzų

         Šalys

         Ieškovė: HB, atstovaujama advokačių L. Levi ir M. Vandenbussche

         Atsakovė: Europos Komisija

         Reikalavimai

      Ieškovė Bendrojo Teismo prašo:

                  —

                  pripažinti šį ieškinį priimtinu ir pagrįstu;
                  todėl:

                  —

                  panaikinti 2021 m. gegužės 5 d. Komisijos sprendimus, apie kuriuos buvo pranešta 2021 m. gegužės 10 d., susigrąžinti atitinkamai i) 4 241 507 EUR pagrindinę sumą (Sutartis TACIS/2006/101-510) arba 4 674 256,92 EUR pagrindinę sumą su delspinigiais, skaičiuojamais nuo 2021 m. balandžio 30 d., ir ii) 1 197 055,86 EUR pagrindinę sumą (Sutartis CARDS/2008/166-429) arba 1 298 608,85 EUR pagrindinę sumą su delspinigiais, skaičiuojamais nuo 2021 m. balandžio 30 d., atskaitant 399 825 EUR sumą;

                  —

                  nurodyti Komisijai grąžinti visas sumas, kurias ji galimai pagal šį sprendimą susigrąžino, su delspinigiais, apskaičiuotais pagal Europos centrinio banko nustatytą palūkanų normą, padidintą 7 procentiniais punktais;

                  —

                  nurodyti sumokėti vieno euro simbolinę sumą žalos atlyginimui, paliekant galimybę šią sumą patikslinti;

                  —

                  priteisti iš Komisijos visas bylinėjimosi išlaidas

         Ieškinio pagrindai ir pagrindiniai argumentai

      Grįsdama ieškinį ieškovė remiasi trimis pagrindais.

                  1.

                  Pirmasis ieškinio pagrindas grindžiamas Komisijos kompetencijos nebuvimu priimti ginčijamus sprendimus, teisinio pagrindo nebuvimu ir teisėtų lūkesčių principo pažeidimu. Ieškovė mano, kad Komisija neturėjo kompetencijos priimti ginčijamus sprendimus, kurie sudaro privaloma tvarka vykdytiną Komisijos sprendimą dėl skolinio reikalavimo sumos, į kurią Komisija teigia turinti teisę jos atžvilgiu, susigrąžinimo, nes jų sudarytoje sutartyje nėra arbitražinės išlygos, pagal kurią kompetencija suteikiama Sąjungos teismams sutartinio pobūdžio ginčų srityje.

                  2.

                  Antrasis ieškinio pagrindas grindžiamas finansinio reglamento pažeidimu, nes Komisija ieškovės atžvilgiu neturi jokio skolinio reikalavimo ar bet kuriuo atveju neginčijamo skolinio reikalavimo.

                  3.

                  Trečiasis ieškinio pagrindas grindžiamas esminių procedūrinių reikalavimų, rūpestingumo pareigos ir nešališkumo principo, įtvirtintų Europos Sąjungos pagrindinių teisių chartijos 41 straipsnyje, pažeidimu. Ieškovė teigia, kad siekiant pateisinti išieškojimo procedūrą ginčijamame sprendime minima tai, kad ji nepateikė atsakymo, kai gavo debetinį dokumentą, priminimo raštą ir oficialų įspėjimą. Tačiau atsakovė, pirma, nepatikslino, kad ieškovė šiuos dokumentus ginčijo, ir, antra, nepaminėjo, kad Belgijos teismas nusprendė, jog turi jurisdikciją nagrinėti jam pareikštą ieškinį dėl abiejų sutarčių. Ieškovė priduria, kad atsakovė taip pat pažeidė pareigą motyvuoti, nes nenurodė motyvų, ją paskatinusių nagrinėjamu atveju taip nuspręsti. Galiausiai ieškovė mano, kad Komisija rūpestingai ir nešališkai neišnagrinėjo visų svarbių šio konkretaus atvejo aplinkybių.


title: Byla T-418/21: 2021 m. liepos 12 d. pareikštas ieškinys byloje Alauzun ir kt. / Komisija ir EMA

text:
               2021 8 23

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 338/42

      2021 m. liepos 12 d. pareikštas ieškinys byloje Alauzun ir kt. / Komisija ir EMA

      (Byla T-418/21)
      (2021/C 338/52)
      Proceso kalba: prancūzų

         Šalys

         Ieškovai: Virginie Alauzun (Sen Kana, Prancūzija) ir kiti 774 ieškovai, atstovaujami advokato F. Di Vizio

         Atsakovės: Europos Komisija ir Europos vaistų agentūra (EMA)

         Reikalavimai

      Ieškovai Bendrojo Teismo prašo:

                  —

                  visų pirma panaikinti 2021 m. gegužės 31 d. Europos Komisijos įgyvendinimo sprendimą EMEA/H/C/005735/II/0030 dėl esminių procedūrinių reikalavimų pažeidimo ir motyvų nenurodymo suteikiant sąlyginius leidimus prekiauti,

                  —

                  nepatenkinus šio reikalavimo, panaikinti 2021 m. gegužės 28 d. Europos vaistų agentūros (EMA) žmonėms skirtų vaistų komiteto priimtą nuomonę, kuria vadovaudamasi EMA rekomendavo suteikti sąlyginį leidimą prekiauti BioNTech ir Pfizer gaminama vakcina Comirnaty,

                  —

                  priteisti iš EMA ir Komisijos visas ieškovų bylinėjimosi išlaidas.

         Ieškinio pagrindai ir pagrindiniai argumentai

      Grįsdami ieškinį dėl 2021 m. gegužės 31 d. Komisijos sprendimo, kuriuo iš dalies pakeistas sąlyginis leidimas prekiauti žmonėms skirtu vaistu „Comirnaty – COVID-19 mRNR vakcina (modifikuotais nukleozidais)“, suteiktas Sprendimu C(2020) 9598(final), ieškovai remiasi dviem pagrindais.

                  1.

                  Pirmasis ieškinio pagrindas grindžiamas tuo, kad buvo pažeisti esminiai procedūriniai reikalavimai ir nenurodyti motyvai. Ieškovai šiuo klausimu teigia, kad ginčijami sprendimai neįrodo, kad aptariama vakcina patenka į Reglamento Nr. 507/2006 (1) 2 ir 4 straipsnių taikymo sritį arba atitinka jų reikalavimus. Anot jų, nagrinėjamas sąlyginių leidimų prekiauti suteikimas neatitiko kritiškos situacijos arba visuomenės gyvybei pavojų keliančių ligų sąlygos. Be to, ieškovai pažymi, kad minėtas leidimas taip pat negali būti grindžiamas teigiamu vaisto pavojingumo ir naudingumo balansu arba patenkinti asmenų, kuriems nėra tinkamų vaistų, poreikį. Galiausiai ieškovai mano, kad nauda, kuri suteikiama visuomenės sveikatai, nėra didesnė nei pavojus, kuris gali kilti dėl to, kad dar reikalingi papildomi duomenys.

                  2.

                  Antrasis ieškinio pagrindas grindžiamas tuo, kad pažeidžiamos pagrindinės žmogaus teisės, kaip antai teisė į asmens neliečiamybę ir teisė į gyvybę, numatytos atitinkamai Europos Sąjungos pagrindinių teisių chartijos 3 ir 2 straipsniuose.

         (1)  2006 m. kovo 29 d. Komisijos reglamentas (EB) Nr. 507/2006 dėl sąlyginių leidimų prekiauti žmonėms skirtais vaistais, kuriems taikomas Europos Parlamento ir Tarybos reglamentas (EB) Nr. 726/2004 (OL L 92, 2006, p. 6).


title: Byla T-420/21: 2021 m. liepos 12 d. pareikštas ieškinys byloje Cargolux / Komisija

text:
               2021 8 23

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 338/43

      2021 m. liepos 12 d. pareikštas ieškinys byloje Cargolux / Komisija

      (Byla T-420/21)
      (2021/C 338/53)
      Proceso kalba: anglų

         Šalys

         Ieškovė: Cargolux Airlines International SA (Cargolux) (Sandweiler, Liuksemburgas), atstovaujama advokatų G. Goeteyn ir E. Aliende Rodríguez

         Atsakovė: Europos Komisija

         Reikalavimai

      Ieškovė Bendrojo Teismo prašo:

                  —

                  panaikinti visą 2021 m. balandžio 30 d. Komisijos raštą, skirtą Cargolux,

                  —

                  įpareigoti Sąjungą, kuriai atstovauja Komisija, atlyginti žalą, kurią Cargolux patyrė dėl to, kad Komisija nesumokėjo mokėtinų paprastųjų palūkanų ir mokėtinų sudėtinių palūkanų pagal SESV 266 straipsnio 1 dalį, vykdant 2015 m. gruodžio 16 d. Sprendimą Cargolux Airlines International SA / Komisija (Byla T-39/11), todėl pagal SESV 266 straipsnio 2 dalį, 268 straipsnį ir 340 straipsnio 2 dalį sumokėti:

                              a)

                              mokėtinas paprastąsias palūkanas, t. y. palūkanas nuo 39 900 000 EUR, taikant Europos Centrinio Banko palūkanų normą, 2010 m. lapkričio 1 d. taikytą refinansavimo operacijoms (t. y. 1 %), padidintą 3,5 %, už laikotarpį nuo 2011 m. vasario 15 d. iki 2016 m. vasario 5 d., o tai sudaro 8 075 972,03 EUR, arba taikyti tokią palūkanų normą, kokią Bendrasis Teismas laikys tinkama, ir

                              b)

                              mokėtinas sudėtines palūkanas, t. y. palūkanas nuo pagal a punktą mokėtinų paprastųjų palūkanų, už laikotarpį nuo 2016 m. vasario 5 d. iki tada, kai Komisija sumokės a punkte reikalaujamą sumą arba (jei Bendrasis Teismas atmestų Cargolux reikalavimą mokėti sudėtines palūkanas nuo 2016 m. vasario 5 d., bent jau už laikotarpį nuo šio ieškinio pateikimo dienos iki tada, kai Komisija faktiškai sumokės a punkte reikalaujamą sumą) taikant Europos Centrinio Banko palūkanų normą, kurią jis taikė savo refinansavimo operacijoms 2010 m. lapkričio 1 d. (t. y. 1 %), padidintą 3,5 % (arba taikyti tokią palūkanų normą, kokią Bendrasis Teismas laikys tinkama),

                  —

                  priteisti iš Komisijos visas Cargolux patirtas bylinėjimosi išlaidas, susijusias su šiuo procesu.

         Ieškinio pagrindai ir pagrindiniai argumentai

      Grįsdama ieškinį ieškovė remiasi dviem pagrindais.

                  1.

                  Pirmasis ieškinio pagrindas grindžiamas tuo, kad ginčijamame sprendime, apie kurį pranešta 2021 m. balandžio 30 d. raštu, yra padaryta teisės klaida ir jis visas turi būti panaikintas pagal SESV 263 straipsnį. Ieškovė teigia, kad ginčijamame sprendime neteisingai tvirtinama, jog 2021 m. vasario 2 d.Cargolux reikalavimui sumokėti mokėtinas paprastąsias palūkanas yra suėjęs senaties terminas ir jis yra nepriimtinas.

                  2.

                  Antrasis ieškinio pagrindas grindžiamas tuo, kad Komisijos padarytas SESV 266 straipsnio 1 dalies pažeidimas užtraukia deliktinę Sąjungos atsakomybę sumokėti Cargolux kompensaciją, lygią mokėtinoms paprastosioms palūkanoms ir mokėtinoms sudėtinėms palūkanoms, pagal SESV 266 straipsnio 2 dalį, 268 straipsnį ir 340 straipsnio 2 dalį.


title: Byla T-426/21: 2021 m. liepos 14 d. pareikštas ieškinys byloje Assaad / Taryba

text:
               2021 8 23

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 338/44

      2021 m. liepos 14 d. pareikštas ieškinys byloje Assaad / Taryba

      (Byla T-426/21)
      (2021/C 338/54)
      Proceso kalba: anglų

         Šalys

         Ieškovas: Nizar Assaad (Beirutas, Libanas) atstovaujamas baristerio M. Lester, solisitorių G. Martin ir C. Enderby Smith

         Atsakovė: Europos Sąjungos Taryba

         Reikalavimai

      Ieškovas Bendrojo Teismo prašo panaikinti 2021 m. gegužės 6 d. Tarybos įgyvendinimo sprendimą (BUSP) 2021/751 (1) ir 2021 m. gegužės 6 d. Tarybos įgyvendinimo reglamentą (ES) 2021/743, kuriuo įgyvendinamas Reglamentas (ES) Nr. 36/2012 dėl ribojamųjų priemonių, atsižvelgiant į padėtį Sirijoje, (2) (toliau –ginčijamos priemonės), tiek, kiek jie taikomi ieškovui.

         Ieškinio pagrindai ir pagrindiniai argumentai

      Grįsdamas ieškinį ieškovas teigia, kad Taryba nuo 2011 m. ne kartą nurodė, kad ieškovas nėra asmuo, įtrauktas į ES ribojamųjų priemonių Sirijai sąrašą 36 įrašu. Ginčijamomis priemonėmis Taryba siekė pakeisti šią poziciją ir dabar be jokio pateisinimo, faktinio ar teisinio pagrindo tvirtina, kad ieškovas iš tikrųjų įtrauktas į sąrašą nuo 2011 m. Ieškovas savo reikalavimus grindžia Tarybos požiūriu priimant ginčijamas priemones, kuris pagrįstas daugybe vertinimo klaidų, neteisėtu ir nesuderinamu su teisinio tikrumo principu piktnaudžiavimu Tarybos įgaliojimais ir netinkamu jų naudojimu bei prieštaravimu res judicata principui.

         (1)  OL L 16, 2021, p. 115.

         (2)  OL L 16, 2021, p. 1.


title: Byla C-546/18: 2021 m. rugsėjo 9 d. Teisingumo Teismo (ketvirtoji kolegija) sprendimas byloje (Bundesverwaltungsgericht (Austrija) prašymas priimti prejudicinį sprendimą) FN, GM, Adler Real Estate AG, HL, Petrus Advisers LLP / Übernahmekommission (Prašymas priimti prejudicinį sprendimą – Bendrovių teisė – Įmonių perėmimo pasiūlymai – Direktyva 2004/25/EB – 5 straipsnis – Privalomas pasiūlymas – 4 straipsnis – Priežiūros institucija – Galutinis sprendimas, kuriuo konstatuojamas pareigos pateikti viešą perėmimo pasiūlymą pažeidimas – Šio sprendimo privalomasis pobūdis per vėlesnę tos pačios institucijos pradėtą administracinės nuobaudos skyrimo procedūrą – Sąjungos teisės veiksmingumo principas – Bendrieji Sąjungos teisės principai – Teisė į gynybą – Europos Sąjungos pagrindinių teisių chartija – 47 ir 48 straipsniai – Teisė tylėti – Nekaltumo prezumpcija – Teisė į nepriklausomą ir nešališką teismą)

text:
               2021 11 15

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 462/6

      2021 m. rugsėjo 9 d. Teisingumo Teismo (ketvirtoji kolegija) sprendimas byloje (Bundesverwaltungsgericht (Austrija) prašymas priimti prejudicinį sprendimą) FN, GM, Adler Real Estate AG, HL, Petrus Advisers LLP / Übernahmekommission

      (Byla C-546/18) (1)

      (Prašymas priimti prejudicinį sprendimą - Bendrovių teisė - Įmonių perėmimo pasiūlymai - Direktyva 2004/25/EB - 5 straipsnis - Privalomas pasiūlymas - 4 straipsnis - Priežiūros institucija - Galutinis sprendimas, kuriuo konstatuojamas pareigos pateikti viešą perėmimo pasiūlymą pažeidimas - Šio sprendimo privalomasis pobūdis per vėlesnę tos pačios institucijos pradėtą administracinės nuobaudos skyrimo procedūrą - Sąjungos teisės veiksmingumo principas - Bendrieji Sąjungos teisės principai - Teisė į gynybą - Europos Sąjungos pagrindinių teisių chartija - 47 ir 48 straipsniai - Teisė tylėti - Nekaltumo prezumpcija - Teisė į nepriklausomą ir nešališką teismą)
      (2021/C 462/03)
      Proceso kalba: vokiečių

         Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas

         Bundesverwaltungsgericht

         Šalys pagrindinėje byloje

         Ieškovai: FN, GM, Adler Real Estate AG, HL, Petrus Advisers LLP

         Atsakovė: Übernahmekommission

         Rezoliucinė dalis

      2004 m. balandžio 21 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 2004/25/EB dėl įmonių perėmimo pasiūlymų, iš dalies pakeistos 2014 m. gegužės 15 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2014/59/ES, 4 ir 17 straipsniai, atsižvelgiant į Sąjungos teisėje garantuojamą teisę į gynybą, ypač į teisę būti išklausytam, ir į Chartijos 47 ir 48 straipsnius, turi būti aiškinami taip, kad pagal juos draudžiama valstybės narės praktika, pagal kurią galutiniu tapęs sprendimas, kuriuo konstatuojamas šios direktyvos pažeidimas, yra privalomas per vėlesnę baudžiamojo pobūdžio administracinės sankcijos skyrimo už šios direktyvos nuostatų pažeidimą procedūrą, jeigu šios procedūros šalys per ankstesnę pažeidimo konstatavimo procedūrą negalėjo visapusiškai pasinaudoti nei savo teise į gynybą, visų pirma teise būti išklausytoms, nei teise tylėti, taip pat joms nebuvo taikoma nekaltumo prezumpcija, kiek tai susiję su faktinėmis aplinkybėmis, kurios vėliau gali būti panaudotos grindžiant kaltinimą, ir jos negali pasinaudoti teise į veiksmingą teisinę gynybą ir apskųsti tokio sprendimo teisme, turinčiame jurisdikciją nagrinėti fakto ir teisės klausimus.

         (1)  OL C 427, 2018 11 26.


title: Byla C-605/18: 2021 m. rugsėjo 9 d. Teisingumo Teismo (ketvirtoji kolegija) sprendimas byloje (Bundesverwaltungsgericht (Austrija) prašymas priimti prejudicinį sprendimą) Adler Real Estate AG, Petrus Advisers LLP, GM / Finanzmarktaufsichtsbehörde (FMA) (Prašymas priimti prejudicinį sprendimą – Vertybiniai popieriai, kuriais leidžiama prekiauti valstybėje narėje esančioje arba veikiančioje reguliuojamoje rinkoje – Skaidrumo pareiga – „Sutartinai veikiančių asmenų“ pranešimas apie įsigytus „kontrolinius akcijų paketus“ – Direktyva 2004/109/EB – 3 straipsnio 1a dalies ketvirta pastraipa – Sąvoka „griežtesni reikalavimai“ – Direktyva 2004/25/EB – Pagal Direktyvą 2004/25/EB paskirtos valdžios institucijos vykdoma „priežiūra“)

text:
               2021 11 15

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 462/7

      2021 m. rugsėjo 9 d. Teisingumo Teismo (ketvirtoji kolegija) sprendimas byloje (Bundesverwaltungsgericht (Austrija) prašymas priimti prejudicinį sprendimą) Adler Real Estate AG, Petrus Advisers LLP, GM / Finanzmarktaufsichtsbehörde (FMA)

      (Byla C-605/18) (1)

      (Prašymas priimti prejudicinį sprendimą - Vertybiniai popieriai, kuriais leidžiama prekiauti valstybėje narėje esančioje arba veikiančioje reguliuojamoje rinkoje - Skaidrumo pareiga - „Sutartinai veikiančių asmenų“ pranešimas apie įsigytus „kontrolinius akcijų paketus“ - Direktyva 2004/109/EB - 3 straipsnio 1a dalies ketvirta pastraipa - Sąvoka „griežtesni reikalavimai“ - Direktyva 2004/25/EB - Pagal Direktyvą 2004/25/EB paskirtos valdžios institucijos vykdoma „priežiūra“)
      (2021/C 462/04)
      Proceso kalba: vokiečių

         Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas

         Bundesverwaltungsgericht

         Šalys pagrindinėje byloje

         Pareiškėjai: Adler Real Estate AG, Petrus Advisers LLP, GM

         Atsakovė: Finanzmarktaufsichtsbehörde (FMA)

         Rezoliucinė dalis

      2004 m. gruodžio 15 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 2004/109/EB dėl informacijos apie emitentus, kurių vertybiniais popieriais leista prekiauti reguliuojamoje rinkoje, skaidrumo reikalavimų suderinimo, iš dalies keičiančios Direktyvą 2001/34/EB, iš dalies pakeistos 2013 m. spalio 22 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2013/50/ES, 3 straipsnio 1a dalies ketvirtos pastraipos iii punktas turi būti aiškinamas taip, kad juo draudžiami valstybės narės teisės aktai, pagal kuriuos akcijų turėtojams arba Direktyvos 2004/109, iš dalies pakeistos Direktyva 2013/50, 10 ar 13 straipsnyje nurodytiems fiziniams ar juridiniams asmenims taikomi griežtesni reikalavimai, kaip tai suprantama pagal šią ketvirtą pastraipą, dėl pranešimo apie kontrolinius akcijų paketus, nei numatyta Direktyvoje 2004/109, iš dalies pakeistoje Direktyva 2013/50, ir šie reikalavimai įtvirtinti įstatymuose ar kituose teisės aktuose, priimtuose, be kita ko, dėl įmonių perėmimo pasiūlymų, tačiau šių reikalavimų laikymosi nepavesta užtikrinti šios valstybės narės institucijai, paskirtai pagal 2004 m. balandžio 21 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 2004/25/EB dėl įmonių perėmimo pasiūlymų 4 straipsnį.

         (1)  OL C 445, 2018 12 10.


title: Byla C-107/19: 2021 m. rugsėjo 9 d. Teisingumo Teismo (dešimtoji kolegija) sprendimas byloje (Obvodní soud pro Prahu 9 (Čekijos Respublika) prašymas priimti prejudicinį sprendimą) XR / Dopravní podnik hl. m. Prahy, akciová společnost (Prašymas priimti prejudicinį sprendimą – Socialinė politika – Direktyva 2003/88/EB – Darbo laiko organizavimas – Sąvokos „darbo laikas“ ir „poilsio laikas“ – Pertraukos laikotarpis, kuriuo darbuotojas privalo būti pasirengęs per dvi minutes išvykti į iškvietimą – Sąjungos teisės viršenybė)

text:
               2021 11 15

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 462/7

      2021 m. rugsėjo 9 d. Teisingumo Teismo (dešimtoji kolegija) sprendimas byloje (Obvodní soud pro Prahu 9 (Čekijos Respublika) prašymas priimti prejudicinį sprendimą) XR / Dopravní podnik hl. m. Prahy, akciová společnost

      (Byla C-107/19) (1)

      (Prašymas priimti prejudicinį sprendimą - Socialinė politika - Direktyva 2003/88/EB - Darbo laiko organizavimas - Sąvokos „darbo laikas“ ir „poilsio laikas“ - Pertraukos laikotarpis, kuriuo darbuotojas privalo būti pasirengęs per dvi minutes išvykti į iškvietimą - Sąjungos teisės viršenybė)
      (2021/C 462/05)
      Proceso kalba: čekų

         Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas

         Obvodní soud pro Prahu 9

         Šalys pagrindinėje byloje

         Ieškovas: XR

         Atsakovė: Dopravní podnik hl. m. Prahy, akciová společnost

         Rezoliucinė dalis

                  1.

                  2003 m. lapkričio 4 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 2003/88/EB dėl tam tikrų darbo laiko organizavimo aspektų 2 straipsnis turi būti aiškinamas taip, kad sąvoka „darbo laikas“, kaip ji suprantama pagal šią nuostatą, apima darbuotojui jo kasdienio darbo metu suteiktą pertraukos laiką, kuriuo jis prireikus turi būti pasirengęs per dvi minutes išvykti į iškvietimą, jeigu atlikus bendrą visų svarbių faktinių aplinkybių vertinimą matyti, kad šiam darbuotojui per minėtą pertrauką nustatyti suvaržymai yra tokie, kad objektyviai labai stipriai paveikia jo galimybę šiuo laikotarpiu laisvai valdyti laiką, kuriuo nereikalaujama atlikti profesinių funkcijų, ir skirti šį laiką savo paties interesams.

                  2.

                  Sąjungos teisės viršenybės principas turi būti aiškinamas taip, kad pagal jį draudžiama, jog nacionalinis teismas, nagrinėjantis bylą po to, kai aukštesnės instancijos teismas panaikino jo sprendimą, pagal nacionalinę proceso teisę būtų saistomas šio aukštesniojo teismo atliktų teisinių vertinimų, jeigu tie vertinimai yra nesuderinami su Sąjungos teise.

         (1)  OL C 131, 2019 4 8.


title: Byla C-768/19: 2021 m. rugsėjo 9 d. Teisingumo Teismo (trečioji kolegija) sprendimas byloje (Bundesverwaltungsgericht (Vokietija) prašymas priimti prejudicinį sprendimą) Vokietijos Federacinė Respublika / SE (Prašymas priimti prejudicinį sprendimą – Bendra prieglobsčio ir papildomos apsaugos politika – Direktyva 2011/95/ES – 2 straipsnio j punkto trečia įtrauka – Sąvoka „šeimos narys“ – Pilnametis asmuo, prašantis tarptautinės apsaugos dėl jo šeimos ryšio su nepilnamečiu, kuriam jau suteikta papildoma apsauga – Reikšminga data, į kurią reikia atsižvelgti vertinant „nepilnamečio“ statusą)

text:
               2021 11 15

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 462/8

      2021 m. rugsėjo 9 d. Teisingumo Teismo (trečioji kolegija) sprendimas byloje (Bundesverwaltungsgericht (Vokietija) prašymas priimti prejudicinį sprendimą) Vokietijos Federacinė Respublika / SE

      (Byla C-768/19) (1)

      (Prašymas priimti prejudicinį sprendimą - Bendra prieglobsčio ir papildomos apsaugos politika - Direktyva 2011/95/ES - 2 straipsnio j punkto trečia įtrauka - Sąvoka „šeimos narys“ - Pilnametis asmuo, prašantis tarptautinės apsaugos dėl jo šeimos ryšio su nepilnamečiu, kuriam jau suteikta papildoma apsauga - Reikšminga data, į kurią reikia atsižvelgti vertinant „nepilnamečio“ statusą)
      (2021/C 462/06)
      Proceso kalba: vokiečių

         Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas

         Bundesverwaltungsgericht

         Šalys pagrindinėje byloje

         Kasatorė: Vokietijos Federacinė Respublika

         Kita kasacinio proceso šalis: SE

         dalyvaujant: Vertreter des Bundesinteresses beim Bundesverwaltungsgericht

         Rezoliucinė dalis

                  1.

                  2011 m. gruodžio 13 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 2011/95/ES dėl trečiųjų šalių piliečių ar asmenų be pilietybės priskyrimo prie tarptautinės apsaugos gavėjų, vienodo statuso pabėgėliams arba papildomą apsaugą galintiems gauti asmenims ir suteikiamos apsaugos pobūdžio reikalavimų 2 straipsnio j punkto trečia įtrauka turi būti aiškinama taip, kad, kai prieglobsčio prašytojas, atvykęs į priimančiosios valstybės narės, kurioje yra jo nesusituokęs nepilnametis vaikas, teritoriją, ketina pasinaudoti šiam vaikui suteiktu papildomos apsaugos statusu tam, kad gautų teisę į prieglobstį pagal šios valstybės narės teisės aktus, suteikiančius tokią teisę asmenims, patenkantiems į Direktyvos 2011/95 2 straipsnio j punkto trečios įtraukos taikymo sritį, reikšminga data sprendžiant, ar šios apsaugos gavėjas yra „nepilnametis“, kaip tai suprantama pagal šią nuostatą, siekiant priimti sprendimą dėl šio prieglobsčio prašytojo pateikto tarptautinės apsaugos prašymo, laikoma data, kai šis prieglobsčio prašytojas pateikė prieglobsčio prašymą (prireikus – neoficialiai).

                  2.

                  Direktyvos 2011/95 2 straipsnio j punkto trečia įtrauka, siejama su šios direktyvos 23 straipsnio 2 dalimi ir Europos Sąjungos pagrindinių teisių chartijos 7 straipsniu, turi būti aiškinama taip, kad sąvoka „šeimos narys“ nereikalauja, kad vienas iš tarptautinės apsaugos gavėjo tėvų ir jo vaikas faktiškai atnaujintų šeimos gyvenimą.

                  3.

                  Direktyvos 2011/95 2 straipsnio j punkto trečia įtrauka, siejama su jos 23 straipsnio 2 dalimi, turi būti aiškinama taip, kad papildomos apsaugos gavėjo šeimos narių teisės dėl jų vaikui suteikto papildomos apsaugos statuso, visų pirma šios direktyvos 24–35 straipsniuose nurodytos lengvatos, išlieka ir šiam gavėjui sulaukus pilnametystės, kol galioja jiems suteiktas leidimas gyventi šalyje pagal šios direktyvos 24 straipsnio 2 dalį.

         (1)  OL C 19, 2020 1 20.


title: Byla C-783/19: 2021 m. rugsėjo 9 d. Teisingumo Teismo (penktoji kolegija) sprendimas byloje (Audiencia Provincial de Barcelona (Ispanija) prašymas priimti prejudicinį sprendimą) Comité Interprofessionnel du Vin de Champagne / GB (Prašymas priimti prejudicinį sprendimą – Žemės ūkis – Kilmės vietos nuorodų ir geografinių nuorodų apsauga – Vienodumas ir išsamumas – Reglamentas (ES) Nr. 1308/2013 – 103 straipsnio 2 dalies a punkto ii papunktis – 103 straipsnio 2 dalies b punktas – Aliuzija – Saugoma kilmės vietos nuoroda (SKVN) „Champagne“ – Paslaugos – Produktų panašumas – Komercinio pavadinimo „Champanillo“ naudojimas)

text:
               2021 11 15

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 462/9

      2021 m. rugsėjo 9 d. Teisingumo Teismo (penktoji kolegija) sprendimas byloje (Audiencia Provincial de Barcelona (Ispanija) prašymas priimti prejudicinį sprendimą) Comité Interprofessionnel du Vin de Champagne / GB

      (Byla C-783/19) (1)

      (Prašymas priimti prejudicinį sprendimą - Žemės ūkis - Kilmės vietos nuorodų ir geografinių nuorodų apsauga - Vienodumas ir išsamumas - Reglamentas (ES) Nr. 1308/2013 - 103 straipsnio 2 dalies a punkto ii papunktis - 103 straipsnio 2 dalies b punktas - Aliuzija - Saugoma kilmės vietos nuoroda (SKVN) „Champagne“ - Paslaugos - Produktų panašumas - Komercinio pavadinimo „Champanillo“ naudojimas)
      (2021/C 462/07)
      Proceso kalba: ispanų

         Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas

         Audiencia Provincial de Barcelona

         Šalys pagrindinėje byloje

         Apeliantas: Comité Interprofessionnel du Vin de Champagne

         Kita apeliacinio proceso šalis: GB

         Rezoliucinė dalis

                  1.

                  2013 m. gruodžio 17 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamento (ES) Nr. 1308/2013, kuriuo nustatomas bendras žemės ūkio produktų rinkų organizavimas ir panaikinami Tarybos reglamentai (EEB) Nr. 922/72, (EEB) Nr. 234/79, (EB) Nr. 1037/2001 ir (EB) Nr. 1234/2007, 103 straipsnio 2 dalies b punktas turi būti aiškinamas taip, kad pagal jį saugomos kilmės vietos nuorodos (SKVN) saugomos nuo veiksmų, susijusių ir su prekėmis, ir su paslaugomis.

                  2.

                  Reglamento Nr. 1308/2013 103 straipsnio 2 dalies b punktas turi būti aiškinamas taip, kad šioje nuostatoje nurodyta „aliuzija“, pirma, nereikalauja, kaip išankstinės sąlygos, kad produktas, kuriam taikoma SKVN, ir atitinkamu žymeniu žymimas produktas ar paslauga būtų tapatūs ar panašūs, ir, antra, nustatoma, kai produkto pavadinimo naudojimas vidutiniam pakankamai informuotam, protingai pastabiam ir nuovokiam Europos vartotojui sukuria pakankamai tiesioginį ir vienareikšmį ryšį tarp šio pavadinimo ir SKVN. Toks ryšys gali atsirasti dėl kelių veiksnių, visų pirma dėl dalinio saugomos nuorodos įterpimo, fonetinio ir vizualaus abiejų pavadinimų ryšio ir dėl to atsirandančio panašumo, ir net jei šių veiksnių nėra, dėl konceptualaus SKVN ir atitinkamo pavadinimo artumo arba dėl produktų, kuriems taikoma ta pati SKVN, ir prekių ar paslaugų, kurie žymimi tuo pačiu pavadinimu, panašumo.

                  3.

                  Reglamento Nr. 1308/2013 103 straipsnio 2 dalies b punktas turi būti aiškinamas taip, kad šioje nuostatoje nurodyta „aliuzija“ nepriklauso nuo to, ar nustatomas nesąžiningos konkurencijos veiksmas, nes šioje nuostatoje įtvirtinta speciali ir konkreti apsauga, taikoma neatsižvelgiant į nacionalinės teisės nuostatas, susijusias su nesąžininga konkurencija.

         (1)  OL C 19, 2020 1 20.


title: Byla C-855/19: 2021 m. rugsėjo 9 d. Teisingumo Teismo (penktoji kolegija) sprendimas byloje (Naczelny Sąd Administracyjny (Lenkija) prašymas priimti prejudicinį sprendimą) G. Sp. Z o.o. / Dyrektor Izby Administracji Skarbowej w Bydgoszczy (Prašymas priimti prejudicinį sprendimą – Pridėtinės vertės mokestis (PVM) – Direktyva 2006/112/EB – 69 straipsnis – Prievolė apskaičiuoti PVM – Degalų įsigijimas Bendrijos viduje – Prievolė iš anksto sumokėti PVM – 206 straipsnis – Sąvoka „tarpiniai mokėjimai“ – 273 straipsnis – Tinkamas PVM surinkimas ir kova su sukčiavimu – Valstybių narių diskrecijos ribos)

text:
               2021 11 15

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 462/10

      2021 m. rugsėjo 9 d. Teisingumo Teismo (penktoji kolegija) sprendimas byloje (Naczelny Sąd Administracyjny (Lenkija) prašymas priimti prejudicinį sprendimą) G. Sp. Z o.o. / Dyrektor Izby Administracji Skarbowej w Bydgoszczy

      (Byla C-855/19) (1)

      (Prašymas priimti prejudicinį sprendimą - Pridėtinės vertės mokestis (PVM) - Direktyva 2006/112/EB - 69 straipsnis - Prievolė apskaičiuoti PVM - Degalų įsigijimas Bendrijos viduje - Prievolė iš anksto sumokėti PVM - 206 straipsnis - Sąvoka „tarpiniai mokėjimai“ - 273 straipsnis - Tinkamas PVM surinkimas ir kova su sukčiavimu - Valstybių narių diskrecijos ribos)
      (2021/C 462/08)
      Proceso kalba: lenkų

         Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas

         Naczelny Sąd Administracyjny

         Šalys pagrindinėje byloje

         Pareiškėja: G. Sp. Z o.o.

         Atsakovas: Dyrektor Izby Administracji Skarbowej w Bydgoszczy

         Rezoliucinė dalis

      2006 m. lapkričio 28 d. Tarybos direktyvos 2006/112/EB dėl pridėtinės vertės mokesčio bendros sistemos, iš dalies pakeistos 2010 m. liepos 13 d. Tarybos direktyva 2010/45/ES, 69, 206 ir 273 straipsniai turi būti aiškinami taip, kad jais draudžiama nacionalinės teisės nuostata, kurioje nustatyta pareiga sumokėti pridėtinės vertės mokestį (PVM) už degalų įsigijimą Bendrijos viduje prieš atsirandant prievolei apskaičiuoti šį mokestį, kaip tai suprantama pagal šį 69 straipsnį.

         (1)  OL C 61, 2020 2 24.


title: Byla C-906/19: 2021 m. rugsėjo 9 d. Teisingumo Teismo (penktoji kolegija) sprendimas (Cour de cassation (Prancūzija) prašymas priimti prejudicinį sprendimą) baudžiamojoje byloje prieš FO (Prašymas priimti prejudicinį sprendimą – Vežimas keliais – Tam tikrų socialinės teisės aktų nuostatų suderinimas – Reglamentas (EB) Nr. 561/2006 – 3 straipsnio a punktas – Reglamento netaikymas vežimui keliais keleivinėmis transporto priemonėmis, vežančiomis keleivius reguliariaisiais reisais, neviršijančiais 50 km – Mišraus naudojimo transporto priemonė – 19 straipsnio 2 dalis – Ekstrateritorinė sankcija – Vienos valstybės narės teritorijoje nustatytas pažeidimas, padarytas kitos valstybės narės teritorijoje – Principas „nėra nusikaltimų ir bausmių be įstatymo“ – Reglamentas (EEB) Nr. 3821/85 – Kelių transporto priemonėse naudojami tachografai – 15 straipsnio 2 dalis – Pareiga įstatyti vairuotojo kortelę – 15 straipsnio 7 dalis – Pareiga tikrinančio pareigūno prašymu pateikti vairuotojo kortelę – Vairuotojo kortelės neįstatymas į tachografą patikrinimo dieną ir kelias per 28 dienų laikotarpį prieš tai ėjusias dienas)

text:
               2021 11 15

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 462/10

      2021 m. rugsėjo 9 d. Teisingumo Teismo (penktoji kolegija) sprendimas (Cour de cassation (Prancūzija) prašymas priimti prejudicinį sprendimą) baudžiamojoje byloje prieš FO
      (Byla C-906/19) (1)

      (Prašymas priimti prejudicinį sprendimą - Vežimas keliais - Tam tikrų socialinės teisės aktų nuostatų suderinimas - Reglamentas (EB) Nr. 561/2006 - 3 straipsnio a punktas - Reglamento netaikymas vežimui keliais keleivinėmis transporto priemonėmis, vežančiomis keleivius reguliariaisiais reisais, neviršijančiais 50 km - Mišraus naudojimo transporto priemonė - 19 straipsnio 2 dalis - Ekstrateritorinė sankcija - Vienos valstybės narės teritorijoje nustatytas pažeidimas, padarytas kitos valstybės narės teritorijoje - Principas „nėra nusikaltimų ir bausmių be įstatymo“ - Reglamentas (EEB) Nr. 3821/85 - Kelių transporto priemonėse naudojami tachografai - 15 straipsnio 2 dalis - Pareiga įstatyti vairuotojo kortelę - 15 straipsnio 7 dalis - Pareiga tikrinančio pareigūno prašymu pateikti vairuotojo kortelę - Vairuotojo kortelės neįstatymas į tachografą patikrinimo dieną ir kelias per 28 dienų laikotarpį prieš tai ėjusias dienas)
      (2021/C 462/09)
      Proceso kalba: prancūzų

         Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas

         Cour de cassation

         Šalis pagrindinėje baudžiamojoje byloje

      FO

         Rezoliucinė dalis

                  1.

                  2006 m. kovo 15 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamento Nr. 561/2006 dėl tam tikrų su kelių transportu susijusių socialinių [socialinės] teisės aktų suderinimo ir iš dalies keičiančio Tarybos reglamentus (EEB) Nr. 3821/85 ir (EB) Nr. 2135/98 bei panaikinančio Reglamentą (EEB) Nr. 3820/85 3 straipsnio a punktas turi būti aiškinamas taip, kad vairuotojas, kuris vykdo į šio reglamento taikymo sritį patenkantį vežimą keliais, privalo būti pasiruošęs tikrinančio pareigūno prašymu pateikti vairuotojo kortelę, registracijos lapus ir visus patikrinimo dieną ir per prieš tai ėjusias 28 dienas darytus įrašus, kaip numatyta 1985 m. gruodžio 20 d. Tarybos reglamento (EB) Nr. 3821/85 dėl kelių transporto priemonėse naudojamų tachografų, iš dalies pakeisto Reglamentu Nr. 561/2006, 15 straipsnio 2, 3 ir 7 dalyse, net jeigu per šį laikotarpį šis vairuotojas tą pačią transporto priemonę naudojo keleivių vežimui reguliariaisiais reisais, neviršijančiais 50 km.

                  2.

                  Reglamento Nr. 561/2006 19 straipsnio 2 dalis turi būti aiškinama taip, kad pagal ją draudžiama valstybės narės kompetentingoms institucijoms skirti sankciją transporto priemonės vairuotojui ar transporto įmonei už Reglamento Nr. 3821/85, iš dalies pakeisto Reglamentu Nr. 561/2006, pažeidimą, padarytą kitos valstybės narės ar trečiosios šalies teritorijoje, kuris buvo konstatuotas jos teritorijoje ir už kurį sankcija dar nebuvo skirta.

         (1)  OL C 61, 2020 2 24.


title: Byla C-927/19: 2021 m. rugsėjo 7 d. Teisingumo Teismo (didžioji kolegija) sprendimas byloje (Lietuvos Aukščiausiojo Teismo (Lietuva) prašymas priimti prejudicinį sprendimą) UAB „Klaipėdos regiono atliekų tvarkymo centras“ (Prašymas priimti prejudicinį sprendimą – Viešieji pirkimai – Direktyva 2014/24/ES – 58 straipsnio 3 ir 4 dalys – 60 straipsnio 3 ir 4 dalys – XII priedas – Pirkimo procedūrų vykdymas – Dalyvių pasirinkimas – Atrankos kriterijai – Įrodinėjimo būdai – Ekonominis ir finansinis ūkio subjektų pajėgumas – Galimybė laikinosios įmonių asociacijos vadovaujančiam nariui remtis pajamomis, gautomis pagal ankstesnę viešojo pirkimo sutartį, susijusią su ta pačia sritimi kaip ir pagrindinėje byloje nagrinėjama viešojo pirkimo sutartis, įskaitant atvejus, kai jis pats nevykdė veiklos srityje, susijusioje su pagrindinėje byloje nagrinėjama sutartimi – Ūkio subjektų techniniai ir profesiniai pajėgumai – Direktyvoje pripažintų įrodinėjimo būdų išsamumas – 57 straipsnio 4 dalies h punktas ir 6 ir 7 dalys – Viešieji paslaugų pirkimai – Neprivalomi pašalinimo iš dalyvavimo viešojo pirkimo procedūroje pagrindai – Įtraukimas į ūkio subjektų, pašalintų iš viešojo pirkimo procedūrų, sąrašą – Laikinosios įmonių asociacijos narių solidarumas – Asmeninis sankcijos pobūdis – 21 straipsnis – Ūkio subjekto perkančiajai organizacijai perduotos informacijos konfidencialumo apsauga – Direktyva (ES) 2016/943 – 9 straipsnis – Konfidencialumas – Komercinių paslapčių apsauga – Taikymas viešojo pirkimo procedūroms – Direktyva 89/665/EEB – 1 straipsnis – Teisė į veiksmingą teisinę gynybą)

text:
               2021 11 15

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 462/11

      2021 m. rugsėjo 7 d. Teisingumo Teismo (didžioji kolegija) sprendimas byloje (Lietuvos Aukščiausiojo Teismo (Lietuva) prašymas priimti prejudicinį sprendimą) UAB „Klaipėdos regiono atliekų tvarkymo centras“

      (Byla C-927/19) (1)

      (Prašymas priimti prejudicinį sprendimą - Viešieji pirkimai - Direktyva 2014/24/ES - 58 straipsnio 3 ir 4 dalys - 60 straipsnio 3 ir 4 dalys - XII priedas - Pirkimo procedūrų vykdymas - Dalyvių pasirinkimas - Atrankos kriterijai - Įrodinėjimo būdai - Ekonominis ir finansinis ūkio subjektų pajėgumas - Galimybė laikinosios įmonių asociacijos vadovaujančiam nariui remtis pajamomis, gautomis pagal ankstesnę viešojo pirkimo sutartį, susijusią su ta pačia sritimi kaip ir pagrindinėje byloje nagrinėjama viešojo pirkimo sutartis, įskaitant atvejus, kai jis pats nevykdė veiklos srityje, susijusioje su pagrindinėje byloje nagrinėjama sutartimi - Ūkio subjektų techniniai ir profesiniai pajėgumai - Direktyvoje pripažintų įrodinėjimo būdų išsamumas - 57 straipsnio 4 dalies h punktas ir 6 ir 7 dalys - Viešieji paslaugų pirkimai - Neprivalomi pašalinimo iš dalyvavimo viešojo pirkimo procedūroje pagrindai - Įtraukimas į ūkio subjektų, pašalintų iš viešojo pirkimo procedūrų, sąrašą - Laikinosios įmonių asociacijos narių solidarumas - Asmeninis sankcijos pobūdis - 21 straipsnis - Ūkio subjekto perkančiajai organizacijai perduotos informacijos konfidencialumo apsauga - Direktyva (ES) 2016/943 - 9 straipsnis - Konfidencialumas - Komercinių paslapčių apsauga - Taikymas viešojo pirkimo procedūroms - Direktyva 89/665/EEB - 1 straipsnis - Teisė į veiksmingą teisinę gynybą)
      (2021/C 462/10)
      Proceso kalba: lietuvių

         Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas

      Lietuvos Aukščiausiasis Teismas

         Šalys pagrindinėje byloje

         Kasatorė: UAB „Klaipėdos regiono atliekų tvarkymo centras“

         dalyvaujant: UAB „Ecoservice Klaipėda“, UAB „Klaipėdos autobusų parkas“, UAB „Parsekas“, UAB „Klaipėdos transportas“

         Rezoliucinė dalis

                  1.

                  2014 m. vasario 26 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 2014/24/ES dėl viešųjų pirkimų, kuria panaikinama Direktyva 2004/18/EB, 58 straipsnį reikia aiškinti taip, kad ūkio subjektų pareiga įrodyti tam tikrą vidutinę metinę apyvartą vykdant veiklą srityje, susijusioje su aptariama viešojo pirkimo sutartimi, yra atrankos kriterijus dėl šių ūkio subjektų ekonominio ir finansinio pajėgumo, kaip tai suprantama pagal šio straipsnio 3 dalį.

                  2.

                  Kartu taikomas Direktyvos 2014/24 58 straipsnio 3 dalies ir 60 straipsnio 3 dalies nuostatas reikia aiškinti taip, kad tuo atveju, jeigu perkančioji organizacija reikalauja, kad ūkio subjektai turėtų nurodytą minimalią apyvartą srityje, susijusioje su atitinkama viešojo pirkimo sutartimi, siekdamas įrodyti savo ekonominį ir finansinį pajėgumą ūkio subjektas gali remtis laikinos įmonių grupės, kuriai priklausė, gautomis pajamomis tik jeigu iš tikrųjų pagal atitinkamą viešojo pirkimo sutartį prisidėjo prie šios grupės veiklos, analogiškos tai, su kuria susijusi viešojo pirkimo sutartis, dėl kurios šis ūkio subjektas siekia įrodyti savo ekonominį ir finansinį pajėgumą, vykdymo.

                  3.

                  Direktyvos 2014/24 58 straipsnio 4 dalį, 42 ir 70 straipsnius reikia aiškinti taip, kad konkurse nustatytam techniniam reikalavimui jie gali būti taikomi kartu.

                  4.

                  1989 m. gruodžio 21 d. Tarybos direktyvos 89/665/EEB dėl įstatymų ir kitų teisės aktų, susijusių su peržiūros procedūrų taikymu sudarant viešojo prekių pirkimo ir viešojo darbų pirkimo sutartis, derinimo, iš dalies pakeistos 2014 m. vasario 26 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2014/23/ES, 1 straipsnio 1 dalies ketvirtą pastraipą, 1 straipsnio 3 ir 5 dalis ir 2 straipsnio 1 dalies b punktą reikia aiškinti taip, kad perkančiosios organizacijos sprendimas atsisakyti ūkio subjektui pateikti konfidencialia laikomą informaciją, esančią kito ūkio subjekto paraiškos dokumentuose ar pasiūlyme, yra aktas, kurį galima apskųsti, ir kad tuo atveju, jeigu valstybė narė, kurios teritorijoje vyksta atitinkama viešojo pirkimo procedūra, numatė, kad bet kuris asmuo, siekiantis ginčyti perkančiosios organizacijos priimtą sprendimą, prieš pareikšdamas ieškinį teisme privalo pateikti administracinį skundą, ši valstybė narė taip pat gali numatyti, kad prieš teisme pareiškiant ieškinį dėl šio sprendimo atsisakyti leisti susipažinti su informacija turi būti pateiktas toks išankstinis administracinis skundas.

                  5.

                  Direktyvos 89/665, iš dalies pakeistos Direktyva 2014/23, 1 straipsnio 1 dalies ketvirtą pastraipą ir 1 straipsnio 3 ir 5 dalis, taip pat Direktyvos 2014/24 21 straipsnį, siejamą su bendruoju Sąjungos teisės gero administravimo principu, reikia aiškinti taip, kad perkančioji organizacija, į kurią ūkio subjektas kreipiasi su prašymu pateikti konfidencialia laikomą informaciją, esančią konkurento, su kuriuo nuspręsta sudaryti sutartį, pasiūlyme, neprivalo jos pateikti, jeigu dėl jos perdavimo būtų pažeistos Sąjungos teisės nuostatos dėl konfidencialios informacijos apsaugos, net jeigu ūkio subjekto prašymas pateiktas nagrinėjant to paties ūkio subjekto skundą dėl perkančiosios organizacijos atlikto konkurento pasiūlymo vertinimo teisėtumo. Kai perkančioji organizacija atsisako perduoti tokią informaciją arba atsisako tai padaryti ir atmeta ūkio subjekto pateiktą administracinį skundą dėl atitinkamo konkurento pasiūlymo vertinimo teisėtumo, ji privalo palyginti pareiškėjo teisę į gerą administravimą ir konkurento teisę į jo konfidencialios informacijos apsaugą taip, kad jos sprendimas atsisakyti pateikti informaciją ar atmesti administracinį skundą būtų motyvuotas ir kad teisė į veiksmingą teisinę gynybą, kuria naudojasi nelaimėjęs konkurso dalyvis, neprarastų veiksmingumo.

                  6.

                  Direktyvos 89/665, iš dalies pakeistos Direktyva 2014/23, 1 straipsnio 1 dalies ketvirta pastraipa ir 1 straipsnio 3 ir 5 dalys, taip pat Direktyvos 2014/24 21 straipsnis, siejami su Europos Sąjungos pagrindinių teisių chartijos 47 straipsniu, turi būti aiškinami taip, kad kompetentingas nacionalinis teismas, nagrinėjantis ieškinį dėl perkančiosios organizacijos sprendimo atsisakyti pateikti ūkio subjektui konfidencialia laikomą informaciją, esančią konkurento, su kuriuo nuspręsta sudaryti sutartį, perduotuose dokumentuose, arba ieškinį dėl perkančiosios organizacijos sprendimo atmesti administracinį skundą dėl tokio sprendimo atsisakyti pateikti informaciją, privalo palyginti pareiškėjo teisę į veiksmingą teisinę gynybą ir konkurento teisę į jo konfidencialios informacijos ir komercinių paslapčių apsaugą. Šiuo tikslu šis teismas, kuris būtinai turi turėti reikiamą informaciją, įskaitant konfidencialią informaciją ir komercines paslaptis, kad žinodamas visas aplinkybes galėtų priimti sprendimą, ar ši informacija gali būti pateikta, turi išnagrinėti visas reikšmingas faktines ir teisines aplinkybes. Jis taip pat turi galėti panaikinti sprendimą atsisakyti pateikti informaciją arba sprendimą atmesti administracinį skundą, jeigu jie yra neteisėti, ir prireikus grąžinti bylą perkančiajai organizacijai arba pats priimti naują sprendimą, jeigu tai leidžiama pagal nacionalinę teisę.

                  7.

                  Direktyvos 2014/24 57 straipsnio 4 dalį reikia aiškinti taip, kad nacionalinis teismas, nagrinėjantis ūkio subjekto, su kuriuo nuspręsta nesudaryti sutarties, ir perkančiosios organizacijos ginčą, gali nukrypti nuo perkančiosios organizacijos atlikto vertinimo dėl ūkio subjekto, su kuriuo nuspręsta sudaryti sutartį, veiksmų teisėtumo, taigi, nustatyti savo sprendime visas būtinas iš to išplaukiančias pasekmes. Tačiau pagal lygiavertiškumo principą toks teismas gali savo iniciatyva nagrinėti pagrindą, susijusį su perkančiosios organizacijos padaryta vertinimo klaida, tik jeigu tai leidžiama pagal nacionalinę teisę.

                  8.

                  Direktyvos 2014/24 63 straipsnio 1 dalies antrą pastraipą, siejamą su šios direktyvos 57 straipsnio 4 ir 6 dalimis, reikia aiškinti taip, kad pagal ją draudžiamos nacionalinės teisės nuostatos, pagal kurias tuo atveju, jeigu ūkio subjektas, kuris yra ūkio subjektų grupės narys, rimtai iškraipė faktus pateikdamas informaciją, reikalingą patikrinti, ar nėra pagrindų pašalinti grupę, arba jos atitiktį atrankos kriterijams, o jo partneriai apie šiuos iškraipytus faktus nežinojo, pašalinimo iš bet kurios viešojo pirkimo procedūros priemonė gali būti taikoma visiems šios grupės nariams.

         (1)  OL C 77, 2020 3 9.


title: Byla C-5/20: 2021 m. rugsėjo 2 d. Teisingumo Teismo (aštuntoji kolegija) sprendimas byloje (Oberlandesgericht Düsseldorf (Vokietija) prašymas priimti prejudicinį sprendimą) Bundesverband der Verbraucherzentralen und Verbraucherverbände – Verbraucherzentrale Bundesverband e.V. / Vodafone GmbH (Prašymas priimti prejudicinį sprendimą – Elektroniniai ryšiai – Reglamentas (ES) 2015/2120 – 3 straipsnis – Atvira interneto prieiga – 3 straipsnio 1 dalis – Galutinių paslaugų gavėjų teisės – 3 straipsnio 2 dalis – Susitarimų ar komercinės praktikos, ribojančių galutinių paslaugų gavėjų galimybę naudotis teisėmis, draudimas – 3 straipsnio 3 dalis – Pareiga valdyti srautą vienodomis sąlygomis be diskriminavimo – Galimybė įgyvendinti pagrįstas srauto valdymo priemones – Papildoma tarifų pasirinktis, vadinama „nuliniu tarifu“ – Dalijimosi internetu ribojimas)

text:
               2021 11 15

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 462/13

      2021 m. rugsėjo 2 d. Teisingumo Teismo (aštuntoji kolegija) sprendimas byloje (Oberlandesgericht Düsseldorf (Vokietija) prašymas priimti prejudicinį sprendimą) Bundesverband der Verbraucherzentralen und Verbraucherverbände – Verbraucherzentrale Bundesverband e.V. / Vodafone GmbH

      (Byla C-5/20) (1)

      (Prašymas priimti prejudicinį sprendimą - Elektroniniai ryšiai - Reglamentas (ES) 2015/2120 - 3 straipsnis - Atvira interneto prieiga - 3 straipsnio 1 dalis - Galutinių paslaugų gavėjų teisės - 3 straipsnio 2 dalis - Susitarimų ar komercinės praktikos, ribojančių galutinių paslaugų gavėjų galimybę naudotis teisėmis, draudimas - 3 straipsnio 3 dalis - Pareiga valdyti srautą vienodomis sąlygomis be diskriminavimo - Galimybė įgyvendinti pagrįstas srauto valdymo priemones - Papildoma tarifų pasirinktis, vadinama „nuliniu tarifu“ - Dalijimosi internetu ribojimas)
      (2021/C 462/11)
      Proceso kalba: vokiečių

         Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas

         Oberlandesgericht Düsseldorf

         Šalys pagrindinėje byloje

         Ieškovė, apeliantė ir kita apeliacinio proceso šalis: Bundesverband der Verbraucherzentralen und Verbraucherverbände – Verbraucherzentrale Bundesverband e.V.

         Atsakovė, apeliantė ir kita apeliacinio proceso šalis: Vodafone GmbH

         dalyvaujant: Bundesnetzagentur für Elektrizität, Gas, Telekommunikation, Post und Eisenbahnen

         Rezoliucinė dalis

      2015 m. lapkričio 25 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamento (ES) 2015/2120, kuriuo nustatomos priemonės, susijusios su atvira interneto prieiga, ir kuriuo iš dalies keičiami Direktyva 2002/22/EB dėl universaliųjų paslaugų ir paslaugų gavėjų teisių, susijusių su elektroninių ryšių tinklais ir paslaugomis, ir Reglamentas (ES) Nr. 531/2012 dėl tarptinklinio ryšio per viešuosius judriojo ryšio tinklus Sąjungoje, 3 straipsnis turi būti aiškinamas taip, kad dalijimosi internetu ribojimas dėl to, kad buvo aktyvuota vadinamoji „nulinio tarifo“ tarifų pasirinktis, yra nesuderinamas su pareigomis, kylančiomis iš šio straipsnio 3 dalies.

         (1)  OL C 137, 2020 4 27.


title: Byla C-18/20: 2021 m. rugsėjo 9 d. Teisingumo Teismo (trečioji kolegija) sprendimas byloje (Verwaltungsgerichtshof (Austrija) prašymas priimti prejudicinį sprendimą) XY (Prašymas priimti prejudicinį sprendimą – Sienų kontrolė, prieglobstis ir imigracija – Prieglobsčio politika – Tarptautinės apsaugos suteikimo ir panaikinimo bendra tvarka – Direktyva 2013/32/ES – 40 straipsnis – Paskesnis prašymas – Nauja informacija arba naujos faktinės aplinkybės – Sąvoka – Aplinkybės, kurios egzistavo dar prieš galutinai užbaigiant ankstesnio tarptautinės apsaugos prašymo nagrinėjimo procedūrą – „Res judicata“ galios principas – Prašytojo kaltė)

text:
               2021 11 15

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 462/14

      2021 m. rugsėjo 9 d. Teisingumo Teismo (trečioji kolegija) sprendimas byloje (Verwaltungsgerichtshof (Austrija) prašymas priimti prejudicinį sprendimą) XY

      (Byla C-18/20) (1)

      (Prašymas priimti prejudicinį sprendimą - Sienų kontrolė, prieglobstis ir imigracija - Prieglobsčio politika - Tarptautinės apsaugos suteikimo ir panaikinimo bendra tvarka - Direktyva 2013/32/ES - 40 straipsnis - Paskesnis prašymas - Nauja informacija arba naujos faktinės aplinkybės - Sąvoka - Aplinkybės, kurios egzistavo dar prieš galutinai užbaigiant ankstesnio tarptautinės apsaugos prašymo nagrinėjimo procedūrą - „Res judicata“ galios principas - Prašytojo kaltė)
      (2021/C 462/12)
      Proceso kalba: vokiečių

         Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas

         Verwaltungsgerichtshof

         Šalys pagrindinėje byloje

         Kasatorius: XY

         dalyvaujant: Bundesamt für Fremdenwesen und Asyl

         Rezoliucinė dalis

                  1.

                  2013 m. birželio 26 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 2013/32/ES dėl tarptautinės apsaugos suteikimo ir panaikinimo bendros tvarkos 40 straipsnio 2 ir 3 dalys turi būti aiškinamos taip, kad formuluotė „nauja informacija arba duomenys [faktinės aplinkybės]“, kurios „atsirado arba [kurias] prašytojas pateikė“, kaip tai suprantama pagal šią nuostatą, apima informaciją ir faktines aplinkybes, atsiradusias po to, kai buvo galutinai užbaigta ankstesnio tarptautinės apsaugos prašymo nagrinėjimo procedūra, bei informaciją ir faktines aplinkybes, kurios egzistavo dar prieš užbaigiant procedūrą, tačiau kurių prašytojas nenurodė.

                  2.

                  Direktyvos 2013/32 40 straipsnio 3 dalis turi būti aiškinama taip, kad paskesnis tarptautinės apsaugos prašymas gali būti nagrinėjamas iš esmės atnaujinus pirmojo prašymo nagrinėjimo procedūrą, jeigu šiam atnaujinimui taikomos taisyklės atitinka Direktyvos 2013/32 II skyrių ir šio prašymo pateikimui netaikomi naikinamieji terminai.

                  3.

                  Direktyvos 2013/32 40 straipsnio 4 dalis turi būti aiškinama taip, kad pagal ją valstybei narei, kuri nepriėmė konkrečių šią nuostatą į nacionalinę teisę perkeliančių aktų, taikant bendrąsias nacionalinės administracinės procedūros taisykles neleidžiama atsisakyti nagrinėti paskesnį prašymą iš esmės, jeigu šiam prašymui pagrįsti pateikta nauja informacija ir faktinės aplinkybės jau egzistavo vykstant ankstesnio prašymo nagrinėjimo procedūrai, bet per šią procedūrą nebuvo nurodytos dėl prašytojo kaltės.

         (1)  OL C 161, 2020 5 11.


title: Byla C-22/20: 2021 m. rugsėjo 2 d. Teisingumo Teismo (ketvirtoji kolegija) sprendimas byloje Europos Komisija / Švedijos Karalystė (Valstybės įsipareigojimų neįvykdymas – Direktyva 91/271/EEB – 4, 5, 10 ir 15 straipsniai – Miesto nuotekų valymas – Antrinio arba jam prilygstančio miesto nuotekų iš tam tikro dydžio aglomeracijų valymo nebuvimas – Į jautrias zonas išleidžiamų nuotekų valymas pagal griežtesnius reikalavimus – ESS 4 straipsnio 3 dalis – Valstybių narių pateiktų duomenų patikrinimas – Lojalaus bendradarbiavimo pareiga)

text:
               2021 11 15

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 462/14

      2021 m. rugsėjo 2 d. Teisingumo Teismo (ketvirtoji kolegija) sprendimas byloje Europos Komisija / Švedijos Karalystė

      (Byla C-22/20) (1)

      (Valstybės įsipareigojimų neįvykdymas - Direktyva 91/271/EEB - 4, 5, 10 ir 15 straipsniai - Miesto nuotekų valymas - Antrinio arba jam prilygstančio miesto nuotekų iš tam tikro dydžio aglomeracijų valymo nebuvimas - Į jautrias zonas išleidžiamų nuotekų valymas pagal griežtesnius reikalavimus - ESS 4 straipsnio 3 dalis - Valstybių narių pateiktų duomenų patikrinimas - Lojalaus bendradarbiavimo pareiga)
      (2021/C 462/13)
      Proceso kalba: švedų

         Šalys

         Ieškovė: Europos Komisija, atstovaujama E. Manhaeve, C. Hermes, K. Simonsson ir E. Ljung Rasmussen

         Atsakovė: Švedijos Karalystė, atstovaujama O. Simonsson, R. Shahsavan Eriksson, C. Meyer-Seitz, M. Salborn Hodgson, H. Shev ir H. Eklinder

         Rezoliucinė dalis

                  1.

                  Švedijos Karalystė neįvykdė įsipareigojimų pagal 1991 m. gegužės 21 d. Tarybos direktyvos 91/271/EEB dėl miesto nuot[e]kų valymo, iš dalies pakeistos 2008 m. spalio 22 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentu (EB) Nr. 1137/2008, 4 straipsnį, siejamą su Direktyvos 91/271, iš dalies pakeistos Reglamentu Nr. 1137/2008, 10 straipsniu, nes neužtikrino, kad prieš išleidžiant į vandens telkinius Lycksele, Malå ir Pajala aglomeracijų miesto nuotekas būtų taikomas antrinis arba jam prilygstantis valymas, ir
                  Švedijos Karalystė neįvykdė įsipareigojimų pagal ESS 4 straipsnio 3 dalį, nes per ikiteisminę procedūrą nepateikė Europos Komisijai informacijos, reikalingos siekiant įvertinti, ar Habo ir Töreboda aglomeracijų nuotekų valymo įrenginiai atitiko Direktyvoje 91/271, iš dalies pakeistoje Reglamentu Nr. 1137/2008, nustatytus reikalavimus.

                  2.

                  Atmesti likusią ieškinio dalį.

                  3.

                  Europos Komisija ir Švedijos Karalystė padengia savo bylinėjimosi išlaidas

         (1)  OL C 87, 2020 3 16.


title: Sujungtos bylos C-33/20, C-155/20 ir C-187/20: 2021 m. rugsėjo 9 d. Teisingumo Teismo (šeštoji kolegija) sprendimas byloje (Landgericht Ravensburg (Vokietija) prašymai priimti prejudicinį sprendimą) UK / Volkswagen Bank GmbH (C-33/20), RT, SV, BC / Volkswagen Bank GmbH, Skoda Bank (Volkswagen Bank GmbH patronuojamoji bendrovė) (C-155/20), JL, DT / BMW Bank GmbH, Volkswagen Bank GmbH (C-187/20) (Prašymas priimti prejudicinį sprendimą – Vartotojų apsauga – Direktyva 2008/48/EB – Vartojimo kreditas – 10 straipsnio 2 dalis – Informacija, kurią privaloma pateikti sutartyje – Pareiga nurodyti kredito rūšį, kredito sutarties trukmę, palūkanų už pavėluotus mokėjimus normą ir kredito sutarties sudarymo momentu taikomos palūkanų už pavėluotus mokėjimus normos tikslinimo tvarką – Palūkanų už pavėluotus mokėjimus normos keitimas atsižvelgiant į valstybės narės centrinio banko nustatomą bazinės palūkanų normos pakeitimą – Išankstinio paskolos grąžinimo atveju mokėtina kompensacija – Pareiga nurodyti palūkanų už pavėluotus mokėjimus normos pokyčio ir kompensacijos apskaičiavimo būdą – Įpareigojimo nurodyti galimybes nutraukti kredito sutartį, numatytas nacionalinės teisės aktuose, bet nenumatytas Direktyvoje 2008/48, nebuvimas – 14 straipsnio 1 dalis – Vartotojo įgyvendinama teisė atsisakyti sutarties, grindžiama pagal 10 straipsnio 2 dalį privalomos informacijos nepateikimu – Pasinaudojimas teise pasibaigus terminui – Draudimas kreditoriui remtis teisės praradimu arba piktnaudžiavimu teise)

text:
               2021 11 15

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 462/15

      2021 m. rugsėjo 9 d. Teisingumo Teismo (šeštoji kolegija) sprendimas byloje (Landgericht Ravensburg (Vokietija) prašymai priimti prejudicinį sprendimą) UK / Volkswagen Bank GmbH (C-33/20), RT, SV, BC / Volkswagen Bank GmbH, Skoda Bank (Volkswagen Bank GmbH patronuojamoji bendrovė) (C-155/20), JL, DT / BMW Bank GmbH, Volkswagen Bank GmbH (C-187/20)

      (Sujungtos bylos C-33/20, C-155/20 ir C-187/20) (1)

      (Prašymas priimti prejudicinį sprendimą - Vartotojų apsauga - Direktyva 2008/48/EB - Vartojimo kreditas - 10 straipsnio 2 dalis - Informacija, kurią privaloma pateikti sutartyje - Pareiga nurodyti kredito rūšį, kredito sutarties trukmę, palūkanų už pavėluotus mokėjimus normą ir kredito sutarties sudarymo momentu taikomos palūkanų už pavėluotus mokėjimus normos tikslinimo tvarką - Palūkanų už pavėluotus mokėjimus normos keitimas atsižvelgiant į valstybės narės centrinio banko nustatomą bazinės palūkanų normos pakeitimą - Išankstinio paskolos grąžinimo atveju mokėtina kompensacija - Pareiga nurodyti palūkanų už pavėluotus mokėjimus normos pokyčio ir kompensacijos apskaičiavimo būdą - Įpareigojimo nurodyti galimybes nutraukti kredito sutartį, numatytas nacionalinės teisės aktuose, bet nenumatytas Direktyvoje 2008/48, nebuvimas - 14 straipsnio 1 dalis - Vartotojo įgyvendinama teisė atsisakyti sutarties, grindžiama pagal 10 straipsnio 2 dalį privalomos informacijos nepateikimu - Pasinaudojimas teise pasibaigus terminui - Draudimas kreditoriui remtis teisės praradimu arba piktnaudžiavimu teise)
      (2021/C 462/14)
      Proceso kalba: vokiečių

         Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas

         Landgericht Ravensburg

         Šalys pagrindinėje byloje

         Ieškovai: UK (C-33/20), RT, SV, BC (C-155/20), JL, DT (C-187/20)

         Atsakovės: Volkswagen Bank GmbH (C-33/20), Volkswagen Bank GmbH, Skoda Bank (Volkswagen Bank GmbH patronuojamoji bendrovė) (C-155/20), BMW Bank GmbH, Volkswagen Bank GmbH (C-187/20)

         Rezoliucinė dalis

                  1.

                  2008 m. balandžio 23 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 2008/48/EB dėl vartojimo kredito sutarčių ir panaikinančios Tarybos direktyvą 87/102/EEB 10 straipsnio 2 dalies a, c ir e punktai turi būti aiškinami taip, kad, kai taip yra, kredito sutartyje turi būti aiškiai ir glaustai nurodyta, kad tai yra „susietojo kredito sutartis“, kaip suprantama pagal šios direktyvos 3 straipsnio n punktą, ir kad ši sutartis sudaryta apibrėžtam laikotarpiui.

                  2.

                  Direktyvos 2008/48 10 straipsnio 2 dalis turi būti aiškinama taip, kad pagal ją nereikalaujama, jog „susietojo kredito sutartyje“, kaip ji suprantama pagal šios direktyvos 3 straipsnio n punktą, kuri skirta tik su prekės tiekimu susijusiai sutarčiai finansuoti ir kurioje numatyta, kad kredito suma sumokama šios prekės pardavėjui, būtų nurodyta, kad vartotojas atleidžiamas nuo prievolės sumokėti tokio dydžio pirkimo kainą, kokia buvo sumokėta, ir kad pardavėjas, kai sumokama visa pirkimo kaina, privalo perduoti vartotojui nupirktą daiktą.

                  3.

                  Direktyvos 2008/48 10 straipsnio 2 dalies l punktas turi būti aiškinamas taip, kad kredito sutartyje turi būti konkrečiu procentiniu dydžiu nurodyta šios sutarties sudarymo momentu taikoma palūkanų už pavėluotus mokėjimus norma ir turi būti konkrečiai aprašyta palūkanų už pavėluotus mokėjimus normos tikslinimo tvarka. Kai nagrinėjamos kredito sutarties šalys susitaria, kad palūkanų už pavėluotus mokėjimus norma bus keičiama atsižvelgiant į valstybės narės centrinio banko nustatytą ir lengvai prieinamame oficialiajame leidinyje paskelbtą bazinės palūkanų normos pakeitimą, šioje sutartyje daroma nuoroda į minėtą bazinę palūkanų normą yra pakankama su sąlyga, kad palūkanų už pavėluotus mokėjimus normos apskaičiavimo atsižvelgiant į bazinę palūkanų normą būdas yra pateiktas minėtoje sutartyje. Šiuo atžvilgiu turi būti įvykdytos dvi sąlygos. Pirma, šio apskaičiavimo būdo pateikimas turi būti lengvai suprantamas vidutiniam vartotojui, neturinčiam specialių žinių finansų srityje, ir leisti jam apskaičiuoti palūkanų už pavėluotus mokėjimus normą remiantis toje pačioje sutartyje pateikta informacija. Antra, minėtos bazinės palūkanų normos keitimo dažnumas, nustatytas nacionalinės teisės nuostatose, taip pat turi būti nurodytas nagrinėjamoje kredito sutartyje.

                  4.

                  Direktyvos 2008/48 10 straipsnio 2 dalies r punktas turi būti aiškinamas taip, kad, kalbant apie išankstinio paskolos grąžinimo atveju mokėtinos kompensacijos apskaičiavimą, kredito sutartyje turi būti konkrečiai ir vidutiniam vartotojui lengvai suprantamai nurodytas šios kompensacijos apskaičiavimo būdas, kad šis vartotojas galėtų nustatyti išankstinio grąžinimo atveju mokėtinos kompensacijos dydį pagal šioje sutartyje pateiktą informaciją.

                  5.

                  Direktyvos 2008/48 10 straipsnio 2 dalis turi būti aiškinama taip, kad pagal ją nereikalaujama, jog kredito sutartyje būtų nurodytos visos situacijos, kai kredito sutarties šalims teisė nutraukti sutartį pripažįstama ne šioje direktyvoje, o tik nacionalinės teisės aktuose.

                  6.

                  Direktyvos 2008/48 14 straipsnio 1 dalis turi būti aiškinama taip, kad pagal ją kreditorius negali remtis teisės praradimu, kai vartotojas pasinaudoja teise atsisakyti sutarties pagal šią nuostatą, jeigu kredito sutartyje nebuvo vieno iš šios direktyvos 10 straipsnio 2 dalyje nurodytos privalomos informacijos elementų ir jis nebuvo tinkamai pateiktas vėliau, neatsižvelgiant į tai, ar šis vartotojas nežinojo apie savo teisę atsisakyti sutarties ir nėra už tai atsakingas.

                  7.

                  Direktyva 2008/48 turi būti aiškinama taip, kad pagal ją kreditorius negali pagrįstai manyti, kad vartotojas piktnaudžiavo savo teise atsisakyti sutarties, numatyta šios direktyvos 14 straipsnio 1 dalyje, kai kredito sutartyje nebuvo vieno iš minėtos direktyvos 10 straipsnio 2 dalyje nurodytos privalomos informacijos elementų ir jis nebuvo tinkamai pateiktas vėliau, neatsižvelgiant į tai, ar šis vartotojas nežinojo apie savo teisę atsisakyti sutarties.

                  8.

                  Direktyvos 2008/48 10 straipsnio 2 dalies t punktas turi būti aiškinamas taip, kad kredito sutartyje turi būti pateikta esminė informacija apie visas neteismines apskundimo arba teisių gynimo procedūras, kuriomis gali pasinaudoti vartotojas, ir atitinkamais atvejais – apie kiekvienos iš jų išlaidas, apie tai, ar skundas arba ieškinys turi būti pateiktas paštu ar elektroniniu būdu, koks yra fizinis arba elektroninio pašto adresas, kuriuo turi būti siunčiamas toks skundas arba ieškinys, ir apie kitas formos sąlygas, taikomas šiam skundui ar ieškiniui. Kalbant apie šią informaciją, pažymėtina, kad nepakanka vien kredito sutartyje esančios nuorodos į tvarką, su kuria galima susipažinti internete, arba į kitą aktą ar dokumentą, susijusį su apskundimo ir teisių gynimo neteisminių procedūrų tvarka.

         (1)  OL C 161, 2020 5 11

         OL C 230, 2020 7 13

         OL C 255, 2020 8 3.


title: Byla C-34/20: 2021 m. rugsėjo 2 d. Teisingumo Teismo (aštuntoji kolegija) sprendimas byloje (Verwaltungsgericht Köln (Vokietija) prašymas priimti prejudicinį sprendimą) Telekom Deutschland GmbH / Bundesrepublik Deutschland, atstovaujama Bundesnetzagentur für Elektrizität, Gas, Telekommunikation, Post und Eisenbahnen (Prašymas priimti prejudicinį sprendimą – Elektroniniai ryšiai – Reglamentas (ES) 2015/2120 – 3 straipsnis – Atvira interneto prieiga – 3 straipsnio 1 dalis – Galutinių paslaugų gavėjų teisės – 3 straipsnio 2 dalis – Susitarimų ar komercinės praktikos, ribojančių galutinių paslaugų gavėjų galimybę naudotis teisėmis, draudimas – 3 straipsnio 3 dalis – Pareiga valdyti srautą vienodomis sąlygomis be diskriminavimo – Galimybė įgyvendinti pagrįstas srauto valdymo priemones – Papildoma tarifų pasirinktis, vadinama „nuliniu tarifu“ – Pralaidumo ribojimas)

text:
               2021 11 15

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 462/17

      2021 m. rugsėjo 2 d. Teisingumo Teismo (aštuntoji kolegija) sprendimas byloje (Verwaltungsgericht Köln (Vokietija) prašymas priimti prejudicinį sprendimą) Telekom Deutschland GmbH / Bundesrepublik Deutschland, atstovaujama Bundesnetzagentur für Elektrizität, Gas, Telekommunikation, Post und Eisenbahnen

      (Byla C-34/20) (1)

      (Prašymas priimti prejudicinį sprendimą - Elektroniniai ryšiai - Reglamentas (ES) 2015/2120 - 3 straipsnis - Atvira interneto prieiga - 3 straipsnio 1 dalis - Galutinių paslaugų gavėjų teisės - 3 straipsnio 2 dalis - Susitarimų ar komercinės praktikos, ribojančių galutinių paslaugų gavėjų galimybę naudotis teisėmis, draudimas - 3 straipsnio 3 dalis - Pareiga valdyti srautą vienodomis sąlygomis be diskriminavimo - Galimybė įgyvendinti pagrįstas srauto valdymo priemones - Papildoma tarifų pasirinktis, vadinama „nuliniu tarifu“ - Pralaidumo ribojimas)
      (2021/C 462/15)
      Proceso kalba: vokiečių

         Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas

         Verwaltungsgericht Köln

         Šalys pagrindinėje byloje

         Ieškovė: Telekom Deutschland GmbH

         Atsakovė: Bundesrepublik Deutschland, atstovaujama Bundesnetzagentur für Elektrizität, Gas, Telekommunikation, Post und Eisenbahnen

         Rezoliucinė dalis

      2015 m. lapkričio 25 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamento (ES) 2015/2120, kuriuo nustatomos priemonės, susijusios su atvira interneto prieiga, ir kuriuo iš dalies keičiami Direktyva 2002/22/EB dėl universaliųjų paslaugų ir paslaugų gavėjų teisių, susijusių su elektroninių ryšių tinklais ir paslaugomis, ir Reglamentas (ES) Nr. 531/2012 dėl tarptinklinio ryšio per viešuosius judriojo ryšio tinklus Sąjungoje, 3 straipsnis turi būti aiškinamas taip, kad vaizdo transliavimo paslaugai taikomas pralaidumo ribojimas dėl to, kad aktyvuojama vadinamoji „nulinio tarifo“ tarifų pasirinktis, neatsižvelgiant į tai, ar vaizdą transliuoja turinio partneriai, ar kiti paslaugų teikėjai, yra nesuderinamas su pareigomis, kylančiomis iš šio straipsnio 3 dalies.

         (1)  OL C 137, 2020 4 27.


title: Byla C-66/20: 2021 m. rugsėjo 2 d. Teisingumo Teismo (ketvirtoji kolegija) sprendimas byloje (Procura della Repubblica di Trento (Italija) prašymas priimti prejudicinį sprendimą) dėl Europos tyrimo orderio pripažinimo ir vykdymo, kuris išduotas dėl XK (Prašymas priimti prejudicinį sprendimą – SESV 267 straipsnis – Sąvoka „nacionalinis teismas“ – Kriterijai – Procura della Repubblica di Trento (Trento prokuratūra, Italija) – Prašymo priimti prejudicinį sprendimą nepriimtinumas)

text:
               2021 11 15

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 462/18

      2021 m. rugsėjo 2 d. Teisingumo Teismo (ketvirtoji kolegija) sprendimas byloje (Procura della Repubblica di Trento (Italija) prašymas priimti prejudicinį sprendimą) dėl Europos tyrimo orderio pripažinimo ir vykdymo, kuris išduotas dėl XK
      (Byla C-66/20) (1)

      (Prašymas priimti prejudicinį sprendimą - SESV 267 straipsnis - Sąvoka „nacionalinis teismas“ - Kriterijai - Procura della Repubblica di Trento (Trento prokuratūra, Italija) - Prašymo priimti prejudicinį sprendimą nepriimtinumas)
      (2021/C 462/16)
      Proceso kalba: italų

         Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas

         Procura della Repubblica di Trento

         Šalys pagrindinėje byloje

      XK

         dalyvaujant: Finanzamt für Steuerstrafsachen und Steuerfahndung Münster

         Rezoliucinė dalis

      2020 m. sausio 15 d. sprendimu pateiktas Procura della Repubblica di Trento (Trento prokuratūra, Italija) prašymas priimti prejudicinį sprendimą nepriimtinas.

         (1)  OL C 209, 2020 6 22.


title: Byla C-100/20: 2021 m. rugsėjo 9 d. Teisingumo Teismo (penktoji kolegija) sprendimas byloje (Bundesfinanzhof (Vokietija) prašymas priimti prejudicinį sprendimą) XY / Hauptzollamt B (Prašymas priimti prejudicinį sprendimą – Apmokestinimas – Energinių produktų ir elektros energijos apmokestinimas – Direktyva 2003/96/EB – 17 straipsnio 1 dalies a punktas – Energinių produktų ir elektros energijos vartojimo mokesčių sumažinimas daug energijos naudojančioms įmonėms – Neprivalomas sumažinimas – Pažeidžiant nacionalinės teisės nuostatas, priimtas remiantis šia direktyva valstybėms narėms suteikta teise, surinktų mokesčių grąžinimo tvarka – Palūkanų mokėjimas – Vienodo požiūrio principas)

text:
               2021 11 15

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 462/18

      2021 m. rugsėjo 9 d. Teisingumo Teismo (penktoji kolegija) sprendimas byloje (Bundesfinanzhof (Vokietija) prašymas priimti prejudicinį sprendimą) XY / Hauptzollamt B

      (Byla C-100/20) (1)

      (Prašymas priimti prejudicinį sprendimą - Apmokestinimas - Energinių produktų ir elektros energijos apmokestinimas - Direktyva 2003/96/EB - 17 straipsnio 1 dalies a punktas - Energinių produktų ir elektros energijos vartojimo mokesčių sumažinimas daug energijos naudojančioms įmonėms - Neprivalomas sumažinimas - Pažeidžiant nacionalinės teisės nuostatas, priimtas remiantis šia direktyva valstybėms narėms suteikta teise, surinktų mokesčių grąžinimo tvarka - Palūkanų mokėjimas - Vienodo požiūrio principas)
      (2021/C 462/17)
      Proceso kalba: vokiečių

         Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas

         Bundesfinanzhof

         Šalys pagrindinėje byloje

         Ieškovė ir kasatorė: XY

         Atsakovė ir kita kasacinio proceso šalis: Hauptzollamt B

         Rezoliucinė dalis

      Sąjungos teisę reikia aiškinti taip, kad pagal ją reikalaujama, jog grąžinant nepagrįstai surinktą elektros energijos mokesčio sumą klaidingai pritaikius nacionalinės teisės nuostatą, priimtą remiantis valstybėms narėms 2003 m. spalio 27 d. Tarybos direktyva 2003/96/EB, pakeičiančia Bendrijos energetikos produktų ir elektros energijos mokesčių struktūrą, suteikta teise, prie šios sumos būtų pridedamos palūkanos.

         (1)  OL C 209, 2020 6 22.


title: Byla C-169/20: 2021 m. rugsėjo 2 d. Teisingumo Teismo (devintoji kolegija) sprendimas byloje Europos Komisija / Portugalijos Respublika (Valstybės įsipareigojimų neįvykdymas – SESV 110 straipsnis – Vidaus mokesčiai – Diskriminaciniai mokesčiai – Draudimas – Iš kitų valstybių narių importuotos naudotos transporto priemonės – Transporto priemonių registracijos mokesčio dedamoji, apskaičiuojama pagal išmetamą angles dioksido kiekį – Neatsižvelgimas į transporto priemonės nuvertėjimą)

text:
               2021 11 15

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 462/19

      2021 m. rugsėjo 2 d. Teisingumo Teismo (devintoji kolegija) sprendimas byloje Europos Komisija / Portugalijos Respublika

      (Byla C-169/20) (1)

      (Valstybės įsipareigojimų neįvykdymas - SESV 110 straipsnis - Vidaus mokesčiai - Diskriminaciniai mokesčiai - Draudimas - Iš kitų valstybių narių importuotos naudotos transporto priemonės - Transporto priemonių registracijos mokesčio dedamoji, apskaičiuojama pagal išmetamą angles dioksido kiekį - Neatsižvelgimas į transporto priemonės nuvertėjimą)
      (2021/C 462/18)
      Proceso kalba: portugalų

         Šalys

         Ieškovė: Europos Komisija, atstovaujama iš pradžių M. França ir C. Perrin, vėliau G. Braga da Cruz ir C. Perrin

         Atsakovė: Portugalijos Respublika, atstovaujama L. Inez Fernandes, N. Vitorino, A. Pimenta, P. Barros da Costa ir S. Jaulino

         Rezoliucinė dalis

                  1.

                  Netaikydama aplinkosaugos dedamosios nuvertėjimo, kai apskaičiuojama vertė, taikytina naudotoms transporto priemonėms, pradedamoms naudoti Portugalijos Respublikoje ir įsigytoms kitoje valstybėje narėje, apskaičiuojant transporto priemonių mokestį, kaip numatyta Código do imposto sobre veículos (Transporto priemonių mokesčio kodeksas), iš dalies pakeistame lei 71/2018 (Įstatymas Nr. 71/2018), Portugalijos Respublika neįvykdė įsipareigojimų pagal SESV 110 straipsnį.

                  2.

                  Priteisti iš Portugalijos Respublikos bylinėjimosi išlaidas.

         (1)  OL C 209, 2020 6 22.


title: Byla C-180/20: 2021 m. rugsėjo 2 d. Teisingumo Teismo (didžioji kolegija) sprendimas byloje Europos Komisija / Europos Sąjungos Taryba (Ieškinys dėl panaikinimo – Sprendimai (ES) 2020/245 ir 2020/246 – Pozicija, kurios Europos Sąjungos vardu turi būti laikomasi Europos Sąjungos ir Europos atominės energijos bendrijos bei jų valstybių narių ir Armėnijos Respublikos visapusiškos ir tvirtesnės partnerystės susitarimu įsteigtoje Partnerystės taryboje – Susitarimas, kurio tam tikros nuostatos gali būti priskirtos prie bendros užsienio ir saugumo politikos (BUSP) – Partnerystės tarybos, Partnerystės komiteto, pakomitečių ir kitų Partnerystės tarybos įsteigtų organų darbo tvarkos taisyklių priėmimas – Dviejų atskirų sprendimų priėmimas – Teisinio pagrindo pasirinkimas – ESS 37 straipsnis – SESV 218 straipsnio 9 dalis – Balsavimo taisyklė)

text:
               2021 11 15

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 462/19

      2021 m. rugsėjo 2 d. Teisingumo Teismo (didžioji kolegija) sprendimas byloje Europos Komisija / Europos Sąjungos Taryba

      (Byla C-180/20) (1)

      (Ieškinys dėl panaikinimo - Sprendimai (ES) 2020/245 ir 2020/246 - Pozicija, kurios Europos Sąjungos vardu turi būti laikomasi Europos Sąjungos ir Europos atominės energijos bendrijos bei jų valstybių narių ir Armėnijos Respublikos visapusiškos ir tvirtesnės partnerystės susitarimu įsteigtoje Partnerystės taryboje - Susitarimas, kurio tam tikros nuostatos gali būti priskirtos prie bendros užsienio ir saugumo politikos (BUSP) - Partnerystės tarybos, Partnerystės komiteto, pakomitečių ir kitų Partnerystės tarybos įsteigtų organų darbo tvarkos taisyklių priėmimas - Dviejų atskirų sprendimų priėmimas - Teisinio pagrindo pasirinkimas - ESS 37 straipsnis - SESV 218 straipsnio 9 dalis - Balsavimo taisyklė)
      (2021/C 462/19)
      Proceso kalba: anglų

         Šalys

         Ieškovė: Europos Komisija, atstovaujama M. Kellerbauer ir T. Ramopoulos

         Atsakovė: Europos Sąjungos Taryba, atstovaujama P. Mahnič, M. Balta ir M. Bishop

         Ieškovės pusėje įstojusi į bylą šalis: Čekijos Respublika, atstovaujama K. Najmanová, M. Švarc, J. Vláčil ir M. Smolek

         Atsakovės pusėje įstojusi į bylą šalis: Prancūzijos Respublika, atstovaujama T. Stehelin, J.-L. Carré ir A.-L. Desjonquères

         Rezoliucinė dalis

                  1.

                  Panaikinti 2020 m. vasario 17 d. Tarybos sprendimą (ES) 2020/245 dėl pozicijos, kurios Europos Sąjungos vardu turi būti laikomasi Europos Sąjungos ir Europos atominės energijos bendrijos bei jų valstybių narių ir Armėnijos Respublikos visapusiškos ir tvirtesnės partnerystės susitarimu įsteigtoje Partnerystės taryboje dėl Partnerystės tarybos, Partnerystės komiteto, pakomitečių ir kitų Partnerystės tarybos įsteigtų organų darbo tvarkos taisyklių priėmimo ir pakomitečių sąrašo sudarymo šio susitarimo taikymui, išskyrus II antraštinę dalį, ir 2020 m. vasario 17 d. Tarybos sprendimą (ES) 2020/246 dėl pozicijos, kurios Europos Sąjungos vardu turi būti laikomasi Europos Sąjungos ir Europos atominės energijos bendrijos bei jų valstybių narių ir Armėnijos Respublikos visapusiškos ir tvirtesnės partnerystės susitarimu įsteigtoje Partnerystės taryboje dėl Partnerystės tarybos, Partnerystės komiteto, pakomitečių ir kitų Partnerystės tarybos įsteigtų organų darbo tvarkos taisyklių priėmimo ir pakomitečių sąrašo sudarymo šio susitarimo II antraštinės dalies taikymui.

                  2.

                  Palikti galioti sprendimų 2020/245 ir 2020/246 padarinius.

                  3.

                  Priteisti iš Europos Sąjungos Tarybos bylinėjimosi išlaidas.

                  4.

                  Prancūzijos Respublika ir Čekijos Respublika padengia savo bylinėjimosi išlaidas.

         (1)  OL C 209, 2020 6 22.


title: Byla C-337/20: 2021 m. rugsėjo 2 d. Teisingumo Teismo (ketvirtoji kolegija) sprendimas byloje (Cour de cassation (Prancūzija) prašymas priimti prejudicinį sprendimą) DM, LR / Caisse régionale de Crédit agricole mutuel (CRCAM) – Alpes-Provence (Prašymas priimti prejudicinį sprendimą – Teisės aktų derinimas – Mokėjimo paslaugos vidaus rinkoje – Direktyva 2007/64/EB – 58 ir 60 straipsniai – Mokėjimo paslaugų vartotojas – Pranešimas apie nesankcionuotas operacijas – Mokėjimo paslaugų teikėjo atsakomybė už šias operacijas – Mokėjimo paslaugų vartotojo laiduotojo pareikštas ieškinys dėl atsakomybės)

text:
               2021 11 15

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 462/20

      2021 m. rugsėjo 2 d. Teisingumo Teismo (ketvirtoji kolegija) sprendimas byloje (Cour de cassation (Prancūzija) prašymas priimti prejudicinį sprendimą) DM, LR / Caisse régionale de Crédit agricole mutuel (CRCAM) – Alpes-Provence

      (Byla C-337/20) (1)

      (Prašymas priimti prejudicinį sprendimą - Teisės aktų derinimas - Mokėjimo paslaugos vidaus rinkoje - Direktyva 2007/64/EB - 58 ir 60 straipsniai - Mokėjimo paslaugų vartotojas - Pranešimas apie nesankcionuotas operacijas - Mokėjimo paslaugų teikėjo atsakomybė už šias operacijas - Mokėjimo paslaugų vartotojo laiduotojo pareikštas ieškinys dėl atsakomybės)
      (2021/C 462/20)
      Proceso kalba: prancūzų

         Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas

         Cour de cassation (Prancūzija)

         Šalys pagrindinėje byloje

         Kasatoriai: DM, LR

         Kita kasacinio proceso šalis: Caisse régionale de Crédit agricole mutuel (CRCAM) – Alpes-Provence

         Rezoliucinė dalis

                  1.

                  2007 m. lapkričio 13 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 2007/64/EB dėl mokėjimo paslaugų vidaus rinkoje, iš dalies keičiančios direktyvas 97/7/EB, 2002/65/EB, 2005/60/EB ir 2006/48/EB ir panaikinančios Direktyvą 97/5/EB, 58 straipsnis ir 60 straipsnio 1 dalis turi būti aiškinami taip, kad pagal juos draudžiama mokėjimo paslaugų vartotojui remtis šių paslaugų teikėjo atsakomybe pagal kitą atsakomybės sistemą nei numatytoji šiose nuostatose, jeigu šis vartotojas neįvykdė minėtame 58 straipsnyje numatytos pareigos pranešti.

                  2.

                  Direktyvos 2007/64 58 straipsnis ir 60 straipsnio 1 dalis turi būti aiškinami taip, kad pagal juos nedraudžiama mokėjimo paslaugų vartotojo laiduotojui remtis mokėjimo paslaugų teikėjo, kuriam skirta garantija, civiline atsakomybe dėl jo pareigų, susijusių su nesankcionuota operacija, neįvykdymo, siekiant užginčyti garantija užtikrintos skolos sumą, remiantis nacionaline bendrosios teisės sutartinės atsakomybės sistema.

         (1)  OL C 339, 2020 10 12.