title: Byla T-380/19: 2020 m. birželio 25 d. Bendrojo Teismo sprendimas byloje Serviceplan Gruppe für innovative Kommunikation / EUIPO (Serviceplan Solutions) (Europos Sąjungos prekių ženklas – Žodinio Europos Sąjungos prekių ženklo „Serviceplan Solutions“ paraiška – Absoliutus atmetimo pagrindas – Skiriamojo požymio nebuvimas – Reglamento (ES) 2017/1001 7 straipsnio 1 dalies b punktas – Pareiga motyvuoti – Reglamento 2017/1001 94 straipsnio 1 dalies pirmas sakinys)

text:
               10.8.2020

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 262/23

      2020 m. birželio 25 d. Bendrojo Teismo sprendimas byloje Serviceplan Gruppe für innovative Kommunikation / EUIPO (Serviceplan Solutions)

      (Byla T-380/19) (1)

      (Europos Sąjungos prekių ženklas - Žodinio Europos Sąjungos prekių ženklo „Serviceplan Solutions“ paraiška - Absoliutus atmetimo pagrindas - Skiriamojo požymio nebuvimas - Reglamento (ES) 2017/1001 7 straipsnio 1 dalies b punktas - Pareiga motyvuoti - Reglamento 2017/1001 94 straipsnio 1 dalies pirmas sakinys)
      (2020/C 262/30)
      Proceso kalba: vokiečių

         Šalys

         Ieškovė: Serviceplan Gruppe für innovative Kommunikation GmbH & Co. KG (Miunchenas, Vokietija), atstovaujama advokatų B. Koch ir P. Schmitz

         Atsakovė: Europos Sąjungos intelektinės nuosavybės tarnyba (EUIPO), atstovaujama E. Markakis

         Dalykas

      Ieškinys dėl 2019 m. kovo 25 d. EUIPO penktosios apeliacinės tarybos sprendimo (byla R 1427/2018-5), susijusio su paraiška įregistruoti žodinį žymenį „Serviceplan Solutions“ kaip Europos Sąjungos prekių ženklą.

         Rezoliucinė dalis

                  1.

                  Atmesti ieškinį.

                  2.

                  Priteisti iš Serviceplan Gruppe für innovative Kommunikation GmbH & Co. KG bylinėjimosi išlaidas.

         (1)  OL C 270, 2019 8 12.


title: Byla T-552/19: 2020 m. birželio 25 d. Bendrojo Teismo sprendimas byloje Malacalza Investimenti / ECB (Galimybė susipažinti su dokumentais – ECB sprendimas taikyti Banca Carige SpA laikinąjį administravimą – Atsisakymas leisti susipažinti – Bylos nagrinėjimas nedalyvaujant šaliai)

text:
               10.8.2020

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 262/23

      2020 m. birželio 25 d. Bendrojo Teismo sprendimas byloje Malacalza Investimenti / ECB

      (Byla T-552/19) (1)

      (Galimybė susipažinti su dokumentais - ECB sprendimas taikyti Banca Carige SpA laikinąjį administravimą - Atsisakymas leisti susipažinti - Bylos nagrinėjimas nedalyvaujant šaliai)
      (2020/C 262/31)
      Proceso kalba: italų

         Šalys

         Ieškovė: Malacalza Investimenti Srl (Genuja, Italija), atstovaujama advokatų P. Ghiglione, E. De Giorgi ir L. Amicarelli

         Atsakovas: Europos Centrinis Bankas (ECB), atstovaujamas F. von Lindeiner ir M. Van Hoecke, padedamų advokato D. Sarmiento Ramírez-Escudero

         Dalykas

      SESV 263 straipsniu grindžiamas prašymas panaikinti 2019 m. birželio 12 d. ECB sprendimą LS/LdG/19/185, kuriuo atsisakyta leisti susipažinti su tam tikrais dokumentais, susijusiais su 2019 m. sausio 1 d. ECB valdančiosios tarybos sprendimu ECB-SSM-2019-ITCAR-11 taikyti Banca Carige SpA laikinąjį administravimą.

         Rezoliucinė dalis

                  1.

                  Panaikinti 2019 m. birželio 12 d. Europos Centrinio Banko (ECB) sprendimą LS/LdG/19/185, kuriuo atsisakyta leisti susipažinti su tam tikrais dokumentais, susijusiais su 2019 m. sausio 1 d. ECB valdančiosios tarybos sprendimu ECB-SSM-2019-ITCAR-11 taikyti Banca Carige SpA laikinąjį administravimą.

                  2.

                  Priteisti iš ECB bylinėjimosi išlaidas.

         (1)  OL C 328, 2019 9 30.


title: Byla T-294/19: 2020 m. birželio 11 d. Bendrojo Teismo nutartis byloje Vanhoudt ir kt./ / EIB (Ieškinys dėl panaikinimo ir žalos atlyginimo – Viešoji tarnyba – EIB personalas – EIB darbo užmokesčių ir atlyginimų augimo sistemos reforma – Atlyginimo modeliavimo priemonė – Aktas, dėl kurio negalima pareikšti ieškinio – Tik patvirtinantis aktas – Naujų ir esminių faktinių aplinkybių nebuvimas – Neturtinė žala – Priežastinio ryšio nebuvimas – Iš dalies nepriimtinas ir iš dalies akivaizdžiai teisiškai nepagrįstas ieškinys)

text:
               10.8.2020

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 262/24

      2020 m. birželio 11 d. Bendrojo Teismo nutartis byloje Vanhoudt ir kt./ / EIB

      (Byla T-294/19) (1)

      (Ieškinys dėl panaikinimo ir žalos atlyginimo - Viešoji tarnyba - EIB personalas - EIB darbo užmokesčių ir atlyginimų augimo sistemos reforma - Atlyginimo modeliavimo priemonė - Aktas, dėl kurio negalima pareikšti ieškinio - Tik patvirtinantis aktas - Naujų ir esminių faktinių aplinkybių nebuvimas - Neturtinė žala - Priežastinio ryšio nebuvimas - Iš dalies nepriimtinas ir iš dalies akivaizdžiai teisiškai nepagrįstas ieškinys)
      (2020/C 262/32)
      Proceso kalba: anglų

         Šalys

         Ieškovai: Patrick Vanhoudt (Gonderange, Liuksemburgas) ir 9 kiti ieškovai, nurodyti nutarties priede, atstovaujami baristerio A. Haines

         Atsakovas: Europos investicijų bankas, atstovaujamas T. Gilliams, J. Klein ir J. Krueck, padedamų advokatų P. E. Partsch ir T. Evans

         Dalykas

      SESV 270 straipsniu ir Europos Sąjungos Teisingumo Teismo pareigūnų tarnybos nuostatų 50a straipsniu grindžiamas prašymas, pirma, panaikinti 2019 m. sausio 31 d. EIB sprendimą, kuriuo patvirtintas taikinimo komisijos sprendimas, kad taikinimo procedūra dėl ieškovų prašymų pateikti spausdintus oficialius atlyginimo modeliavimo priemonės (naudojamos apskaičiuoti reformos poveikį) rezultatus ir susitarti dėl įgyvendinant reformą tariamai patirtų nuostolių atlyginimo buvo nesėkminga, ir, antra, atlyginti ieškovams neturtinę žalą, kuri atsirado dėl 2019 m. sausio 31 d. sprendimo.

         Rezoliucinė dalis

                  1.

                  Atmesti ieškinį kaip iš dalies nepriimtiną ir iš dalies akivaizdžiai teisiškai nepagrįstą.

                  2.

                  Priteisti iš Patrick Vanhoudt ir 9 kitų ieškovų, nurodytų nutarties priede, bylinėjimosi išlaidas.

         (1)  OL C 230, 2019 7 8.


title: Byla T-383/20: 2020 m. birželio 16 d. pareikštas ieškinys byloje Moloko Beverage / EUIPO – Nexus Liquids (moloko)

text:
               10.8.2020

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 262/35

      2020 m. birželio 16 d. pareikštas ieškinys byloje Moloko Beverage / EUIPO – Nexus Liquids (moloko)

      (Byla T-383/20)
      (2020/C 262/47)
      Kalba, kuria surašytas ieškinys: vokiečių

         Šalys

         Ieškovė: Moloko Beverage GmbH (Gepingenas, Vokietija), atstovaujama advokatės D. Wieland

         Atsakovė: Europos Sąjungos intelektinės nuosavybės tarnyba (EUIPO)

         Kita procedūros Apeliacinėje taryboje šalis: Nexus Liquids GmbH (Bylefeldas, Vokietija)

         Su procedūra EUIPO susijusi informacija

         Prekių ženklo, dėl kurio kilo ginčas, savininkė: ieškovė

         Prekių ženklas, dėl kurio kilo ginčas: žodinis Sąjungos prekių ženklas „moloko“ –Sąjungos prekių ženklas Nr. 16 415 838

         Procedūra EUIPO: registracijos pripažinimo negaliojančia procedūra

         Ginčijamas sprendimas: 2020 m. kovo 18 d. EUIPO penktosios apeliacinės tarybos sprendimas byloje R 1485/2019-5

         Reikalavimai

      Ieškovė Bendrojo Teismo prašo:

                  —

                  panaikinti ginčijamą sprendimą ir įregistruoti Sąjungos prekių ženklą Nr. 16 415 838 taip pat šioms prekėms:
                  tabakas ir tabako gaminiai, įskaitant tabako pakaitalus; kvapiosios medžiagos ir tirpalai asmeniniams tikslams skirtiems garintuvams ir elektroninėms cigaretėms;

                  —

                  priteisti iš EUIPO bylinėjimosi išlaidas, o iš Nexus Liquids GmbH – per apeliacinę procedūrą EUIPO patirtąsias bylinėjimosi išlaidas.

         Pagrindai, kuriais remiamasi

                  —

                  Europos Parlamento ir Tarybos reglamento (ES) 2017/1001 59 straipsnio 1 dalies a punkto, siejamo su 7 straipsnio 1 dalies b punktu, pažeidimas;

                  —

                  Europos Parlamento ir Tarybos reglamento (ES) 2017/1001 59 straipsnio 1 dalies a punkto, siejamo su 7 straipsnio 1 dalies c punktu, pažeidimas.


title: Byla T-387/20: 2020 m. birželio 23 d. pareikštas ieškinys byloje DK Company / EUIPO – Hunter Boot (DENIM HUNTER)

text:
               10.8.2020

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 262/35

      2020 m. birželio 23 d. pareikštas ieškinys byloje DK Company / EUIPO – Hunter Boot (DENIM HUNTER)

      (Byla T-387/20)
      (2020/C 262/48)
      Kalba, kuria surašytas ieškinys: anglų

         Šalys

         Ieškovė: DK Company A/S (Ikastas, Danija), atstovaujama advokato S. Hansen

         Atsakovė: Europos Sąjungos intelektinės nuosavybės tarnyba (EUIPO)

         Kita procedūros Apeliacinėje taryboje šalis: Hunter Boot Ltd (Edinburgas, Jungtinė Karalystė)

         Su procedūra EUIPO susijusi informacija

         Prekių ženklo, dėl kurio kilo ginčas, paraišką pateikęs asmuo: ieškovė.

         Prekių ženklas, dėl kurio kilo ginčas: vaizdinio Sąjungos prekių ženklo DENIM HUNTER paraiška – Registracijos paraiška Nr. 14 649 891.

         Procedūra EUIPO: protesto procedūra.

         Ginčijamas sprendimas: 2020 m. balandžio 3 d. EUIPO antrosios apeliacinės tarybos sprendimas byloje R 849/2018-2.

         Reikalavimai

      Ieškovė Bendrojo Teismo prašo:

                  —

                  panaikinti visą ginčijamą sprendimą,

                  —

                  priteisti iš EUIPO bylinėjimosi išlaidas, įskaitant ieškovės patirtas bylinėjimosi išlaidas.

         Pagrindai, kuriais remiamasi

                  —

                  Apeliacinė taryba padarė klaidą, kai vertino ieškovės prekių ženklo paraiškoje nurodytų prekių (administracinio) apribojimo pasekmes ir ieškovės prekių ženkle esančio vaizdinio elemento poveikį,

                  —

                  Apeliacinė taryba visiškai nepaisė aplinkybės, kad Bendrasis Teismas jau yra įvertinęs žodžio „HUNTER“ skiriamąjį požymį dėl 25 klasės prekių.


title: Byla T-612/19: 2020 m. birželio 4 d. Bendrojo Teismo nutartis byloje UPL Europe ir Aceto Agricultural Chemicals / Komisija

text:
               10.8.2020

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 262/38

      2020 m. birželio 4 d. Bendrojo Teismo nutartis byloje UPL Europe ir Aceto Agricultural Chemicals / Komisija

      (Byla T-612/19) (1)

      (2020/C 262/53)
      Proceso kalba: anglų
      Septintosios kolegijos pirmininkas nutartimi nurodė išbraukti bylą iš registro.

         (1)  OL C 399, 2019 11 25.


title: Byla T-708/19: 2020 m. birželio 10 d. Bendrojo Teismo nutartis byloje Bujar / Komisija

text:
               10.8.2020

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 262/38

      2020 m. birželio 10 d. Bendrojo Teismo nutartis byloje Bujar / Komisija

      (Byla T-708/19) (1)

      (2020/C 262/54)
      Proceso kalba: anglų
      Septintosios kolegijos pirmininkas nutartimi nurodė išbraukti bylą iš registro.

         (1)  OL C 10, 2020 1 13.


title: Byla C-335/20: 2020 m. liepos 24 d. Tribunal du travail du Brabant wallon, division Wavre (Belgija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje PR / Agence fédérale pour l'Accueil des demandeurs d'asile (Fedasil)

text:
               21.9.2020

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 313/16

      2020 m. liepos 24 d.Tribunal du travail du Brabant wallon, division Wavre (Belgija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje PR / Agence fédérale pour l'Accueil des demandeurs d'asile (Fedasil)

      (Byla C-335/20)
      (2020/C 313/20)
      Proceso kalba: prancūzų

         Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas

         Tribunal du travail du Brabant wallon, division Wavre

         Šalys pagrindinėje byloje

         Ieškovas: PR

         Atsakovė: Agence fédérale pour l'Accueil des demandeurs d'asile (Fedasil)

         Prejudiciniai klausimai

                  1.

                  Ar valstybės administracinės institucijos priimtas sprendimas pakeisti privalomą prieglobsčio prašytojo registracijos priėmimo centre vietą, kuriuo pirmiausia siekiama palengvinti prieglobsčio prašytojo perdavimą už jo [tarptautinės] apsaugos prašymo nagrinėjimą atsakingai valstybei, aiškintinas kaip parengiamoji faktinio perdavimo priemonė, kai prieglobsčio prašytojas nacionaliniame teisme pateikė prašymą panaikinti šią išsiuntimo priemonę ir sustabdyti jos vykdymą, jau yra šios išsiuntimo priemonės vykdymas, kaip tai suprantama pagal reglamentą „Dublinas III (1)“?

                  2.

                  Jeigu atsakymas būtų teigiamas, ar vienintelė priemonė – stabdomąjį poveikį turintis prašymas, t. y. 1980 m. gruodžio 15 d. Įstatymo dėl užsieniečių atvykimo į šalies teritoriją, gyvenimo šalyje, įsikūrimo ir išsiuntimo iš jos 39/82 straipsnio 4 dalyje numatytas ypatingos skubos tvarka teikiamas prašymas sustabdyti vykdymą, teisė pateikti kurį suteikiama prieglobsčio prašytojui, paragintam pateikti savo tarptautinės apsaugos prašymą nagrinėti kitoje valstybėje narėje, susijęs su neišvengiamai vykdytina išsiuntimo ar grąžinimo priemone, yra veiksminga teisės gynimo priemonė, kaip tai suprantama pagal reglamento „Dublinas III“ 27 straipsnį?

         (1)  2013 m. birželio 26 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentas (ES) Nr. 604/2013, kuriuo išdėstomi valstybės narės, atsakingos už trečiosios šalies piliečio arba asmens be pilietybės vienoje iš valstybių narių pateikto tarptautinės apsaugos prašymo nagrinėjimą, nustatymo kriterijai ir mechanizmai (OL L 180, 2013, p. 31).


title: Byla C-348/20 P: 2020 m. liepos 28 d. Nord Stream 2 AG pateiktas apeliacinis skundas dėl 2020 m. gegužės 20 d. Bendrojo Teismo (aštuntoji kolegija) nutarties byloje T-526/19 Nord Stream 2 / Parlamentas ir Taryba

text:
               21.9.2020

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 313/17

      2020 m. liepos 28 d.Nord Stream 2 AG pateiktas apeliacinis skundas dėl 2020 m. gegužės 20 d. Bendrojo Teismo (aštuntoji kolegija) nutarties byloje T-526/19 Nord Stream 2 / Parlamentas ir Taryba

      (Byla C-348/20 P)
      (2020/C 313/21)
      Proceso kalba: anglų

         Šalys

         Apeliantė: Nord Stream 2 AG, atstovaujama advocaat L. Van den Hende, Solicitor M. Schonberg, Rechtsanwälte J. Penz-Evren, J. Maly

         Kitos proceso šalys: Europos Parlamentas, Europos Sąjungos Taryba

         Apeliantės reikalavimai

      Apeliantė Teisingumo Teismo prašo:

                  —

                  panaikinti 2020 m. gegužės 20 d. Bendrojo Teismo (aštuntoji kolegija) nutartį byloje T-526/19 Nord Stream 2 / Parlamentas ir Taryba, visų pirma rezoliucinės dalies 1, 3, 4 ir 6 punktus;

                  —

                  tiek, kiek Teisingumo Teismas mano, kad bylos situacija tai leidžia, atmesti nepriimtinumu grindžiamą prieštaravimą, pripažinti ieškinį priimtinu ir grąžinti bylą Bendrajam Teismui nagrinėti iš esmės arba, subsidiariai, pripažinti, kad ginčijama priemonė yra tiesiogiai susijusi su apeliante ir grąžinti bylą Bendrajam Teismui, kad šis nuspręstų dėl konkrečios sąsajos arba įtrauktų šį klausimą į bylos nagrinėjimą iš esmės; ir

                  —

                  priteisti iš Tarybos ir Parlamento apeliantės bylinėjimosi išlaidas, įskaitant patirtas Bendrajame Teisme.

         Apeliacinio skundo pagrindai ir pagrindiniai argumentai

      Pirmajame apeliacinio skundo pagrinde, kurį sudaro dvi dalys, apeliantė tvirtina, kad Bendrasis Teismas padarė teisės klaidų, kai taikė tiesioginės sąsajos reikalavimą ir nusprendė, kad apeliantė neturėjo locus standi, kiek tai susiję su jos ieškiniu dėl 2019 m. balandžio 17 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos (ES) 2019/692 (1) (toliau – Pakeitimų direktyva) panaikinimo.
      Bendrasis Teismas suklydo nusprendęs, kad direktyva (įskaitant Pakeitimų direktyvą) prieš priimant perkėlimo priemones arba prieš pasibaigiant perkėlimo terminui negali savaime tiesiogiai paveikti ūkio subjekto teisinės padėties, o tai faktiškai reikštų, kad atmetama bet kokia galimybė pareikšti ieškinį dėl panaikinimo pagal SESV 263 straipsnio ketvirtą pastraipą.
      Bendrasis Teismas suklydo valstybės narės diskrecijos klausimą įvertinęs visiškai bendrais terminais ir nenagrinėjęs, kokį poveikį diskrecija konkrečiai darys apeliantės teisinei padėčiai, atsižvelgiant į jos ieškinio dalyką.
      Antrajame apeliacinio skundo pagrinde apeliantė tvirtina, kad Bendrasis Teismas padarė teisės klaidų vertindamas Tarybos prašymus išimti iš bylos medžiagos tam tikrus dokumentus ir tenkindamas jos prašymus. Konkrečiai kalbant, Bendrasis Teismas suklydo visą vertinimą atlikęs pagal Reglamentą 1049/2001 (2) dėl galimybės visuomenei susipažinti su dokumentais, tačiau nenagrinėjęs, ar tie dokumentai buvo akivaizdžiai svarbūs sprendžiant ginčą. Bendrasis Teismas taip pat suklydo taikydamas apribojimus, kuriuos Teisingumo Teismas konkrečiomis neatidėliotinomis sprendimų Vengrija / Parlamentas ir Slovėnija / Kroatija (3) aplinkybėmis yra nustatęs kitokioms visiškai skirtingo pobūdžio situacijoms. Galiausiai Bendrasis Teismas padarė teisės klaidą nusprendęs, kad labai svarbus yra apeliantės pagal Energetikos chartijos sutartį pradėtas arbitražo procesas, nors tai nėra svarbu jam atliekant vertinimą bet kokiu pagrindu, net ir pagal Reglamentą 1049/2001.

         (1)  2019 m. balandžio 17 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva (ES) 2019/692, kuria iš dalies keičiama Direktyva 2009/73/EB dėl gamtinių dujų vidaus rinkos bendrųjų taisyklių (OL L 117, 2019, p. 1).

         (2)  2001 m. gegužės 30 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentas (EB) Nr. 1049/2001 dėl galimybės visuomenei susipažinti su Europos Parlamento, Tarybos ir Komisijos dokumentais (OL L 145, 2001, p. 43; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 1 sk., 3 t., p. 331).

         (3)  2019 m. gegužės 14 d. Nutartis Vengrija / Parlamentas, C-650/18, nepaskelbta Rink., EU:C:2019:438; 2020 m. sausio 31 d. Sprendimas Slovėnija / Kroatija, C-457/18, EU:C:2020:65.


title: Byla C-811/18: 2020 m. vasario 4 d. Teisingumo Teismo pirmininko nutartis byloje (Tribunal Superior de Justicia de Canarias (Ispanija) prašymas priimti prejudicinį sprendimą) KA / Instituto Nacional de la Seguridad Social (INSS), Tesorería General de la Seguridad Social

text:
               21.9.2020

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 313/19

      2020 m. vasario 4 d. Teisingumo Teismo pirmininko nutartis byloje (Tribunal Superior de Justicia de Canarias (Ispanija) prašymas priimti prejudicinį sprendimą) KA / Instituto Nacional de la Seguridad Social (INSS), Tesorería General de la Seguridad Social

      (Byla C-811/18) (1)

      (2020/C 313/25)
      Proceso kalba: ispanų
      Teisingumo Teismo pirmininkas nutartimi nurodė išbraukti bylą iš registro.

         (1)  OL C 139, 2019 4 15.


title: Byla T-633/19: 2020 m. liepos 8 d. Bendrojo Teismo sprendimas byloje Essential Export / EUIPO – Shenzhen Liouyi International Trading (TOTU) (Europos Sąjungos prekių ženklas – Protesto procedūra – Vaizdinio Europos Sąjungos prekių ženklo, kuriame tariamai yra žodinis elementas „TOTU“ ir naudojamos raudona ir juoda spalvos, paraiška – Ankstesni vaizdiniai Europos Sąjungos prekių ženklai TOTTO – Santykinis atmetimo pagrindas – Galimybė supainioti – Reglamento (ES) 2017/1001 8 straipsnio 1 dalies b punktas)

text:
               21.9.2020

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 313/27

      2020 m. liepos 8 d. Bendrojo Teismo sprendimas byloje Essential Export / EUIPO – Shenzhen Liouyi International Trading (TOTU)

      (Byla T-633/19) (1)

      (Europos Sąjungos prekių ženklas - Protesto procedūra - Vaizdinio Europos Sąjungos prekių ženklo, kuriame tariamai yra žodinis elementas „TOTU“ ir naudojamos raudona ir juoda spalvos, paraiška - Ankstesni vaizdiniai Europos Sąjungos prekių ženklai TOTTO - Santykinis atmetimo pagrindas - Galimybė supainioti - Reglamento (ES) 2017/1001 8 straipsnio 1 dalies b punktas)
      (2020/C 313/39)
      Proceso kalba: anglų

         Šalys

         Ieškovė: Essential Export SA (San Chosė, Kosta Rika), atstovaujama advokatės A. B. Padial Martínez

         Atsakovė: Europos Sąjungos intelektinės nuosavybės tarnyba (EUIPO), atstovaujama S. Hanne

         Kita procedūros EUIPO apeliacinėje taryboje šalis: Shenzhen Liouyi International Trading Co. Ltd (Šendženas, Kinija)

         Dalykas

      Ieškinys dėl 2019 m. liepos 22d. EUIPO antrosios apeliacinės tarybos sprendimo (byla R 362/2019-2), susijusio su protesto procedūra tarp Essential Export ir Shenzhen Liouyi International Trading.

         Rezoliucinė dalis

                  1.

                  Atmesti ieškinį.

                  2.

                  Priteisti iš Essential Export SA bylinėjimosi išlaidas.

         (1)  OL C 383, 2019 11 11.


title: Byla T-231/20 R: 2020 m. birželio 24 d. Bendrojo Teismo pirmininko nutartis byloje Price / Taryba (Laikinųjų apsaugos priemonių taikymas – Laisvės, saugumo ir teisingumo erdvė – Sprendimas (ES) 2020/135 – Susitarimas dėl Jungtinės Karalystės išstojimo iš Europos Sąjungos ir Europos atominės energijos bendrijos – Sąjungos pilietybės praradimas – Prašymas sustabdyti vykdymą – Akivaizdus pagrindinio ieškinio nepriimtinumas – Nepriimtinumas – Perdavimas Teisingumo Teismui – Kompetencijos nebuvimas)

text:
               21.9.2020

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 313/28

      2020 m. birželio 24 d. Bendrojo Teismo pirmininko nutartis byloje Price / Taryba

      (Byla T-231/20 R)
      (Laikinųjų apsaugos priemonių taikymas - Laisvės, saugumo ir teisingumo erdvė - Sprendimas (ES) 2020/135 - Susitarimas dėl Jungtinės Karalystės išstojimo iš Europos Sąjungos ir Europos atominės energijos bendrijos - Sąjungos pilietybės praradimas - Prašymas sustabdyti vykdymą - Akivaizdus pagrindinio ieškinio nepriimtinumas - Nepriimtinumas - Perdavimas Teisingumo Teismui - Kompetencijos nebuvimas)
      (2020/C 313/41)
      Proceso kalba: prancūzų

         Šalys

         Ieškovas: David Price (Le Dora, Prancūzija), atstovaujamas advokato J. Fouchet

         Atsakovė: Europos Sąjungos Taryba, atstovaujama M. Bauer, R. Meyer ir M.-M. Joséphidès

         Dalykas

      Pirma, SESV 278 ir 279 straipsniais grindžiamas prašymas iš dalies sustabdyti 2020 m. sausio 30 d. Tarybos sprendimo (ES) 2020/135 dėl Susitarimo dėl Jungtinės Didžiosios Britanijos ir Šiaurės Airijos Karalystės išstojimo iš Europos Sąjungos ir Europos atominės energijos bendrijos sudarymo (OL L 29, 2020, p. 1) ir Susitarimo dėl Jungtinės Didžiosios Britanijos ir Šiaurės Airijos Karalystės išstojimo iš Europos Sąjungos ir Europos atominės energijos bendrijos (OL L 29, 2020, p. 7) vykdymą tiek, kiek šie aktai neleidžia išsaugoti ieškovo Europos Sąjungos pilietybės ar bent jau šio susitarimo 127 straipsnio 1 dalies b punkto vykdymą, ir, antra, SESV 256 straipsnio 3 dalies antra pastraipa grindžiamas prašymas sustabdyti bylos nagrinėjimą ir perduoti bylą Teisingumo Teismui, kad jam būtų galima pateikti prejudicinius klausimus.

         Rezoliucinė dalis

                  1.

                  Atmesti prašymą taikyti laikinąsias apsaugos priemones.

                  2.

                  Atidėti bylinėjimosi išlaidų klausimo nagrinėjimą.


title: 2020 m. gegužės 8 d. Lichtenšteino Kunigaikštiškojo Aukščiausiojo Teismo (Fürstlicher Oberster Gerichtshof) prašymas ELPA teismui dėl patariamosios nuomonės byloje SMA SA ir Société Mutuelle d’Assurance du Batiment et des Travaux Publics prieš Finanzmarktaufsicht (Byla E-5/20) 2020/C 316/07

text:
               24.9.2020

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 316/7

      2020 m. gegužės 8 d. Lichtenšteino Kunigaikštiškojo Aukščiausiojo Teismo (Fürstlicher Oberster Gerichtshof) prašymas ELPA teismui dėl patariamosios nuomonės byloje SMA SA ir Société Mutuelle d’Assurance du Batiment et des Travaux Publics prieš Finanzmarktaufsicht

      (Byla E-5/20)
      (2020/C 316/07)
      2020 m. gegužės 8 d. Lichtenšteino Kunigaikštiškasis Aukščiausiasis Teismas (Fürstlicher Oberster Gerichtshof) ELPA teismui pateikė prašymą (jį Teismo kanceliarija gavo 2020 m. gegužės 20 d.) dėl patariamosios nuomonės byloje SMA SA ir Société Mutuelle d’Assurance du Batiment et des Travaux Publics prieš Finanzmarktaufsicht šiais klausimais:

                  1.

                  Ar 2009 m. lapkričio 25 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2009/138/EB dėl draudimo ir perdraudimo veiklos pradėjimo ir jos vykdymo (Mokumas II) (EEE teisės sąvadas (EWR-Rechtssammlung), IX priedas, 1.01 punktas), visų pirma jos 27 ir 28 straipsniai, ir
                  1992 m. birželio 18 d. Tarybos direktyva 92/49/EEB dėl įstatymų ir kitų teisės aktų, susijusių su tiesioginiu draudimu, išskyrus gyvybės draudimą, derinimo, iš dalies keičianti Direktyvas 73/239/EEB ir 88/357/EEB (Trečioji ne gyvybės draudimo Direktyva), ir
                  1988 m. birželio 22 d. Antroji Tarybos Direktyva 88/357/EEB dėl įstatymų ir kitų teisės aktų, susijusių su tiesioginiu draudimu, išskyrus gyvybės draudimą, derinimo, apibrėžianti nuostatas, padedančias veiksmingai naudotis laisve teikti paslaugas, ir iš dalies keičianti Direktyvą 73/239/EEB, visų pirma jos 1 straipsnio b punktas, 7 straipsnio 1 dalies a–c punktai, 10 straipsnis, 11 straipsnio 7 dalis ir 21 straipsnis, ir
                  1973 m. liepos 24 d. Pirmoji Tarybos Direktyva 73/239/EEB dėl įstatymų ir kitų teisės aktų, susijusių su tiesioginio draudimo, išskyrus gyvybės draudimą, veiklos pradėjimu ir vykdymu, derinimo, visų pirma jos 13 ir 14 straipsniai,
                  turi būti aiškinamos taip, kad reikštų, jog jos suteikia teisę prižiūrimos tiesioginio draudimo įmonės kreditoriams, kurie nėra draudėjai, apdraustieji ar šios draudimo įmonės naudos gavėjai arba kuri nors kita draudimo sutarties šalis, kuri yra sudariusi su šia draudimo įmone sutartį, ir kuriems tiesiogiai nesuteikiama teisė dėl draudimo teisinių santykių nei kaip nukentėjusiesiems tretiesiems asmenims, nei kitais pagrindais pareikšti ieškinį šiai draudimo įmonei, taip pat kurių reikalavimai kyla ne iš draudimo sutarties ar kitos veiklos, kuriai tiesioginio draudimo atveju taikomas šis teisinis pagrindas, tačiau kurių reikalavimai, pavyzdžiui, ieškovų, kaip antai draudėjais esančių trečiųjų asmenų, reikalavimai, yra reiškiami kaip atgręžtiniai reikalavimai plačiausia prasme, kurie yra tiesiogiai nukreipti prieš prižiūrimą tiesioginio draudimo įmonę ta prasme, kad kompetentinga institucija, kaip atsakovė šioje byloje, turi įgyvendinti priežiūros priemones, kurių ji turi imtis pagal minėtas direktyvas, taip pat siekdama ginti šių kreditorių interesus, ir atitinkamų pareigų nevykdymo atveju ji atsako už kreditorių patirtus nuostolius?

                  2.

                  Ar 1 klausime [pataisyta – originale buvo: 4 klausime] nurodytų EEE teisės nuostatų įgyvendinimas nacionaliniu lygmeniu, taikant 1995 m. gruodžio 6 d. Draudimo įmonių priežiūros įstatymo (Versicherungsaufsichtsgesetz 1995, VersAG alt) 1 straipsnį, 2015 m. birželio 12 d. Draudimo įmonių priežiūros įstatymo (Versicherungsaufsichtsgesetz 2015, VersAG neu) 1 straipsnio 2 dalį ir 2004 m. birželio 18 d. Finansų rinkos institucijos įstatymo (Finanzmarktaufsichtsgesetz, FMAG) 4 straipsnį, atitinka įgyvendinimo, taigi ir nacionalinių teismų atliekamo jų, kaip tokio ELPA teismo praktikoje nurodyto teisinio pagrindo, kaip reikalaujama, inter alia, Sprendimo byloje E-3/15 Liechtensteinische Gesellschaft für Umweltschutz 33 ir tolesniuose punktuose ir 74 punkte, taikymo ir aiškinimo reikalavimus?


title: Byla C-299/19: 2020 m. lapkričio 18 d. Teisingumo Teismo (devintoji kolegija) sprendimas byloje (Tribunale ordinario di Torino (Italija) prašymas priimti prejudicinį sprendimą) Techbau SpA / Azienda Sanitaria Locale AL (Prašymas priimti prejudicinį sprendimą – Kova su pavėluotu mokėjimu, atliekamu pagal komercinius sandorius – Direktyva 2000/35/EB – Sąvoka „komercinis sandoris“ – Sąvokos „prekių tiekimas“ ir „paslaugų teikimas“ – 1 straipsnis ir 2 straipsnio 1 punkto pirma pastraipa – Viešojo darbų pirkimo sutartis)

text:
               2021 1 25

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 28/6

      2020 m. lapkričio 18 d. Teisingumo Teismo (devintoji kolegija) sprendimas byloje (Tribunale ordinario di Torino (Italija) prašymas priimti prejudicinį sprendimą) Techbau SpA / Azienda Sanitaria Locale AL

      (Byla C-299/19) (1)

      (Prašymas priimti prejudicinį sprendimą - Kova su pavėluotu mokėjimu, atliekamu pagal komercinius sandorius - Direktyva 2000/35/EB - Sąvoka „komercinis sandoris“ - Sąvokos „prekių tiekimas“ ir „paslaugų teikimas“ - 1 straipsnis ir 2 straipsnio 1 punkto pirma pastraipa - Viešojo darbų pirkimo sutartis)
      (2021/C 28/07)
      Proceso kalba: italų

         Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas

         Tribunale ordinario di Torino

         Šalys pagrindinėje byloje

         Ieškovė: Techbau SpA

         Atsakovė: Azienda Sanitaria Locale AL

         Rezoliucinė dalis

      2000 m. birželio 29 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 2000/35/ES dėl kovos su pavėluotu mokėjimu komerciniuose sandoriuose 2 straipsnio 1 punkto pirma pastraipa turi būti aiškinama taip, kad viešojo darbų pirkimo sutartis yra komercinis sandoris, kuris lemia prekių tiekimą ar paslaugų teikimą, kaip tai suprantama pagal šią nuostatą, todėl patenka į šios direktyvos materialinę taikymo sritį.

         (1)  OL C 213, 2019 6 24.


title: Byla C-371/19: 2020 m. lapkričio 18 d. Teisingumo Teismo (penktoji kolegija) sprendimas byloje Europos Komisija / Vokietijos Federacinė Respublika (Valstybės įsipareigojimų neįvykdymas – Apmokestinimas – Pridėtinės vertės mokestis (PVM) – Direktyva 2006/112/EB – 170 straipsnis ir 171 straipsnio 1 dalis – PVM grąžinamas apmokestinamiesiems asmenims, kurie nėra įsisteigę valstybėje narėje, kurioje perka prekes ir paslaugas arba į kurią importuoja PVM apmokestinamas prekes, bet yra įsisteigę kitoje valstybėje narėje – Direktyva 2008/9/EB – PVM grąžinimo taisyklės – 9 ir 10 straipsniai – 15 straipsnio 1 dalis – 20 straipsnis – Sąskaitos faktūros ar importo dokumento kopijos nebuvimas – Sistemingas neišsamių prašymų grąžinti mokestį atmetimas – Atvejis, kai apmokestinamojo asmens neprašoma papildyti prašymą pasibaigus prašymo pateikimo terminui – Mokesčių neutralumo principas – Proporcingumo principas – Priimtinumas)

text:
               2021 1 25

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 28/6

      2020 m. lapkričio 18 d. Teisingumo Teismo (penktoji kolegija) sprendimas byloje Europos Komisija / Vokietijos Federacinė Respublika

      (Byla C-371/19) (1)

      (Valstybės įsipareigojimų neįvykdymas - Apmokestinimas - Pridėtinės vertės mokestis (PVM) - Direktyva 2006/112/EB - 170 straipsnis ir 171 straipsnio 1 dalis - PVM grąžinamas apmokestinamiesiems asmenims, kurie nėra įsisteigę valstybėje narėje, kurioje perka prekes ir paslaugas arba į kurią importuoja PVM apmokestinamas prekes, bet yra įsisteigę kitoje valstybėje narėje - Direktyva 2008/9/EB - PVM grąžinimo taisyklės - 9 ir 10 straipsniai - 15 straipsnio 1 dalis - 20 straipsnis - Sąskaitos faktūros ar importo dokumento kopijos nebuvimas - Sistemingas neišsamių prašymų grąžinti mokestį atmetimas - Atvejis, kai apmokestinamojo asmens neprašoma papildyti prašymą pasibaigus prašymo pateikimo terminui - Mokesčių neutralumo principas - Proporcingumo principas - Priimtinumas)
      (2021/C 28/08)
      Proceso kalba: vokiečių

         Šalys

         Ieškovė: Europos Komisija, atstovaujama J. Jokubauskaitės ir R. Pethke

         Atsakovė: Vokietijos Federacinė Respublika, atstovaujama S. Eisenberg ir J. Möller

         Rezoliucinė dalis

                  1.

                  Atmesdama prašymus grąžinti pridėtinės vertės mokestį, pateiktus iki kalendorinių metų, einančių po grąžinimo laikotarpio, rugsėjo 30 d., prie kurių nepridėtos mokestį grąžinančios valstybės narės teisės aktuose pagal 2008 m. vasario 12 d. Tarybos direktyvos 2008/9/EB, nustatančios Direktyvoje 2006/112/EB numatyto pridėtinės vertės mokesčio grąžinimo apmokestinamiesiems asmenims, kurie nėra įsisteigę PVM grąžinančioje valstybėje narėje, o yra įsisteigę kitoje valstybėje narėje, išsamias taisykles, 10 straipsnį reikalaujamos sąskaitų faktūrų ar importo dokumentų kopijos, prieš tai nepaprašiusi pareiškėjų juos papildyti (prireikus ir po šios datos) ir pateikti minėtas kopijas ar reikiamą informaciją, kurios sudarytų sąlygas nagrinėti minėtus prašymus, Vokietijos Federacinė Respublika, pažeisdama PVM neutralumo principą ir apmokestinamųjų asmenų, kurie nėra įsisteigę PVM grąžinančioje valstybėje narėje teisės į PVM grąžinimą veiksmingumą, neįvykdė įsipareigojimų pagal 2006 m. lapkričio 28 d. Tarybos direktyvos 2006/112/EB dėl pridėtinės vertės mokesčio bendros sistemos, iš dalies pakeistos 2008 m. vasario 12 d. Tarybos direktyva 2008/9/EB, 170 ir 171 straipsnius ir Direktyvos 2008/9 5 straipsnį.

                  2.

                  Atmesti likusią ieškinio dalį.

                  3.

                  Vokietijos Federacinė Respublika padengia savo ir du trečdalius Europos Komisijos patirtų bylinėjimosi išlaidų.

                  4.

                  Europos Komisija padengia vieną trečdalį savo bylinėjimosi išlaidų.

         (1)  OL C 213, 2019 6 24.


title: Byla C-454/19: 2020 m. lapkričio 19 d. Teisingumo Teismo (ketvirtoji kolegija) sprendimas (Amtsgericht Heilbronn (Vokietija) prašymas priimti prejudicinį sprendimą) baudžiamojoje byloje prieš ZW (Prašymas priimti prejudicinį sprendimą – Sąjungos pilietybė – SESV 21 straipsnis – Teisė laisvai judėti ir apsigyventi valstybių narių teritorijoje – Baudžiamoji veika, kurią konkrečiai sudaro tarptautinis nepilnamečių grobimas – Apribojimas – Pateisinimas – Vaiko apsauga – Proporcingumas)

text:
               2021 1 25

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 28/7

      2020 m. lapkričio 19 d. Teisingumo Teismo (ketvirtoji kolegija) sprendimas (Amtsgericht Heilbronn (Vokietija) prašymas priimti prejudicinį sprendimą) baudžiamojoje byloje prieš ZW
      (Byla C-454/19) (1)

      (Prašymas priimti prejudicinį sprendimą - Sąjungos pilietybė - SESV 21 straipsnis - Teisė laisvai judėti ir apsigyventi valstybių narių teritorijoje - Baudžiamoji veika, kurią konkrečiai sudaro tarptautinis nepilnamečių grobimas - Apribojimas - Pateisinimas - Vaiko apsauga - Proporcingumas)
      (2021/C 28/09)
      Proceso kalba: vokiečių

         Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas

         Amtsgericht Heilbronn

         Šalis pagrindinėje baudžiamojoje byloje

      ZW

         dalyvaujant: Staatsanwaltschaft Heilbronn

         Rezoliucinė dalis

      SESV 21 straipsnis turi būti aiškinamas taip, kad pagal jį draudžiama taikyti valstybės narės teisės nuostatą, pagal kurią vienam iš tėvų už tai, kad jis negrąžina kitoje valstybėje narėje esančio savo vaiko paskirtam globėjui, gali būti skirta bausmė, net jei jis nenaudojo prievartos, negrasino padaryti pavojingos veikos arba to nepadarė klasta, nors tuo atveju, kai vaikas yra pirmosios valstybės narės teritorijoje, už tą pačią veiką baudžiama tik tada, kai buvo panaudota prievarta, grasinta padaryti pavojingą veiką ar tai padaryta klasta.

         (1)  OL C 280, 2019 8 19.


title: Byla C-569/20: 2020 m. spalio 30 d. Spetsializiran nakazatelen sad (Bulgarija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą baudžiamojoje byloje prieš IR

text:
               2021 1 25

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 28/24

      2020 m. spalio 30 d.Spetsializiran nakazatelen sad (Bulgarija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą baudžiamojoje byloje prieš IR
      (Byla C-569/20)
      (2021/C 28/38)
      Proceso kalba: bulgarų

         Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas

         Spetsializiran nakazatelen sad

         Šalis pagrindinėje baudžiamojoje byloje

      IR

         Prejudiciniai klausimai

      Ar Direktyvos 2016/343 (1) 8 straipsnio 2 dalies b punktas kartu su šios direktyvos 36–39 konstatuojamosiomis dalimis ir Pamatinio sprendimo 2009/299 4a straipsnio 1 dalies b punktas kartu su šio sprendimo 7–10 konstatuojamosiomis dalimis turi būti aiškinami taip, kad jie apima atvejį, kai kaltinamasis buvo informuotas apie jam pareikštus pirminius kaltinimus, tačiau jam pabėgus jis objektyviai nebegali būti informuotas apie nagrinėjimą teisme, be to, jį gina ex officio paskirtas advokatas, su kuriuo ryšių jis visiškai nepalaiko?
      Jei į šį klausimą būtų atsakyta neigiamai: ar Direktyvos 2016/343 9 straipsniui kartu su 8 straipsnio 4 dalies antru sakiniu ir Pamatinio sprendimo 2009/299 4a straipsnio 3 daliai kartu su 1 dalies d punktu neprieštarauja nacionalinės teisės nuostatos (NPK 423 straipsnio 1 ir 5 dalys), pagal kurias dėl in absentia įgyvendintų tyrimo priemonių ir in absentia priimto nuosprendžio teisinė apsauga nenumatoma, jeigu kaltinamasis po to, kai jam buvo pranešta apie pirminį kaltinimą, slapstosi ir dėl to jo negalima informuoti nei apie bylos nagrinėjimo teisme laiką ir vietą, nei apie neatvykimo į teismą pasekmes?
      Jei į šį klausimą būtų atsakyta neigiamai: ar Direktyvos 2016/343 9 straipsnis kartu su Chartijos 47 straipsniu veikia tiesiogiai?

         (1)  2016 m. kovo 9 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva (ES) 2016/343 dėl tam tikrų nekaltumo prezumpcijos ir teisės dalyvauti nagrinėjant baudžiamąją bylą teisme aspektų užtikrinimo (OL L 65, 2016, p. 1).


title: Byla C-578/20: 2020 m. lapkričio 4 d. Tribunal Judicial da Comarca dos Açores (Portugalija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje NM, NR, BA, XN, FA / Sata Air Açores – Sociedade Açoriana de Transportes Aéreos, SA

text:
               2021 1 25

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 28/26

      2020 m. lapkričio 4 d.Tribunal Judicial da Comarca dos Açores (Portugalija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje NM, NR, BA, XN,
         FA / Sata Air Açores – Sociedade Açoriana de Transportes Aéreos, SA

      (Byla C-578/20)
      (2021/C 28/42)
      Proceso kalba: portugalų

         Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas

         Tribunal Judicial da Comarca dos Açores

         Šalys pagrindinėje byloje

         Ieškovai: NM, NR, BA, XN, FA

         Atsakovė: Sata Air Açores – Sociedade Açoriana de Transportes Aéreos, SA

         Prejudicinis klausimas

      Ar oro linijų bendrovės orlaivių techninės priežiūros darbuotojų streikas turi būti laikomas ypatinga aplinkybe, kaip tai suprantama pagal Reglamento (EB) Nr. 261/2004 (1) 5 straipsnio 3 dalį, kai oro linijų bendrovė surengė susitikimus ir vedė derybas siekdama streiką nutraukti, bet jai nepavyko?

         (1)  2004 m. vasario 11 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentas (EB) Nr. 261/2004, nustatantis bendras kompensavimo ir pagalbos keleiviams taisykles atsisakymo vežti ir skrydžių atšaukimo arba atidėjimo ilgam laikui atveju, panaikinantis Reglamentą (EEB) Nr. 295/91 (OL L 46, p. 1; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 7 sk., 8 t., p. 10).


title: Byla C-619/20 P: 2020 m. lapkričio 19 d. International Management Group (IMG) pateiktas apeliacinis skundas dėl 2020 m. rugsėjo 9 d. Bendrojo Teismo (septintoji kolegija) priimtos nutarties byloje T-645/19 IMG / Komisija

text:
               2021 1 25

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 28/31

      2020 m. lapkričio 19 d.International Management Group (IMG) pateiktas apeliacinis skundas dėl 2020 m. rugsėjo 9 d. Bendrojo Teismo (septintoji kolegija) priimtos nutarties byloje T-645/19 IMG / Komisija

      (Byla C-619/20 P)
      (2021/C 28/50)
      Proceso kalba: prancūzų

         Šalys

         Apeliantė: International Management Group (IMG), atstovaujama advokatų L. Levi, J.-Y. de Cara

         Kita proceso šalis: Europos Komisija

         Apeliantės reikalavimai

      Apeliantė Teisingumo Teismo prašo:

                  —

                  panaikinti 2020 m. rugsėjo 9 d. Bendrojo Teismo nutartį byloje T-645/19;

                  —

                  dėl tos priežasties grąžinti bylą nagrinėti Bendrajam Teismui, kad būtų priimtas sprendimas dėl prašymo panaikinti ir prašymo atlyginti žalą;

                  —

                  priteisti iš kitos apeliacinio proceso šalies bylinėjimosi abiejose instancijose išlaidas.

         Apeliacinio skundo pagrindai ir pagrindiniai argumentai

      Grįsdama apeliacinį skundą, apeliantė teigia, kad priimtoje nutartyje Bendrasis Teismas padarė teisės klaidą nuspręsdamas, kad 2019 m. liepos 18 d. raštas nėra skundžiamas aktas.


title: Byla T-71/19: 2020 m. lapkričio 25 d. Bendrojo Teismo sprendimas byloje BMC / Entreprise commune Clean Sky 2 (Mokslo tyrimai ir technologijų plėtra bei kosmosas – Bendroji mokslinių tyrimų ir inovacijų programa „Horizontas 2020“ (2014 – 2020 m.) – Kvietimų teikti pasiūlymus procedūra H2020-CS 2-CFP08-FRC-2018-01 – Ieškovės pateikto pasiūlymo atmetimas – Balų, neišreikštų sveikuoju skaičiumi, skyrimas – Reglamento (ES) Nr. 1290/2013 15 straipsnio 4 dalis – Pareiga motyvuoti – Akivaizdi vertinimo klaida – Piktnaudžiavimas įgaliojimais – Nepakankamas pasiūlymo išnagrinėjimas – Faktinių aplinkybių iškraipymas)

text:
               2021 1 25

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 28/36

      2020 m. lapkričio 25 d. Bendrojo Teismo sprendimas byloje BMC / Entreprise commune Clean Sky 2

      (Byla T-71/19) (1)

      (Mokslo tyrimai ir technologijų plėtra bei kosmosas - Bendroji mokslinių tyrimų ir inovacijų programa „Horizontas 2020“ (2014 – 2020 m.) - Kvietimų teikti pasiūlymus procedūra H2020-CS 2-CFP08-FRC-2018-01 - Ieškovės pateikto pasiūlymo atmetimas - Balų, neišreikštų sveikuoju skaičiumi, skyrimas - Reglamento (ES) Nr. 1290/2013 15 straipsnio 4 dalis - Pareiga motyvuoti - Akivaizdi vertinimo klaida - Piktnaudžiavimas įgaliojimais - Nepakankamas pasiūlymo išnagrinėjimas - Faktinių aplinkybių iškraipymas)
      (2021/C 28/55)
      Proceso kalba: italų

         Šalys

         Ieškovė: BMC Srl (Medičina, Italija), atstovaujama advokatų S. Dindo ir L. Picotti

         Atsakovė: Entreprise commune Clean Sky 2, atstovaujama B. Mastantuono, padedamo advokatės M. Velardo

         Dalykas

      SESV 263 straipsniu grindžiamas prašymas panaikinti 2018 m. spalio 10 d. bendrosios įmonės „Švarus dangus 2“ sprendimą atmesti ieškovės pasiūlymą Nr. 831874 „smart De-icing bARrier Filter (DwARF)“, pateiktą pagal kvietimą teikti pasiūlymus H2020-CS 2-CFP08-FRC-2018-01, ir šios įmonės 2018 m. gruodžio 6 d. sprendimą, kuriuo atmestas ieškovės prašymas persvarstyti to pasiūlymo vertinimą ir paliktas galioti 2018 m. spalio 10 d. sprendimas atmesti pasiūlymą.

         Rezoliucinė dalis

                  1.

                  Atmesti ieškinį.

                  2.

                  Priteisti iš BMC Srl bylinėjimosi išlaidas.

         (1)  OL C 122, 2019 4 1.


title: Byla T-309/19: 2020 m. lapkričio 25 d. Bendrojo Teismo sprendimas byloje BRF Singapore Foods / EUIPO – Tipiak (Sadia) (Europos Sąjungos prekių ženklas – Protesto procedūra – Vaizdinio Europos Sąjungos prekių ženklo „Sadia“ paraiška – Ankstesnis nacionalinis žodinis prekių ženklas SAIDA – Santykinis atsisakymo registruoti pagrindas – Galimybė supainioti – Reglamento (EB) Nr. 207/2009 8 straipsnio 1 dalies b punktas (dabar – Reglamento (ES) 2017/1001 8 straipsnio 1 dalies b punktas) – Gero administravimo principas – Vienodas požiūris – Pareiga motyvuoti)

text:
               2021 1 25

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 28/39

      2020 m. lapkričio 25 d. Bendrojo Teismo sprendimas byloje BRF Singapore Foods / EUIPO – Tipiak (Sadia)

      (Byla T-309/19) (1)

      (Europos Sąjungos prekių ženklas - Protesto procedūra - Vaizdinio Europos Sąjungos prekių ženklo „Sadia“ paraiška - Ankstesnis nacionalinis žodinis prekių ženklas SAIDA - Santykinis atsisakymo registruoti pagrindas - Galimybė supainioti - Reglamento (EB) Nr. 207/2009 8 straipsnio 1 dalies b punktas (dabar – Reglamento (ES) 2017/1001 8 straipsnio 1 dalies b punktas) - Gero administravimo principas - Vienodas požiūris - Pareiga motyvuoti)
      (2021/C 28/59)
      Proceso kalba: anglų

         Šalys

         Ieškovė: BRF Singapore Foods Pte Ltd (Singapūras, Singapūras), atstovaujama advokatės C. Mateu

         Atsakovė: Europos Sąjungos intelektinės nuosavybės tarnyba (EUIPO), atstovaujama L. Lapinskaitės, J. Crespo Carrillo ir V. Ruzek

         Kita procedūros EUIPO apeliacinėje taryboje šalis, įstojusi į bylą Bendrajame Teisme: Tipiak (Saint-Aignan de Grand-Lieu, Prancūzija), atstovaujama advokačių M. Antoine-Lalance ir M. Aïtelli

         Dalykas

      Ieškinys dėl 2019 m. kovo 19 d. EUIPO ketvirtosios apeliacinės tarybos sprendimo (byla R 1834/2018-4), susijusio su protesto procedūra tarp Tipiak ir BRF Singapore Foods.

         Rezoliucinė dalis

                  1.

                  Atmesti ieškinį.

                  2.

                  BRF Singapore Foods Pte Ltd padengia savo ir Tipiak patirtas bylinėjimosi išlaidas.

                  3.

                  Europos Sąjungos intelektinės nuosavybės tarnyba (EUIPO) padengia savo bylinėjimosi išlaidas.

         (1)  OL C 246, 2019 7 22.


title: Byla T-639/19: 2020 m. gruodžio 2 d. Bendrojo Teismo sprendimas byloje Sánchez Romero Carvajal Jabugo / EUIPO – Embutidos Monells (5MS mmMMM) (Europos Sąjungos prekių ženklas – Protesto procedūra – Vaizdinio Europos Sąjungos prekių ženklo 5MS mmMMM paraiška – Ankstesnis vaizdinis Europos Sąjungos prekių ženklas „5J“ – Santykiniai atsisakymo registruoti pagrindai – Galimybės supainioti nebuvimas – Žymenų panašumo nebuvimas – Reglamento (EB) Nr. 207/2009 8 straipsnio 1 dalies b punktas (dabar – Reglamento (ES) 2017/1001 8 straipsnio 1 dalies b punktas) – Kenkimo reputacijai nebuvimas – Reglamento Nr. 207/2009 8 straipsnio 5 dalis (dabar – Reglamento 2017/1001 8 straipsnio 5 dalis))

text:
               2021 1 25

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 28/41

      2020 m. gruodžio 2 d. Bendrojo Teismo sprendimas byloje Sánchez Romero Carvajal Jabugo / EUIPO – Embutidos Monells (5MS mmMMM)

      (Byla T-639/19) (1)

      (Europos Sąjungos prekių ženklas - Protesto procedūra - Vaizdinio Europos Sąjungos prekių ženklo 5MS mmMMM paraiška - Ankstesnis vaizdinis Europos Sąjungos prekių ženklas „5J“ - Santykiniai atsisakymo registruoti pagrindai - Galimybės supainioti nebuvimas - Žymenų panašumo nebuvimas - Reglamento (EB) Nr. 207/2009 8 straipsnio 1 dalies b punktas (dabar – Reglamento (ES) 2017/1001 8 straipsnio 1 dalies b punktas) - Kenkimo reputacijai nebuvimas - Reglamento Nr. 207/2009 8 straipsnio 5 dalis (dabar – Reglamento 2017/1001 8 straipsnio 5 dalis))
      (2021/C 28/63)
      Proceso kalba: ispanų

         Šalys

         Ieškovė: Sánchez Romero Carvajal Jabugo, SAU (El Puerto de Santa Marija, Ispanija), atstovaujama advokato J. Iglesias Monravá

         Atsakovė: Europos Sąjungos intelektinės nuosavybės tarnyba (EUIPO), atstovaujama S. Palmero Cabezas

         Kita procedūros EUIPO apeliacinėje taryboje šalis, įstojusi į bylą Bendrajame Teisme: Embutidos Monells, SA (San Miguel de Balenya, Ispanija), atstovaujama advokatų: L. Broschat García ir L. Polo Flores

         Dalykas

      Ieškinys dėl 2019 m. liepos 24 d. EUIPO ketvirtosios apeliacinės tarybos sprendimo (byla R 1728/2018-4), susijusio su protesto procedūra tarp Sánchez Romero Carvajal Jabugo ir Embutidos Monells.

         Rezoliucinė dalis

                  1.

                  Panaikinti 2019 m. liepos 24 d. Europos Sąjungos intelektinės nuosavybės tarnybos (EUIPO) ketvirtosios apeliacinės tarybos sprendimą (byla R 1728/2018-4).

                  2.

                  Atmesti likusią ieškinio dalį.

                  3.

                  EUIPO ir Embutidos Monells, SA padengia savo bylinėjimosi išlaidas ir kiekviena po pusę Sánchez Romero Carvajal Jabugo, SAU patirtų bylinėjimosi išlaidų.

         (1)  OL C 383, 2019 11 11.


title: Byla T-862/19: 2020 m. lapkričio 25 d. Bendrojo Teismo sprendimas byloje Brasserie St Avold / EUIPO (Tamsaus butelio forma) (Europos Sąjungos prekių ženklas – Europos Sąjungoje galiojanti tarptautinė registracija – Erdvinis žymuo – Tamsaus butelio forma – Absoliutus atsisakymo registruoti pagrindas – Skiriamojo požymio nebuvimas – Reglamento (ES) 2017/1001 7 straipsnio 1 dalies b punktas)

text:
               2021 1 25

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 28/43

      2020 m. lapkričio 25 d. Bendrojo Teismo sprendimas byloje Brasserie St Avold / EUIPO (Tamsaus butelio forma)

      (Byla T-862/19) (1)

      (Europos Sąjungos prekių ženklas - Europos Sąjungoje galiojanti tarptautinė registracija - Erdvinis žymuo - Tamsaus butelio forma - Absoliutus atsisakymo registruoti pagrindas - Skiriamojo požymio nebuvimas - Reglamento (ES) 2017/1001 7 straipsnio 1 dalies b punktas)
      (2021/C 28/66)
      Proceso kalba: prancūzų

         Šalys

         Ieškovė: Brasserie St Avold (Saint-Avold, Prancūzija), atstovaujama advokatų P. Greffe, D. Brun ir F. Donaud

         Atsakovė: Europos Sąjungos intelektinės nuosavybės tarnyba, atstovaujama A. Folliard-Monguiral ir V. Ruzek

         Dalykas

      Ieškinys dėl 2019 m. spalio 21 d. EUIPO ketvirtosios apeliacinės tarybos sprendimo (byla R 466/2019-4), susijusio su Europos Sąjungoje galiojančia tarptautine erdvinio žymens, vaizduojančio tamsaus butelio formą, registracija.

         Rezoliucinė dalis

                  1.

                  Atmesti ieškinį.

                  2.

                  Priteisti iš Brasserie St Avold bylinėjimosi išlaidas.

         (1)  OL C 61, 2020 2 24.


title: Byla T-882/19: 2020 m. lapkričio 25 d. Bendrojo Teismo sprendimas byloje Kerangus / EUIPO (ΑΠΛΑ!) (Europos Sąjungos prekių ženklas – Vaizdinio Europos Sąjungos prekių ženklo ΑΠΛΑ! paraiška – Absoliutus atsisakymo registruoti pagrindas – Skiriamojo požymio nebuvimas – Reglamento (EB) Nr. 207/2009 7 straipsnio 1 dalies b punktas (dabar – Reglamento (ES) 2017/1001 7 straipsnio 1 dalies b punktas) – Vienodas požiūris)

text:
               2021 1 25

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 28/45

      2020 m. lapkričio 25 d. Bendrojo Teismo sprendimas byloje Kerangus / EUIPO (ΑΠΛΑ!)

      (Byla T-882/19) (1)

      (Europos Sąjungos prekių ženklas - Vaizdinio Europos Sąjungos prekių ženklo ΑΠΛΑ! paraiška - Absoliutus atsisakymo registruoti pagrindas - Skiriamojo požymio nebuvimas - Reglamento (EB) Nr. 207/2009 7 straipsnio 1 dalies b punktas (dabar - Reglamento (ES) 2017/1001 7 straipsnio 1 dalies b punktas) – Vienodas požiūris)
      (2021/C 28/69)
      Proceso kalba: graikų

         Šalys

         Ieškovė: Kerangus Holdings Ltd (Nikosija, Kipras), atstovaujama advokato A.-E. Malami

         Atsakovė: Europos Sąjungos intelektinės nuosavybės tarnyba (EUIPO), atstovaujama E. Giannopoulos ir J. Crespo Carrillo

         Dalykas

      Ieškinys dėl 2019 m. spalio 25 d. EUIPO pirmosios apeliacinės tarybos sprendimo (byla R 1035/2017-1), susijusio su prašymu įregistruoti vaizdinį žymenį ΑΠΛΑ! kaip Europos Sąjungos prekių ženklą.

         Rezoliucinė dalis

                  1.

                  Atmesti ieškinį.

                  2.

                  Kerangus Holdings Ltd padengia bylinėjimosi išlaidas.

         (1)  OL C 68, 2020 3 2.


title: Byla T-705/20: 2020 m. lapkričio 30 d. pareikštas ieškinys byloje OI / Komisija

text:
               2021 1 25

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 28/63

      2020 m. lapkričio 30 d. pareikštas ieškinys byloje OI / Komisija
      (Byla T-705/20)
      (2021/C 28/93)
      Proceso kalba: prancūzų

         Šalys

         Ieškovas: OI, atstovaujamas advokato S. Orlandi

         Atsakovė: Europos Komisija

         Reikalavimai

      Ieškovas Bendrojo Teismo prašo:

                  —

                  panaikinti sprendimą neįtraukti jo vardo ir pavardės į COM/03/AD/18 vidaus konkurso rezervo sąrašą;

                  —

                  priteisti iš Europos Komisijos bylinėjimosi išlaidas.

         Ieškinio pagrindai ir pagrindiniai argumentai

      Grįsdamas ieškinį ieškovas remiasi dviem pagrindais.

                  1.

                  Pirmasis ir pagrindinis ieškinio pagrindas grindžiamas reikšmingų motyvų nebuvimu. Ieškovas mano, kad pagrindimą sudaro raštiški vertinimai, neatitinkantys skirtų balų. Be to, atrankos komisija nebuvo informavusi apie vertinimo kriterijus iki testo ir todėl nei ieškovas, nei paskyrimų tarnyba negalėjo patikrinti šių kriterijų teisėtumo.

                  2.

                  Antrasis, subsidiarus ieškinio pagrindas grindžiamas akivaizdžia vertinimo klaida, kurią vertinimo komisija padarė, nes ji negalėjo teisiškai pakankamai pateisinti akivaizdžių neatitikimų tarp žodinio vertinimo ir parašytų balų atsižvelgiant į palyginimą su kitų kandidatų palyginamu vertinimu.


title: Byla C-416/19: 2019 m. gegužės 28 d. Corte suprema di cassazione (Italija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje Roberto Abate SpA/Agenzia delle Entrate

text:
               30.9.2019

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 328/4

      2019 m. gegužės 28 d. Corte suprema di cassazione (Italija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje Roberto Abate SpA/Agenzia delle Entrate
      (Byla C-416/19)
      (2019/C 328/04)
      Proceso kalba: italų

         Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas

      Corte suprema di cassazione

         Šalys pagrindinėje byloje

         Kasatorė: Roberto Abate SpA

         Kita kasacinio proceso šalis: Agenzia delle Entrate

         Prejudicinis klausimas

      Ar atsižvelgiant į SESV 108 straipsnio 3 dalį, kaip ji išaiškinta Deggendorf jurisprudencijoje, Europos Komisijos sprendimą C(2008) 380 ir Bendrijos proporcingumo principą, su Bendrijos teise suderinami 2006 m. gruodžio 27 d.legge n. 296 (Įstatymas Nr. 296) vienintelio straipsnio 1223 dalis (dabar — 2005 m. vasario 4 d.legge n. 11 (Įstatymas Nr. 11) 16 bis straipsnio 11 dalis) ir 2007 m. gegužės 23 d.decreto del Presidente del Consiglio dei ministri (Ministro pirmininko dekretas)?


title: Byla C-417/19: 2019 m. gegužės 28 d. Corte suprema di cassazione (Italija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje Commerciale Gicap SpA/Agenzia delle Entrate

text:
               30.9.2019

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 328/4

      2019 m. gegužės 28 d. Corte suprema di cassazione (Italija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje Commerciale Gicap SpA/Agenzia delle Entrate
      (Byla C-417/19)
      (2019/C 328/05)
      Proceso kalba: italų

         Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas

      Corte suprema di cassazione

         Šalys pagrindinėje byloje

         Kasatorė: Commerciale Gicap SpA

         Kita proceso šalis: Agenzia delle Entrate

         Prejudicinis klausimas

      Ar atsižvelgiant į SESV 108 straipsnio 3 dalį, kaip ji išaiškinta Deggendorf jurisprudencijoje, Europos Komisijos sprendimą C(2008) 380 ir Bendrijos proporcingumo principą, su Bendrijos teise suderinami 2006 m. gruodžio 27 d.legge n. 296 (Įstatymas Nr. 296) vienintelio straipsnio 1223 dalis (dabar — 2005 m. vasario 4 d.legge n. 11 (Įstatymas Nr. 11) 16 bis straipsnio 11 dalis) ir 2007 m. gegužės 23 d.decreto del Presidente del Consiglio dei ministri (Ministro pirmininko dekretas)?


title: Byla C-419/19: 2019 m. gegužės 29 d. Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio (Italija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje Irideos SpA/Poste Italiane SpA

text:
               30.9.2019

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 328/5

      2019 m. gegužės 29 d. Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio (Italija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje Irideos SpA/Poste Italiane SpA
      (Byla C-419/19)
      (2019/C 328/06)
      Proceso kalba: italų

         Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas

      Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio

         Šalys pagrindinėje byloje

         Pareiškėja: Irideos SpA

         Atsakovė: Poste Italiane SpA

         Prejudiciniai klausimai

                  1.

                  Ar, atsižvelgiant į pirmiau minėtas ypatybes, bendrovė Poste Italiane s.p.a. turėtų būti laikoma „viešosios teisės reglamentuojamu subjektu“, kaip tai suprantama pagal 2016 m. Įstatyminio dekreto Nr. 50 3 straipsnio 1 dalies d punktą ir atitinkamas ES direktyvas (2014/23/ES (1), 2014/24/ES (2) ir 2014/25/ES (3))?

                  2.

                  Ar ta bendrovė yra įpareigota vykdyti atvirą konkursą tik sudarydama viešojo pirkimo sutartis, kurios būtų tiesiogiai susijusios su pagal Direktyvą 2014/25/ES specialiuosiuose sektoriuose vykdoma veikla, kaip viešosios teisės reglamentuojamas subjektas, ir dėl to jai turėtų būti taikomos Viešojo pirkimo sutarčių kodekso II dalies taisyklės, nors vykdant su šiais sektoriais nesusijusias sutartis, vadovaujantis Direktyvos 2014/23/ES 21 konstatuojamojoje dalyje ir 16 straipsnyje nustatytais principais, jai, priešingai, suteikiama visiška derybinė autonomija ir taikomos tik privatinės teisės normos (minėta Kasacinio teismo jungtinės kolegijos 2018 m. Nutartis Nr. 4899 ir, dėl paskutinės dalies, minėta Valstybės Tarybos plenarinės sesijos 2011 m. Nutartis Nr. 16)?

                  3.

                  Ar tuo atveju, kai ta pati bendrovė sudaro sutartis, kurios turėtų būti laikomos nesusijusiomis su specialiesiems sektoriams priskirtu klausimu — jeigu ji atitinka viešosios teisės reglamentuojamam subjektui keliamus reikalavimus — jai taikoma bendroji Direktyva 2014/24/ES (taigi, ir taisyklės, pagal kurias sutartys sudaromos rengiant atvirą konkursą), net kai ji veiklą vykdo — kitaip nei po įsteigimo — daugiausia verslo srityje ir konkurencijos sąlygomis, kaip galima spręsti iš minėto 2008 m. balandžio 10 d. Sprendimo Ing. Aigner, C-393/06, nes kitoks aiškinimas perkančiųjų organizacijų sudarytų sutarčių atveju neatitinka Direktyvos 2014/24/ES? Kita vertus, minėtos Direktyvos 2014/23/ES 21 konstatuojamojoje dalyje ir 16 straipsnyje yra nustatyti tik numanomi kriterijai, kuriais remiantis galima atmesti galimybę įprastomis rinkos sąlygomis veikiančią įmonę pripažinti viešosios teisės reglamentuojamu subjektu, nes, remiantis visomis šiomis nuostatomis, jeigu įstaigos paskirtis — tenkinti „bendrojo intereso poreikius“ (o nagrinėjamu atveju jie egzistuoja ir nėra išnykę), visų pirma atsižvelgiama į jos įsteigimo momentą.

                  4.

                  Ar tuo atveju, jeigu įstaigose vykdoma mišri veikla — tiek susijusi su specialiuoju sektoriumi, tiek kitokia —, naudingumo kriterijus — priešingai nei teikiant konkretaus viešojo intereso paslaugą — turėtų būti aiškinamas ne siaurai (kaip iki šiol buvo daroma nacionalinėje jurisprudencijoje, vadovaujantis Valstybės Tarybos plenarinės sesijos sprendimu Nr. 16/2011), šiuo aspektu pažeidžiant Direktyvos 2014/25/ES 16 konstatuojamojoje dalyje bei 6 ir 13 straipsniuose nustatytus principus, pagal kuriuos siekiant nustatyti veiklos rūšiai, kuriai taikomas Viešųjų pirkimų kodeksas, taikytinas taisykles, reikia remtis sąvoka paskirtis? Todėl turi būti išaiškinta, ar, atsižvelgiant į perkančiosios organizacijos ketinimus, atitinkamam specialiajam sektoriui gali būti „skirta“ — net ir taikant sušvelnintas įpareigojimo formas, būdingas „neįtrauktiems“ sektoriams — visa pačiame sektoriuje vykdoma veikla (įskaitant sutartis dėl įprastos ir neeilinės techninės priežiūros, valymo, įrengimo, durininkų ir apsaugos paslaugų arba kitų pastarųjų naudojimo būdų, jeigu jie yra traktuojami kaip paslauga klientams), ir iš tikrųjų privatizuota liko tik nesusijusi veikla, kurią viešoji arba privati įstaiga gali laisvai vykdyti visiškai skirtingose srityse, o jai taikoma tvarka gali būti reglamentuojama vien Civilinio kodekso nuostatomis ir priskirta bendrosios kompetencijos teismų jurisdikcijai (tokio tipo paslauga šiuo atveju neabejotinai yra Poste Italiane teikiama banko paslauga, tačiau to paties negalima pasakyti apie elektroninių ryšių priemonių tiekimą ir naudojimą, jeigu jos naudojamos visai Grupės veiklai vykdyti, nors yra ypač reikalingos būtent bankininkystės veiklai). Taip pat vertėtų pabrėžti, kad dėl šiuo metu vyraujančio siauro aiškinimo yra susidaręs disbalansas, nes palyginamuose arba gretimuose sektoriuose sudaromoms darbų ar paslaugų pirkimo sutartims yra taikomos visiškai skirtingos taisyklės: Sutarčių kodekse yra nustatytos detalios garantijos nustatant kitą kontrahentą, o verslininkai turi visišką derybinę autonomiją ir laisvę sudaryti sutartis atsižvelgdami tik į savo ekonominius interesus ir nesuteikdami jokių skaidrumo garantijų, kurių reikalaujama specialiuosiuose sektoriuose ir sektoriuose, kuriems Kodeksas netaikomas.

                  5.

                  Galiausiai, ar atviro viešojo konkurso procedūros paskelbimas — tiek nacionaliniu, tiek Sąjungos lygiu numatytomis viešinimo formomis — pagal Viešųjų pirkimų kodeksą gali būti svarbus siekiant nustatyti viešojo pirkimo sutarties paskirties sritį arba sąsajas su atitinkamu specialiuoju sektoriumi, atsižvelgiant į [4] klausime išplėtotą naudingumo kriterijų, ar — subsidiariai — tokią viešojo konkurso procedūrą paskelbusio subjekto ar joje dalyvavusių ir konkursą laimėjusių subjektų iškeltas prieštaravimas, grindžiamas bylos neteismingumu administraciniams teismams, gali būti laikomas piktnaudžiavimu teise pagal Nicos chartijos 54 straipsnį, nes nors toks elgesys negali daryti įtakos pačiam jurisdikcijos paskirstymui (šiuo klausimu taip pat žr. Valstybės Tarybos plenarinės sesijos 2011 m. Sprendimą Nr. 16), jis turi įtakos bent jau nustatant kompensacijas ir bylinėjimosi išlaidas, nes tokiu elgesiu daromas neigiamas poveikis teisėtiems konkurso dalyvių, o gal net konkurso laimėtojų ir ieškinio pareiškėjų lūkesčiams?

         (1)  2014 m. vasario 26 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2014/23/ES dėl koncesijos sutarčių suteikimo (OL L 94, 2014, p. 1).

         (2)  2014 m. vasario 26 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2014/24/ES dėl viešųjų pirkimų, kuria panaikinama Direktyva 2004/18/EB (OL L 94, 2014, p. 65).

         (3)  2014 m. vasario 26 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2014/25/ES dėl subjektų, vykdančių veiklą vandens, energetikos, transporto ir pašto paslaugų sektoriuose, vykdomų pirkimų, kuria panaikinama Direktyva 2004/17/EB (OL L 94, 2014, p. 243).


title: Byla C-431/19 P: 2019 m. birželio 5 d. Inpost Paczkomaty sp. z o.o. pateiktas apeliacinis skundas dėl 2019 m. kovo 19 d. Bendrojo Teismo priimto sprendimo sujungtose bylose T-282/16 ir T-283/16 Inpost Paczkomaty i Inpost/Komisija

text:
               30.9.2019

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 328/6

      2019 m. birželio 5 d. Inpost Paczkomaty sp. z o.o. pateiktas apeliacinis skundas dėl 2019 m. kovo 19 d. Bendrojo Teismo priimto sprendimo sujungtose bylose T-282/16 ir T-283/16 Inpost Paczkomaty i Inpost/Komisija
      (Byla C-431/19 P)
      (2019/C 328/07)
      Proceso kalba: lenkų

         Šalys

         Apeliantė: Inpost Paczkomaty sp. z o.o., atstovaujama advokato D. Doktór

         Kitos proceso šalys: Europos Komisija, Lenkijos Respublika

         Apeliantės reikalavimai

                  —

                  panaikinti Bendrojo Teismo sprendimą;

                  —

                  panaikinti ginčijamą sprendimą;

                  —

                  priteisti iš Komisijos bylinėjimosi išlaidas, patirtas šioje instancijoje ir per procesą Bendrajame Teisme.

         Apeliacinio skundo pagrindai ir pagrindiniai argumentai

      Pirmasis pagrindas: SESV 106 straipsnio 2 dalies pažeidimas, nes Bendrasis Teismas nepagrįstai nusprendė, kad buvo laikytasi Pranešimo dėl Sąjungos bendrųjų nuostatų dėl valstybės pagalbos kompensacijos už viešąją paslaugą forma (2011 m.) 19 punkto (2.6 skirsnis) reikalavimų, Sutarties principų, susijusių su viešuoju pirkimu (nediskriminavimo, vienodo požiūrio ir skaidrumo principai) pažeidimas ir Direktyvos 97/67/EB (pašto paslaugų direktyva) 7 straipsnio 2 dalies klaidingas aiškinimas. Valstybių narių taikomos priemonės finansuoti universaliąją paslaugą turi atitikti iš SESV nuostatų, susijusių su vidaus rinkos laisvėmis (kurios apima konkurencingą universaliųjų pašto paslaugų teikėjo pasirinkimą), išplaukiančius nediskriminavimo, skaidrumo ir vienodo požiūrio principus, taip pat SESV 106 straipsnio 2 dalį, tačiau nagrinėjamu atveju to nebuvo.
      Antrasis pagrindas: SESV 106 straipsnio 2 dalies pažeidimas, nes Bendrasis Teismas nepagrįstai nusprendė, kad buvo paisoma minėto pranešimo 14 punkto (2.2 skirsnis) ir 60 punkto (2.10 skirsnis). Net jei būtų pripažinta, kad Poczta Polska įpareigojimas teikti viešąją paslaugą atitinka Pašto paslaugų direktyvoje įtvirtintus reikalavimus, tai neatleistų nuo pareigos pradėti viešas konsultacijas ar imtis kitų tinkamų priemonių, kurios leistų atsižvelgti į vartotojų ir paslaugų teikėjų interesus ir leistų įrodyti, kad buvo tinkamai atsižvelgta į universaliosios paslaugos poreikius.
      Trečiasis pagrindas: SESV 106 straipsnio 2 dalies pažeidimas, nes Bendrasis Teismas nepagrįstai nusprendė, kad buvo tenkinami minėto pranešimo 52 punkte (2.9 skirsnis) numatyti reikalavimai, ir Direktyvos 97/67/EB 7 straipsnio 1, 3 ir 5 dalių pažeidimas. Bendrasis Teismas nepagrįstai nusprendė, kad kompensacijų fondas, atsižvelgiant į vienodą įmokų dydį, sudarantį daugiausiai 2 % nuo pajamų, kurias gauna universaliųjų ar joms prilyginamų paslaugų teikėjai, turintys mokėti įmokas, atitinka nediskriminavimo reikalavimą, nes minėtas dydis taikomas vienodai visiems rinkoje veikiantiems ūkio subjektams, todėl jis yra diskriminuojamojo pobūdžio, nes universaliųjų paslaugų teikėjų ir joms prilyginamųjų paslaugų teikėjų situacijos skiriasi. Bendrasis Teismas taip pat nepagrįstai nusprendė, kad kompensacijų fondas atitinka proporcingumo reikalavimą.
      Konsultuojantis dėl teisės aktų pakeitimo principų kompensacijų fondo sąlygos buvo visiškai kitokios, nei galiausiai buvo nustatytos pašto paslaugų įstatyme, o tai reiškia, jog negalima pripažinti, kad dėl esminių principų buvo konsultuotasi.
      Universaliosios paslaugos finansavimo sąlygose nenumatyta pareiga vertinti, ar patirtos grynosios išlaidos yra neteisinga našta universaliąją paslaugą teikti įpareigotam tiekėjui. Automatinis paslaugos finansavimo ir nuostolių dėl universalios paslaugos teikimo ryšys negali būti laikomas atitinkančiu Pašto paslaugų direktyvos reikalavimus.
      Ketvirtasis pagrindas: Pašto paslaugų direktyvos 7 straipsnio 1 dalies pažeidimas, nes Bendrasis Teismas pripažino pagrįstu universaliosios paslaugos išlaidų finansavimą tam tikromis išimtinėmis ir specialiomis teisėmis, suteiktomis Poczta Polska. Pagal Pašto paslaugų direktyvos 7 straipsnio 1 dalį Valstybės narės negali teikti ar palikti galioti išimtinių ar specialių teisių kurti ir teikti pašto paslaugas. Priešingai nei manė Bendrasis Teismas, Poczta Polska suteiktos išimtinės ir specialios taisės akivaizdžiai nepriskirtinos Pašto paslaugų direktyvoje numatytoms išimtims.


title: Byla C-432/19 P: 2019 m. birželio 5 d. Inpost S.A. pateiktas apeliacinis skundas dėl 2019 m. kovo 19 d. Bendrojo Teismo priimto sprendimo sujungtose bylose T-282/16 ir T-283/16 Inpost Paczkomaty ir Inpost/Komisija

text:
               30.9.2019

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 328/7

      2019 m. birželio 5 d. Inpost S.A. pateiktas apeliacinis skundas dėl 2019 m. kovo 19 d. Bendrojo Teismo priimto sprendimo sujungtose bylose T-282/16 ir T-283/16 Inpost Paczkomaty ir Inpost/Komisija
      (Byla C-432/19 P)
      (2019/C 328/08)
      Proceso kalba: lenkų

         Šalys

         Apeliantė: Inpost S.A., atstovaujama advokato W. Knopkiewicz

         Kitos proceso šalys: Europos Komisija, Lenkijos Respublika

         Apeliantės reikalavimai

                  —

                  Panaikinti Bendrojo Teismo sprendimą;

                  —

                  panaikinti ginčijamą sprendimą;

                  —

                  priteisti iš Komisijos bylinėjimosi išlaidas, patirtas šioje instancijoje ir per procesą Bendrajame Teisme.

         Apeliacinio skundo pagrindai ir pagrindiniai argumentai

      Pirmasis pagrindas: SESV 106 straipsnio 2 dalies pažeidimas, nes Bendrasis Teismas nepagrįstai nusprendė, kad buvo laikytasi Pranešimo dėl Sąjungos bendrųjų nuostatų dėl valstybės pagalbos kompensacijos už viešąją paslaugą forma (2011 m.) 19 punkto (2.6 skirsnis) reikalavimų, Sutarties principų, susijusių su viešuoju pirkimu (nediskriminavimo, vienodo požiūrio ir skaidrumo principai) pažeidimas ir Direktyvos 97/67/EB (pašto paslaugų direktyva) 7 straipsnio 2 dalies klaidingas aiškinimas.
      Valstybių narių taikomos priemonės finansuoti universaliąją paslaugą turi atitikti iš SESV nuostatų, susijusių su vidaus rinkos laisvėmis (kurios apima konkurencingą universaliųjų pašto paslaugų teikėjo pasirinkimą), išplaukiančius nediskriminavimo, skaidrumo ir vienodo požiūrio principus, taip pat SESV 106 straipsnio 2 dalį, tačiau nagrinėjamu atveju to nebuvo.
      Antrasis pagrindas: SESV 106 straipsnio 2 dalies pažeidimas, nes Bendrasis Teismas nepagrįstai nusprendė, kad buvo paisoma minėto pranešimo 14 punkto (2.2 skirsnis) ir 60 punkto (2.10 skirsnis). Net jei būtų pripažinta, kad Poczta Polska įpareigojimas teikti viešąją paslaugą atitinka Pašto paslaugų direktyvoje įtvirtintus reikalavimus, tai neatleistų nuo pareigos pradėti viešas konsultacijas ar imtis kitų tinkamų priemonių, kurios leistų atsižvelgti į vartotojų ir paslaugų teikėjų interesus ir leistų įrodyti, kad buvo tinkamai atsižvelgta į universaliosios paslaugos poreikius.
      Trečiasis pagrindas: SESV 106 straipsnio 2 dalies pažeidimas, nes Bendrasis Teismas nepagrįstai nusprendė, kad buvo tenkinami minėto pranešimo 52 punkte (2.9 skirsnis) numatyti reikalavimai, ir Direktyvos 97/67/EB 7 straipsnio 1, 3 ir 5 dalių pažeidimas. Bendrasis Teismas nepagrįstai nusprendė, kad kompensacijų fondas, atsižvelgiant į vienodą įmokų dydį, sudarantį daugiausiai 2 % nuo pajamų, kurias gauna universaliųjų ar joms prilyginamų paslaugų teikėjai, turintys mokėti įmokas, atitinka nediskriminavimo reikalavimą, nes minėtas dydis taikomas vienodai visiems rinkoje veikiantiems ūkio subjektams, todėl jis yra diskriminuojamojo pobūdžio, nes universaliųjų paslaugų teikėjų ir joms prilyginamųjų paslaugų teikėjų situacijos skiriasi. Bendrasis Teismas taip pat nepagrįstai nusprendė, kad kompensacijų fondas atitinka proporcingumo reikalavimą.
      Konsultuojantis dėl teisės aktų pakeitimo principų kompensacijų fondo sąlygos buvo visiškai kitokios, nei galiausiai buvo nustatytos pašto paslaugų įstatyme, o tai reiškia, jog negalima pripažinti, kad dėl esminių principų buvo konsultuotasi. Universaliosios paslaugos finansavimo sąlygose nenumatyta pareiga vertinti, ar patirtos grynosios išlaidos yra neteisinga našta universaliąją paslaugą teikti įpareigotam tiekėjui. Automatinis paslaugos finansavimo ir nuostolių dėl universalios paslaugos teikimo ryšys negali būti laikomas atitinkančiu Pašto paslaugų direktyvos reikalavimus.
      Ketvirtasis pagrindas: Pašto paslaugų direktyvos 7 straipsnio 1 dalies pažeidimas, nes Bendrasis Teismas pripažino pagrįstu universaliosios paslaugos išlaidų finansavimą tam tikromis išimtinėmis ir specialiomis teisėmis, suteiktomis Poczta Polska. Pagal Pašto paslaugų direktyvos 7 straipsnio 1 dalį Valstybės narės negali teikti ar palikti galioti išimtinių ar specialių teisių kurti ir teikti pašto paslaugas. Priešingai nei manė Bendrasis Teismas, Poczta Polska suteiktos išimtinės ir specialios taisės akivaizdžiai nepriskirtinos Pašto paslaugų direktyvoje numatytoms išimtims.


title: Byla C-434/19: 2019 m. birželio 5 d. Corte suprema di cassazione (Italija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje Poste Italiane SpA/Riscossione Sicilia SpA agente riscossione per la provincia di Palermo e delle altre provincie siciliane

text:
               30.9.2019

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 328/8

      2019 m. birželio 5 d. Corte suprema di cassazione (Italija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje Poste Italiane SpA/Riscossione Sicilia SpA agente riscossione per la provincia di Palermo e delle altre provincie siciliane
      (Byla C-434/19)
      (2019/C 328/09)
      Proceso kalba: italų

         Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas

      Corte suprema di cassazione

         Šalys pagrindinėje byloje

         Pareiškėja pagrindinėje byloje ir priešpriešinio kasacinio skundo pateikėja: Poste Italiane SpA

         Atsakovė pagrindinėje byloje ir kasacinio skundo pateikėja: Riscossione Sicilia SpA — Agente riscossione per la provincia di Palermo e delle altre provincie siciliane

         Prejudiciniai klausimai

                  1.

                  Ar SESV 14 straipsniui (pradžioje — Sutarties 7D straipsniui, vėliau — EB sutarties 16 straipsniui) ir SESV 106 straipsnio 2 daliai (pradžioje — Sutarties 90 straipsniui, vėliau — EB sutarties 86 straipsnio 2 daliai) bei įtraukimui į visuotinės ekonominės svarbos paslaugų (VESP) grupę prieštarauja tokia teisės norma, kokia nustatyta Įstatyminio dekreto Nr. 504/1992 10 straipsnio 3 dalyje ir Įstatymo Nr. 662/1996 2 straipsnio 18–20 dalyse, kuria remiantis nustatoma ir išlaikoma — net ir po to, kai Poste Italiane s.p.a. teiktos „pašto banko“ paslaugos buvo privatizuotos — Poste Italiane s.p.a. išimtinė teisė vykdyti veiklą (teisėtas monopolis), susijusią su vietinio (ICI) mokesčio įmokų rinkimui skirtos einamosios pašto sąskaitos paslaugos valdymu, turint omenyje nacionalinės teisės aktų, susijusių su mokesčių surinkimu, pasikeitimus, dėl kurių, bent jau nuo 1997 m., mokesčių mokėtojams ir vietos mokesčius nustatančioms institucijoms leidžiama laisvai naudotis bankų sistemos mokesčių (įskaitant vietinius) mokėjimo ir surinkimo mechanizmais?

                  2.

                  Jeigu atsakant į pirmąjį klausimą teisės aktais įtvirtinto monopolio nustatymas būtų pripažintas atitinkančiu VESP reikalavimus, ar SESV 106 straipsnio 2 daliai (iš pradžių — Sutarties 90 straipsnis, vėliau — EB sutarties 86 straipsnio 2 dalis) ir SESV 107 straipsnio 1 daliai (iš pradžių — Sutarties 92 straipsnis, vėliau — EB sutarties 87 straipsnis), remiantis Teisingumo Teismo pateiktu šių normų išaiškinimu, kuriame būtų nurodyti kriterijai, kuriais remiantis būtų galima atskirti teisėtą priemonę, kuria atlyginama už viešosios paslaugos teikimą, nuo neteisėtos valstybės pagalbos (2003 m. liepos 24 d. Teisingumo Teismo sprendimas Altmark Trans GmbH ir Regierungspräsidium Magdeburg/Nahverkehrsgesellschaft Altmark GmbH, C-280/00), prieštarauja teisės norma, įtvirtinta Decreto legislativo n. 504/1992 (Įstatyminis dekretas Nr. 504/1992) 10 straipsnio 3 dalyje, Legge n. 662/1996 (Įstatymas Nr. 662/1996) 2 straipsnio 18–20 dalyse ir Decreto del Presidente della Repubblica n. 144/2001 (Prezidento dekretas Nr. 144/2001) 3 straipsnio 1 dalies nuostatose, pagal kurią Poste Italiane s.p.a. suteiktas įgaliojimas vienašališkai nustatyti komisinį mokestį, koncesininko (tarpininko) mokėtiną už kiekvieną koncesininko (tarpininko) vardu atidarytoje einamojoje pašto sąskaitoje įvykdytą valdymo operaciją, atsižvelgiant į tai, kad Poste Italiane s.p.a. valdybos sprendimu Nr. 57/1996 buvo nustatyta, kad nuo 1997 m. balandžio 1 d. iki 2001 m. gegužės 31 d. šis mokestis sudaro 100 lirų, o nuo 2001 m. birželio 1 d. — 0,23 EUR?

                  3.

                  Ar SESV 102 straipsnio pirmai pastraipai (iš pradžių — Sutarties 86 straipsnis, vėliau — EB sutarties 82 straipsnio 1 dalis), kaip ją yra išaiškinęs Teisingumo Teismas (žr. 1991 m. gruodžio 13 d. Teisingumo Teismo sprendimą GB Inno BM, C-18/88; 1998 m. birželio 25 d. Teisingumo Teismo sprendimą Chemische Afvaistoffen Dussseldorp BV, C-203/96; 2001 m. gegužės 17 d. Sprendimą TNT TRACO s.p.a., C-340/99) prieštarauja toks reglamentavimas, kaip antai įtvirtintas Įstatymo Nr. 662/1996 2 straipsnio 18–20 dalyse, Prezidento dekreto Nr. 144/2001 3 straipsnio 1 dalyje ir Įstatyminio dekreto Nr. 504/1992 10 straipsnio 3 dalies nuostatose, pagal kurį koncesininkas (tarpininkas) būtinai privalo mokėti Poste Italiane s.p.a. vienašališkai nustatytą ir (arba) kintantį komisinį mokestį, nes priešingu atveju neįvykdytų Įstatyminio dekreto Nr. 504/1992 10 straipsnio 3 dalyje nustatytos pareigos bei vietos mokesčių administratoriaus atžvilgiu prisiimtos pareigos rinkti ICI?


title: Byla C-435/19: 2019 m. gegužės 5 d. Corte suprema di cassazione (Italija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje Agenzia delle entrate — Riscossione/Poste Italiane SpA

text:
               30.9.2019

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 328/9

      2019 m. gegužės 5 d. Corte suprema di cassazione (Italija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje Agenzia delle entrate — Riscossione/Poste Italiane SpA
      (Byla C-435/19)
      (2019/C 328/10)
      Proceso kalba: italų

         Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas

      Corte suprema di cassazione

         Šalys pagrindinėje byloje

         Kasatorė: Agenzia delle entrate — Riscossione

         Atsakovė ir priešpriešinį kasacinį skundą pateikusi šalis: Poste Italiane SpA

         Prejudiciniai klausimai

                  1.

                  Ar SESV 14 straipsniui (pradžioje — Sutarties 7D straipsniui, vėliau — EB sutarties 16 straipsniui) ir SESV 106 straipsnio 2 daliai (pradžioje — Sutarties 90 straipsniui, vėliau — EB sutarties 86 straipsnio 2 daliai) bei įtraukimui į visuotinės ekonominės svarbos paslaugų (VESP) grupę prieštarauja tokia teisės norma, kokia nustatyta Įstatyminio dekreto Nr. 504/1992 10 straipsnio 3 dalyje ir Įstatymo Nr. 662/1996 2 straipsnio 18–20 dalyse, kuria remiantis nustatoma ir išlaikoma — net ir po to, kai Poste Italiane s.p.a. teiktos „pašto banko“ paslaugos buvo privatizuotos — Poste Italiane s.p.a. išimtinė teisė vykdyti veiklą (teisėtas monopolis), susijusią su vietinio (ICI) mokesčio įmokų rinkimui skirtos einamosios pašto sąskaitos paslaugos valdymu, turint omenyje nacionalinės teisės aktų, susijusių su mokesčių surinkimu, pasikeitimus, dėl kurių, bent jau nuo 1997 m., mokesčių mokėtojams ir vietos mokesčius nustatančioms institucijoms leidžiama laisvai naudotis bankų sistemos mokesčių (įskaitant vietinius) mokėjimo ir surinkimo mechanizmais?

                  2.

                  Jeigu atsakant į pirmąjį klausimą teisės aktais įtvirtinto monopolio nustatymas būtų pripažintas atitinkančiu VESP reikalavimus, ar SESV 106 straipsnio 2 daliai (iš pradžių — Sutarties 90 straipsnis, vėliau — EB sutarties 86 straipsnio 2 dalis) ir SESV 107 straipsnio 1 daliai (iš pradžių — Sutarties 92 straipsnis, vėliau — EB sutarties 87 straipsnis), remiantis Teisingumo Teismo pateiktu šių normų išaiškinimu, kuriame būtų nurodyti kriterijai, kuriais remiantis būtų galima atskirti teisėtą priemonę, kuria atlyginama už viešosios paslaugos teikimą, nuo neteisėtos valstybės pagalbos (2003 m. liepos 24 d. Teisingumo Teismo sprendimas Altmark Trans GmbH ir Regierungspräsidium Magdeburg/Nahverkehrsgesellschaft Altmark GmbH, C-280/00), prieštarauja teisės norma, įtvirtinta Decreto legislativo n. 504/1992 (Įstatyminis dekretas Nr. 504/1992) 10 straipsnio 3 dalyje, Legge n. 662/1996 (Įstatymas Nr. 662/1996) 2 straipsnio 18–20 dalyse ir Decreto del Presidente della Repubblica n. 144/2001 (Prezidento dekretas Nr. 144/2001) 3 straipsnio 1 dalies nuostatose, pagal kurią Poste Italiane s.p.a. suteiktas įgaliojimas vienašališkai nustatyti komisinį mokestį, koncesininko (tarpininko) mokėtiną už kiekvieną koncesininko (tarpininko) vardu atidarytoje einamojoje pašto sąskaitoje įvykdytą valdymo operaciją, atsižvelgiant į tai, kad Poste Italiane s.p.a. valdybos sprendimu Nr. 57/1996 buvo nustatyta, kad nuo 1997 m. balandžio 1 d. iki 2001 m. gegužės 31 d. šis mokestis sudaro 100 lirų, o nuo 2001 m. birželio 1 d. — 0,23 EUR?

                  3.

                  Ar SESV 102 straipsnio pirmai pastraipai (iš pradžių — Sutarties 86 straipsnis, vėliau — EB sutarties 82 straipsnio 1 dalis), kaip ją yra išaiškinęs Teisingumo Teismas (žr. 1991 m. gruodžio 13 d. Teisingumo Teismo sprendimą GB Inno BM, C-18/88; 1998 m. birželio 25 d. Teisingumo Teismo sprendimą Chemische Afvaistoffen Dussseldorp BV, C-203/96; 2001 m. gegužės 17 d. Sprendimą TNT TRACO s.p.a., C-340/99) prieštarauja toks reglamentavimas, kaip antai įtvirtintas Įstatymo Nr. 662/1996 2 straipsnio 18–20 dalyse, Prezidento dekreto Nr. 144/2001 3 straipsnio 1 dalyje ir Įstatyminio dekreto Nr. 504/1992 10 straipsnio 3 dalies nuostatose, pagal kurį koncesininkas (tarpininkas) būtinai privalo mokėti Poste Italiane s.p.a. vienašališkai nustatytą ir (arba) kintantį komisinį mokestį, nes priešingu atveju neįvykdytų Įstatyminio dekreto Nr. 504/1992 10 straipsnio 3 dalyje nustatytos pareigos bei vietos mokesčių administratoriaus atžvilgiu prisiimtos pareigos rinkti ICI?


title: Byla C-438/19: 2019 m. birželio 11 d. Oberlandesgericht Düsseldorf (Vokietija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje Bundesverband der Verbraucherzentralen und Verbraucherverbände — Verbraucherzentrale Bundesverband e.V./Frontline Digital GmbH

text:
               30.9.2019

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 328/10

      2019 m. birželio 11 d. Oberlandesgericht Düsseldorf (Vokietija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje Bundesverband der Verbraucherzentralen und Verbraucherverbände — Verbraucherzentrale Bundesverband e.V./Frontline Digital GmbH
      (Byla C-438/19)
      (2019/C 328/11)
      Proceso kalba: vokiečių

         Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas

      Oberlandesgericht Düsseldorf

         Šalys pagrindinėje byloje

         Ieškovė, apeliantė ir kita apeliacinio proceso šalis: Bundesverband der Verbraucherzentralen und Verbraucherverbände — Verbraucherzentrale Bundesverband e.V.

         Atsakovė, apeliantė ir kita apeliacinio proceso šalis: Frontline Digital GmbH

         Prejudiciniai klausimai

                  1.

                  Ar nuotolinės prekybos sutarties atveju vartotojui tiekiamas skaitmeninis turinys, kaip tai suprantama pagal Direktyvos 2011/83/ES (1) 16 straipsnį, jei vartotojas su prekiautoju sudaro sutartį dėl dalyvavimo internetinėje „pažinčių platformoje“?

                  2.

                  Jeigu į pirmąjį klausimą būtų atsakyta teigiamai:
                  Ar prekiautojui pradėjus tiekti vartotojui skaitmeninį turinį, vartotojo teisė atsisakyti sutarties pagal Direktyvos 2011/83/ES 16 straipsnio m punktą išnyksta ir tada, kai prekiautojas, priešingai nei nustatyta Direktyvos 2011/83/ES 8 straipsnio 7 dalyje, nėra prieš tai vartotojui pateikęs sudarytos sutarties patvirtinimo su reikiamais duomenimis?
                  Jei vartotojo teisė atsisakyti sutarties tokiu atveju išlieka:

                              Ar vartotoją privaloma iš anksto apie tai informuoti pagal Direktyvos 2011/83/ES 6 straipsnio 1 dalies k punktą?

         (1)  2011 m. spalio 25 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2011/83/ES dėl vartotojų teisių, kuria iš dalies keičiamos Tarybos direktyva 93/13/EEB ir Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 1999/44/EB bei panaikinamos Tarybos direktyva 85/577/EEB ir Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 97/7/EB (OL L 304, 2011, p. 64).


title: Byla C-443/19: 2019 m. birželio 7 d. Tribunal Superior de Justicia del País Vasco (Ispanija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje Vodafone España S.A.U./Diputación Foral de Guipúzcoa

text:
               30.9.2019

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 328/11

      2019 m. birželio 7 d. Tribunal Superior de Justicia del País Vasco (Ispanija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje Vodafone España S.A.U./Diputación Foral de Guipúzcoa
      (Byla C-443/19)
      (2019/C 328/12)
      Proceso kalba: ispanų

         Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas

      Tribunal Superior de Justicia del País Vasco

         Šalys pagrindinėje byloje

         Pareiškėja: Vodafone España S.A.U.

         Atsakovė: Diputación Foral de Guipúzcoa

         Prejudicinis klausimas

      Ar 2002 m. kovo 7 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 2002/20/EB dėl elektroninių ryšių tinklų ir paslaugų leidimo (1) (2002 m. balandžio 24 d.Europos Bendrijų oficialusis leidinys Nr. 108) 13 straipsnį ir atitinkamus papildomus šios direktyvos straipsnius reikia aiškinti taip, jog pagal juos Ispanijos Karalystei ir visų pirma mokesčių požiūriu autonominei istorinei Gipuskoa provincijos teritorijai neleidžiama bendruoju turto perleidimo ir dokumentais įformintų teisinių sandorių mokesčiu, kuris apskritai taikomas administracinei viešojo turto koncesijai pagal šį mokestį reglamentuojančius regioninius teisės aktus, apmokestinti telekomunikacijų operatorės teisės naudoti radijo dažnius, kai ji jau apmokestinta vadinamąja spektro rinkliava?

         (1)  OL L 108, p. 21; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 13 sk., 29 t., p. 337.


title: Byla C-448/19: 2019 m. birželio 12 d. Tribunal Superior de Justicia de Castilla-La Mancha (Ispanija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje WT/Subdelegación del Gobierno en Guadalajara

text:
               30.9.2019

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 328/12

      2019 m. birželio 12 d. Tribunal Superior de Justicia de Castilla-La Mancha (Ispanija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje WT/Subdelegación del Gobierno en Guadalajara
      (Byla C-448/19)
      (2019/C 328/13)
      Proceso kalba: ispanų

         Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas

      Tribunal Superior de Justicia de Castilla-La Mancha

         Šalys pagrindinėje byloje

         Pareiškėjas ir apeliantas: WT

         Atsakovas ir kita apeliacinio proceso šalis: Subdelegación del Gobierno en Guadalajara

         Prejudicinis klausimas

      Ar aiškinimas, kaip antai pateiktas Tribunal Supremo2019 m. vasario 19 d. Sprendime Nr. 191/2019 (kasacinis skundas Nr. 5607/2017, ECLI:ES:TS:2019:580) ir 2019 m. vasario 27 d. Sprendime Nr. 257/2019 (kasacinis skundas Nr. 5809/2017, ECLI:ES:TS:2019:663), pagal kurį Direktyvą 2001/40/EB (1) galima aiškinti taip, kad bet kuris ilgalaikį leidimą gyventi šalyje turintis trečiosios šalies pilietis, įvykdęs nusikalstamą veiką, už kurią skiriama ne mažesnė nei vienų metų trukmės laisvės atėmimo bausmė, gali ir turi būti „automatiškai“ išsiųstas, t. y. be būtinybės kaip nors atsižvelgti į jo asmenines, šeimines, socialines ar darbo aplinkybes, atitinka 2003 m. lapkričio 25 d. Tarybos direktyvos 2003/109/EB dėl trečiųjų valstybių piliečių, kurie yra ilgalaikiai gyventojai, statuso (2) 12 straipsnį ir, be kita ko, Europos Sąjungos Teisingumo Teismo 2017 m. gruodžio 7 d. sprendimą (byla C-636/16) ir 2011 m. gruodžio 8 d. sprendimą (byla C-371/08).

         (1)  2001 m. gegužės 28 d. Tarybos direktyva 2001/40/EB dėl abipusio sprendimų dėl trečiųjų šalių piliečių išsiuntimo pripažinimo (OL L 149, 2001, p. 34; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 19 sk., 4 t., p. 107).

         (2)  OL L 16, 2004, p. 44; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 19 sk., 6 t., p. 272.


title: Byla C-455/19: 2019 m. birželio 12 d. Juzgado de Primera Instancia e Instrucción no 6 de Ceuta (Ispanija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje BX/Banco Bilbao Vizcaya Argentaria S.A.

text:
               30.9.2019

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 328/14

      2019 m. birželio 12 d. Juzgado de Primera Instancia e Instrucción no 6 de Ceuta (Ispanija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje BX/Banco Bilbao Vizcaya Argentaria S.A.
      (Byla C-455/19)
      (2019/C 328/15)
      Proceso kalba: ispanų

         Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas

      Juzgado de Primera Instancia e Instrucción no 6 de Ceuta

         Šalys pagrindinėje byloje

         Ieškovas: BX

         Atsakovas: Banco Bilbao Vizcaya Argentaria, S.A.

         Prejudiciniai klausimai

                  1.

                  Ar pagal 1993 m. balandžio 5 d. Tarybos direktyvą 93/13/EEB dėl nesąžiningų sąlygų sutartyse su vartotojais (1), ypač jos 6 straipsnio 1 dalį ir 7 straipsnio 1 dalį, siekiant užtikrinti vartotojų ir naudotojų apsaugą ir laikytis ją įtvirtinančios Sąjungos jurisprudencijos, Sąjungos teisę atitinka tai, kad Tribunal Supremo savo 2019 m. sausio 23 d. sprendimuose Nr. 44–49 kaip vienareikšmį kriterijų nustato, jog su vartotojais sudaromose hipoteka užtikrintos paskolos sutartyse nesąžininga yra tokia sąlyga, dėl kurios nebuvo derėtasi ir kurioje nustatyta, kad visas hipotekos paskolos sandorio sudarymo išlaidas turi padengti skolininkas, paskirstant įvairias pagal minėtą nesąžiningą ir negaliojančia pripažintą sąlygą numatytas sumas skolinančiajam bankui ir besiskolinančiajam vartotojui, kad būtų apribotas nepagrįstai išmokėtų sumų grąžinimas taikant nacionalinės teisės aktus?
                  Ar pagal 1993 m. balandžio 5 d. Tarybos direktyvą 93/13/EEB dėl nesąžiningų sąlygų sutartyse su vartotojais, ypač jos 6 straipsnio 1 dalį ir 7 straipsnio 1 dalį, siekiant užtikrinti vartotojų bei naudotojų apsaugą ir laikytis ją įtvirtinančios Sąjungos jurisprudencijos, Sąjungos teisę atitinka tai, kad Tribunal Supremo integruotai aiškina dėl nesąžiningumo negaliojančią sąlygą, kai jos panaikinimas ir šio panaikinimo padariniai nedaro poveikio hipoteka užtikrintos paskolos sutarties tolesniam vykdymui?

                  2.

                  Taip pat ar, atsižvelgiant į Ley de Enjuiciamiento Civil (LEC) 394 straipsnį, kuriame nustatytas objektyvus bylinėjimosi išlaidų priteisimo kriterijus, tuo atveju, kai galima pripažinti, kad panaikinus nesąžiningą sąlygą dėl išlaidų, tai lemia pirmiau minėtą išlaidų paskirstymą, ar tai reiškia Europos Sąjungos teisėje įtvirtintų veiksmingumo ir neprivalomumo principų pažeidimą, jeigu sprendime nurodoma, kad reikalavimai patenkinami iš dalies, ir ar galima aiškinti, kad tai sukelia atvirkštinį atgrasantį poveikį, dėl kurio neužtikrinama vartotojų ir naudotojų teisėtų interesų apsauga?

         (1)  OL L 95, 1993, p. 29; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 15 sk., 2 t., p. 288.


title: Byla C-469/19: 2019 m. birželio 19 d. Bundesgerichtshof (Vokietija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje All in One Star Ltd

text:
               30.9.2019

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 328/15

      2019 m. birželio 19 d. Bundesgerichtshof (Vokietija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje All in One Star Ltd
      (Byla C-469/19)
      (2019/C 328/16)
      Proceso kalba: vokiečių

         Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas

      Bundesgerichtshof

         Šalys pagrindinėje byloje

         Pareiškėja ir kasatorė: All in One Star Ltd

         Prejudiciniai klausimai

                  1.

                  Ar Direktyvos (ES) 2017/1132 (1) 30 straipsniu draudžiama nacionalinės teisės norma, pagal kurią įtraukiant kitoje valstybėje narėje įsteigtos uždarosios akcinės bendrovės filialą į komercinį registrą reikalaujama nurodyti įstatinio kapitalo dydį arba jam tolygaus kapitalo vertę?

                  2.

                              a)

                              Ar Direktyvos (ES) 2017/1132 30 straipsniu draudžiama nacionalinės teisės norma, pagal kurią įtraukiant į komercinį registrą kitoje valstybėje narėje įsteigtos uždarosios akcinės bendrovės filialą reikalaujama, jog bendrovės vadovas patvirtintų, kad pagal nacionalinės teisės aktus nėra su jo asmeniu susijusių paskyrimo kliūčių dėl teismo ar valdžios institucijos nustatyto draudimo verstis profesine ar komercine veikla, visiškai ar iš dalies atitinkančia bendrovės veiklos objektą, arba dėl galutinio apkaltinamojo nuosprendžio už tam tikras nusikalstamas veikas ir kad notaras, panašia profesine teisinių konsultacijų veikla užsiimantis asmuo ar konsulinis pareigūnas išaiškino vadovui jo neribotą pareigą atskleisti teismui informaciją?

                              b)

                              Jeigu į antrojo klausimo a punktą būtų atsakyta neigiamai:

                                          Ar SESV 49 ir 54 straipsniais draudžiama nacionalinės teisės norma, pagal kurią įtraukiant į komercinį registrą kitoje valstybėje narėje įsteigtos uždarosios akcinės bendrovės filialą reikalaujama, kad bendrovės vadovas pateiktų tokį patvirtinimą?

         (1)  2017 m. birželio 14 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva (ES) 2017/1132 dėl tam tikrų bendrovių teisės aspektų (OL L 169, 2017, p. 46).


title: Byla C-477/19: 2019 m. birželio 21 d. Verwaltungsgericht Wien (Austrija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje IE/Magistrat der Stadt Wien

text:
               30.9.2019

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 328/15

      2019 m. birželio 21 d. Verwaltungsgericht Wien (Austrija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje IE/Magistrat der Stadt Wien
      (Byla C-477/19)
      (2019/C 328/17)
      Proceso kalba: vokiečių

         Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas

      Verwaltungsgericht Wien

         Šalys pagrindinėje byloje

         Pareiškėjas: IE

         Atsakovas: Magistrat der Stadt Wien

         Prejudiciniai klausimai

                  1.

                  Ar sąvoka „poilsio vieta“ pagal Buveinių direktyvos (1) 12 straipsnio 1 dalies d punktą turi būti aiškinama kaip apimanti ir šiuo metu jau paliktas buvusias poilsio vietas?
                  Jei į šį klausimą būtų atsakyta teigiamai:

                              Ar kiekviena jau palikta buvusi poilsio vieta laikytina „poilsio vieta“, kaip ji suprantama pagal Buveinių direktyvos 12 straipsnio 1 dalies d punktą?

                        Jei į šį klausimą būtų atsakyta neigiamai:

                              Kokiais kriterijais vadovaujantis nustatoma, ar jau palikta buvusi poilsio vieta laikytina „poilsio vieta“, kaip ji suprantama pagal Buveinių direktyvos 12 straipsnio 1 dalies d punktą?

                  2.

                  Kokiais kriterijais vadovaujantis nustatoma, ar tam tikras veiksmas ar neveikimas laikomas intervencija į „poilsio vietą“, kaip ji suprantama pagal Buveinių direktyvos 12 straipsnio 1 dalies d punktą?

                  3.

                  Kokiais kriterijais vadovaujantis nustatoma, ar tam tikras veiksmas ar neveikimas yra tokia didelė intervencija į „poilsio vietą“, kaip ji suprantama pagal Buveinių direktyvos 12 straipsnio 1 dalies d punktą, kad turėtų būti preziumuojamas šios „poilsio vietos“„pažeidimas“ pagal Buveinių direktyvos 12 straipsnio 1 dalies d punktą?

                  4.

                  Kokiais kriterijais vadovaujantis nustatoma, ar tam tikras veiksmas ar neveikimas yra tokia didelė intervencija į „poilsio vietą“, kaip ji suprantama pagal Buveinių direktyvos 12 straipsnio 1 dalies d punktą, kad turėtų būti preziumuojamas šios „poilsio vietos“„naikinimas“ pagal Buveinių direktyvos 12 straipsnio 1 dalies d punktą?

                  5.

                  Ar sąvoka „perėjimo [dauginimosi] vieta“ pagal Buveinių direktyvos 12 straipsnio 1 dalies d punktą turi būti aiškinama taip, kad ši vieta suprantama, pirma, tik kaip tiksliai atribojama teritorija, kurioje periodiškai vyksta poravimasis siaurąja prasme arba nedidelėje erdvėje atliekami su dauginimusi tiesiogiai susiję veiksmai (pavyzdžiui, neršiama), ir, antra, kad „perėjimo [dauginimosi] vieta“ taip pat laikomos visos tiksliai atribojamos teritorijos, neišvengiamai būtinos jauniklio vystymuisi, pavyzdžiui, kiaušinių dėjimo vietos arba lervos (vikšro) stadijai būtinos augalų dalys?
                  Jei į šį klausimą būtų atsakyta neigiamai:

                              Kaip turėtų būti suprantama sąvoka „perėjimo [dauginimosi] vieta“ pagal Buveinių direktyvos 12 straipsnio 1 dalies d punktą ir kaip „perėjimo [dauginimosi] vieta“ teritoriniu požiūriu turi būti atskirta nuo kitų vietų?

                  6.

                  Kokiais kriterijais vadovaujantis nustatoma, ar tam tikras veiksmas ar neveikimas yra laikomas intervencija į „perėjimo [dauginimosi] vietą“, kaip ji suprantama pagal Buveinių direktyvos 12 straipsnio 1 dalies d punktą?

                  7.

                  Kokiais kriterijais vadovaujantis nustatoma, ar tam tikras veiksmas ar neveikimas yra tokia didelė intervencija į „perėjimo [dauginimosi] vietą“, kaip ji suprantama pagal Buveinių direktyvos 12 straipsnio 1 dalies d punktą, kad turėtų būti preziumuojamas šios „perėjimo [dauginimosi] vietos“„pažeidimas“ pagal Buveinių direktyvos 12 straipsnio 1 dalies d punktą?

                  8.

                  Kokiais kriterijais vadovaujantis nustatoma, ar tam tikras veiksmas ar neveikimas yra tokia didelė intervencija į „perėjimo [dauginimosi] vietą“, kaip ji suprantama pagal Buveinių direktyvos 12 straipsnio 1 dalies d punktą, kad turėtų būti preziumuojamas šios „perėjimo [dauginimosi] vietos“„naikinimas“ pagal Buveinių direktyvos 12 straipsnio 1 dalies d punktą?

         (1)  1992 m. gegužės 21 d. Tarybos direktyva 92/43/EEB dėl natūralių buveinių ir laukinės faunos bei floros apsaugos (OL L 206, 1992, p. 7; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 15 sk., 2 t., p. 102).