title: Byla C-782/19: 2019 m. spalio 22 d. tribunal de grande instance de Paris (Prancūzija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje FA/BNP Paribas Personal Finance SA, Procureur de la République

text:
               20.1.2020

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 19/29

      2019 m. spalio 22 d. tribunal de grande instance de Paris (Prancūzija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje FA/BNP Paribas Personal Finance SA, Procureur de la République
      (Byla C-782/19)
      (2020/C 19/30)
      Proceso kalba: prancūzų

         Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas

      Tribunal de grande instance de Paris

         Šalys pagrindinėje byloje

         Ieškovas: FA

         Atsakovai: BNP Paribas Personal Finance SA, Procureur de la République

         Prejudiciniai klausimai

                  1.

                  Ar pagal Direktyvą Nr.o93/13 (1), aiškinamą remiantis veiksmingumo principu, tokiu atveju, koks nagrinėjamas pagrindinėje byloje, senaties taisyklės negali būti taikomos: a) paskelbiant sutarties sąlygą nesąžininga, b) vykdant galimą grąžinimą, c) kai vartotojas yra ieškovas ir d) kai vartotojas yra atsakovas, įskaitant atvejus, kai teikiamas priešieškinis?

                  2.

                  Jei atsakymas į pirmąjį klausimą būtų visiškai arba iš dalies neigiamas, ar pagal Direktyvą 93/13, aiškinamą atsižvelgiant į veiksmingumo principą, iš bylos medžiagos, kaip antai nagrinėjamos pagrindinėje byloje, draudžiama taikyti nacionalinę jurisprudenciją, pagal kurią senaties terminas skaičiuojamas nuo paskolos pasiūlymo priėmimo datos, o ne nuo datos, kai iškyla rimtų finansinių sunkumų?

                  3.

                  Ar tokios sąlygos, kaip antai nagrinėjamos pagrindinėje byloje, pagal kurias, be kita ko, Šveicarijos frankas yra sąskaitos valiuta, o euras – mokėjimo valiuta, ir dėl kurių valiutos keitimo rizika tenka paskolos gavėjui, yra pagrindinis sutarties dalykas, kaip tai suprantama pagal Direktyvos 93/13 4 straipsnio 2 dalį, kai valiutos keitimo išlaidų suma yra neginčijama ir kai tam tikrose sutarties sąlygose yra numatyta, kad paskolos gavėjas konkrečiomis datomis gali pasinaudoti galimybe konvertuoti sutarties sumą į eurus pagal iš anksto nustatytą formulę?

                  4.

                  Ar pagal Direktyvą 93/13, aiškinamą atsižvelgiant į Sąjungos teisės veiksmingumo principą, yra draudžiama nacionalinė jurisprudencija, kurioje sąlyga ar sąlygos, kaip antai nagrinėjamos pagrindinėje byloje, yra laikomos „aiškiomis ir suprantamomis“ pagal šią direktyvą, nes:

                              —

                              išankstiniame paskolos pasiūlyme yra detalizuoti valiutos keitimo sandoriai, įvykdyti per kredito sutarties galiojimo laiką, ir nurodyta, kad bus taikomas eurų ir Šveicarijos frankų keitimo kursas, nustatytas likus dviem darbo dienoms iki sandorį nulėmusio įvykio ir paskelbtas Europos Centrinio Banko interneto svetainėje;

                              —

                              pasiūlyme yra paminėta, kad paskolos gavėjas sutinka su Šveicarijos frankų konvertavimo į eurus ir eurų konvertavimo į Šveicarijos frankus sandoriais, kurie yra reikalingi kredito veikimui ir grąžinimui, ir kad paskolos davėjas konvertuoja mėnesinių įmokų likutį eurais į Šveicarijos frankus po to, kai sumokami su paskola susiję mokesčiai;

                              —

                              pasiūlyme yra nurodyta, kad jeigu po valiutos keitimo sandorio susidariusi suma bus mažesnė už mokėtiną sumą Šveicarijos frankais, pagrindinė paskolos suma bus grąžinama ne taip greitai, o galimai likusi negrąžinta įmokos dalis bus įtraukta į debeto likutį Šveicarijos frankais, ir nurodyta, kad pagrindinės paskolos sumos grąžinimas bus koreguojamas atsižvelgiant į mėnesinėms įmokoms taikomo keitimo kurso svyravimus (jų padidėjimą arba sumažėjimą) ir kad dėl šių pokyčių paskolos grąžinimo laikotarpis gali pailgėti arba sutrumpėti, o prireikus gali būti pakeista visa paskolos grąžinimo kaina;

                              —

                              straipsniuose „vidaus sąskaita eurais“ ir „vidaus sąskaita Šveicarijos frankais“ yra išsamiai aprašyti kiekvieno mokėjimo termino pabaigoje vykdomi sąskaitos debetavimo ir kreditavimo sandoriai, o sutartyje skaidriai aprašytas konkretus užsienio valiutos konvertavimo mechanizmo veikimas; ir kai pasiūlyme, be kita ko, nėra aiškiai įvardyta „valiutos keitimo rizika“, kuri tenka paskolos gavėjui dėl to, kad jis negauna pajamų sąskaitos valiuta, ir nėra aiškios nuorodos į „palūkanų normos riziką“?

                  5.

                  Jeigu į ketvirtąjį klausimą būtų atsakyta teigiamai, ar pagal Direktyvą Nr. 93/13, aiškinamą atsižvelgiant į Bendrijos teisės veiksmingumo principą, yra draudžiama nacionalinė jurisprudencija, pagal kurią sutarties sąlyga ar sąlygos, kaip antai nagrinėjamos pagrindinėje byloje, yra „aiškios ir suprantamos“ remiantis direktyva, nors tik prie ketvirtajame klausime nurodytų duomenų yra pridėtas imitavimo modelis, pagal kurį per pradinį sutarties laikotarpį – 25 metus – mokėjimo valiuta nuvertėtų 5,37 % palyginti su sąskaitos valiuta, bet jame nevartojami tokie terminai kaip „rizika“ ar „sunkumai“?

                  6.

                  Ar pareiga įrodyti, kad sąlyga yra „aiški ir suprantama“, kaip tai suprantama pagal Direktyvą 93/13, įskaitant su sutarties sudarymu susijusias aplinkybes, tenka pardavėjui ar tiekėjui, ar vartotojui?

                  7.

                  Jeigu pareiga įrodyti, kad sąlyga yra aiški ir suprantama, tenka pardavėjui ar tiekėjui, ar pagal Direktyvą 93/13 yra draudžiama nacionalinė jurisprudencija, pagal kurią, esant su pardavimo metodais susijusių dokumentų, paskolos gavėjai turi pareigą įrodyti, kad, pirma, jie gavo šiuose dokumentuose pateiktą informaciją, ir, antra, kad juos jiems pateikė būtent bankas, ar, priešingai, pagal ją reikalaujama, kad šie elementai sudarytų prielaidą, jog šiuose dokumentuose esanti informacija buvo perduota skolininkams, taip pat ir žodžiu, ir tai yra paprasta prielaida, kurią už savo pasirinktų tarpininkų perduodamą informaciją atsakingas pardavėjas ar tiekėjas privalo atmesti?

                  8.

                  Ar tokiai sutarčiai, kaip nagrinėjamoji pagrindinėje byloje, kai abi šalys patiria valiutos keitimo riziką, gali būti būdingas ryškus neatitikimas, nes, pirma, pardavėjas arba tiekėjas turi geresnių priemonių numatyti valiutos keitimo riziką nei vartotojas ir, antra, pardavėjo ar tiekėjo prisiimama rizika ribojama, o vartotojo rizika – neribojama?

         (1)  1993 m. balandžio 5 d. Tarybos direktyva 93/13/EEB dėl nesąžiningų sąlygų sutartyse su vartotojais (OL L 95, 1993, p. 29; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 15 sk., 2 t., p. 288).


title: Byla T-502/16: 2019 m. lapkričio 20 d. Bendrojo Teismo sprendimas byloje Missir Mamachi di Lusignano ir kt./Komisija (Viešoji tarnyba – Pareigūnai – Pareigūno ir jo sutuoktinės nužudymas – Pareiga užtikrinti Sąjungos tarnyboje dirbančių asmenų saugumą – Institucijos atsakomybė už žuvusio pareigūno teisių perėmėjų patirtą neturtinę žalą – Pareigūno motina, brolis ir sesuo – Ieškinys dėl žalos atlyginimo – Priimtinumas – „Locus standi“ pagal SESV 270 straipsnį – Asmuo, kuriam taikomi Pareigūnų tarnybos nuostatai – Protingas terminas)

text:
               20.1.2020

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 19/43

      2019 m. lapkričio 20 d. Bendrojo Teismo sprendimas byloje Missir Mamachi di Lusignano ir kt./Komisija
      (Byla T-502/16) (1)

      (Viešoji tarnyba - Pareigūnai - Pareigūno ir jo sutuoktinės nužudymas - Pareiga užtikrinti Sąjungos tarnyboje dirbančių asmenų saugumą - Institucijos atsakomybė už žuvusio pareigūno teisių perėmėjų patirtą neturtinę žalą - Pareigūno motina, brolis ir sesuo - Ieškinys dėl žalos atlyginimo - Priimtinumas - „Locus standi“ pagal SESV 270 straipsnį - Asmuo, kuriam taikomi Pareigūnų tarnybos nuostatai - Protingas terminas)
      (2020/C 19/50)
      Proceso kalba: italų

         Šalys

         Ieškovai: Stefano Missir Mamachi di Lusignano (Šanchajus, Kinija) ir kiti 6 priede nurodyti ieškovai, atstovaujami advokatų F. Di Gianni, G. Coppo ir A. Scalini

         Atsakovė: Europos Komisija, iš pradžių atstovaujama B. Eggers, G. Gattinara ir D. Martin, vėliau – G. Gattinara ir R. Striani

         Dalykas

      SESV 270 straipsniu grindžiamas prašymas priteisti iš Komisijos Alessandro Missir Mamachi di Lusignano teisių perėmėjams, Livio Missir Mamachi di Lusignano teisių perėmėjams, Anne Cécile Magdalena Maria Sintobin, Stefano Missir Mamachi di Lusignano ir Maria Letizia Missir Mamachi di Lusignano įvairias sumas neturtinei žalai, patirtai dėl Alessandro Missir Mamachi di Lusignano ir jo žmonos nužudymo 2006 m. rugsėjo 18 d. Rabate (Marokas), kur Alessandro Missir Mamachi di Lusignano buvo tarnybos tikslais, atlyginti.

         Rezoliucinė dalis

                  1.

                  Nebereikia priimti sprendimo dėl reikalavimų priteisti iš Europos Komisijos po 463 050 EUR kiekvienam iš Alessandro Missir Mamachi di Lusignano teisių perėmėjų, 574 000 EUR tiems patiems teisių perėmėjams ir 308 700 EUR Livio Missir Mamachi di Lusignano teisių perėmėjams kaip neturtinės žalos atlyginimą.

                  2.

                  Priteisti iš Komisijos in solidum Anne Jeanne Cécile Magdalena Maria Sintobin 50 000 EUR kaip jos patirtos neturtinės žalos atlyginimą.

                  3.

                  Priteisti iš Komisijos in solidum Maria Letizia Missir Mamachi di Lusignano 10 000 EUR kaip jos patirtos neturtinės žalos atlyginimą.

                  4.

                  Priteisti iš Komisijos in solidum Stefano Missir Mamachi di Lusignano 10 000 EUR kaip jo patirtos neturtinės žalos atlyginimą.

                  5.

                  Prie rezoliucinės dalies 2–4 punktuose nurodytų sumų pridedamos palūkanos, skaičiuojamos nuo šio sprendimo paskelbimo dienos iki visos sumos sumokėjimo dienos, taikant palūkanų normą, kurią Europos Centrinis Bankas taiko pagrindinėms savo refinansavimo operacijoms, padidintą dviem procentiniais punktais.

                  6.

                  Atmesti likusią ieškinio dalį.

                  7.

                  Priteisti iš Komisijos bylinėjimosi išlaidas.

         (1)  OL C 26, 2013 1 26 (byla iš pradžių užregistruota Europos Sąjungos tarnautojų teisme numeriu F-132/12, o 2016 m. rugsėjo 1 d. perduota Europos Sąjungos Bendrajam Teismui).


title: Byla C-783/19: 2019 m. spalio 22 d. Audiencia Provincial de Barcelona (Ispanija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje Comité Interprofessionnel du Vin de Champagne/GB

text:
               20.1.2020

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 19/31

      2019 m. spalio 22 d. Audiencia Provincial de Barcelona (Ispanija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje Comité Interprofessionnel du Vin de Champagne/GB
      (Byla C-783/19)
      (2020/C 19/31)
      Proceso kalba: ispanų

         Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas

      Audiencia Provincial de Barcelona

         Šalys pagrindinėje byloje

         Apeliantas: Comité Interprofessionnel du Vin de Champagne

         Kita apeliacinio proceso šalis: GB

         Prejudiciniai klausimai

                  1.

                  Ar į kilmės vietos nuorodos apsaugos taikymo sritį patenka ne tik panašūs produktai, bet ir paslaugos, kurios galėtų būti susijusios su tiesioginiu arba netiesioginiu tų produktų platinimu?

                  2.

                  Ar atsižvelgiant į pažeidimo dėl aliuzijos pavojų, kaip nurodyta minėtuose Bendrijos reglamentų straipsniuose (1) (2), pirmiausiai reikia atlikti pavadinimo analizę, siekiant nustatyti, koks poveikis daromas vidutiniam vartotojui, ar, siekiant išanalizuoti šį pažeidimo dėl aliuzijos pavojų, pirmiausiai reikia nustatyti, ar kalbama apie tuos pačius produktus, panašius produktus arba sudėtinius produktus, tarp kurių sudedamųjų dalių yra produktas, kuriam taikoma saugoma kilmės vietos nuoroda?

                  3.

                  Ar pažeidimo dėl aliuzijos pavojus turi būti nustatytas taikant objektyvius kriterijus, kai pavadinimai visiškai sutampa arba yra labai panašūs, ar reikia atsižvelgti į produktus ir paslaugas, į kuriuos arba kuriais daroma aliuzija, kad būtų galima nuspręsti, kad aliuzijos pavojus yra menkas arba nereikšmingas?

                  4.

                  Ar tais atvejais, kai kyla aliuzijos arba pasinaudojimo geru vardu pavojus, nurodytuose teisės aktuose numatyta apsauga yra speciali apsauga, susijusi su šių produktų ypatumais, ar apsauga būtinai turi būti susieta su taisyklėmis dėl nesąžiningos konkurencijos?

         (1)  2006 m. kovo 20 d. Tarybos reglamento (EB) Nr. 510/2006, dėl žemės ūkio produktų ir maisto produktų geografinių nuorodų ir kilmės vietos nuorodų apsaugos (OL L 93, 2006, p. 12) 13 straipsnis.

         (2)  2013 m. gruodžio 17 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamento (ES) Nr. 1308/2013, kuriuo nustatomas bendras žemės ūkio produktų rinkų organizavimas ir panaikinami Tarybos reglamentai (EEB) Nr. 922/72, (EEB) Nr. 234/79, (EB) Nr. 1037/2001 ir (EB) Nr. 1234/2007 (OL L 347, 2013, p. 671) 103 straipsnis.


title: Byla T-568/19 R: 2019 m. rugsėjo 26 d. Bendrojo Teismo pirmininko nutartis byloje Micreos Food Safety/Komisija (Laikinųjų apsaugos priemonių taikymas – Bakteriofagai – Listeria – „Listex™ P100“ – Nepriimtinumas)

text:
               20.1.2020

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 19/53

      2019 m. rugsėjo 26 d. Bendrojo Teismo pirmininko nutartis byloje Micreos Food Safety/Komisija
      (Byla T-568/19 R)
      (Laikinųjų apsaugos priemonių taikymas - Bakteriofagai - Listeria - „Listex™ P100“ - Nepriimtinumas)
      (2020/C 19/65)
      Proceso kalba: anglų

         Šalys

         Ieškovė: Micreos Food Safety BV (Vageningenas, Nyderlandai), atstovaujama advokato S. Pappas

         Atsakovė: Europos Komisija, atstovaujama B. Eggers, W. Farrell ir I. Galindo Martín

         Dalykas

      SESV 278 ir 279 straipsniais grindžiamas prašymas sustabdyti tariamo 2019 m. birželio 17 d. Europos Komisijos sprendimo, kuriuo ši tariamai uždraudė pateikti į rinką „Listex™ P100“, siekiant jį naudoti kaip pagalbinę gyvūninės kilmės vartoti paruoštų maisto produktų perdirbimo medžiagą, vykdymą.

         Rezoliucinė dalis

                  1.

                  Atmesti prašymą taikyti laikinąsias apsaugos priemones.

                  2.

                  Atidėti klausimo dėl bylinėjimosi išlaidų nagrinėjimą.


title: Byla C-795/19: 2019 m. spalio 29 d. Riigikohus (Estija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje XX/Tartu vangla

text:
               20.1.2020

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 19/32

      2019 m. spalio 29 d. Riigikohus (Estija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje XX/Tartu vangla
      (Byla C-795/19)
      (2020/C 19/32)
      Proceso kalba: estų

         Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas

      Riigikohus

         Šalys pagrindinėje byloje

         Pareiškėjas: XX

         Atsakovė: Tartu vangla

         Prejudicinis klausimas

      Ar 2000 m. lapkričio 27 d. Tarybos direktyvos 2000/78/EB, nustatančios vienodo požiūrio užimtumo ir profesinėje srityje bendruosius pagrindus (1), 2 straipsnio 2 dalis, siejama su 4 straipsnio 1 dalimi, aiškintina taip, kad pagal ją draudžiamos nacionalinės teisės nuostatos, kuriose numatyta, jog už nustatytą ribą didesnis klausos sutrikimas yra absoliuti kliūtis dirbti bausmių vykdymo pareigūnu ir įvertinant atitiktį klausos reikalavimams draudžiama naudoti taisomąsias pagalbines priemones?

         (1)  OL L 303, 2000, p. 16; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 5 sk., 4 t., p. 79.


title: Byla C-774/19: 2019 m. spalio 22 d. Vrhovno sodišče Republike Slovenije (Slovėnija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje A.B. ir B.B./Personal Exchange International Limited

text:
               20.1.2020

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 19/19

      2019 m. spalio 22 d. Vrhovno sodišče Republike Slovenije (Slovėnija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje A.B. ir B.B./Personal Exchange International Limited
      (Byla C-774/19)
      (2020/C 19/23)
      Proceso kalba: slovėnų

         Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas

      Vrhovno sodišče Republike Slovenije

         Šalys pagrindinėje byloje

         Ieškovai: A.B. ir B.B.

         Atsakovė: Personal Exchange International Limited

         Prejudiciniai klausimai

      Ar Reglamento Nr. 44/2001 (1) 15 straipsnio 1 dalį reikia aiškinti taip, kad sutartimi, vartotojo sudaroma tokiam tikslui, kurį galima laikyti nesusijusiu su jo darbu arba profesija, galima laikyti ir sutartį dėl pokerio lošimo internetu, kurią asmuo nuotoliniu būdu sudaro internetu su užsienio nuotolinių lošimų veiklos vykdytoju ir kuriai taikomos bendrosios šio veiklos vykdytojo sutarties sąlygos, jeigu toks asmuo daugelį metų gyvena iš šios veiklos gaunamų pajamų arba iš pokerio lošimo laimėjimų, nors ir nėra oficialiai įregistravęs tokios rūšies veiklos ir nesiūlo savo paslaugų tretiesiems asmenims rinkoje kaip mokamų paslaugų?

         (1)  2000 m. gruodžio 22 d. Tarybos reglamentas (EB) Nr. 44/2001 dėl jurisdikcijos ir teismo sprendimų civilinėse ir komercinėse bylose pripažinimo ir vykdymo.


title: Byla T-31/18: 2019 m. lapkričio 27 d. Bendrojo Teismo sprendimas byloje Izuzquiza ir Semsrott/Frontex (Galimybė susipažinti su dokumentais – Reglamentas (EB) Nr. 1049/2001 – Dokumentai, susiję su 2017 m. FRONTEX vykdyta jūrų pajėgų operacija centrinėje Viduržemio jūros dalyje – Naudoti laivai – Atsisakymas leisti susipažinti – Reglamento Nr. 1049/2001 4 straipsnio 1 dalies a punktas – Viešojo intereso, susijusio su visuomenės saugumu, apsaugos išimtis)

text:
               20.1.2020

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 19/44

      2019 m. lapkričio 27 d. Bendrojo Teismo sprendimas byloje Izuzquiza ir Semsrott/Frontex
      (Byla T-31/18) (1)

      (Galimybė susipažinti su dokumentais - Reglamentas (EB) Nr. 1049/2001 - Dokumentai, susiję su 2017 m. FRONTEX vykdyta jūrų pajėgų operacija centrinėje Viduržemio jūros dalyje - Naudoti laivai - Atsisakymas leisti susipažinti - Reglamento Nr. 1049/2001 4 straipsnio 1 dalies a punktas - Viešojo intereso, susijusio su visuomenės saugumu, apsaugos išimtis)
      (2020/C 19/51)
      Proceso kalba: anglų

         Šalys

         Ieškovai: Luisa Izuzquiza (Madridas, Ispanija) ir Arne Semsrott (Berlynas, Vokietija), atstovaujami advokatų S. Hilbrans, R. Callsen ir baristerio J. Pobjoy

         Atsakovė: Europos sienų ir pakrančių apsaugos agentūra, atstovaujama H. Caniard ir T. Knäbe, padedamų advokatų B. Wägenbaur ir J. Currall

         Dalykas

      SESV 263 straipsniu grindžiamas prašymas panaikinti 2017 m. lapkričio 10 d. FRONTEX sprendimą CGO/LAU/18911c/2017, kuriuo atsisakoma suteikti galimybę susipažinti su dokumentais, turinčiais informacijos apie kiekvieno laivo, 2017 m. birželio 1 d.–rugpjūčio 30 d. jos naudoto centrinėje Viduržemio jūros dalyje vykdant bendrą operaciją „Triton“, pavadinimą, vėliavą ir rūšį.

         Rezoliucinė dalis

                  1.

                  Atmesti ieškinį.

                  2.

                  Priteisti iš Luisa Izuzquiza ir Arne Semsrott bylinėjimosi išlaidas.

         (1)  OL C 112, 2018 3 26.


title: Byla C-776/19: 2019 m. spalio 22 d. tribunal de grande instance de Paris (Prancūzija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje VB, WA/BNP Paribas Personal Finance SA

text:
               20.1.2020

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 19/19

      2019 m. spalio 22 d. tribunal de grande instance de Paris (Prancūzija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje VB, WA/BNP Paribas Personal Finance SA
      (Byla C-776/19)
      (2020/C 19/24)
      Proceso kalba: prancūzų

         Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas

      Tribunal de grande instance de Paris

         Šalys pagrindinėje byloje

         Ieškovai: VB, WA

         Atsakovė: BNP Paribas Personal Finance SA

         Prejudiciniai klausimai

                  1.

                  Ar pagal Direktyvą Nr.o93/13 (1), aiškinamą remiantis veiksmingumo principu, tokiu atveju, koks nagrinėjamas pagrindinėje byloje, senaties taisyklės negali būti taikomos: a) paskelbiant sutarties sąlygą nesąžininga, b) vykdant galimą grąžinimą, c) kai vartotojas yra ieškovas ir d) kai vartotojas yra atsakovas, įskaitant atvejus, kai teikiamas priešieškinis?

                  2.

                  Jei atsakymas į pirmąjį klausimą būtų visiškai arba iš dalies neigiamas, ar pagal Direktyvą 93/13, aiškinamą atsižvelgiant į veiksmingumo principą, iš bylos medžiagos, kaip antai nagrinėjamos pagrindinėje byloje, draudžiama taikyti nacionalinę jurisprudenciją, pagal kurią senaties terminas skaičiuojamas nuo paskolos pasiūlymo priėmimo datos, o ne nuo datos, kai iškyla rimtų finansinių sunkumų?

                  3.

                  Ar tokios sąlygos, kaip antai nagrinėjamos pagrindinėje byloje, pagal kurias, be kita ko, Šveicarijos frankas yra sąskaitos valiuta, o euras – mokėjimo valiuta, ir dėl kurių valiutos keitimo rizika tenka paskolos gavėjui, yra pagrindinis sutarties dalykas, kaip tai suprantama pagal Direktyvos 93/13 4 straipsnio 2 dalį, kai valiutos keitimo išlaidų suma yra neginčijama ir kai tam tikrose sutarties sąlygose yra numatyta, kad paskolos gavėjas konkrečiomis datomis gali pasinaudoti galimybe konvertuoti sutarties sumą į eurus pagal iš anksto nustatytą formulę?

                  4.

                  Ar pagal Direktyvą 93/13, aiškinamą atsižvelgiant į Sąjungos teisės veiksmingumo principą, yra draudžiama nacionalinė jurisprudencija, kurioje sąlyga ar sąlygos, kaip antai nagrinėjamos pagrindinėje byloje, yra laikomos „aiškiomis ir suprantamomis“ pagal šią direktyvą, nes:

                              —

                              išankstiniame paskolos pasiūlyme yra detalizuoti valiutos keitimo sandoriai, įvykdyti per kredito sutarties galiojimo laiką, ir nurodyta, kad bus taikomas eurų ir Šveicarijos frankų keitimo kursas, nustatytas likus dviem darbo dienoms iki sandorį nulėmusio įvykio ir paskelbtas Europos Centrinio Banko interneto svetainėje;

                              —

                              pasiūlyme yra paminėta, kad paskolos gavėjas sutinka su Šveicarijos frankų konvertavimo į eurus ir eurų konvertavimo į Šveicarijos frankus sandoriais, kurie yra reikalingi kredito veikimui ir grąžinimui, ir kad paskolos davėjas konvertuoja mėnesinių įmokų likutį eurais į Šveicarijos frankus po to, kai sumokami su paskola susiję mokesčiai;

                              —

                              pasiūlyme yra nurodyta, kad jeigu po valiutos keitimo sandorio susidariusi suma bus mažesnė už mokėtiną sumą Šveicarijos frankais, pagrindinė paskolos suma bus grąžinama ne taip greitai, o galimai likusi negrąžinta įmokos dalis bus įtraukta į debeto likutį Šveicarijos frankais, ir nurodyta, kad pagrindinės paskolos sumos grąžinimas bus koreguojamas atsižvelgiant į mėnesinėms įmokoms taikomo keitimo kurso svyravimus (jų padidėjimą arba sumažėjimą) ir kad dėl šių pokyčių paskolos grąžinimo laikotarpis gali pailgėti arba sutrumpėti, o prireikus gali būti pakeista visa paskolos grąžinimo kaina;

                              —

                              straipsniuose „vidaus sąskaita eurais“ ir „vidaus sąskaita Šveicarijos frankais“ yra išsamiai aprašyti kiekvieno mokėjimo termino pabaigoje vykdomi sąskaitos debetavimo ir kreditavimo sandoriai, o sutartyje skaidriai aprašytas konkretus užsienio valiutos konvertavimo mechanizmo veikimas; ir kai pasiūlyme, be kita ko, nėra aiškiai įvardyta „valiutos keitimo rizika“, kuri tenka paskolos gavėjui dėl to, kad jis negauna pajamų sąskaitos valiuta, ir nėra aiškios nuorodos į „palūkanų normos riziką“?

                  5.

                  Jeigu į ketvirtąjį klausimą būtų atsakyta teigiamai, ar pagal Direktyvą Nr. 93/13, aiškinamą atsižvelgiant į Bendrijos teisės veiksmingumo principą, yra draudžiama nacionalinė jurisprudencija, pagal kurią sutarties sąlyga ar sąlygos, kaip antai nagrinėjamos pagrindinėje byloje, yra „aiškios ir suprantamos“ remiantis direktyva, nors tik prie ketvirtajame klausime nurodytų duomenų yra pridėtas imitavimo modelis, pagal kurį per pradinį sutarties laikotarpį – 25 metus – mokėjimo valiuta nuvertėtų 5,37 % palyginti su sąskaitos valiuta, bet jame nevartojami tokie terminai kaip „rizika“ ar „sunkumai“?

                  6.

                  Ar pareiga įrodyti, kad sąlyga yra „aiški ir suprantama“, kaip tai suprantama pagal Direktyvą 93/13, įskaitant su sutarties sudarymu susijusias aplinkybes, tenka pardavėjui ar tiekėjui, ar vartotojui?

                  7.

                  Jeigu pareiga įrodyti, kad sąlyga yra aiški ir suprantama, tenka pardavėjui ar tiekėjui, ar pagal Direktyvą 93/13 yra draudžiama nacionalinė jurisprudencija, pagal kurią, esant su pardavimo metodais susijusių dokumentų, paskolos gavėjai turi pareigą įrodyti, kad, pirma, jie gavo šiuose dokumentuose pateiktą informaciją, ir, antra, kad juos jiems pateikė būtent bankas, ar, priešingai, pagal ją reikalaujama, kad šie elementai sudarytų prielaidą, jog šiuose dokumentuose esanti informacija buvo perduota skolininkams, taip pat ir žodžiu, ir tai yra paprasta prielaida, kurią už savo pasirinktų tarpininkų perduodamą informaciją atsakingas pardavėjas ar tiekėjas privalo atmesti?

                  8.

                  Ar tokiai sutarčiai, kaip nagrinėjamoji pagrindinėje byloje, kai abi šalys patiria valiutos keitimo riziką, gali būti būdingas ryškus neatitikimas, nes, pirma, pardavėjas arba tiekėjas turi geresnių priemonių numatyti valiutos keitimo riziką nei vartotojas ir, antra, pardavėjo ar tiekėjo prisiimama rizika ribojama, o vartotojo rizika – neribojama?

         (1)  1993 m. balandžio 5 d. Tarybos direktyva 93/13/EEB dėl nesąžiningų sąlygų sutartyse su vartotojais (OL L 95, 1993, p. 29; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 15 sk., 2 t., p. 288).


title: Byla T-527/18: 2019 m. lapkričio 21 d. Bendrojo Teismo sprendimas byloje K.A. Schmersal Holding/EUIPO – Tecnium (tec.nicum) (Europos Sąjungos prekių ženklas – Protesto procedūra – Vaizdinio Europos Sąjungos prekių ženklo „tec.nicum“ paraiška – Ankstesnis vaizdinis nacionalinis prekių ženklas TECNIUM – Santykinis atmetimo pagrindas – Galimybė supainioti – Paslaugų panašumas – Žymenų panašumas – Reglamento (ES) 2017/1001 8 straipsnio 1 dalies b punktas – Ankstesnio prekių ženklo naudojimas iš tikrųjų – Reglamento 2017/1001 18 straipsnio 1 dalies antros pastraipos a punktas ir 47 straipsnio 2 ir 3 dalys – Forma, kurios elementai skiriasi, bet tai nepakeičia ženklo skiriamojo pobūdžio – Pirmą kartą Bendrajame Teisme pateikti įrodymai)

text:
               20.1.2020

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 19/44

      2019 m. lapkričio 21 d. Bendrojo Teismo sprendimas byloje K.A. Schmersal Holding/EUIPO – Tecnium (tec.nicum)
      (Byla T-527/18) (1)

      (Europos Sąjungos prekių ženklas - Protesto procedūra - Vaizdinio Europos Sąjungos prekių ženklo „tec.nicum“ paraiška - Ankstesnis vaizdinis nacionalinis prekių ženklas TECNIUM - Santykinis atmetimo pagrindas - Galimybė supainioti - Paslaugų panašumas - Žymenų panašumas - Reglamento (ES) 2017/1001 8 straipsnio 1 dalies b punktas - Ankstesnio prekių ženklo naudojimas iš tikrųjų - Reglamento 2017/1001 18 straipsnio 1 dalies antros pastraipos a punktas ir 47 straipsnio 2 ir 3 dalys - Forma, kurios elementai skiriasi, bet tai nepakeičia ženklo skiriamojo pobūdžio - Pirmą kartą Bendrajame Teisme pateikti įrodymai)
      (2020/C 19/52)
      Proceso kalba: anglų

         Šalys

         Ieškovė: K.A. Schmersal Holding GmbH & Co. KG (Vupertalis, Vokietija), atstovaujama advokato A. Haudan

         Atsakovė: Europos Sąjungos intelektinės nuosavybės tarnyba (EUIPO), atstovaujama J. Ivanausko ir H. O’Neill

         Kita procedūros EUIPO apeliacinėje taryboje šalis, įstojusi į bylą Bendrajame Teisme: Tecnium, SL (Manresa, Ispanija), atstovaujama advokatės E. Sugrañes Coca

         Dalykas

      Ieškinys dėl 2018 m. birželio 21 d. EUIPO penktosios apeliacinės tarybos sprendimo (byla R 2427/2017-5), susijusio su protesto procedūra tarp Tecnium ir K. A. Schmersal Holding.

         Rezoliucinė dalis

                  1.

                  Atmesti ieškinį.

                  2.

                  Priteisti iš K.A. Schmersal Holding GmbH & Co. KG bylinėjimosi išlaidas.

         (1)  OL C 381, 2018 10 22.


title: Byla T-719/19: 2019 m. spalio 23 d. pareikštas ieškinys byloje Northgate ir Northgate Europe/Komisija

text:
               20.1.2020

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 19/54

      2019 m. spalio 23 d. pareikštas ieškinys byloje Northgate ir Northgate Europe/Komisija
      (Byla T-719/19)
      (2020/C 19/66)
      Proceso kalba: anglų

         Šalys

         Ieškovės: Northgate plc (Darlingtonas, Jungtinė Karalystė) ir Northgate Europe Ltd (Darlingtonas), atstovaujamos solisitoriaus J. Lesar ir QC K. Beal

         Atsakovė: Europos Komisija

         Reikalavimai

      Ieškovės Bendrojo Teismo prašo:

                  —

                  panaikinti 2019 m. balandžio 2 d. Europos Komisijos priimtą sprendimą dėl valstybės pagalbos SA.44896, kurią Jungtinė Karalystė suteikė dėl kontroliuojamųjų užsienio bendrovių grupės finansavimo išimties, tiek, kiek jis taikomas ieškovėms,

                  —

                  priteisti iš atsakovės bylinėjimosi išlaidas, kurias ieškovės patyrė šiame procese.

         Ieškinio pagrindai ir pagrindiniai argumentai

      Grįsdamos ieškinį ieškovės remiasi aštuoniais pagrindais.

                  1.

                  Pirmasis ieškinio pagrindas grindžiamas tuo, kad Europos Komisija neteisingai taikė SESV 107 straipsnio 1 dalį ir (arba) padarė akivaizdžią vertinimo klaidą pasirinkdama apmokestinimo tvarkos analizės atskaitos sistemą. Komisija atskaitos sistema turėjo laikyti ne tik kontroliuojamosioms užsienio bendrovėms (KUB) taikomą tvarką, bet Didžiosios Britanijos bendrovių apmokestinimo tvarką.

                  2.

                  Antrasis ieškinio pagrindas grindžiamas tuo, kad Komisija padarė teisės klaidą taikydama SESV 107 straipsnio 1 dalį ir (arba) padarė akivaizdžią vertinimo klaidą, nes pasirinko netinkamą požiūrį į KUB taikomos tvarkos analizę. Komisija ginčijamo sprendimo 124‒126 konstatuojamosiose dalyse neteisingai aiškino Taxation (International and Other Provisions) Act 2010 (2010 m. Apmokestinimo įstatymas (tarptautinės ir kitos nuostatos)) 9A dalies 9 skyriaus nuostatas kaip leidžiančias nukrypti nuo bendro apmokestinimo, numatyto 5 skyriuje.

                  3.

                  Trečiasis ieškinio pagrindas grindžiamas tuo, kad Komisija padarė teisės klaidą taikydama SESV 107 straipsnio 1 dalį, kai ginčijamo sprendimo 127‒151 konstatuojamosiose dalyse padarė išvadą, kad atrankumo kriterijaus buvo laikomasi, nes įmonės, esančios faktiškai ir teisiškai panašiose padėtyje, buvo vertinamos skirtingai.

                  4.

                  Ketvirtasis ieškinio pagrindas grindžiamas tuo, kad Taxation (International and Other Provisions) Act 2010 (2010 m. Apmokestinimo įstatymas (tarptautinės ir kitos nuostatos)) 371ID straipsnyje numatytas 75 % atleidimas nuo mokesčių pateisinamas mokesčių sistemos pobūdžiu ir bendra struktūra.

                  5.

                  Penktasis ieškinio pagrindas grindžiamas tuo, kad atleidimo nuo mokesčių sąlygas, kurios kaip kategorija numatytos nurodytame 9 skyriuje, atitinkančių KUB apmokestinimas pažeidžia SESV 49 straipsnyje įtvirtintą ieškovių įsisteigimo laisvę.

                  6.

                  Šeštasis ieškinio pagrindas grindžiamas akivaizdžia vertinimo klaida, kiek tai susiję su 75 % atleidimu nuo mokesčių ir nustatytu santykiu.

                  7.

                  Septintasis ieškinio pagrindas grindžiamas tuo, kad Komisijos sprendimas nesuderinamas su bendraisiais Sąjungos teisės principais – nediskriminavimo ir lygybės.

                  8.

                  Aštuntasis ieškinio pagrindas grindžiamas tuo, kad Komisija padarė teisės klaidą pagal analogiją taikydama ar nepagrįstai remdamasi Tarybos direktyvos (ES) 2016/1164 (1) nuostatomis, kurios netaikomos ratione temporis.

         (1)  2016 m. liepos 12 d. Tarybos direktyva (ES) 2016/1164, kuria nustatomos kovos su mokesčių vengimo praktika, tiesiogiai veikiančia vidaus rinkos veikimą, taisyklės (OL L 193, 2016, p. 1).


title: Byla C-799/19: 2019 m. spalio 30 d. Okresný súd Košice I (Slovakija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje NI, OJ ir PK/Sociálna poisťovňa

text:
               20.1.2020

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 19/32

      2019 m. spalio 30 d. Okresný súd Košice I (Slovakija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje NI, OJ ir PK/Sociálna poisťovňa
      (Byla C-799/19)
      (2020/C 19/33)
      Proceso kalba: slovakų

         Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas

      Okresný súd Košice I

         Šalys pagrindinėje byloje

         Ieškovės: NI, OJ ir PK

         Atsakovė: Sociálna poisťovňa

         Prejudiciniai klausimai

                  1.

                  Ar 2008 m. spalio 22 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 2008/94/EB dėl darbuotojų apsaugos jų darbdaviui tapus nemokiam (1) 3 straipsnis turi būti aiškinamas taip, kad sąvoka „darbuotojams neįvykdyti reikalavimai, kylantys dėl darbo sutarčių“ apima ir neturtinę žalą, patirtą dėl darbuotojo mirties, kai mirties priežastis buvo nelaimingas atsitikimas darbe?

                  2.

                  Ar 2008 m. spalio 22 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 2008/94/EB dėl darbuotojų apsaugos jų darbdaviui tapus nemokiam 2 straipsnis turi būti aiškinamas taip, kad nemokiu laikomas ir darbdavys, dėl kurio buvo pateiktas prašymas vykdyti priverstinį išieškojimą teismui patenkinus reikalavimą dėl neturtinės žalos, patirtos dėl darbuotojo mirties dėl nelaimingo atsitikimo darbe, atlyginimo, bet per priverstinio išieškojimo procedūrą skola buvo pripažinta beviltiška dėl to, kad darbdavys neturi jokių lėšų?

         (1)  OL L 283, 2008, p. 36.


title: Byla T-726/19: 2019 m. spalio 25 d. pareikštas ieškinys byloje LSEGH (Luxembourg) ir London Stock Exchange Group Holdings (Italy)/Komisija

text:
               20.1.2020

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 19/55

      2019 m. spalio 25 d. pareikštas ieškinys byloje LSEGH (Luxembourg) ir London Stock Exchange Group Holdings (Italy)/Komisija
      (Byla T-726/19)
      (2020/C 19/67)
      Proceso kalba: anglų

         Šalys

         Ieškovės: LSEGH (Luxembourg) Ltd (Londonas, Jungtinė Karalystė) ir London Stock Exchange Group Holdings (Italy) Ltd (Londonas), atstovaujamos advokatų O. Brouwer, A. Pliego Selie ir A. von Bonin

         Atsakovė: Europos Komisija

         Reikalavimai

      Ieškovės Bendrojo Teismo prašo:

                  —

                  panaikinti 2019 m. balandžio 2 d. atsakovės sprendimą C(2019) 2526 final dėl valstybės pagalbos SA.44896, kurią Jungtinė Karalystė suteikė dėl kontroliuojamųjų užsienio bendrovių grupės finansavimo išimties ir

                  —

                  remiantis Bendrojo Teismo procedūros reglamento 134 straipsniu priteisti iš Komisijos ieškovių bylinėjimosi išlaidas, taip pat bet kurios į bylą įstojusios šalies patirtas bylinėjimosi išlaidas.

         Ieškinio pagrindai ir pagrindiniai argumentai

      Grįsdamos ieškinį ieškovės remiasi keturiais pagrindais.

                  1.

                  Pirmasis ieškinio pagrindas grindžiamas tuo, kad Komisija padarė teisės ir (arba) akivaizdžią vertinimo klaidą ir nepakankamai motyvavo atskaitos sistemos nustatymą ginčijamame sprendime.

                  2.

                  Antrasis ieškinio pagrindas grindžiamas tuo, kad ginčijamame sprendime Komisija padarė teisės ir (arba) akivaizdžią vertinimo klaidą ir nepateikė pakankamai motyvų neteisingai apibūdindama grupės finansavimo išimtį kaip nukrypimą nuo įprasto atskaitos sistemos funkcionavimo.

                  3.

                  Trečiasis ieškinio pagrindas grindžiamas tuo, kad ginčijamame sprendime Komisija padarė teisės ir (arba) akivaizdžią vertinimo klaidą nustatydama, kad grupės finansavimo išimtis diskriminuoja ekonominės veiklos vykdytojus.

                  4.

                  Ketvirtasis ieškinio pagrindas grindžiamas tuo, kad ginčijamame sprendime Komisija padarė teisės ir (arba) akivaizdžią vertinimo klaidą nuspręsdama, kad grupės finansavimo išimtis nėra pagrįsta atskaitos sistemos pobūdžiu ir bendra struktūra.


title: Byla T-592/18: 2019 m. lapkričio 28 d. Bendrojo Teismo sprendimas byloje Wywiał-Prząda/Komisija (Viešoji tarnyba – Sutartininkai – Darbo užmokestis – Sprendimas neskirti ekspatriacijos išmokos – Pareigūnų tarnybos nuostatų VII priedo 4 straipsnio 1 dalies a punktas – Darbas kitai valstybei – Diplomatinis statusas – Penkerių metų referencinis laikotarpis)

text:
               20.1.2020

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 19/45

      2019 m. lapkričio 28 d. Bendrojo Teismo sprendimas byloje Wywiał-Prząda/Komisija
      (Byla T-592/18) (1)

      (Viešoji tarnyba - Sutartininkai - Darbo užmokestis - Sprendimas neskirti ekspatriacijos išmokos - Pareigūnų tarnybos nuostatų VII priedo 4 straipsnio 1 dalies a punktas - Darbas kitai valstybei - Diplomatinis statusas - Penkerių metų referencinis laikotarpis)
      (2020/C 19/53)
      Proceso kalba: prancūzų

         Šalys

         Ieškovė: Katarzyna Wywiał-Prząda (Wezembeek-Oppem, Belgique), atstovaujama advokatų S. Orlandi ir T. Martin

         Atsakovė: Europos Komisija, atstovaujama T. Bohr ir D. Milanowska

         Dalykas

      SESV 270 straipsniu grindžiamas prašymas panaikinti 2017 m. lapkričio 23 d. Komisijos sprendimą, kuriuo buvo atsisakyta skirti ieškovei ekspatriacijos išmoką.

         Rezoliucinė dalis

                  1.

                  Atmesti ieškinį.

                  2.

                  Priteisti iš Katarzyna Wywiał-Prząda bylinėjimosi išlaidas.

         (1)  OL C 427, 2018 11 26.


title: Byla C-812/19: 2019 m. lapkričio 4 d. Högsta förvaltningsdomstolen (Švedija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje Danske Bank A/S/Skatteverket

text:
               20.1.2020

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 19/33

      2019 m. lapkričio 4 d. Högsta förvaltningsdomstolen (Švedija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje Danske Bank A/S/Skatteverket
      (Byla C-812/19)
      (2020/C 19/34)
      Proceso kalba: švedų

         Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas

      Högsta förvaltningsdomstolen

         Šalys pagrindinėje byloje

         Kasatorius: Danske Bank A/S, Danmark, Sverige Filial

         Kita kasacinio proceso šalis: Skatteverket

         Prejudicinis klausimas

      Ar kitoje valstybėje narėje įsisteigusio banko filialas Švedijoje yra nepriklausomas apmokestinamasis asmuo tuo atveju, kai pagrindinė įmonė teikia paslaugas filialui ir priskiria tokio paslaugų teikimo išlaidas filialui, jeigu pagrindinė įmonė priklauso kitos valstybės narės PVM mokėtojų grupei, o Švedijos filialas nėra kurios nors Švedijos PVM mokėtojų grupės narys? (1)

         (1)  2006 m. lapkričio 28 d. Tarybos direktyva 2006/112/EB dėl pridėtinės vertės mokesčio bendros sistemos (OL L 347, 2006, p. 1; klaidų ištaisymas OL L 235, 2018 9 19, p. 26).


title: Byla C-92/16: 2019 m. liepos 3 d. Teisingumo Teismo (pirmoji kolegija) nutartis byloje (Juzgado de Primera Instancia no 1 de Fuenlabrada (Ispanija) prašymas priimti prejudicinį sprendimą) Bankia SA/Henry-Rodolfo Rengifo Jiménez, Sheyla-Jeanneth Felix Caiza (Prašymas priimti prejudicinį sprendimą – Vartotojų apsauga – Direktyva 93/13/EEB – 6 ir 7 straipsniai – Nesąžiningos sąlygos sutartyse su vartotojais – Hipoteka užtikrintos paskolos sutarties sąlyga dėl teisės reikalauti įsipareigojimų įvykdymo prieš terminą – Teisingumo Teismo procedūros reglamento 99 straipsnis – Klausimas tapatus klausimui, dėl kurio Teisingumo Teismas jau yra priėmęs sprendimą, arba į kurį gali būti aiškiai atsakyta vadovaujantis jurisprudencija – Sąlygos pripažinimas iš dalies nesąžininga – Nacionalinio teismo galios esant „nesąžininga“ pripažintai sąlygai – Nesąžiningos sąlygos pakeitimas nacionalinės teisės nuostata – Teisingumo Teismo procedūros reglamento 53 straipsnio 2 dalis – Akivaizdžiai nepriimtinas klausimas)

text:
               20.1.2020

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 19/2

      2019 m. liepos 3 d. Teisingumo Teismo (pirmoji kolegija) nutartis byloje (Juzgado de Primera Instancia no 1 de Fuenlabrada (Ispanija) prašymas priimti prejudicinį sprendimą) Bankia SA/Henry-Rodolfo Rengifo Jiménez, Sheyla-Jeanneth Felix Caiza
      (Byla C-92/16) (1)

      (Prašymas priimti prejudicinį sprendimą - Vartotojų apsauga - Direktyva 93/13/EEB - 6 ir 7 straipsniai - Nesąžiningos sąlygos sutartyse su vartotojais - Hipoteka užtikrintos paskolos sutarties sąlyga dėl teisės reikalauti įsipareigojimų įvykdymo prieš terminą - Teisingumo Teismo procedūros reglamento 99 straipsnis - Klausimas tapatus klausimui, dėl kurio Teisingumo Teismas jau yra priėmęs sprendimą, arba į kurį gali būti aiškiai atsakyta vadovaujantis jurisprudencija - Sąlygos pripažinimas iš dalies nesąžininga - Nacionalinio teismo galios esant „nesąžininga“ pripažintai sąlygai - Nesąžiningos sąlygos pakeitimas nacionalinės teisės nuostata - Teisingumo Teismo procedūros reglamento 53 straipsnio 2 dalis - Akivaizdžiai nepriimtinas klausimas)
      (2020/C 19/02)
      Proceso kalba: ispanų

         Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas

      Juzgado de Primera Instancia no 1 de Fuenlabrada

         Šalys

         Ieškovė: Bankia SA

         Atsakovai: Henry-Rodolfo Rengifo Jiménez, Sheyla-Jeanneth Felix Caiza

         Rezoliucinė dalis

      1993 m. balandžio 5 d. Tarybos direktyvos 93/13/EEB dėl nesąžiningų sąlygų sutartyse su vartotojais 6 ir 7 straipsniai turi būti aiškinami taip, kad jie draudžia iš dalies palikti taikomą hipoteka užtikrintos paskolos sutarties sąlygą dėl teisės reikalauti įsipareigojimų įvykdymo prieš terminą, kuri pripažinta nesąžininga, po to, kai nacionalinis teismas pašalina elementus, dėl kurių ji tampa nesąžininga. Tačiau šiais straipsniais nacionaliniam teismui nedraudžiama ištaisyti tokios nesąžiningos sąlygos, kuri suformuluota remiantis teisės nuostatomis, taikomomis sutarties šalių sutarimu, negaliojimo, pakeičiant ją nauja šių teisės nuostatų redakcija, atsiradusia po sutarties sudarymo, kai atitinkama sutartis negali likti galioti pašalinus tokią nesąžiningą sąlygą ir kai visas tokios sutarties panaikinimas lemtų itin žalingas pasekmes vartotojui.

         (1)  OL C 156, 2016 5 2.


title: Byla T-642/18: 2019 m. lapkričio 28 d. Bendrojo Teismo sprendimas byloje August Wolff/EUIPO – Faes Farma (DermoFaes Atopimed) (Europos Sąjungos prekių ženklas – Protesto procedūra – Žodinio Europos Sąjungos prekių ženklo „DermoFaes Atopimed“ paraiška – Ankstesnis žodinis Europos Sąjungos prekių ženklas „Dermowas“ – Santykinis atmetimo pagrindas – Galimybė supainioti – Reglamento (ES) 2017/1001 8 straipsnio 1 dalies b punktas)

text:
               20.1.2020

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 19/46

      2019 m. lapkričio 28 d. Bendrojo Teismo sprendimas byloje August Wolff/EUIPO – Faes Farma (DermoFaes Atopimed)
      (Byla T-642/18) (1)

      (Europos Sąjungos prekių ženklas - Protesto procedūra - Žodinio Europos Sąjungos prekių ženklo „DermoFaes Atopimed“ paraiška - Ankstesnis žodinis Europos Sąjungos prekių ženklas „Dermowas“ - Santykinis atmetimo pagrindas - Galimybė supainioti - Reglamento (ES) 2017/1001 8 straipsnio 1 dalies b punktas)
      (2020/C 19/54)
      Proceso kalba: anglų

         Šalys

         Ieškovė: Dr. August Wolff GmbH & Co. KG Arzneimittel (Bylefeldas, Vokietija), atstovaujama advokato A. Thünken

         Atsakovė: Europos Sąjungos intelektinės nuosavybės tarnyba (EUIPO), atstovaujama J. Ivanausko ir H. O'Neill

         Kita procedūros EUIPO apeliacinėje taryboje šalis, įstojusi į bylą Bendrajame Teisme: Faes Farma, SA (Lamiaco-Leioa, Ispanija), atstovaujama advokatų A. Vela Ballesteros ir S. Fernandez Malvar

         Dalykas

      Ieškinys dėl 2018 m. liepos 11 d. EUIPO antrosios apeliacinės tarybos sprendimo (byla R 1365/2017-2), susijusio su protesto procedūra tarp Dr. August Wolff ir Faes Farma.

         Rezoliucinė dalis

                  1.

                  Atmesti ieškinį.

                  2.

                  Dr. August Wolff GmbH & Co. KG Arzneimittel padengia savo ir Europos Sąjungos intelektinės nuosavybės tarnybos (EUIPO) bei Faes Farma, SA patirtas bylinėjimosi išlaidas, įskaitant pastarosios per procedūrą EUIPO Apeliacinėje taryboje patirtas būtinąsias išlaidas.

         (1)  OL C 4, 2019 1 7.


title: Byla C-777/19: 2019 m. spalio 22 d. tribunal de grande instance de Paris (Prancūzija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje XZ, YY/BNP Paribas Personal Finance SA

text:
               20.1.2020

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 19/21

      2019 m. spalio 22 d. tribunal de grande instance de Paris (Prancūzija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje XZ, YY/BNP Paribas Personal Finance SA
      (Byla C-777/19)
      (2020/C 19/25)
      Proceso kalba: prancūzų

         Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas

      Tribunal de grande instance de Paris

         Šalys pagrindinėje byloje

         Ieškovai: XZ, YY

         Atsakovė: BNP Paribas Personal Finance SA

         Prejudiciniai klausimai

                  1.

                  Ar pagal Direktyvą Nr.o93/13 (1), aiškinamą remiantis veiksmingumo principu, tokiu atveju, koks nagrinėjamas pagrindinėje byloje, senaties taisyklės negali būti taikomos: a) paskelbiant sutarties sąlygą nesąžininga, b) vykdant galimą grąžinimą, c) kai vartotojas yra ieškovas ir d) kai vartotojas yra atsakovas, įskaitant atvejus, kai teikiamas priešieškinis?

                  2.

                  Jei atsakymas į pirmąjį klausimą būtų visiškai arba iš dalies neigiamas, ar pagal Direktyvą 93/13, aiškinamą atsižvelgiant į veiksmingumo principą, iš bylos medžiagos, kaip antai nagrinėjamos pagrindinėje byloje, draudžiama taikyti nacionalinę jurisprudenciją, pagal kurią senaties terminas skaičiuojamas nuo paskolos pasiūlymo priėmimo datos, o ne nuo datos, kai iškyla rimtų finansinių sunkumų?

                  3.

                  Ar tokios sąlygos, kaip antai nagrinėjamos pagrindinėje byloje, pagal kurias, be kita ko, Šveicarijos frankas yra sąskaitos valiuta, o euras – mokėjimo valiuta, ir dėl kurių valiutos keitimo rizika tenka paskolos gavėjui, yra pagrindinis sutarties dalykas, kaip tai suprantama pagal Direktyvos 93/13 4 straipsnio 2 dalį, kai valiutos keitimo išlaidų suma yra neginčijama ir kai tam tikrose sutarties sąlygose yra numatyta, kad paskolos gavėjas konkrečiomis datomis gali pasinaudoti galimybe konvertuoti sutarties sumą į eurus pagal iš anksto nustatytą formulę?

                  4.

                  Ar pagal Direktyvą 93/13, aiškinamą atsižvelgiant į Sąjungos teisės veiksmingumo principą, yra draudžiama nacionalinė jurisprudencija, kurioje sąlyga ar sąlygos, kaip antai nagrinėjamos pagrindinėje byloje, yra laikomos „aiškiomis ir suprantamomis“ pagal šią direktyvą, nes:

                              —

                              išankstiniame paskolos pasiūlyme yra detalizuoti valiutos keitimo sandoriai, įvykdyti per kredito sutarties galiojimo laiką, ir nurodyta, kad bus taikomas eurų ir Šveicarijos frankų keitimo kursas, nustatytas likus dviem darbo dienoms iki sandorį nulėmusio įvykio ir paskelbtas Europos Centrinio Banko interneto svetainėje;

                              —

                              pasiūlyme yra paminėta, kad paskolos gavėjas sutinka su Šveicarijos frankų konvertavimo į eurus ir eurų konvertavimo į Šveicarijos frankus sandoriais, kurie yra reikalingi kredito veikimui ir grąžinimui, ir kad paskolos davėjas konvertuoja mėnesinių įmokų likutį eurais į Šveicarijos frankus po to, kai sumokami su paskola susiję mokesčiai;

                              —

                              pasiūlyme yra nurodyta, kad jeigu po valiutos keitimo sandorio susidariusi suma bus mažesnė už mokėtiną sumą Šveicarijos frankais, pagrindinė paskolos suma bus grąžinama ne taip greitai, o galimai likusi negrąžinta įmokos dalis bus įtraukta į debeto likutį Šveicarijos frankais, ir nurodyta, kad pagrindinės paskolos sumos grąžinimas bus koreguojamas atsižvelgiant į mėnesinėms įmokoms taikomo keitimo kurso svyravimus (jų padidėjimą arba sumažėjimą) ir kad dėl šių pokyčių paskolos grąžinimo laikotarpis gali pailgėti arba sutrumpėti, o prireikus gali būti pakeista visa paskolos grąžinimo kaina;

                              —

                              straipsniuose „vidaus sąskaita eurais“ ir „vidaus sąskaita Šveicarijos frankais“ yra išsamiai aprašyti kiekvieno mokėjimo termino pabaigoje vykdomi sąskaitos debetavimo ir kreditavimo sandoriai, o sutartyje skaidriai aprašytas konkretus užsienio valiutos konvertavimo mechanizmo veikimas; ir kai pasiūlyme, be kita ko, nėra aiškiai įvardyta „valiutos keitimo rizika“, kuri tenka paskolos gavėjui dėl to, kad jis negauna pajamų sąskaitos valiuta, ir nėra aiškios nuorodos į „palūkanų normos riziką“?

                  5.

                  Jeigu į ketvirtąjį klausimą būtų atsakyta teigiamai, ar pagal Direktyvą Nr. 93/13, aiškinamą atsižvelgiant į Bendrijos teisės veiksmingumo principą, yra draudžiama nacionalinė jurisprudencija, pagal kurią sutarties sąlyga ar sąlygos, kaip antai nagrinėjamos pagrindinėje byloje, yra „aiškios ir suprantamos“ remiantis direktyva, nors tik prie ketvirtajame klausime nurodytų duomenų yra pridėtas imitavimo modelis, pagal kurį per pradinį sutarties laikotarpį – 25 metus – mokėjimo valiuta nuvertėtų 5,37 % palyginti su sąskaitos valiuta, bet jame nevartojami tokie terminai kaip „rizika“ ar „sunkumai“?

                  6.

                  Ar pareiga įrodyti, kad sąlyga yra „aiški ir suprantama“, kaip tai suprantama pagal Direktyvą 93/13, įskaitant su sutarties sudarymu susijusias aplinkybes, tenka pardavėjui ar tiekėjui, ar vartotojui?

                  7.

                  Jeigu pareiga įrodyti, kad sąlyga yra aiški ir suprantama, tenka pardavėjui ar tiekėjui, ar pagal Direktyvą 93/13 yra draudžiama nacionalinė jurisprudencija, pagal kurią, esant su pardavimo metodais susijusių dokumentų, paskolos gavėjai turi pareigą įrodyti, kad, pirma, jie gavo šiuose dokumentuose pateiktą informaciją, ir, antra, kad juos jiems pateikė būtent bankas, ar, priešingai, pagal ją reikalaujama, kad šie elementai sudarytų prielaidą, jog šiuose dokumentuose esanti informacija buvo perduota skolininkams, taip pat ir žodžiu, ir tai yra paprasta prielaida, kurią už savo pasirinktų tarpininkų perduodamą informaciją atsakingas pardavėjas ar tiekėjas privalo atmesti?

                  8.

                  Ar tokiai sutarčiai, kaip nagrinėjamoji pagrindinėje byloje, kai abi šalys patiria valiutos keitimo riziką, gali būti būdingas ryškus neatitikimas, nes, pirma, pardavėjas arba tiekėjas turi geresnių priemonių numatyti valiutos keitimo riziką nei vartotojas ir, antra, pardavėjo ar tiekėjo prisiimama rizika ribojama, o vartotojo rizika – neribojama?

         (1)  1993 m. balandžio 5 d. Tarybos direktyva 93/13/EEB dėl nesąžiningų sąlygų sutartyse su vartotojais (OL L 95, 1993, p. 29; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 15 sk., 2 t., p. 288).


title: Byla C-821/19: 2019 m. lapkričio 8 d. pareikštas ieškinys byloje Europos Komisija/Vengrija

text:
               20.1.2020

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 19/34

      2019 m. lapkričio 8 d. pareikštas ieškinys byloje Europos Komisija/Vengrija
      (Byla C-821/19)
      (2020/C 19/36)
      Proceso kalba: vengrų

         Šalys

         Ieškovė: Europos Komisija, atstovaujama M. Condou-Durande, J. Tomkin ir A. Tokár

         Atsakovė: Vengrija

         Ieškovės reikalavimai

      Komisija Teisingumo Teismo prašo:

                  a)

                  pripažinti, kad:

                              —

                              nustačiusi naują prieglobsčio prašymo nepriimtinumo pagrindą, kuris papildo Direktyvoje 2013/32/ES aiškiai numatytus pagrindus, Vengrija neįvykdė įsipareigojimų pagal tos direktyvos 33 straipsnio 2 dalį;

                              —

                              priimdama nuostatas, kuriose kaip nusikaltimas kvalifikuojama organizavimo veikla, vykdoma, kad būtų galima pradėti prieglobsčio procedūrą dėl asmenų, kurie neatitinka nacionalinės teisės aktuose dėl prieglobsčio nustatytų kriterijų, ir pagal kurias reikalaujama priimti ribojamąsias priemones prieš kaltinamus ar tokius nusikaltimus padariusius asmenis, Vengrija neįvykdė įsipareigojimų pagal Direktyvos 2013/32/ES 8 straipsnio 2 dalį, 12 straipsnio 1 dalies c punktą ir 22 straipsnio 1 dalį, taip pat pagal Direktyvos 2013/33/ES 10 straipsnio 4 dalį.

                  b)

                  priteisti iš Vengrijos bylinėjimosi išlaidas.

         Ieškinio pagrindai ir pagrindiniai argumentai

      Po to, kai 2015 m. staiga padidėjo prieglobsčio prašymų skaičius, Vengrija kelis kartus pakeitė teisės aktus dėl prieglobsčio suteikimo tvarkos. 2018 m. Vengrijos teisės aktai dėl prieglobsčio teisės buvo pakeisti iš esmės. 2018 m. birželio 20 d. Vengrijos parlamentas priėmė az egyes törvényeknek a jogellenes bevándorlás elleni intézkedésekkel kapcsolatos módosításáról szóló, 2018. Évi VI. törvény (2018 m. Įstatymas Nr. VI, kuriuo iš dalies keičiami tam tikri įstatymai, susiję su priemonėmis prieš nelegalią migraciją) ir septintąjį kartą pakeitė Vengrijos konstituciją. Šis teisės aktų paketas taip pat žinimas kaip Įstatymas „Stop Soros“. Priėmus tuos pakeitimus, dar labiau susiaurėjo asmenų, kurie gali pasinaudoti teisę į prieglobstį, ratas, nes, padarius Įstatymo dėl prieglobsčio teisės pakeitimus, prašymas laikomas nepriimtinu, jeigu pareiškėjas į Vengrijos teritoriją atvyko per šalį, kurioje nebuvo persekiojamas ir nepatyrė tiesioginio persekiojimo pavojaus. Ta pačia proga taip pat pakeistas Büntető Törvénykönyv (Baudžiamasis kodeksas). Padarius šį pakeitimą, kaip nusikaltimas tapo kvalifikuojama bet kokia organizavimo veikla, kuria siekiama pradėti prieglobsčio procedūrą dėl asmenų, kurie nepersekiojami arba neturi pagrindo nuogąstauti dėl tiesioginio persekiojimo dėl rasės, pilietybės, priklausymo tam tikrai socialinei grupei arba dėl religinės ar politinės nuomonės kilmės šalyje, nuolatinės gyvenamosios vietos šalyje arba kitoje šalyje, per kuria jie atvyko į Vengriją.
      Nusprendusi, kad 2018 m. priimtos nuostatos prieštarauja Sąjungos teisei, Komisija pradėjo pažeidimo procedūrą prieš Vengriją. Kadangi per administracinę procedūrą iki ieškinio pareiškimo Vengrijos pateikti argumentai neišsklaidė Komisijos abejonių, ši institucija nusprendė pareikšti ieškinį Teisingumo teisme.


title: Byla C-847/19 P: 2019 m. lapkričio 20 d. Achemos Grupė UAB, Achema AB pateiktas apeliacinis skundas dėl 2019 m. rugsėjo 12 d. Bendrojo Teismo (septintoji kolegija) priimto sprendimo byloje T-417/16, Achemos Grupė UAB ir Achema AB/Komisija

text:
               20.1.2020

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 19/35

      2019 m. lapkričio 20 d. Achemos Grupė UAB, Achema AB pateiktas apeliacinis skundas dėl 2019 m. rugsėjo 12 d. Bendrojo Teismo (septintoji kolegija) priimto sprendimo byloje T-417/16, Achemos Grupė UAB ir Achema AB/Komisija
      (Byla C-847/19 P)
      (2020/C 19/37)
      Proceso kalba: anglų

         Šalys

         Apeliantės: Achemos Grupė UAB, Achema AB, atstovaujamos advokatų R. Martens, V. Ostrovskio

         Kitos proceso šalys: Europos Komisija, Lietuvos Respublika, Klaipėdos Nafta AB

         Apeliančių reikalavimai

      Apeliantės Teisingumo Teismo prašo:

                  —

                  panaikinti skundžiamo sprendimo rezoliucinės dalies 1 ir 2 punktus,

                  —

                  grąžinti bylą nagrinėti Bendrajam Teismui

                  —

                  arba išnagrinėti bylą iš esmės pagal pirmoje instancijoje pateiktą ieškinį ir visa apimtimi panaikinti ginčijamą sprendimą (1),

                  —

                  priteisti iš Europos Komisijos visas bylinėjimosi išlaidas.

         Apeliacinio skundo pagrindai ir pagrindiniai argumentai

                  1.

                  Pirmasis apeliacinio skundo pagrindas grindžiamas SESV 263 straipsnio, aiškinamo kartu su 256 straipsnio 1 dalimi, ir pareigos motyvuoti pažeidimu, nes neįvertindamas informacijos, kuria Komisija rėmėsi priimdama sprendimą, Bendrasis Teismas padarė teisės klaidą; tinkamas Bendrojo Teismo atliekamas Komisijos sprendimo teisėtumo patikrinimas reiškia informacijos, kuria remiasi Komisija, tikslumo, patikimumo ir nuoseklumo patikrinimą.

                  2.

                  Antrasis apeliacinio skundo pagrindas grindžiamas Europos Sąjungos pagrindinių teisių chartijos 41 straipsnio 1 dalies, teisės į gerą administravimą ir Tarybos reglamento (ES) 2015/1589 (2) 12 straipsnio, aiškinamo kartu su šio reglamento 5 straipsniu, pažeidimu, nes kaltindamas apeliantes, kad šios neinformavo Komisijos šiai atliekant preliminarų tyrimą, Bendrasis Teismas padarė teisės klaidą; atsižvelgiant į pareigą atlikti kruopštų ir nešališką tyrimą ir teisę į gerą administravimą būtent Komisija turi pareigą užtikrinti, kad ji turėtų kuo išsamesnę ir patikimesnę informaciją.

                  3.

                  Trečiasis apeliacinio skundo pagrindas grindžiamas SESV 296 straipsnio antros pastraipos, Europos Sąjungos pagrindinių teisių chartijos 41 straipsnio 1 dalies ir 2 dalies c punkto bei pareigos motyvuoti pažeidimu, nes Bendrasis Teismas aiškiai ir vienareikšmiškai nenurodė, kodėl SGD projektui gali būti netaikomas Direktyvos 2004/18/EB (3) 14 straipsnis ir kodėl šis projektas gali būti tiesiogiai paskirtas bendrovei Klaipėdos Nafta; atsižvelgiant į pareigą motyvuoti, Bendrasis Teismas turi išdėstyti savo motyvus tokiu būdu, kad apeliantės galėtų suprasti sprendimo priėmimo priežastis.

         (1)  2013 m. lapkričio 20 d. Komisijos sprendimas C(2013) 7884 final, kuriuo Lietuvos suteikta valstybės pagalba SA.36740 (2013/NN) bendrovei Klaipėdos Nafta buvo pripažinta suderinama su vidaus rinka (OL C 161, 2016, p. 1).

         (2)  2015 m. liepos 13 d. Tarybos reglamentas (ES) 2015/1589, nustatantis išsamias Sutarties dėl Europos Sąjungos veikimo 108 straipsnio taikymo taisykles (OL L 248, 2015, p. 9; klaidų ištaisymas OL L 186, 2017, p. 17).

         (3)  2004 m. kovo 31 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2004/18/EB dėl viešojo darbų, prekių ir paslaugų pirkimo sutarčių sudarymo tvarkos derinimo (OL L 134, 2004 4 30, p. 114; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 6 sk., 7 t., p. 132; klaidų ištaisymas OL L 339, 2014, p. 14).


title: Byla C-486/16: 2019 m. liepos 3 d. Teisingumo Teismo (pirmoji kolegija) nutartis byloje (Juzgado de Primera Instancia no 6 de Alicante (Ispanija) prašymas priimti prejudicinį sprendimą) Bankia SA/Alfredo Sánchez Martínez, Sandra Sánchez Triviño (Prašymas priimti prejudicinį sprendimą – Vartotojų apsauga – Direktyva 93/13/EEB – 6 ir 7 straipsniai – Nesąžiningos sąlygos sutartyse su vartotojais – Hipoteka užtikrintos paskolos sutarties sąlyga dėl teisės reikalauti įsipareigojimų įvykdymo prieš terminą – Teisingumo Teismo procedūros reglamento 99 straipsnis – Klausimas tapatus klausimui, dėl kurio Teisingumo Teismas jau yra priėmęs sprendimą, arba į kurį gali būti aiškiai atsakyta vadovaujantis jurisprudencija – Nacionalinio teismo galios esant „nesąžininga“ pripažintai sąlygai – Nesąžiningos sąlygos pakeitimas nacionalinės teisės nuostata – Veiksmingumo principas – Procesinės autonomijos principas)

text:
               20.1.2020

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 19/4

      2019 m. liepos 3 d. Teisingumo Teismo (pirmoji kolegija) nutartis byloje (Juzgado de Primera Instancia no 6 de Alicante (Ispanija) prašymas priimti prejudicinį sprendimą) Bankia SA/Alfredo Sánchez Martínez, Sandra Sánchez Triviño
      (Byla C-486/16) (1)

      (Prašymas priimti prejudicinį sprendimą - Vartotojų apsauga - Direktyva 93/13/EEB - 6 ir 7 straipsniai - Nesąžiningos sąlygos sutartyse su vartotojais - Hipoteka užtikrintos paskolos sutarties sąlyga dėl teisės reikalauti įsipareigojimų įvykdymo prieš terminą - Teisingumo Teismo procedūros reglamento 99 straipsnis - Klausimas tapatus klausimui, dėl kurio Teisingumo Teismas jau yra priėmęs sprendimą, arba į kurį gali būti aiškiai atsakyta vadovaujantis jurisprudencija - Nacionalinio teismo galios esant „nesąžininga“ pripažintai sąlygai - Nesąžiningos sąlygos pakeitimas nacionalinės teisės nuostata - Veiksmingumo principas - Procesinės autonomijos principas)
      (2020/C 19/04)
      Proceso kalba: ispanų

         Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas

      Juzgado de Primera Instancia no 6 de Alicante

         Šalys

         Ieškovė: Bankia SA

         Atsakovai: Alfredo Sánchez Martínez, Sandra Sánchez Triviño

         Rezoliucinė dalis

      1993 m. balandžio 5 d. Tarybos direktyvos 93/13/EEB dėl nesąžiningų sąlygų sutartyse su vartotojais 7 straipsnio 1 dalį ir veiksmingumo principą tokiomis aplinkybėmis, kokios susiklostė pagrindinėje byloje, reikia aiškinti taip, jog jie nedraudžia, kad nacionalinis pirmosios instancijos teismas būtų saistomas apeliacinės instancijos teismo sprendimo, kuriuo įpareigojama pradėti vykdymo procedūrą atsižvelgiant į vartotojo pareigų, kylančių iš hipoteka užtikrintos paskolos sutarties, neįvykdymo lygį, nors į šią sutartį būtų įtraukta sąlyga, kuri ankstesniu, galutiniu tapusiu, tačiau pagal nacionalinę teisę res judicata neturinčiu teismo sprendimu pripažinta nesąžininga.

         (1)  OL C 441, 2016 11 28.


title: Byla T-643/18: 2019 m. lapkričio 28 d. Bendrojo Teismo sprendimas byloje August Wolff/EUIPO – Faes Farma (DermoFaes) (Europos Sąjungos prekių ženklas – Protesto procedūra – Žodinio Europos Sąjungos prekių ženklo „DermoFaes“ paraiška – Ankstesnis žodinis Europos Sąjungos prekių ženklas „Dermowas“ – Santykinis atmetimo pagrindas – Galimybė supainioti – Reglamento (ES) 2017/1001 8 straipsnio 1 dalies b punktas)

text:
               20.1.2020

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 19/46

      2019 m. lapkričio 28 d. Bendrojo Teismo sprendimas byloje August Wolff/EUIPO – Faes Farma (DermoFaes)
      (Byla T-643/18) (1)

      (Europos Sąjungos prekių ženklas - Protesto procedūra - Žodinio Europos Sąjungos prekių ženklo „DermoFaes“ paraiška - Ankstesnis žodinis Europos Sąjungos prekių ženklas „Dermowas“ - Santykinis atmetimo pagrindas - Galimybė supainioti - Reglamento (ES) 2017/1001 8 straipsnio 1 dalies b punktas)
      (2020/C 19/55)
      Proceso kalba: anglų

         Šalys

         Ieškovė: Dr. August Wolff GmbH & Co. KG Arzneimittel (Bylefeldas, Vokietija), atstovaujama advokato A. Thünken

         Atsakovė: Europos Sąjungos intelektinės nuosavybės tarnyba (EUIPO), atstovaujama J. Ivanausko ir H. O'Neill

         Kita procedūros EUIPO apeliacinėje taryboje šalis, įstojusi į bylą Bendrajame Teisme: Faes Farma, SA (Lamiaco-Leioa, Ispanija), atstovaujama advokatų A. Vela Ballesteros ir S. Fernandez Malvar

         Dalykas

      Ieškinys dėl 2018 m. birželio 14 d. EUIPO antrosios apeliacinės tarybos sprendimo (byla R 1842/2017-2), susijusio su protesto procedūra tarp Dr. August Wolff ir Faes Farma.

         Rezoliucinė dalis

                  1.

                  Atmesti ieškinį.

                  2.

                  Dr. August Wolff GmbH & Co. KG Arzneimittel padengia savo ir Europos Sąjungos intelektinės nuosavybės tarnybos (EUIPO) bei Faes Farma, SA patirtas bylinėjimosi išlaidas, įskaitant pastarosios per procedūrą EUIPO Apeliacinėje taryboje patirtas būtinąsias išlaidas.

         (1)  OL C 16, 2019 1 14.


title: Byla C-849/19: 2019 m. lapkričio 21 d. pareikštas ieškinys byloje Europos Komisija/Graikijos Respublika

text:
               20.1.2020

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 19/36

      2019 m. lapkričio 21 d. pareikštas ieškinys byloje Europos Komisija/Graikijos Respublika
      (Byla C-849/19)
      (2020/C 19/38)
      Proceso kalba: graikų

         Šalys

         Ieškovė: Europos Komisija, atstovaujama A. Bouchagiar, C. Hermes

         Atsakovė: Graikijos Respublika

         Ieškovės reikalavimai

                  —

                  Pripažinti, kad Graikijos Respublika pažeidė įsipareigojimus pagal Direktyvos 92/43/EEB (1) 4 straipsnio 4 dalį ir 6 straipsnio 1 dalį, taip pat Sutartį dėl Europos Sąjungos veikimo, nes per nurodytą terminą nepriėmė visų priemonių, reikalingų atitinkamiems apsaugos tikslams ir priemonėms nustatyti, dėl Graikijos teritorijoje esančių ir į 2006 m. liepos 19 d. Komisijos sprendimą 2006/613/EB (2) įtrauktų 239 Bendrijos svarbos teritorijų (BST).

                  —

                  Priteisti iš Graikijos Respublikos bylinėjimosi išlaidas.

         Ieškinio pagrindai ir pagrindiniai argumentai

      Europos Komisija teigia, kad Graikijos Respublika per nurodytą terminą nenustatė atitinkamų apsaugos tikslų dėl Graikijoje esančių 239 Bendrijos svarbos teritorijų.
      Taip pat Europos Komisija teigia, kad Graikijos Respublika per nurodytą terminą nenustatė atitinkamų apsaugos priemonių dėl Graikijoje esančių 239 Bendrijos svarbos teritorijų.
      Dėl šių priežasčių Graikijos Respublika pažeidė Direktyvos 92/43/EEB 4 straipsnio 4 dalį ir 6 straipsnio 1 dalį, taip pat Sutartį dėl Europos Sąjungos veikimo.

         (1)  1992 m. gegužės 21 d. Tarybos direktyva 92/43/EEB dėl natūralių buveinių ir laukinės faunos bei floros apsaugos (OL L 206, 1992, p. 7; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 15 sk., 2 t., p. 102; klaidų ištaisymas OL L 81, 2015, p. 5).

         (2)  2006 m. liepos 19 d. Komisijos sprendimas 2006/613/EB pagal Tarybos direktyvą 92/43/EEB priimantis Viduržemio jūros biogeografinio regiono Bendrijos svarbos teritorijų sąrašą (OL L 259, 2006, p. 1).


title: Byla C-801/18: 2019 m. rugsėjo 5 d. Teisingumo Teismo (šeštoji kolegija) nutartis byloje (Conseil supérieur de la Sécurité sociale (Liuksemburgas) prašymas priimti prejudicinį sprendimą) EU/Caisse pour l'avenir des enfants (Prašymas priimti prejudicinį sprendimą – Teisingumo Teismo procedūros reglamento 99 straipsnis – Laisvas darbuotojų judėjimas – Vienodas požiūris – SESV 45 straipsnis – Reglamentas (EB) Nr. 883/2004 – 4 straipsnis – Darbo vietos valstybės narės ir trečiosios šalies socialinės apsaugos susitarimas – Šeimos išmokos – Taikymas pasienio darbuotojui, kuris nėra vienos iš susitarimo valstybių pilietis ar nuolatinis gyventojas)

text:
               20.1.2020

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 19/4

      2019 m. rugsėjo 5 d. Teisingumo Teismo (šeštoji kolegija) nutartis byloje (Conseil supérieur de la Sécurité sociale (Liuksemburgas) prašymas priimti prejudicinį sprendimą) EU/Caisse pour l'avenir des enfants
      (Byla C-801/18) (1)

      (Prašymas priimti prejudicinį sprendimą - Teisingumo Teismo procedūros reglamento 99 straipsnis - Laisvas darbuotojų judėjimas - Vienodas požiūris - SESV 45 straipsnis - Reglamentas (EB) Nr. 883/2004 - 4 straipsnis - Darbo vietos valstybės narės ir trečiosios šalies socialinės apsaugos susitarimas - Šeimos išmokos - Taikymas pasienio darbuotojui, kuris nėra vienos iš susitarimo valstybių pilietis ar nuolatinis gyventojas)
      (2020/C 19/05)
      Proceso kalba: prancūzų

         Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas

      Conseil supérieur de la Sécurité sociale

         Šalys

         Ieškovas: EU

         Kita apeliacinio proceso šalis: Caisse pour l'avenir des enfants

         Rezoliucinė dalis

      SESV 45 straipsnis, siejamas su 2004 m. balandžio 29 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamento (EB) Nr. 883/2004 dėl socialinės apsaugos sistemų koordinavimo 4 straipsniu, turi būti aiškinamas taip, jog pagal jį draudžiama pirmosios valstybės narės kompetentingoms socialinės apsaugos institucijoms atsisakyti mokėti antrosios valstybės narės piliečiui, dirbančiam pirmojoje valstybėje narėje, tačiau joje nuolat negyvenančiam, vaiko, kuris su savo motina gyvena trečioje šalyje, išlaikymo išmoką, kai, esant tokioms pačioms minėtų išmokų skyrimo sąlygoms, šios institucijos, remdamosi pirmosios valstybės narės ir trečiosios šalies dvišaliu tarptautiniu susitarimu, pripažįsta savo piliečių ir nuolatinių gyventojų teisę į šeimos išmokas, nebent šios institucijos gali objektyviai pateisinti atsisakymą jas skirti.

         (1)  OL C 82, 2019 3 4.


title: Byla C-779/19: 2019 m. spalio 22 d. tribunal de grande instance de Paris (Prancūzija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje AV/BNP Paribas Personal Finance SA, Procureur de la République

text:
               20.1.2020

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 19/24

      2019 m. spalio 22 d. tribunal de grande instance de Paris (Prancūzija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje AV/BNP Paribas Personal Finance SA, Procureur de la République
      (Byla C-779/19)
      (2020/C 19/27)
      Proceso kalba: prancūzų

         Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas

      Tribunal de grande instance de Paris

         Šalys pagrindinėje byloje

         Ieškovas: AV

         Atsakovai: BNP Paribas Personal Finance SA, Procureur de la République

         Prejudiciniai klausimai

                  1.

                  Ar pagal Direktyvą Nr.o93/13 (1), aiškinamą remiantis veiksmingumo principu, tokiu atveju, koks nagrinėjamas pagrindinėje byloje, senaties taisyklės negali būti taikomos: a) paskelbiant sutarties sąlygą nesąžininga, b) vykdant galimą grąžinimą, c) kai vartotojas yra ieškovas ir d) kai vartotojas yra atsakovas, įskaitant atvejus, kai teikiamas priešieškinis?

                  2.

                  Jei atsakymas į pirmąjį klausimą būtų visiškai arba iš dalies neigiamas, ar pagal Direktyvą 93/13, aiškinamą atsižvelgiant į veiksmingumo principą, iš bylos medžiagos, kaip antai nagrinėjamos pagrindinėje byloje, draudžiama taikyti nacionalinę jurisprudenciją, pagal kurią senaties terminas skaičiuojamas nuo paskolos pasiūlymo priėmimo datos, o ne nuo datos, kai iškyla rimtų finansinių sunkumų?

                  3.

                  Ar tokios sąlygos, kaip antai nagrinėjamos pagrindinėje byloje, pagal kurias, be kita ko, Šveicarijos frankas yra sąskaitos valiuta, o euras – mokėjimo valiuta, ir dėl kurių valiutos keitimo rizika tenka paskolos gavėjui, yra pagrindinis sutarties dalykas, kaip tai suprantama pagal Direktyvos 93/13 4 straipsnio 2 dalį, kai valiutos keitimo išlaidų suma yra neginčijama ir kai tam tikrose sutarties sąlygose yra numatyta, kad paskolos gavėjas konkrečiomis datomis gali pasinaudoti galimybe konvertuoti sutarties sumą į eurus pagal iš anksto nustatytą formulę?

                  4.

                  Ar pagal Direktyvą 93/13, aiškinamą atsižvelgiant į Sąjungos teisės veiksmingumo principą, yra draudžiama nacionalinė jurisprudencija, kurioje sąlyga ar sąlygos, kaip antai nagrinėjamos pagrindinėje byloje, yra laikomos „aiškiomis ir suprantamomis“ pagal šią direktyvą, nes:

                              —

                              išankstiniame paskolos pasiūlyme yra detalizuoti valiutos keitimo sandoriai, įvykdyti per kredito sutarties galiojimo laiką, ir nurodyta, kad bus taikomas eurų ir Šveicarijos frankų keitimo kursas, nustatytas likus dviem darbo dienoms iki sandorį nulėmusio įvykio ir paskelbtas Europos Centrinio Banko interneto svetainėje;

                              —

                              pasiūlyme yra paminėta, kad paskolos gavėjas sutinka su Šveicarijos frankų konvertavimo į eurus ir eurų konvertavimo į Šveicarijos frankus sandoriais, kurie yra reikalingi kredito veikimui ir grąžinimui, ir kad paskolos davėjas konvertuoja mėnesinių įmokų likutį eurais į Šveicarijos frankus po to, kai sumokami su paskola susiję mokesčiai;

                              —

                              pasiūlyme yra nurodyta, kad jeigu po valiutos keitimo sandorio susidariusi suma bus mažesnė už mokėtiną sumą Šveicarijos frankais, pagrindinė paskolos suma bus grąžinama ne taip greitai, o galimai likusi negrąžinta įmokos dalis bus įtraukta į debeto likutį Šveicarijos frankais, ir nurodyta, kad pagrindinės paskolos sumos grąžinimas bus koreguojamas atsižvelgiant į mėnesinėms įmokoms taikomo keitimo kurso svyravimus (jų padidėjimą arba sumažėjimą) ir kad dėl šių pokyčių paskolos grąžinimo laikotarpis gali pailgėti arba sutrumpėti, o prireikus gali būti pakeista visa paskolos grąžinimo kaina;

                              —

                              straipsniuose „vidaus sąskaita eurais“ ir „vidaus sąskaita Šveicarijos frankais“ yra išsamiai aprašyti kiekvieno mokėjimo termino pabaigoje vykdomi sąskaitos debetavimo ir kreditavimo sandoriai, o sutartyje skaidriai aprašytas konkretus užsienio valiutos konvertavimo mechanizmo veikimas; ir kai pasiūlyme, be kita ko, nėra aiškiai įvardyta „valiutos keitimo rizika“, kuri tenka paskolos gavėjui dėl to, kad jis negauna pajamų sąskaitos valiuta, ir nėra aiškios nuorodos į „palūkanų normos riziką“?

                  5.

                  Jeigu į ketvirtąjį klausimą būtų atsakyta teigiamai, ar pagal Direktyvą Nr. 93/13, aiškinamą atsižvelgiant į Bendrijos teisės veiksmingumo principą, yra draudžiama nacionalinė jurisprudencija, pagal kurią sutarties sąlyga ar sąlygos, kaip antai nagrinėjamos pagrindinėje byloje, yra „aiškios ir suprantamos“ remiantis direktyva, nors tik prie ketvirtajame klausime nurodytų duomenų yra pridėtas imitavimo modelis, pagal kurį per pradinį sutarties laikotarpį – 25 metus – mokėjimo valiuta nuvertėtų 5,37 % palyginti su sąskaitos valiuta, bet jame nevartojami tokie terminai kaip „rizika“ ar „sunkumai“?

                  6.

                  Ar pareiga įrodyti, kad sąlyga yra „aiški ir suprantama“, kaip tai suprantama pagal Direktyvą 93/13, įskaitant su sutarties sudarymu susijusias aplinkybes, tenka pardavėjui ar tiekėjui, ar vartotojui?

                  7.

                  Jeigu pareiga įrodyti, kad sąlyga yra aiški ir suprantama, tenka pardavėjui ar tiekėjui, ar pagal Direktyvą 93/13 yra draudžiama nacionalinė jurisprudencija, pagal kurią, esant su pardavimo metodais susijusių dokumentų, paskolos gavėjai turi pareigą įrodyti, kad, pirma, jie gavo šiuose dokumentuose pateiktą informaciją, ir, antra, kad juos jiems pateikė būtent bankas, ar, priešingai, pagal ją reikalaujama, kad šie elementai sudarytų prielaidą, jog šiuose dokumentuose esanti informacija buvo perduota skolininkams, taip pat ir žodžiu, ir tai yra paprasta prielaida, kurią už savo pasirinktų tarpininkų perduodamą informaciją atsakingas pardavėjas ar tiekėjas privalo atmesti?

                  8.

                  Ar tokiai sutarčiai, kaip nagrinėjamoji pagrindinėje byloje, kai abi šalys patiria valiutos keitimo riziką, gali būti būdingas ryškus neatitikimas, nes, pirma, pardavėjas arba tiekėjas turi geresnių priemonių numatyti valiutos keitimo riziką nei vartotojas ir, antra, pardavėjo ar tiekėjo prisiimama rizika ribojama, o vartotojo rizika – neribojama?

         (1)  1993 m. balandžio 5 d. Tarybos direktyva 93/13/EEB dėl nesąžiningų sąlygų sutartyse su vartotojais (OL L 95, 1993, p. 29; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 15 sk., 2 t., p. 288).


title: Byla T-731/19: 2019 m. spalio 29 d. pareikštas ieškinys byloje Arris Global/Komisija

text:
               20.1.2020

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 19/57

      2019 m. spalio 29 d. pareikštas ieškinys byloje Arris Global/Komisija
      (Byla T-731/19)
      (2020/C 19/69)
      Proceso kalba: anglų

         Šalys

         Ieškovė: Arris Global Ltd (Londonas, Jungtinė Karalystė), atstovaujama solisitoriaus J. Lesar ir QC K. Beal

         Atsakovė: Europos Komisija

         Reikalavimai

      Ieškovė Bendrojo Teismo prašo:

                  —

                  panaikinti 2019 m. balandžio 2 d. Europos Komisijos priimtą sprendimą dėl valstybės pagalbos SA.44896, kurią Jungtinė Karalystė suteikė dėl kontroliuojamųjų užsienio bendrovių grupės finansavimo išimties, tiek, kiek jis taikomas ieškovei,

                  —

                  priteisti iš atsakovės bylinėjimosi išlaidas, kurias ieškovė patyrė šiame procese.

         Ieškinio pagrindai ir pagrindiniai argumentai

      Grįsdama ieškinį ieškovė remiasi devyniais pagrindais.

                  1.

                  Pirmasis ieškinio pagrindas grindžiamas tuo, kad Komisija neteisingai taikė SESV 107 straipsnio 1 dalį ir (arba) padarė akivaizdžią vertinimo klaidą pasirinkdama apmokestinimo tvarkos analizės atskaitos sistemą. Komisija atskaitos sistema turėjo laikyti ne tik kontroliuojamosioms užsienio bendrovėms (KUB) taikomą tvarką, bet Didžiosios Britanijos bendrovių apmokestinimo tvarką.

                  2.

                  Antrasis ieškinio pagrindas grindžiamas tuo, kad Komisija padarė teisės klaidą taikydama SESV 107 straipsnio 1 dalį ir (arba) padarė akivaizdžią vertinimo klaidą, nes pasirinko netinkamą požiūrį į KUB taikomos tvarkos analizę. Komisija ginčijamo sprendimo 124‒126 konstatuojamosiose dalyse neteisingai aiškino Taxation (International and Other Provisions) Act 2010 (2010 m. Apmokestinimo įstatymas (tarptautinės ir kitos nuostatos)) 9A dalies 9 skyriaus nuostatas kaip leidžiančias nukrypti nuo bendro apmokestinimo, numatyto 5 skyriuje.

                  3.

                  Trečiasis ieškinio pagrindas grindžiamas tuo, kad Komisija padarė teisės klaidą taikydama SESV 107 straipsnio 1 dalį, kai ginčijamo sprendimo 127‒151 konstatuojamosiose dalyse padarė išvadą, kad atrankumo kriterijaus buvo laikomasi, nes įmonės, esančios faktiškai ir teisiškai panašiose padėtyje, buvo vertinamos skirtingai.

                  4.

                  Ketvirtasis ieškinio pagrindas grindžiamas tuo, kad Taxation (International and Other Provisions) Act 2010 (2010 m. Apmokestinimo įstatymas (tarptautinės ir kitos nuostatos)) 371ID straipsnyje numatytas 75 % atleidimas nuo mokesčių pateisinamas mokesčių sistemos pobūdžiu ir bendra struktūra.

                  5.

                  Penktasis ieškinio pagrindas grindžiamas tuo, kad atleidimo nuo mokesčių sąlygas, kurios kaip kategorija numatytos nurodytame 9 skyriuje, atitinkančių KUB apmokestinimas pažeidžia SESV 49 straipsnyje įtvirtintą ieškovės įsisteigimo laisvę.

                  6.

                  Šeštasis ieškinio pagrindas grindžiamas akivaizdžia vertinimo klaida, kiek tai susiję su 75 % atleidimu nuo mokesčių ir nustatytu santykiu.

                  7.

                  Septintasis ieškinio pagrindas grindžiamas tuo, kad Komisijos sprendimas nesuderinamas su bendraisiais Sąjungos teisės principais – nediskriminavimo ir lygybės.

                  8.

                  Aštuntasis ieškinio pagrindas grindžiamas tuo, kad Komisija padarė teisės klaidą pagal analogiją taikydama ar nepagrįstai remdamasi Tarybos direktyvos (ES) 2016/1164 (1) nuostatomis, kurios netaikomos ratione temporis.

                  9.

                  Devintasis ieškinio pagrindas grindžiamas tuo, kad taikydama SESV 107 straipsnio 1 dalį Komisija padarė teisės klaidą, nes ginčijamo sprendimo 176 konstatuojamojoje dalyje konstatavo, kad egzistuoja gavėjų kategorija (kuriai priklauso ir ieškovė) ir kad ji gavo pagalbą, kurią reikia sugrąžinti pagal ginčijamo sprendimo 2 straipsnio 1 dalį.

         (1)  2016 m. liepos 12 d. Tarybos direktyva (ES) 2016/1164, kuria nustatomos kovos su mokesčių vengimo praktika, tiesiogiai veikiančia vidaus rinkos veikimą, taisyklės (OL L 193, 2016, p. 1).


title: Byla C-856/19: 2019 m. lapkričio 25 d. pareikštas ieškinys byloje Europos Komisija/Vengrija

text:
               20.1.2020

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 19/37

      2019 m. lapkričio 25 d. pareikštas ieškinys byloje Europos Komisija/Vengrija
      (Byla C-856/19)
      (2020/C 19/39)
      Proceso kalba: vengrų

         Šalys

         Ieškovė: Europos Komisija, atstovaujama C. Perrin ir A. Sipos

         Atsakovė: Vengrija

         Ieškovės reikalavimai

      Komisija Teisingumo Teismo prašo:

                  —

                  pripažinti, kad pasibaigus nustatytam pereinamajam laikotarpiui, t. y. iki 2017 m. gruodžio 31 d., taikiusi mišrųjį akcizą, kuris sudarė mažiau kaip 60 % vidutinės svertinės mažmeninės išleistų vartoti cigarečių pardavimo kainos ir nustačiusi mažesnį nei 115 eurų akcizą už 1 000 cigarečių, Vengrija neįvykdė įsipareigojimų pagal 2011 m. birželio 21 d. Tarybos direktyvos 2011/64/ES (1) dėl akcizų, taikomų apdorotam tabakui, struktūros ir tarifų 10 straipsnio 2 ir 3 dalis;

                  —

                  priteisti iš Vengrijos bylinėjimosi išlaidas.

         Ieškinio pagrindai ir pagrindiniai argumentai

      2011 m. birželio 21 d. Tarybos direktyvos 2011/64/ES dėl akcizų, taikomų apdorotam tabakui, struktūros ir tarifų 10 straipsnio 2 dalyje numatyta, kad nuo 2014 m. sausio 1 d. cigaretėms taikomas mišrusis akcizas sudaro ne mažiau kaip 60 % vidutinės svertinės mažmeninės išleistų vartoti cigarečių pardavimo kainos, išskyrus atvejus, kai taikomas ne mažesnis kaip 115 eurų už 1 000 cigarečių akcizas. Kadangi Vengrija taiko mažesnį nei 115 eurų akcizą už 1 000 cigarečių, ši valstybė narė privalo laikytis nustatyto 60 % ar didesnio minimalaus vidutinės svertinės mažmeninės kainos akcizo reikalavimo.
      Tam, kad būtų įvestas numatytas minimalus akcizo tarifas, Direktyvos 2011/64/ES 10 straipsnio 2 dalies trečioje pastraipoje Vengrijai ir kitoms septynioms valstybėms narėms iki 2017 m. gruodžio 31 d. nustatytas pereinamasis laikotarpis. Pagal Direktyvos 2011/64/ES 10 straipsnio 2 ir 3 dalis, pasibaigus minėtam laikotarpiui, nurodytos valstybės narės privalo būti įvedusios nustatytą minimalų akcizo tarifą.
      Komisija mano, kad pasibaigus pereinamajam laikotarpiui, Vengrija neįvedė Direktyvos 2011/64/ES 10 straipsnio 2 ir 3 dalyse nustatyto minimalaus akcizo tarifo ir nuo 2017 m. gruodžio 31 d. toliau taiko minimalų akcizo tarifą, kuris yra mažesnis, nei nustatytasis minėtoje direktyvoje.

         (1)  2011 m. birželio 21 d. Tarybos direktyva 2011/64/ES dėl akcizų, taikomų apdorotam tabakui, struktūros ir tarifų (OL L 176, 2011, p. 24).


title: Byla C-262/19: 2019 m. liepos 11 d. Teisingumo Teismo (aštuntoji kolegija) nutartis byloje (Polymeles Protodikeio Athinon (Graikija) prašymas priimti prejudicinį sprendimą) RM, SN/Agrotiki Trapeza Ellados (Prašymas priimti prejudicinį sprendimą – Teisingumo Teismo procedūros reglamento 53 straipsnio 2 dalis ir 94 straipsnis – Valstybės pagalba – Hipotekos, užtikrinančios ūkininkams suteiktas banko paskolas, pateikimas – Nacionalinės nuostatos, kuriomis nustatoma sumos, už kurią reikia pateikti hipoteką, riba – Nepakankamai pateiktos priežastys, dėl ko prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusiam teismui kilo klausimų dėl Sąjungos teisės aiškinimo – Akivaizdus nepriimtinumas)

text:
               20.1.2020

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 19/5

      2019 m. liepos 11 d. Teisingumo Teismo (aštuntoji kolegija) nutartis byloje (Polymeles Protodikeio Athinon (Graikija) prašymas priimti prejudicinį sprendimą) RM, SN/Agrotiki Trapeza Ellados
      (Byla C-262/19) (1)

      (Prašymas priimti prejudicinį sprendimą - Teisingumo Teismo procedūros reglamento 53 straipsnio 2 dalis ir 94 straipsnis - Valstybės pagalba - Hipotekos, užtikrinančios ūkininkams suteiktas banko paskolas, pateikimas - Nacionalinės nuostatos, kuriomis nustatoma sumos, už kurią reikia pateikti hipoteką, riba - Nepakankamai pateiktos priežastys, dėl ko prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusiam teismui kilo klausimų dėl Sąjungos teisės aiškinimo - Akivaizdus nepriimtinumas)
      (2020/C 19/06)
      Proceso kalba: graikų

         Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas

      Polymeles Protodikeio Athinon

         Šalys

         Ieškovai: RM, SN

         Atsakovas: Agrotiki Trapeza Ellados

         Rezoliucinė dalis

      2019 m. vasario 8 d. Polymeles Protodikeio Athinon (Atėnų pirmosios instancijos teismas, Graikija) sprendimu pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą yra akivaizdžiai nepriimtinas.

         (1)  OL C 187, 2019 6 3.


title: Byla C-569/17: 2019 m. liepos 10 d. Teisingumo Teismo pirmininko nutartis byloje Europos Komisija/Ispanijos Karalystė, dalyvaujant Prancūzijos Respublikai

text:
               20.1.2020

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 19/38

      2019 m. liepos 10 d. Teisingumo Teismo pirmininko nutartis byloje Europos Komisija/Ispanijos Karalystė, dalyvaujant Prancūzijos Respublikai
      (Byla C-569/17)
      (2020/C 19/40)
      Proceso kalba: ispanų
      Teisingumo Teismo pirmininkas nutartimi nurodė išbraukti bylą iš registro.


title: Byla T-79/19: 2019 m. lapkričio 18 d. Bendrojo Teismo nutartis byloje Lantmännen ir Lantmännen Agroetanol/Komisija

text:
               20.1.2020

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 19/58

      2019 m. lapkričio 18 d. Bendrojo Teismo nutartis byloje Lantmännen ir Lantmännen Agroetanol/Komisija
      (Byla T-79/19) (1)

      (2020/C 19/70)
      Proceso kalba: anglų
      Aštuntosios kolegijos pirmininkas nutartimi nurodė išbraukti bylą iš registro.

         (1)  OL C 131, 2019 4 8.


title: Byla C-580/18 P: 2019 m. rugpjūčio 14 d. Teisingumo Teismo šeštosios kolegijos pirmininko nutartis byloje Nestlé Unternehmungen Deutschland GmbH/Lotte Co. Ltd, Europos Sąjungos intelektinės nuosavybės tarnyba (EUIPO)

text:
               20.1.2020

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 19/38

      2019 m. rugpjūčio 14 d. Teisingumo Teismo šeštosios kolegijos pirmininko nutartis byloje Nestlé Unternehmungen Deutschland GmbH/Lotte Co. Ltd, Europos Sąjungos intelektinės nuosavybės tarnyba (EUIPO)
      (Byla C-580/18 P) (1)

      (2020/C 19/41)
      Proceso kalba: vokiečių
      Teisingumo Teismo šeštosios kolegijos pirmininkas nutartimi nurodė išbraukti bylą iš registro.

         (1)  OL C 25, 2019 1 21.


title: Byla C-491/18: 2018 m. liepos 27 d. Wojewódzki Sąd Administracyjny we Wrocławiu (Lenkija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje Mennica Wrocławska sp. z o.o./Dyrektor Izby Administracji Skarbowej we Wrocławiu

text:
               20.1.2020

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 19/6

      2018 m. liepos 27 d. Wojewódzki Sąd Administracyjny we Wrocławiu (Lenkija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje Mennica Wrocławska sp. z o.o./Dyrektor Izby Administracji Skarbowej we Wrocławiu
      (Byla C-491/18)
      (2020/C 19/07)
      Proceso kalba: lenkų

         Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas

      Wojewódzki Sąd Administracyjny we Wrocławiu

         Šalys pagrindinėje byloje

         Pareiškėja: Mennica Wrocławska sp. z o.o.

         Atsakovas: Dyrektor Izby Administracji Skarbowej we Wrocławiu
      2018 m. gruodžio 13 d. nutartyje Teisingumo Teismas (dešimtoji kolegija) nurodė, kad 2006 m. lapkričio 28 d. Tarybos direktyvos 2006/112/EB dėl pridėtinės vertės mokesčio bendros sistemos, iš dalies pakeistos 2010 m. liepos 13 d. Tarybos direktyva 2010/45/ES, 168 straipsnio a punktas, 178 straipsnio a punktas ir 226 straipsnis turi būti aiškinami kaip draudžiantys nacionalinėms mokesčių institucijoms nesuteikti apmokestinamajam asmeniui teisės atskaityti mokėtiną ar sumokėtą pridėtinės vertės mokestį tik dėl to, kad išrašytose sąskaitose faktūrose neteisingai nurodytos atitinkamų sandorių dalyku esančios prekės, jeigu prieš mokesčių institucijoms priimant sprendimą apmokestinamasis asmuo pateikė joms dokumentus ir paaiškinimus, būtinus nustatant tikrą tų sandorių dalyką ir patvirtinančius faktinį jų įvykdymą.


title: Byla T-537/19: 2019 m. lapkričio 12 d. Bendrojo Teismo nutartis byloje DK/GSA

text:
               20.1.2020

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 19/58

      2019 m. lapkričio 12 d. Bendrojo Teismo nutartis byloje DK/GSA
      (Byla T-537/19) (1)

      (2020/C 19/71)
      Proceso kalba: prancūzų
      Septintosios kolegijos pirmininkas nutartimi nurodė išbraukti bylą iš registro.

         (1)  OL C 328, 2019 9 30.


title: Byla C-583/19 P: 2019 m. liepos 30 d. Belén Bernaldo de Quirós pateiktas apeliacinis skundas dėl 2019 m. birželio 5 d. Bendrojo Teismo (antroji kolegija) priimto sprendimo byloje T-273/18, Bernaldo de Quirós/Komisija

text:
               20.1.2020

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 19/6

      2019 m. liepos 30 d. Belén Bernaldo de Quirós pateiktas apeliacinis skundas dėl 2019 m. birželio 5 d. Bendrojo Teismo (antroji kolegija) priimto sprendimo byloje T-273/18, Bernaldo de Quirós/Komisija
      (Byla C-583/19 P)
      (2020/C 19/08)
      Proceso kalba: prancūzų

         Šalys

         Apeliantė: Belén Bernaldo de Quirós, atstovaujama advokato M. Casado García-Hirschfeld

         Kita proceso šalis: Europos Komisija

         Apeliantės reikalavimai

                  —

                  Panaikinti 2019 m. birželio 5 d. Sprendimą Bernaldo de Quirós/Komisija (T-273/18).

                  —

                  Patenkinti reikalavimus, pateiktus pirmojoje instancijoje.

                  —

                  Priteisti iš Komisijos visas bylinėjimosi abiejose instancijose išlaidas.

         Apeliacinio skundo pagrindai ir pagrindiniai argumentai

      Grįsdama apeliacinį skundą apeliantė nurodo vienintelį pagrindą, grindžiamą faktinių aplinkybių iškraipymu, akivaizdžia vertinimo klaida ir netiksliu teisiniu motyvavimu.
      Ieškinio Bendrajame Teisme antrame pagrinde apeliantė nurodė teisių į gynybą laikymosi principo pažeidimą, kiek tai susiję su Pareigūnų tarnybos nuostatų IX priedo 3 straipsniu. Bendrasis Teismas dėl šio pagrindo pasisakė skundžiamo sprendimo 81–94 punktuose.
      Apeliantė mano, kad Bendrojo Teismo konstatavimas turinio prasme yra netikslus. Ji mano, kad skundžiamame sprendime yra teisės klaida ir akivaizdi vertinimo klaida tiek, kiek, pirma, vidaus taisyklės negali pateisinti Pareigūnų tarnybos nuostatų nesilaikymo ir, antra, aptariamos BĮN nenumatė kompetencijos delegavimo Paskyrimų tarnybai. Galiausiai aiškinant Pareigūnų tarnybos nuostatų IX priedo 3 straipsnio ir BĮN 4 straipsnio 4 dalies nuostatas buvo pateiktas netikslus teisinis motyvavimas.


title: Byla C-751/18: 2019 m. rugpjūčio 29 d. Teisingumo Teismo pirmininko nutartis byloje (Tribunal Arbitral Tributário (Centro de Arbitragem Administrativa – CAAD (Portugalija) prašymas priimti prejudicinį sprendimą) Totalmédia – Marketing Directo e Publicidade SA/Autoridade Tributária e Aduaneira

text:
               20.1.2020

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 19/39

      2019 m. rugpjūčio 29 d. Teisingumo Teismo pirmininko nutartis byloje (Tribunal Arbitral Tributário (Centro de Arbitragem Administrativa – CAAD (Portugalija) prašymas priimti prejudicinį sprendimą) Totalmédia – Marketing Directo e Publicidade SA/Autoridade Tributária e Aduaneira
      (Byla C-751/18) (1)

      (2020/C 19/42)
      Proceso kalba: portugalų
      Teisingumo Teismo pirmininkas nutartimi nurodė išbraukti bylą iš registro.

         (1)  OL C 82, 2019 3 4.


title: Byla C-655/19: 2019 m. rugpjūčio 30 d. Curtea de Apel Alba Julia (Rumunija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje LN/Administrația Județeană a Finanțelor Publice Sibiu, Direcția Generală Regională a Finanțelor Publice Brașov

text:
               20.1.2020

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 19/8

      2019 m. rugpjūčio 30 d. Curtea de Apel Alba Julia (Rumunija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje LN/Administrația Județeană a Finanțelor Publice Sibiu, Direcția Generală Regională a Finanțelor Publice Brașov
      (Byla C-655/19)
      (2020/C 19/10)
      Proceso kalba: rumunų

         Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas

      Curtea de Apel Alba Julia

         Šalys pagrindinėje byloje

         Pareiškėjas: LN

         Atsakovas: Administrația Județeană a Finanțelor Publice Sibiu, Direcția Generală Regională a Finanțelor Publice Brașov

         Prejudiciniai klausimai

                  1.

                  Ar pagal Direktyvos 2006/112 dėl pridėtinės vertės mokesčio bendros sistemos (1) straipsnį draudžiama sandorį, kuriuo mokesčio mokėtojas, kaip kreditorius, įsigyja nekilnojamąjį turtą, kuris yra vykdymo proceso objektas, ir praėjus tam tikram laikui jį parduoda siekdamas atgauti paskolintą sumą, laikyti ekonomine veikla, kurią vykdant materialusis ar nematerialusis turtas naudojamas siekiant gauti nuolatinių pajamų?

                  2.

                  Ar tokį sandorį sudaręs asmuo gali būti laikomas apmokestinamuoju asmeniu, kaip tai suprantama pagal Direktyvos 2006/112 9 straipsnį?

         (1)  2006 m. lapkričio 28 d. Tarybos direktyva 2006/112/EB dėl pridėtinės vertės mokesčio bendros sistemos (OL L 347, 2006, p. 1).


title: Byla C-709/19: 2019 m. rugsėjo 25 d. Hoge Raad der Nederlanden (Nyderlandai) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje Vereniging van Effectenbezitters/BP plc

text:
               20.1.2020

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 19/9

      2019 m. rugsėjo 25 d. Hoge Raad der Nederlanden (Nyderlandai) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje Vereniging van Effectenbezitters/BP plc
      (Byla C-709/19)
      (2020/C 19/11)
      Proceso kalba: nyderlandų

         Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas

      Hoge Raad der Nederlanden

         Šalys pagrindinėje byloje

         Ieškovė: Vereniging van Effectenbezitters

         Atsakovė: BP plc

         Prejudiciniai klausimai

                  1.

                              a)

                              Ar [Briuselio Ia reglamento] 7 straipsnio 2 punktas aiškintinas taip, kad tiesiogiai padaryta vien turtinė žala Nyderlanduose esančioje investicinėje sąskaitoje arba Nyderlanduose įsisteigusio banko ir (arba) investicinės bendrovės investicinėje sąskaitoje, kuri atsirado dėl investavimo sprendimų, priimtų remiantis visame pasaulyje skelbiama, tačiau neteisinga, neišsamia ir klaidinančia tarptautinės biržinės bendrovės informacija, yra pakankamas pagrindas teigti, kad Nyderlandų teismams gali būti suteikta tarptautinė jurisdikcija toje vietoje, kurioje įvyko žalą sukėlęs įvykis (vieta, kurioje atsirado žala)?

                              b)

                              Jei atsakymas būtų neigiamas: ar būtinos papildomos aplinkybės, kurios pateisintų Nyderlandų teismų jurisdikciją, ir kokios turėtų būti šios aplinkybės? Ar pakanka [toliau 7 punkte] nurodytų papildomų aplinkybių, kad būtų galima pagrįsti Nyderlandų teismų jurisdikciją?

                  2.

                  Ar atsakymas į 1 klausimą būtų kitoks, jei kalbama apie pagal BW 3:305a straipsnį pareikštą ieškinį, kurį pareiškė asociacija, pagal savo įstatus siekianti atstovauti 1 klausime nurodytą žalą patyrusių investuotojų kolektyviniams interesams, todėl, be kita ko, negalima nustatyti nei šių investuotojų gyvenamosios vietos, nei ypatingų aplinkybių, kuriomis individualiai įsigyjamos akcijos ir (arba) priimami individualūs sprendimai neparduoti jau turimų akcijų?

                  3.

                  Jei Nyderlandų teismai pagal Briuselio Ia reglamento 7 straipsnio 2 punktą turi jurisdikciją priimti sprendimą dėl pagal BW 3:305a straipsnį pareikšto ieškinio, ar tuomet atitinkamas teismas pagal šio reglamento 7 straipsnio 2 punktą turi teritorinę jurisdikciją tiek tarptautiniu, tiek nacionaliniu lygiu priimti sprendimą dėl visų vėlesnių individualių investuotojų, kurie patyrė 1 klausime nurodytą žalą, ieškinių dėl žalos atlyginimo?

                  4.

                  Jei atitinkamas Nyderlandų teismas, kaip apibrėžta 3 klausime, turi teritorinę jurisdikciją tarptautiniu, tačiau ne nacionaliniu lygiu priimti sprendimą dėl visų individualių investuotojų, kurie patyrė 1 klausime nurodytą žalą, ieškinių dėl žalos atlyginimo, ar tuomet nacionalinė teritorinė jurisdikcija nustatytina atsižvelgiant į žalą patyrusio investuotojo gyvenamąją vietą, banko, kuriame yra šio investuotojo asmeninė sąskaita, buveinės vietą arba banko, kuriame yra investicinė sąskaita, buveinės vietą, o gal reikia kito pagrindo?