title: Byla C-641/19: 2019 m. rugpjūčio 30 d. Amtsgericht Hamburg (Vokietija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje EU/PE Digital GmbH

text:
               27.1.2020

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 27/12

      2019 m. rugpjūčio 30 d. Amtsgericht Hamburg (Vokietija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje EU/PE Digital GmbH
      (Byla C-641/19)
      (2020/C 27/16)
      Proceso kalba: vokiečių

         Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas

      Amtsgericht Hamburg

         Šalys pagrindinėje byloje

         Ieškovė: EU

         Atsakovė: PE Digital GmbH

         Prejudiciniai klausimai

                  1.

                  Ar 2011 m. spalio 25 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos (ES) 2011/83 (1) 14 straipsnio 3 dalį, atsižvelgiant į Direktyvos 2011/83 50 konstatuojamąją dalį, reikia aiškinti taip, kad tuo atveju, kai buvo sudaryta sutartis, pagal kurią teikiama ne viena paslauga, o iš kelių dalių susidedanti bendra paslauga, vartotojo mokėtina „suma, proporcinga tam, kas buvo suteikta iki to momento, kai vartotojas informavo prekiautoją apie tai, kad naudojasi teise atsisakyti sutarties, palyginti su visu tuo, kas numatyta suteikti pagal sutartį“, turi būti apskaičiuojama tik pro rata temporis, kai už bendrą paslaugą vartotojas moka pro rata temporis, tačiau paslaugos dalys suteikiamos nevienodai greitai?

                  2.

                  Ar Direktyvos 2011/83 14 straipsnio 3 dalį reikia aiškinti taip, kad vartotojo mokėtina „suma, proporcinga tam, kas buvo suteikta iki to momento, kai vartotojas informavo prekiautoją apie tai, kad naudojasi teise atsisakyti sutarties, palyginti su visu tuo, kas numatyta suteikti pagal sutartį“, turi būti apskaičiuojama tik pro rata temporis taip pat tada, kai paslauga (paslaugos dalis) teikiama pastoviai, tačiau sutarties vykdymo pradžioje vartotojui turi didesnę ar mažesnę vertę?

                  3.

                  Ar Direktyvos 2011/83 2 straipsnio 11 punktą ir 2019 m. gegužės 20 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos (ES) 2019/770 (2) 2 straipsnio 1 punktą reikia aiškinti taip, kad „skaitmeninis turinys“, kaip jis suprantamas pagal Direktyvos 2011/83 2 straipsnio 11 punktą ir Direktyvos 2019/770 2 straipsnio 1 punktą, gali būti ir tokios rinkmenos, kurios kaip bendros paslaugos dalis suteikiamos teikiant iš esmės „skaitmeninę paslaugą“, kaip ji suprantama pagal Direktyvos 2019/770 2 straipsnio 2 punktą, ir todėl prekiautojas galėtų panaikinti Direktyvos 2011/83 16 straipsnio m punkte numatytą teisę atsisakyti sutarties paslaugos dalies atžvilgiu, tačiau vartotojas, jei prekiautojui tai nepavyktų, galėtų atsisakyti visos sutarties ir dėl Direktyvos 2011/83 14 straipsnio 4 dalies b punkto ii papunkčio neprivalėtų mokėti kompensacijos už šią paslaugos dalį?

                  4.

                  Ar Direktyvos 2011/83 14 straipsnio 3 dalį, atsižvelgiant į Direktyvos 2011/83 50 konstatuojamąją dalį, reikia aiškinti taip, kad sutartyje įrašyta visa sutarta paslaugos kaina yra „pernelyg didelė“, kaip tai suprantama pagal Direktyvos 2011/83 14 straipsnio 3 dalies trečią sakinį, jei ji yra gerokai didesnė nei visa kaina, kurią tas pats prekiautojas už identišką paslaugą, identišką sutarties trukmę ir identiškomis bendrosiomis sąlygomis sutarė su kitu vartotoju?

         (1)  2011 m. spalio 25 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2011/83/ES dėl vartotojų teisių, kuria iš dalies keičiamos Tarybos direktyva 93/13/EEB ir Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 1999/44/EB bei panaikinamos Tarybos direktyva 85/577/EEB ir Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 97/7/EB (OL L 304, 2011, p. 64).

         (2)  2019 m. gegužės 20 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva (ES) 2019/770 dėl tam tikrų skaitmeninio turinio ir skaitmeninių paslaugų teikimo sutarčių aspektų (OL L 136, 2019, p. 1).


title: Byla C-685/19: 2019 m. rugsėjo 17 d. Landgericht Frankenthal (Vokietija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje OK/Daimler AG

text:
               27.1.2020

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 27/13

      2019 m. rugsėjo 17 d. Landgericht Frankenthal (Vokietija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje OK/Daimler AG
      (Byla C-685/19)
      (2020/C 27/17)
      Proceso kalba: vokiečių

         Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas

      Landgericht Frankenthal

         Šalys pagrindinėje byloje

         Ieškovas: OK

         Atsakovė: Daimler AG

         Prejudiciniai klausimai

                  1.

                  Ar 2007 m. birželio 20 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamento (EB) Nr. 715/2007 dėl variklinių transporto priemonių tipo patvirtinimo atsižvelgiant į išmetamųjų teršalų kiekį iš lengvųjų keleivinių ir komercinių transporto priemonių (Euro 5 ir Euro 6) ir dėl transporto priemonių remonto ir priežiūros informacijos prieigos (1) 5 straipsnio 2 dalies antro sakinio a punktą reikia aiškinti ir taikyti taip, kad pripažinti valdiklių būtinumą, kaip tai suprantama pagal minėtąją normą, galima tik tuo atveju, kai net ir naudojant atitinkamo transporto priemonės modelio tipo patvirtinimo gavimo metu prieinamas naujausias technologijas nebuvo įmanoma užtikrinti variklio apsaugos nuo pažeidimo ar avarijos ir saugaus transporto priemonės naudojimo?

                  2.

                  Tuo atveju, jeigu atsakymas į pirmąjį klausimą būtų teigiamas:

                              Ar leidžiama nukrypti nuo principinės pareigos naudoti tipo patvirtinimo metu prieinamas naujausias technologijas dėl kitų priežasčių, pavyzdžiui, kai nėra ilgalaikės patirties arba kai naujausios technologijos, palyginti su kitomis technologijomis, kainuoja neproporcingai daug ir šios išlaidos labai atsiliepia pardavimo kainai?

                        Tuo atveju, jeigu atsakymas į pirmąjį klausimą būtų neigiamas:

                              Ar, net ir naudojant iš principo nedraudžiamus technologinius komponentus, valdiklis, išmetamųjų dujų valymą įjungiantis tik tam tikrame temperatūrų diapazone (vok. vadinamasis „Thermofenster“), yra draudžiamas, jeigu atitinkami variklio reguliavimo parametrai nustatyti taip, kad

                              a)

                              dėl to, jog nustatytos tokios temperatūros ribos, kad didžiąją metų dalį dėl tikėtinos temperatūros

                              b)

                              dėl kitų parametrų, pavyzdžiui, aktualaus transporto priemonės aukščio virš jūros lygmens, atitinkamuose Vokietijos arba Europos vidaus rinkos regionuose
                              išmetamųjų dujų valymas neaktyvuojamas arba atliekamas tik ribotai.

         (1)  OL L 171, 2007, p. 1.


title: Byla C-703/19: 2019 m. rugsėjo 24 d. Naczelny Sąd Administracyjny (Lenkija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje J.K./Dyrektor Izby Administracji Skarbowej w Katowicach

text:
               27.1.2020

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 27/14

      2019 m. rugsėjo 24 d. Naczelny Sąd Administracyjny (Lenkija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje J.K./Dyrektor Izby Administracji Skarbowej w Katowicach
      (Byla C-703/19)
      (2020/C 27/18)
      Proceso kalba: lenkų

         Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas

      Naczelny Sąd Administracyjny

         Šalys pagrindinėje byloje

         Pareiškėja: J.K.

         Atsakovas: Dyrektor Izby Administracji Skarbowej w Katowicach

         Prejudiciniai klausimai

                  1.

                  Ar sąvoka „maitinimo paslauga“, kuriai taikomas lengvatinis PVM tarifas, [2006 m. lapkričio 28 d. Tarybos direktyvos 2006/112/EB dėl pridėtinės vertės mokesčio bendros sistemos (1) 98 straipsnio 2 dalis kartu su III priedo 12a punktu, atsižvelgiant į 2011 m. kovo 15 d. Tarybos įgyvendinimo reglamento (ES) Nr. 282/2011, kuriuo nustatomos Direktyvos 2006/112/EB dėl pridėtinės vertės mokesčio bendros sistemos įgyvendinimo priemonės (2), 6 straipsnį] apima paruoštų patiekalų pardavimą tokiomis sąlygomis, kokios yra nagrinėjamos pagrindinėje byloje, t. y. kai

                              —

                              pardavėjas suteikia pirkėjams galimybę naudotis infrastruktūra, leidžiančia nusipirktą maistą suvartoti vietoje (atskiras vartoti skirtas plotas, galimybė naudotis tualetais),

                              —

                              neteikiamos specializuotos padavėjų paslaugos,

                              —

                              nėra aptarnavimo siaurąja prasme,

                              —

                              užsakymo procesas yra supaprastintas ir iš dalies automatizuotas,

                              —

                              klientas turi ribotas galimybes individualizuoti užsakymą?

                  2.

                  Ar atsakant į pirmąjį klausimą turi reikšmės patiekalų ruošimo būdas, ypač kai kurių pusgaminių terminis apdorojimas ir paruoštų patiekalų sudarymas iš pusgaminių?

                  3.

                  Ar atsakant į pirmąjį klausimą pakanka, kad klientas turėtų galimybę pasinaudoti siūloma infrastruktūra, ar vis dėlto būtina nustatyti, kad, atsižvelgiant į vidutinį klientą, šis aspektas yra esminė tiekimo dalis?

         (1)  OL L 347, 2006, p. 1.

         (2)  OL L 77, 2011, p. 1.


title: Sujungtos bylos C-609/17 ir C-610/17: 2019 m. lapkričio 19 d. Teisingumo Teismo (didžioji kolegija) sprendimas bylose (Työtuomioistuin (Suomija) prašymai priimti prejudicinį sprendimą) Terveys- ja sosiaalialan neuvottelujärjestö (TSN) ry/Hyvinvointialan liitto ry (C-609/17) ir Auto- ja Kuljetusalan Työntekijäliitto AKT ry/Satamaoperaattorit ry (C-610/17) (Prašymas priimti prejudicinį sprendimą – Socialinė politika – SESV 153 straipsnis – Būtiniausi saugos ir sveikatos reikalavimai dėl darbo laiko organizavimo – Direktyva 2003/88/EB – 7 straipsnis – Teisė į bent keturių savaičių mokamas kasmetines atostogas – 15 straipsnis – Nacionalinės nuostatos ir kolektyvinės sutartys, palankesnės darbuotojų saugos garantijų ir sveikatos apsaugos atžvilgiu – Per mokamas kasmetines atostogas dėl ligos negalintys dirbti darbuotojai – Atsisakymas perkelti šias atostogas, kai dėl perkėlimo faktinė mokamų kasmetinių atostogų trukmė nesutrumpėja iki mažiau nei keturių savaičių – Europos Sąjungos pagrindinių teisių chartijos 31 straipsnio 2 dalis – Netaikymas tais atvejais, kai nėra įgyvendinama Sąjungos teisė, kaip tai suprantama pagal Pagrindinių teisių chartijos 51 straipsnio 1 dalį)

text:
               27.1.2020

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 27/2

      2019 m. lapkričio 19 d. Teisingumo Teismo (didžioji kolegija) sprendimas bylose (Työtuomioistuin (Suomija) prašymai priimti prejudicinį sprendimą) Terveys- ja sosiaalialan neuvottelujärjestö (TSN) ry/Hyvinvointialan liitto ry (C-609/17) ir Auto- ja Kuljetusalan Työntekijäliitto AKT ry/Satamaoperaattorit ry (C-610/17)
      (Sujungtos bylos C-609/17 ir C-610/17) (1)

      (Prašymas priimti prejudicinį sprendimą - Socialinė politika - SESV 153 straipsnis - Būtiniausi saugos ir sveikatos reikalavimai dėl darbo laiko organizavimo - Direktyva 2003/88/EB - 7 straipsnis - Teisė į bent keturių savaičių mokamas kasmetines atostogas - 15 straipsnis - Nacionalinės nuostatos ir kolektyvinės sutartys, palankesnės darbuotojų saugos garantijų ir sveikatos apsaugos atžvilgiu - Per mokamas kasmetines atostogas dėl ligos negalintys dirbti darbuotojai - Atsisakymas perkelti šias atostogas, kai dėl perkėlimo faktinė mokamų kasmetinių atostogų trukmė nesutrumpėja iki mažiau nei keturių savaičių - Europos Sąjungos pagrindinių teisių chartijos 31 straipsnio 2 dalis - Netaikymas tais atvejais, kai nėra įgyvendinama Sąjungos teisė, kaip tai suprantama pagal Pagrindinių teisių chartijos 51 straipsnio 1 dalį)
      (2020/C 27/02)
      Proceso kalba: suomių

         Prašymus priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas

      Työtuomioistuin

         Šalys pagrindinėje byloje

         (Byla C-609/17)

         Ieškovė: Terveys- ja sosiaalialan neuvottelujärjestö (TSN) ry

         Atsakovė: Hyvinvointialan liitto ry

         dalyvaujant: Fimlab Laboratoriot Oy

         (Byla C-610/17)

         Ieškovė: Auto- ja Kuljetusalan Työntekijäliitto AKT ry

         Atsakovė: Satamaoperaattorit ry

         dalyvaujant: Kemi Shipping Oy

         Rezoliucinė dalis

                  1.

                  2003 m. lapkričio 4 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 2003/88/EB dėl tam tikrų darbo laiko organizavimo aspektų 7 straipsnio 1 dalis turi būtina aiškinama kaip nedraudžianti nacionalinės teisės aktų ir kolektyvinių sutarčių, numatančių suteikti mokamų kasmetinių atostogų dienų, viršijančių šioje nuostatoje numatytą minimalų keturių savaičių laikotarpį, bet nenumatančių galimybės dėl ligos perkelti šias atostogų dienas.

                  2.

                  Europos Sąjungos pagrindinių teisių chartijos 31 straipsnio 2 dalis, siejama su jos 51 straipsnio 1 dalimi, turi būti aiškinama taip, kad ji netaikoma tokiems nacionalinės teisės aktams ir kolektyvinėms sutartims.

         (1)  OL C 13, 2018 1 15.


title: Byla C-707/19: 2019 m. rugsėjo 23 d. Sąd Rejonowy dla Łodzi (Lenkija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje K.S./A.B.

text:
               27.1.2020

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 27/15

      2019 m. rugsėjo 23 d. Sąd Rejonowy dla Łodzi (Lenkija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje K.S./A.B.
      (Byla C-707/19)
      (2020/C 27/19)
      Proceso kalba: lenkų

         Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas

      Sąd Rejonowy dla Łodzi

         Šalys pagrindinėje byloje

         Ieškovas: K.S.

         Atsakovas: A.B.

         Prejudicinis klausimas

      Ar 2009 m. rugsėjo 16 d. Europos Parlamento ir Tarybos <...> direktyvos 2009/103/EB dėl motorinių transporto priemonių valdytojų civilinės atsakomybės draudimo ir privalomojo tokios atsakomybės draudimo patikrinimo (1) 3 straipsnį reikia aiškinti taip, kad imdamasi „visų tinkamų priemonių“ kiekviena valstybė narė turi užtikrinti, kad visiškas žalos atlyginimas, įskaitant įvykio padarinius, susijusius su būtinybe vilkti sugadintą nukentėjusio asmens transporto priemonę į kilmės valstybę ir transporto priemonių būtinu stovėjimu, pagal civilinės atsakomybės draudimą priklausytų draudiko atsakomybei?
      Jei į pirmiau pateiktą klausimą būtų atsakyta teigiamai – ar ši atsakomybė gali būti ribojama kokiu nors valstybių narių teisės aktuose nustatytu būdu?

         (1)  OL L 263, 2009, p. 11.


title: Byla T-740/19: 2019 m. spalio 31 d. pareikštas ieškinys byloje Laird/Komisija

text:
               27.1.2020

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 27/38

      2019 m. spalio 31 d. pareikštas ieškinys byloje Laird/Komisija
      (Byla T-740/19)
      (2020/C 27/46)
      Proceso kalba: anglų

         Šalys

         Ieškovė: Laird Ltd (Londonas, Jungtinė Karalystė), atstovaujama baristerio C. Quigley ir solisitoriaus D. Gillespie

         Atsakovė: Europos Komisija

         Reikalavimai

      Ieškovė Bendrojo Teismo prašo:

                  —

                  panaikinti 2019 m. balandžio 2 d. Komisijos sprendimą C(2019) 2526 final dėl valstybės pagalbos SA.44896,

                  —

                  nepatenkinus šio reikalavimo, panaikinti ginčijamo sprendimo 2 straipsnį tiek, kiek jis taikomas ieškovei,

                  —

                  nepatenkinus ir šio reikalavimo, panaikinti ginčijamo sprendimo 2 straipsnį dėl bet kokios iki 2017 m. lapkričio 24 d. suteiktos pagalbos tiek, kiek jis taikomas ieškovei,

                  —

                  priteisti iš Komisijos ieškovės patirtas bylinėjimosi išlaidas.

         Ieškinio pagrindai ir pagrindiniai argumentai

      Grįsdama ieškinį ieškovė remiasi trimis pagrindais.

                  1.

                  Pirmasis ieškinio pagrindas grindžiamas ginčijamo sprendimo 1 straipsnio neteisėtumu tiek, kiek jame nustatyta, kad pagal SESV 107 straipsnio 1 dalį grupės finansavimo išimtis (toliau – GFI) suteikia (ekonominį) pranašumą; neteisėtumo priežastys yra šios:

                              i.

                              Komisija neatsižvelgė į: istorines Kontroliuojamųjų užsienio bendrovių (toliau – KUB) taisyklių priėmimo JK pelno mokesčio sistemoje aplinkybes; JK dėl Sąjungos teisės taikymo, ypač įsisteigimo laisvės, įvestus apribojimus; Taxation (International and Other Provisions) Act 2010 [2010 m. Apmokestinimo įstatymas (tarptautinės ir kitos nuostatos)] įtvirtintų KUB taisyklių struktūros teritoriškumą ir kitas politikos priežastis; valstybių narių, įskaitant Jungtinę Karalystę, mokestinio suvereniteto apimtį rengiant KUB taisykles;

                              ii.

                              Komisija tvirtina, kad Taxation (International and Other Provisions) Act 2010 [2010 m. Apmokestinimo įstatymas (tarptautinės ir kitos nuostatos)] 9A dalies 9 skyriaus neprivalomumas yra palankesnis vertinimas, sukuriantis pranašumą.

                  2.

                  Antrasis ieškinio pagrindas grindžiamas ginčijamo sprendimo 1 straipsnio neteisėtumu tiek, kiek jame nustatyta, kad pagal SESV 107 straipsnio 1 dalį GFI suteikia atrankųjį pranašumą; neteisėtumo priežastys yra šios:

                              i.

                              kiek jos susijusios su aktualia atskaitos sistema:

                                          a.

                                          Komisija neteisingai nustatė atskaitos sistemą, kaip sudarytą tik iš KUB taisyklių ir (arba) tik iš Taxation (International and Other Provisions) Act [Apmokestinimo įstatymas (tarptautinės ir kitos nuostatos)] 9A dalies 5 skyriaus,

                                          b.

                                          Komisija neteisingai nustatė, kad atskaitos sistemos tikslas yra tik pelno, gauto iš JK veiklos ir turto, kuris buvo dirbtinai perkeltas iš Jungtinės Karalystės, apmokestinimas, deramai neatsižvelgdama į tai, ar susijusios tikslinės operacijos iš tikrųjų kelia JK mokesčių bazės erozijos riziką;

                              ii.

                              kiek jos susijusios su nukrypti nuo atskaitos sistemos leidžiančios nuostatos nustatymu:

                                          a.

                                          Komisija neteisingai įvertino vadovaujančių asmenų funkcijų svarbą ir reikšmingumą,

                                          b.

                                          Komisija neteisingai įvertino reikalavimus atitinkančių paskolų santykių palyginamumą su paskolomis i) su JK rezidentėmis susijusioms šalims ir ii) trečiosioms šalims,

                                          c.

                                          Komisija neteisėtai rėmėsi Tarybos direktyva (ES) 2016/1164 (1),

                                          d.

                                          aplinkybė, kad Komisija klaidingai vertino panašias neapmokestinamųjų ir apmokestinamųjų KUB įsisteigimo laisvės pažeidimo rizikas;

                              iii.

                              kiek jos susijusios su ginčijamos nukrypti leidžiančios nuostatos pagrindimu:

                                          a.

                                          Komisija neteisingai nusprendė, kad pagrindimas, susijęs su poreikiu, kad sistema būtų valdoma ir administruojama, neapima vadovaujančių asmenų funkcijų,

                                          b.

                                          Komisija neteisingai nusprendė, kad GFI nebuvo pagrįsta nuoroda į įsisteigimo laisvės laikymąsi.

                  3.

                  Trečiasis ieškinio pagrindas grindžiamas ginčijamo sprendimo 2 straipsnio neteisėtumu, nes juo pažeidžiami teisėti lūkesčiai ir teisinio saugumo bei proporcingumo principai. Alternatyviai nurodoma, kad susigrąžinimas neturėtų būti taikomas jokiai pagalbai, suteiktai taikant GFI iki 2017 m. lapkričio 24 d., kai Komisija paskelbė sprendimą pradėti procedūrą.

         (1)  2016 m. liepos 12 d. Tarybos direktyva (ES) 2016/1164, kuria nustatomos kovos su mokesčių vengimo praktika, tiesiogiai veikiančia vidaus rinkos veikimą, taisyklės (OL L 193, 2016, p. 1).


title: Byla C-769/19: 2019 m. spalio 21 d. Spetsializiran nakazatelen sad (Bulgarija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą baudžiamojoje byloje prieš UC ir TD

text:
               27.1.2020

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 27/16

      2019 m. spalio 21 d. Spetsializiran nakazatelen sad (Bulgarija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą baudžiamojoje byloje prieš UC ir TD
      (Byla C-769/19)
      (2020/C 27/20)
      Proceso kalba: bulgarų

         Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas

      Spetsializiran nakazatelen sad

         Šalys pagrindinėje baudžiamojoje byloje

      UC ir TD

         Prejudicinis klausimas

      Ar nacionalinis įstatymas, pagal kurį, kai pateikiamas kaltinamasis aktas su trūkumais (kurio turinys yra neaiškus, neišsamus ar prieštaringas), jokiu būdu neleidžiama šių trūkumų pašalinti prokuroro pateiktais patikslinimais parengiamajame teismo posėdyje, kuriame nustatyti trūkumai, tačiau šiuo įstatymu reikalaujama, kad teismas visada sustabdytų bylos nagrinėjimą ir grąžintų bylą prokuratūrai, o ji parengtų naują kaltinamąjį aktą, suderinamas su 2012 m. gegužės 22 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 2012/13/ES dėl teisės į informaciją baudžiamajame procese (OL L 142, 2012, p. 1) 6 straipsniu, su Europos Sąjungos pagrindinių teisių chartijos 47 straipsnio 2 dalyje nustatytu principu, kad byla turi būti išnagrinėta per kiek įmanoma trumpesnį laiką, su Sąjungos teisės viršenybės ir orumo užtikrinimo principais, jei tokiu atveju smarkiai vilkinamas baudžiamasis procesas, o trūkumus būtų galima iš karto pašalinti teismo posėdyje?


title: Byla C-198/18: 2019 m. lapkričio 21 d. Teisingumo Teismo (ketvirtoji kolegija) sprendimas byloje (Högsta domstolen (Švedija) prašymas priimti prejudicinį sprendimą) CeDe Group AB/KAN Sp. z o.o,. bankrutuojanti (Prašymas priimti prejudicinį sprendimą – Reglamentas (EB) Nr. 1346/2000 – 4 ir 6 straipsniai – Nemokumo bylos – Taikytina teisė – Europos mokėjimo įsakymo procedūra – Pagal sutartį susidariusios skolos nesumokėjimas prieš pradedant bankroto procedūrą – Pagal sutartį prieš pradedant bankroto bylą susidariusia skola grindžiamas reikalavimas dėl įskaitymo)

text:
               27.1.2020

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 27/3

      2019 m. lapkričio 21 d. Teisingumo Teismo (ketvirtoji kolegija) sprendimas byloje (Högsta domstolen (Švedija) prašymas priimti prejudicinį sprendimą) CeDe Group AB/KAN Sp. z o.o,. bankrutuojanti
      (Byla C-198/18) (1)

      (Prašymas priimti prejudicinį sprendimą - Reglamentas (EB) Nr. 1346/2000 - 4 ir 6 straipsniai - Nemokumo bylos - Taikytina teisė - Europos mokėjimo įsakymo procedūra - Pagal sutartį susidariusios skolos nesumokėjimas prieš pradedant bankroto procedūrą - Pagal sutartį prieš pradedant bankroto bylą susidariusia skola grindžiamas reikalavimas dėl įskaitymo)
      (2020/C 27/03)
      Proceso kalba: švedų

         Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas

      Högsta domstolen

         Šalys pagrindinėje byloje

         Ieškovė: CeDe Group AB

         Atsakovė: KAN Sp. z o.o,. bankrutuojanti

         Rezoliucinė dalis

      2000 m. gegužės 29 d. Tarybos reglamento (EB) Nr. 1346/2000 dėl bankroto [nemokumo] bylų, iš dalies pakeisto 2008 m. liepos 24 d. Tarybos reglamentu (EB) Nr. 788/2008, 4 straipsnį reikia aiškinti taip, kad jis netaikytinas bankrutuojančios bendrovės, įsteigtos valstybėje narėje, likvidatoriaus ieškiniui dėl sumokėjimo už pagal sutartį, sudarytą iki nemokumo bylos iškėlimo šiai bendrovei, pristatytas prekes, pareikštam kitoje valstybėje narėje įsisteigusiai bendrovei kontrahentei.

         (1)  OL C 190, 2018 6 4.


title: Byla C-824/19: 2019 m. lapkričio 12 d. Varhoven administrativen sad (Bulgarija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje TC, UB/Komisia za zashtita ot diskriminatsia, VA

text:
               27.1.2020

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 27/24

      2019 m. lapkričio 12 d. Varhoven administrativen sad (Bulgarija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje TC, UB/Komisia za zashtita ot diskriminatsia, VA
      (Byla C-824/19)
      (2020/C 27/31)
      Proceso kalba: bulgarų

         Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas

      Varhoven administrativen sad

         Šalys pagrindinėje byloje

         Kasatoriai: TC, UB

         Kitos kasacinio proceso šalys: Komisia za zashtita ot diskriminatsia, VA

         Prejudiciniai klausimai

                  1.

                  Ar remiantis Jungtinių Tautų neįgaliųjų teisių konvencijos 5 straipsnio 2 dalies ir 2000 m. lapkričio 27 d. Tarybos direktyvos 2000/78/EB (1), nustatančios vienodo požiūrio užimtumo ir profesinėje srityje bendruosius pagrindus, [2] straipsnio 1, 2 ir 3 dalių bei 4 straipsnio 1 dalies išaiškinimu darytina išvada, jog leidžiama, kad aklasis galėtų būti teismo tarėju ir dalyvauti nagrinėjant baudžiamąsias bylas?

                  2.

                  Ar konkreti visam laikui regos netekusio asmens negalia laikytina savybe, kuri yra teismo tarėjo veiklai keliamas įprastas ir lemiantis reikalavimas, pateisinantis skirtingą požiūrį ir nepagrindžiantis diskriminacijos remiantis savybe „negalia“?

         (1)  OL L 303, 2000, p. 16; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 5 sk., 4 t., p. 79.


title: Byla T-741/19: 2019 m. spalio 31 d. pareikštas ieškinys byloje Sedgwick Overseas/Komisija

text:
               27.1.2020

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 27/39

      2019 m. spalio 31 d. pareikštas ieškinys byloje Sedgwick Overseas/Komisija
      (Byla T-741/19)
      (2020/C 27/47)
      Proceso kalba: anglų

         Šalys

         Ieškovė: Sedgwick Overseas Ltd (Londonas, Jungtinė Karalystė), atstovaujama solisitoriaus M. Anderson

         Atsakovė: Europos Komisija

         Reikalavimai

      Ieškovė Bendrojo Teismo prašo:

                  —

                  panaikinti visą 2019 m. balandžio 2 d. Komisijos sprendimą C(2019) 2526 final dėl valstybės pagalbos SA.44896, kurią Jungtinė Karalystė suteikė dėl kontroliuojamųjų užsienio bendrovių grupės finansavimo išimties, tiek, kiek jis susijęs su ieškove,

                  —

                  nepatenkinus šio reikalavimo, konstatuoti, kad nustatant grąžintiną pagalbos dydį bet kuriuo atveju reikia atsižvelgti į nuostolius, lengvatas ir atleidimus nuo mokesčio, į kuriuos ieškovė turėjo teisę (automatiškai, pateikdama pareiškimą ar pasirinkdama) tuo metu, kai pasinaudojo grupių finansavimo išimtimi arba į kuriuos tuo metu būtų turėjusi teisę (grupės lengvatos ar kitu būdu), jei nesinaudotų grupių finansavimo išimtimi, net jei šiuo metu pagal Jungtinės Karalystės teisę ieškovei nėra galimybės pasinaudoti tokiais nuostoliais, lengvatomis ir atleidimais nuo mokesčio, nes baigėsi prašymo pateikimo ir jų panaudojimo laikotarpis ir

                  —

                  nurodyti atsakovei padengti ieškovės bylinėjimosi išlaidas.

         Ieškinio pagrindai ir pagrindiniai argumentai

      Grįsdama ieškinį ieškovė remiasi devyniais pagrindais.

                  1.

                  Pirmasis ieškinio pagrindas grindžiamas tuo, kad atsakovė neįrodė, jog grupės finansavimo išimtis yra pranašumas. Ieškovė tvirtina, kad atsakovė neįrodė, jog visais atvejais, kai naudojamasi grupės finansavimo išimtimi, tai yra pranašumas. Be to, ieškovė nurodo, kad pasirinko pasinaudoti grupės finansavimo išimtimi, neatsižvelgdama į tai, kad mokėtinas mokestis būtų galėjęs būti mažesnis, jei ji būtų atlikusi analizę taikydama vadovaujančių asmenų funkcijų kriterijų, numatytą Jungtinės Karalystės Taxation (International and Other Provisions) Act 2010 [2010 m. Apmokestinimo įstatymas (tarptautinės ir kitos nuostatos)] 9A dalies 5 skyriaus 371EB straipsnyje.

                  2.

                  Antrasis ieškinio pagrindas grindžiamas tuo, kad nebuvo jokio valstybės kišimosi arba kišimosi panaudojant valstybės išteklius. Ieškovė teigia, kad atsakovė neįrodė, jog pasinaudojus grupės finansavimo išimtimi neišvengiamai sumažėja JK mokėtino pelno mokesčio dydis.

                  3.

                  Trečiasis ieškinio pagrindas grindžiamas tuo, kad tam tikrų įmonių ar tam tikras prekes gaminančių šakų padėtis nėra palankesnė dėl grupės finansavimo išimties. Ieškovė nurodo, kad atsakovė suklydo, kai:

                              i)

                              pernelyg siaurai apibrėžė atskaitos sistemą, t. y. apsiribojo Taxation (International and Other Provisions) Act 2010 [2010 m. Apmokestinimo įstatymas (tarptautinės ir kitos nuostatos)] 9A dalimi, užuot rėmusis platesne Jungtinės Karalystės pelno mokesčio sistema,

                              ii)

                              nesuprato, kad Taxation (International and Other Provisions) Act 2010 [2010 m. Apmokestinimo įstatymas (tarptautinės ir kitos nuostatos)] 9A dalies 9 skyrius nėra nukrypti nuo šio įstatymo 5 skyriaus leidžianti nuostata,

                              iii)

                              neatsižvelgė į tai, kad net jei Taxation (International and Other Provisions) Act 2010 [2010 m. Apmokestinimo įstatymas (tarptautinės ir kitos nuostatos)] 9A dalies 9 skyrius leistų nukrypti nuo šio įstatymo 5 skyriaus, tai būtų pateisinama 9A dalies pobūdžiu ir bendra struktūra.

                  4.

                  Ketvirtasis ieškinio pagrindas grindžiamas tuo, kad grupės finansavimo išimtis nedaro poveikio valstybių narių tarpusavio prekybai. Ieškovė nurodo, kad atsakovė padarė klaidą, nuspręsdama, jog grupės finansavimo išimtis gali turėti įtakos tarptautinių grupių sprendimui dėl vietos, kurioje bus vykdomos finansinės funkcijos ir kurioje bus jų pagrindinė buveinė ES.

                  5.

                  Penktasis ieškinio pagrindas grindžiamas tuo, kad grupės finansavimo išimtis neiškraipo ir negali iškraipyti konkurencijos. Ieškovė nurodo, kad atsakovė neįrodė, jog dėl naudojimosi grupės finansavimo išimtimi neišvengiamai sumažėja Jungtinėje Karalystėje mokėtino pelno mokesčio dydis.

                  6.

                  Šeštasis ieškinio pagrindas grindžiamas tuo, kad tariamos pagalbos grąžinimas prieštarautų bendriesiems ES principams. Ieškovė nurodo, kad vadovaujančių asmenų funkcijų kriterijus yra teisiškai nesaugus, o Jungtinė Karalystė turėjo veiksmų laisvę šioms abejonėms dėl nesaugumo išsklaidyti ir kad atsakovė nepaisė savo pareigos atlikti išsamią visų svarbių veiksnių analizę. Nurodydama susigrąžinti pagalbą atsakovė veikė priešingai nei nustatyta Tarybos reglamento (ES) 2015/1589 (1) 16 straipsnio 1 dalyje, pagal kurią draudžiama susigrąžinti pagalbą, jei tai prieštarauja bendrajam ES principui.

                  7.

                  Septintasis ieškinio pagrindas grindžiamas tuo, kad atrankusis pranašumas būtų pašalintas ir susigrąžinimas nebūtų reikalingas, jei Jungtinė Karalystė atgaline data grupių finansavimo išimtį taikytų, kai skolinama patronuojančiosioms bendrovėms ir tretiesiems asmenims. Ieškovė nurodo, kad atsakovė nepripažino, jog dėl tokios priemonės bet koks atrankusis pranašumas būtų pašalintas (darant prielaidą, kad jis yra) ir kad tokiu atveju nebūtų neteisėtos valstybės pagalbos, kurią pagal ES teisę reikia susigrąžinti.

                  8.

                  Aštuntasis ieškinio pagrindas grindžiamas tuo, kad į nuostolius, lengvatas ir atleidimus nuo mokesčio, į kuriuos ieškovė turėjo teisę (pateikdama pareiškimą, pasirinkdama ar automatiškai) kai pasinaudojo grupių finansavimo išimtimi arba į kurias tuo metu būtų turėjusi teisę, jei nesinaudotų grupių finansavimo išimtimi, reikia atsižvelgti nustatant grąžintinos valstybės pagalbos dydį, net jei šiuo metu pagal JK teisę baigėsi terminas pasinaudoti šiais nuostoliais, lengvatomis ir atleidimais nuo mokesčio. Ieškovė teigia, kad būtent taip reikia aiškinti ginčijamo sprendimo 203 konstatuojamąją dalį, o kadangi taip nėra, ginčijamas sprendimas yra klaidingas, nes neatsižvelgus į šiuos nuostolius, lengvatas ir atleidimus nuo mokesčio pagalbos dydis būtų pervertinamas ir taip būtų iškreipiama vidaus rinka.

                  9.

                  Devintasis ieškinio pagrindas grindžiamas tuo, kad atsakovė nepagrindė savo požiūrio į reikalavimus atitinkančių išteklių ir suderintų palūkanų išimtis ir neatliko išsamios visų svarbių veiksnių analizės. Ieškovė nurodo, kad atsakovė neatskyrė trijų Taxation (International and Other Provisions) Act 2010 [2010 m. Apmokestinimo įstatymas (tarptautinės ir kitos nuostatos)] 9 skyriuje numatytų skirtingų išimčių, kurios taikomos atskirai viena nuo kitos, ir nesuprato, kad reikalavimus atitinkančių išteklių ir suderintų palūkanų išimtys nėra vadovaujančių asmenų funkcijų kriterijaus analogas. Suderintų palūkanų kriterijaus buvimas Taxation (International and Other Provisions) Act 2010 [2010 m. Apmokestinimo įstatymas (tarptautinės ir kitos nuostatos)] 9 skyriuje įrodo, jog atsakovė suklydo pernelyg siaurai apibrėždama atskaitos sistemą, t. y. apsiribodama Taxation (International and Other Provisions) Act 2010 [2010 m. Apmokestinimo įstatymas (tarptautinės ir kitos nuostatos)] 9A dalimi, užuot remdamasi platesne Jungtinės Karalystės pelno mokesčio sistema.

         (1)  2015 m. liepos 13 d. Tarybos reglamentas (ES) 2015/1589, nustatantis išsamias Sutarties dėl Europos Sąjungos veikimo 108 straipsnio taikymo taisykles (OL L 248, 2015, p. 9; klaidų ištaisymas OL L 186, 2017, p. 17).


title: Sujungtos bylos C-203/18 ir C-374/18: 2019 m. lapkričio 21 d. Teisingumo Teismo (trečioji kolegija) sprendimas byloje (Oberverwaltungsgericht für das Land Nordrhein-Westfalen, Landgericht Köln (Vokietija) prašymai priimti prejudicinį sprendimą) Deutsche Post AG, Klaus Leymann/Land Nordrhein-Westfalen (C-203/18) ir UPS Deutschland Inc. & Co. OHG, DPD Dynamic Parcel Distribution GmbH & Co. KG, Bundesverband Paket & Expresslogistik e.V./Deutsche Post AG (C-374/18) (Prašymas priimti prejudicinį sprendimą – Reglamentas (EB) Nr. 561/2006 – Kelių transportas – Socialinės nuostatos – Transporto priemonės, kurios naudojamos siuntoms pristatyti teikiant universaliąją pašto paslaugą – Išimtys – Transporto priemonės, kurios iš dalies naudojamos tokioms siuntoms pristatyti – Direktyva 97/67/EB – 3 straipsnio 1 dalis – „Universalioji paslauga“ – Sąvoka)

text:
               27.1.2020

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 27/4

      2019 m. lapkričio 21 d. Teisingumo Teismo (trečioji kolegija) sprendimas byloje (Oberverwaltungsgericht für das Land Nordrhein-Westfalen, Landgericht Köln (Vokietija) prašymai priimti prejudicinį sprendimą) Deutsche Post AG, Klaus Leymann/Land Nordrhein-Westfalen (C-203/18) ir UPS Deutschland Inc. & Co. OHG, DPD Dynamic Parcel Distribution GmbH & Co. KG, Bundesverband Paket & Expresslogistik e.V./Deutsche Post AG (C-374/18)
      (Sujungtos bylos C-203/18 ir C-374/18) (1)

      (Prašymas priimti prejudicinį sprendimą - Reglamentas (EB) Nr. 561/2006 - Kelių transportas - Socialinės nuostatos - Transporto priemonės, kurios naudojamos siuntoms pristatyti teikiant universaliąją pašto paslaugą - Išimtys - Transporto priemonės, kurios iš dalies naudojamos tokioms siuntoms pristatyti - Direktyva 97/67/EB - 3 straipsnio 1 dalis - „Universalioji paslauga“ - Sąvoka)
      (2020/C 27/04)
      Proceso kalba: vokiečių

         Prašymus priimti prejudicinį sprendimą pateikę teismai

         Oberverwaltungsgericht für das Land Nordrhein-Westfalen, Landgericht Köln

         Šalys pagrindinėje byloje

         Pareiškėjai: Deutsche Post AG, Klaus Leymann (C-203/18), UPS Deutschland Inc. & Co. OHG, DPD Dynamic Parcel Distribution GmbH & Co. KG, Bundesverband Paket & Expresslogistik e.V. (C-374/18)

         Atsakovės: Land Nordrhein-Westfalen (C-203/18), Deutsche Post AG (C-374/18)

         Rezoliucinė dalis

                  1.

                  Tokia nacionalinės teisės nuostata, kaip nagrinėjama pagrindinėje byloje, kuri pažodžiui perima 2006 m. kovo 15 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamento (EB) Nr. 561/2006 dėl tam tikrų su kelių transportu susijusių socialinių teisės aktų suderinimo ir iš dalies keičiančio Tarybos reglamentus (EEB) Nr. 3821/85 ir (EB) Nr. 2135/98 bei panaikinančio Reglamentą (EEB) Nr. 3820/85, iš dalies pakeisto 2014 m. vasario 4 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentu (ES) Nr. 165/2014, 13 straipsnio 1 dalies d punkto nuostatas, nes taikoma transporto priemonėms, kurių leidžiama maksimali masė yra didesnė kaip 2,8 tonos, bet ne didesnė kaip 3,5 tonos ir kurios dėl to nepatenka į Reglamento Nr. 561/2006, iš dalies pakeisto Reglamentu Nr. 165/2014, taikymo sritį, turi būti aiškinama remiantis išimtinai Sąjungos teise, kaip ją aiškina Teisingumo Teismas, jeigu šios nuostatos tokioms transporto priemonėms pagal nacionalinę teisę tapo taikytinos tiesiogiai ir besąlygiškai.

                  2.

                  Reglamento Nr. 561/2006, iš dalies pakeisto Reglamentu Nr. 165/2014, 13 straipsnio 1 dalies d punktas turi būti aiškinamas taip, kad jame numatyta išimtis taikoma tik transporto priemonėms ar transporto priemonių junginiams, kurie konkrečios vežimo operacijos metu naudojami tik siuntoms pristatyti teikiant universaliąją paslaugą.

                  3.

                  1997 m. gruodžio 15 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 97/67/EB dėl Bendrijos pašto paslaugų vidaus rinkos plėtros bendrųjų taisyklių ir paslaugų kokybės gerinimo, iš dalies pakeistos 2008 m. vasario 20 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2008/6/EB, 3 straipsnio 1 dalis turi būti aiškinama taip, jog tai, kad yra teikiamos su siunta susijusios papildomos paslaugos, pavyzdžiui, siuntos paėmimas per nustatytą laiko intervalą ar be jo, vizualus siuntos gavėjo amžiaus patikrinimas, siuntos išperkamasis mokestis, siuntos iki 31,5 kg siuntimas gavėjo sąskaita, siuntos peradresavimas, siuntos grąžinimas siuntėjui, jeigu ji nepristatoma, ir pageidaujama atsiėmimo diena ir laikas, yra kliūtis laikyti siuntą siunčiama teikiant „universaliąją paslaugą“, kaip tai suprantama pagal šią nuostatą, taigi siunta, pristatoma „teikiant universaliąją paslaugą“, siekiant taikyti Reglamento Nr. 561/2006, iš dalies pakeisto Reglamentu Nr. 165/2014, 13 straipsnio 1 dalies d punkte numatytą išimtį.

         (1)  OL C 231, 2018 7 2

         OL C 328, 2018 9 17.


title: Byla C-830/19: 2019 m. lapkričio 15 d. Tribunal de première instance de Namur (Belgija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje C.J./Région wallonne

text:
               27.1.2020

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 27/25

      2019 m. lapkričio 15 d. Tribunal de première instance de Namur (Belgija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje C.J./Région wallonne
      (Byla C-830/19)
      (2020/C 27/32)
      Proceso kalba: prancūzų

         Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas

      Tribunal de première instance de Namur

         Šalys pagrindinėje byloje

         Ieškovas: C. J.
      Atsakovas: Région wallonne

         Prejudicinis klausimas

      Ar pagal 2013 m. gruodžio 17 d. Europos Parlamento ir Tarybos Reglamento (ES) Nr. 1305/2013 dėl paramos kaimo plėtrai, teikiamos Europos žemės ūkio fondo kaimo plėtrai (EŽŪFKP) lėšomis, kuriuo panaikinamas Tarybos reglamentas (EB) Nr. 1698/2005 (1), 2, 5 ir 19 straipsnius, siejamus su 2014 m. kovo 11 d. Komisijos reglamento (ES) Nr. 807/2014, kuriuo papildomas Europos Parlamento ir Tarybos reglamentas (ES) Nr. 1305/2013 dėl paramos kaimo plėtrai, teikiamos Europos žemės ūkio fondo kaimo plėtrai (EŽŪFKP) lėšomis, ir nustatomos pereinamojo laikotarpio nuostatos (2), 2 straipsniu, draudžiama, kad įgyvendindamos šias nuostatas valstybės narės atsižvelgtų į visą valdą, bet ne į jaunojo ūkininko dalį toje valdoje ir (arba) darbo vienetus, kad nustatytų apatines ir viršutines ribas, tuo atveju, kai žemės ūkio valda yra organizuota kaip de facto asociacija, kurioje jaunasis ūkininkas įsigyja nedalomą dalį ir tampa valdos valdytoju, bet ne vieninteliu?

         (1)  OL L 347, 2013, p. 487.

         (2)  OL L 227, 2014, p. 1


title: Byla C-770/19: 2019 m. spalio 21 d. Amtsgericht Nürnberg (Vokietija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje Myflyright GmbH/SunExpressGünes Ekspres Havacilik A

text:
               27.1.2020

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 27/16

      2019 m. spalio 21 d. Amtsgericht Nürnberg (Vokietija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje Myflyright GmbH/SunExpressGünes Ekspres Havacilik A
      (Byla C-770/19)
      (2020/C 27/21)
      Proceso kalba: vokiečių

         Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas

      Amtsgericht Nürnberg

         Šalys pagrindinėje byloje

         Ieškovė: Myflyright GmbH

         Atsakovė: SunExpressGünes Ekspres Havacilik A
      2019 m. lapkričio 11 d. Teisingumo Teismo pirmininko nutartimi byla buvo išbraukta iš Teisingumo Teismo registro.


title: Byla T-742/19: 2019 m. spalio 31 d. pareikštas ieškinys byloje Chemring Group ir CHG Overseas/Komisija

text:
               27.1.2020

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 27/41

      2019 m. spalio 31 d. pareikštas ieškinys byloje Chemring Group ir CHG Overseas/Komisija
      (Byla T-742/19)
      (2020/C 27/48)
      Proceso kalba: anglų

         Šalys

         Ieškovės: Chemring Group plc (Ramsis, Jungtinė Karalystė) ir CHG Overseas Ltd (Ramsis), atstovaujamos baristerio C. McDonnell, solisitoriaus B. Goren, advokato M. Peristeraki ir solisitoriaus K. Desai

         Atsakovė: Europos Komisija

         Reikalavimai

      Ieškovės Bendrojo Teismo prašo:

                  —

                  pripažinti, kad nebuvo neteisėtos valstybės pagalbos, panaikinti 2019 m. balandžio 2 d. Komisijos sprendimo C(2019) 2526 final dėl valstybės pagalbos SA.44896, kurią Jungtinė Karalystė suteikė dėl kontroliuojamųjų užsienio bendrovių grupės finansavimo išimties, 1 straipsnį tiek, kiek jame nurodyta, kad valstybės pagalba buvo neteisėta, ir panaikinti reikalavimą JK susigrąžinti šiomis aplinkybėmis ieškovių gautą tariamai neteisėtą valstybės pagalbą (ginčijamo sprendimo 2 ir 3 straipsniai),

                  —

                  nepatenkinus pirmojo reikalavimo, panaikinti ginčijamo sprendimo 2 ir 3 straipsnius tiek, kiek pagal juos reikalaujama, kad JK susigrąžintų tariamą valstybės pagalbą, ir

                  —

                  visais atvejais, priteisti iš Komisijos ieškovių šiame procese patirtas bylinėjimosi išlaidas.

         Ieškinio pagrindai ir pagrindiniai argumentai

      Grįsdamos ieškinį ieškovės remiasi devyniais pagrindais.

                  1.

                  Pirmasis ieškinio pagrindas grindžiamas tuo, kad Komisija neteisingai suprato JK kontroliuojamųjų užsienio bendrovių (toliau – KUB) taisyklių kontekstą, tikslą ir veikimą dėl ne prekybos finansinės veiklos pelno vertinimo. Komisijos ginčijamo sprendimo išvados yra paremtos bendromis akivaizdžiomis klaidomis. Visų pirma, Komisija padarė akivaizdžias visos JK mokesčių sistemos, KUB sistemos tikslų, specifinės grupės finansavimo išimties apimties supratimo ir reikalavimus atitinkančių paskolų santykių apibrėžimo klaidas.

                  2.

                  Antrasis ieškinio pagrindas grindžiamas tuo, kad Komisija neteisingai aiškina grupės finansavimo išimtį kaip atleidimą nuo mokesčių ir dėl to kaip pranašumą. Ne prekybos finansinės veiklos pelno srityje grupės finansavimo išimtis reiškia apmokestinimo nuostatą ir dalį KUB taisyklių ribų nustatymo, o ne atrankųjį pranašumą. Komisija nepateikė kiekybinės analizės, kad parodytų, jog tai yra pranašumas, ir nesant įtikinamų įrodymų, kad nagrinėjama priemonė yra pranašumas, ginčijamas sprendimas negali likti galioti.

                  3.

                  Trečiasis ieškinio pagrindas grindžiamas tuo, kad Komisija neteisingai nurodė atskaitos sistemą KUB taisyklių poveikio vertinimui ir klaidingai pripažino KUB taisykles kaip taisyklių rinkinį, kuris yra atskiras nuo Jungtinės Karalystės bendros pelno mokesčio sistemos. Komisija neteisingai suprato KUB taisyklių objektą ir neatsižvelgė į JK veiksmų laisvę.

                  4.

                  Ketvirtasis ieškinio pagrindas grindžiamas tuo, kad valstybės pagalbos analizėje Komisija padarė akivaizdžias klaidas ir pritaikė klaidingą kriterijų svarstydama palyginamumo klausimą. Komisija nepripažino skirtingo JK mokesčių bazės rizikos lygio tarp skolinimo grupės subjektui, kuris Jungtinėje Karalystėje apmokestinamas, ir skolinimo grupės subjektui, kuris Jungtinėje Karalystėje neapmokestinamas, ir neracionaliai nusprendė, kad skolinimas grupės viduje yra prilyginamas skolinimui trečiosioms šalims.

                  5.

                  Penktasis ieškinio pagrindas grindžiamas tuo, kad net ir padarius prielaidą, jog aptariamos su KUB susijusios priemonės prima facie yra valstybės pagalba, kaip tai suprantama pagal SESV 107 straipsnio 1 dalį, ginčijamame sprendime buvo padaryta klaidinga išvada, kad nėra jokio pagrindimo, kuris galėtų būti taikomas siekiant apginti aptariamų priemonių atitiktį ES valstybės pagalbos taisyklėms. Be to, ginčijamas sprendimas yra neracionalus ir nenuoseklus, nes Komisija pagrįstai pripažino, kad Taxation (International and Other Provisions) Act 2010 [2010 m. Apmokestinimo įstatymas (tarptautinės ir kitos nuostatos)] 9A dalies 9 skyrius yra pateisinamas tais atvejais, kai vienintelė priežastis taikyti KUB mokestį, esant priešingai situacijai nei Taxation (International and Other Provisions) Act 2010 [2010 m. Apmokestinimo įstatymas (tarptautinės ir kitos nuostatos)] 9A dalies 5 skyriuje, būtų „su JK susijusio kapitalo“ kriterijus, atsižvelgiant į tai, kad šį kriterijų taikyti praktikoje gali būti pernelyg sudėtinga, tačiau kartu, nepateikdama tinkamų motyvų, Komisija tvirtina, kad minėtas 9 skyrius niekuomet nėra pateisinamas tais atvejais, kai dėl vadovaujančių asmenų funkcijų kriterijaus būtų taikomas KUB mokestis pagal minėtą 5 skyrių. Faktiškai taikyti vadovaujančių asmenų funkcijų kriterijų praktikoje yra pernelyg sudėtinga, todėl Komisija turėjo konstatuoti, kad Taxation (International and Other Provisions) Act 2010 [2010 m. Apmokestinimo įstatymas (tarptautinės ir kitos nuostatos)] 9A dalies 9 skyrius yra pateisinamas ir šio kriterijaus kontekste, taigi, kad nėra valstybės pagalbos.

                  6.

                  Šeštasis ieškinio pagrindas grindžiamas tuo, kad jeigu ginčijamas sprendimas bus patvirtintas, jo įgyvendinimas susigrąžinant iš ieškovių tariamą valstybės pagalbą pažeis pagrindinius ES teisės principus, įskaitant įsisteigimo laisvę ir laisvę teikti paslaugas; pažymima, kad ieškovių atveju aptariamos KUB yra kitose valstybėse narėse.

                  7.

                  Septintasis ieškinio pagrindas grindžiamas tuo, kad ginčijamame sprendime nurodytas pagalbos susigrąžinimas yra nepagrįstas ir prieštarauja pagrindiniams Sąjungos principams.

                  8.

                  Aštuntasis ieškinio pagrindas grindžiamas tuo, kad Komisija nenurodė tinkamų motyvų, susijusių su esminiais ginčijamo sprendimo elementais, pavyzdžiui, išvada, kad KUB mokestis pagal Taxation (International and Other Provisions) Act 2010 [2010 m. Apmokestinimo įstatymas (tarptautinės ir kitos nuostatos)] 9A dalies 5 skyrių naudojant vadovaujančių asmenų funkcijų kriterijų gali būti taikomas be sunkumų ar neproporcingos naštos.

                  9.

                  Devintasis ieškinio pagrindas grindžiamas tuo, kad ginčijamas sprendimas taip pat pažeidžia gero administravimo principą, pagal kurį reikalaujama, kad Komisija, vykdydama administracines procedūras, veiktų skaidriai ir numatomai ir savo sprendimus priimtų per protingą terminą. Yra neprotinga, kad Komisija užtruko daugiau kaip ketverius metus sprendimui pradėti tyrimą šioje byloje priimti ir priėmė sprendimą praėjus daugiau nei šešeriems metams po to, kai įsigaliojo ginčijama priemonė.


title: Byla C-772/19: 2019 m. spalio 22 d. Verwaltungsgerichtshof (Austrija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje Bartosch Airport Supply Services

text:
               27.1.2020

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 27/17

      2019 m. spalio 22 d. Verwaltungsgerichtshof (Austrija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje Bartosch Airport Supply Services
      (Byla C-772/19)
      (2020/C 27/22)
      Proceso kalba: vokiečių

         Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas

      Verwaltungsgerichtshof

         Šalys pagrindinėje byloje

         Kasatorė: Bartosch Airport Supply Services GmbH

         Atsakovė: Zollamt Wien

         Prejudicinis klausimas

      Ar Kombinuotosios nomenklatūros (1) 8705 poziciją reikia aiškinti taip, kad į šią poziciją patenka autotransporto priemonės be vilkties su gerve su juostiniu tempimo įtaisu orlaiviams tempti ir su elektrohidrauliniu kėlimo įtaisu orlaiviams stumti?

         (1)  1987 m. liepos 23 d. Tarybos reglamento (EEB) Nr. 2658/87 dėl tarifų ir statistinės nomenklatūros bei dėl Bendrojo muitų tarifo (OL L 256, 1987, p. 1; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 2 sk., 2 t., p. 382) I priedas.


title: Byla T-743/19: 2019 m. spalio 31 d. pareikštas ieškinys byloje Hyperion Insurance Group ir HIG Finance/Komisija

text:
               27.1.2020

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 27/43

      2019 m. spalio 31 d. pareikštas ieškinys byloje Hyperion Insurance Group ir HIG Finance/Komisija
      (Byla T-743/19)
      (2020/C 27/49)
      Proceso kalba: anglų

         Šalys

         Ieškovės: Hyperion Insurance Group Ltd (Londonas, Jungtinė Karalystė) ir HIG Finance Ltd (Londonas), atstovaujamos baristerio C. McDonnell, solisitoriaus B. Goren, advokato M. Peristeraki ir solisitoriaus K. Desai

         Atsakovė: Europos Komisija

         Reikalavimai

      Ieškovės Bendrojo Teismo prašo:

                  —

                  pripažinti, kad nebuvo neteisėtos valstybės pagalbos, panaikinti 2019 m. balandžio 2 d. Komisijos sprendimo C(2019) 2526 final dėl valstybės pagalbos SA.44896 1 straipsnį tiek, kiek jame nurodyta, kad valstybės pagalba buvo neteisėta, ir panaikinti reikalavimą JK susigrąžinti šiomis aplinkybėmis ieškovių gautą tariamai neteisėtą valstybės pagalbą (ginčijamo sprendimo 2 ir 3 straipsniai),

                  —

                  nepatenkinus pirmojo reikalavimo, panaikinti ginčijamo sprendimo 2 ir 3 straipsnius tiek, kiek pagal juos reikalaujama, kad JK susigrąžintų tariamą valstybės pagalbą, ir

                  —

                  visais atvejais, priteisti iš Komisijos ieškovių šiame procese patirtas bylinėjimosi išlaidas.

         Ieškinio pagrindai ir pagrindiniai argumentai

      Grįsdamos ieškinį ieškovės remiasi devyniais pagrindais.

                  1.

                  Pirmasis ieškinio pagrindas grindžiamas tuo, kad Komisija neteisingai suprato JK kontroliuojamųjų užsienio bendrovių (toliau – KUB) taisyklių kontekstą, tikslą ir veikimą dėl ne prekybos finansinės veiklos pelno vertinimo. Komisijos ginčijamo sprendimo išvados yra paremtos bendromis akivaizdžiomis klaidomis. Visų pirma, Komisija padarė akivaizdžias visos JK mokesčių sistemos, KUB sistemos tikslų, specifinės grupės finansavimo išimties apimties supratimo ir reikalavimus atitinkančių paskolų santykių apibrėžimo klaidas.

                  2.

                  Antrasis ieškinio pagrindas grindžiamas tuo, kad Komisija neteisingai aiškina grupės finansavimo išimtį kaip atleidimą nuo mokesčių ir dėl to kaip pranašumą. Ne prekybos finansinės veiklos pelno srityje grupės finansavimo išimtis reiškia apmokestinimo nuostatą ir dalį KUB taisyklių ribų nustatymo, o ne atrankųjį pranašumą. Komisija nepateikė kiekybinės analizės, kad parodytų, jog tai yra pranašumas, ir nesant įtikinamų įrodymų, kad nagrinėjama priemonė yra pranašumas, ginčijamas sprendimas negali likti galioti.

                  3.

                  Trečiasis ieškinio pagrindas grindžiamas tuo, kad Komisija neteisingai nurodė atskaitos sistemą KUB taisyklių poveikio vertinimui ir klaidingai pripažino KUB taisykles kaip taisyklių rinkinį, kuris yra atskiras nuo Jungtinės Karalystės bendros pelno mokesčio sistemos. Komisija neteisingai suprato KUB taisyklių objektą ir neatsižvelgė į JK veiksmų laisvę.

                  4.

                  Ketvirtasis ieškinio pagrindas grindžiamas tuo, kad valstybės pagalbos analizėje Komisija padarė akivaizdžias klaidas ir pritaikė klaidingą kriterijų svarstydama palyginamumo klausimą. Komisija nepripažino skirtingo JK mokesčių bazės rizikos lygio tarp skolinimo grupės subjektui, kuris Jungtinėje Karalystėje apmokestinamas, ir skolinimo grupės subjektui, kuris Jungtinėje Karalystėje neapmokestinamas, ir neracionaliai nusprendė, kad skolinimas grupės viduje yra prilyginamas skolinimui trečiosioms šalims.

                  5.

                  Penktasis ieškinio pagrindas grindžiamas tuo, kad net ir padarius prielaidą, jog aptariamos su KUB susijusios priemonės prima facie yra valstybės pagalba, kaip tai suprantama pagal SESV 107 straipsnio 1 dalį, ginčijamame sprendime buvo padaryta klaidinga išvada, kad nėra jokio pagrindimo, kuris galėtų būti taikomas siekiant apginti aptariamų priemonių atitiktį ES valstybės pagalbos taisyklėms. Be to, ginčijamas sprendimas yra neracionalus ir nenuoseklus, nes Komisija pagrįstai pripažino, kad Taxation (International and Other Provisions) Act 2010 [2010 m. Apmokestinimo įstatymas (tarptautinės ir kitos nuostatos)] 9A dalies 9 skyrius yra pateisinamas tais atvejais, kai vienintelė priežastis taikyti KUB mokestį, esant priešingai situacijai nei Taxation (International and Other Provisions) Act 2010 [2010 m. Apmokestinimo įstatymas (tarptautinės ir kitos nuostatos)] 9A dalies 5 skyriuje, būtų „su JK susijusio kapitalo“ kriterijus, atsižvelgiant į tai, kad šį kriterijų taikyti praktikoje gali būti pernelyg sudėtinga, tačiau kartu, nepateikdama tinkamų motyvų, Komisija tvirtina, kad minėtas 9 skyrius niekuomet nėra pateisinamas tais atvejais, kai dėl vadovaujančių asmenų funkcijų kriterijaus būtų taikomas KUB mokestis pagal minėtą 5 skyrių. Faktiškai taikyti vadovaujančių asmenų funkcijų kriterijų praktikoje yra pernelyg sudėtinga, todėl Komisija turėjo konstatuoti, kad Taxation (International and Other Provisions) Act 2010 [2010 m. Apmokestinimo įstatymas (tarptautinės ir kitos nuostatos)] 9A dalies 9 skyrius yra pateisinamas ir šio kriterijaus kontekste, taigi, kad nėra valstybės pagalbos.

                  6.

                  Šeštasis ieškinio pagrindas grindžiamas tuo, kad jeigu ginčijamas sprendimas bus patvirtintas, jo įgyvendinimas susigrąžinant iš ieškovių tariamą valstybės pagalbą pažeis pagrindinius ES teisės principus, įskaitant įsisteigimo laisvę ir laisvę teikti paslaugas; pažymima, kad ieškovių atveju aptariamos KUB yra kitose valstybėse narėse.

                  7.

                  Septintasis ieškinio pagrindas grindžiamas tuo, kad ginčijamame sprendime nurodytas pagalbos susigrąžinimas yra nepagrįstas ir prieštarauja pagrindiniams Sąjungos principams.

                  8.

                  Aštuntasis ieškinio pagrindas grindžiamas tuo, kad Komisija nenurodė tinkamų motyvų, susijusių su esminiais ginčijamo sprendimo elementais, pavyzdžiui, išvada, kad KUB mokestis pagal Taxation (International and Other Provisions) Act 2010 [2010 m. Apmokestinimo įstatymas (tarptautinės ir kitos nuostatos)] 9A dalies 5 skyrių naudojant vadovaujančių asmenų funkcijų kriterijų gali būti taikomas be sunkumų ar neproporcingos naštos.

                  9.

                  Devintasis ieškinio pagrindas grindžiamas tuo, kad ginčijamas sprendimas taip pat pažeidžia gero administravimo principą, pagal kurį reikalaujama, kad Komisija, vykdydama administracines procedūras, veiktų skaidriai ir numatomai ir savo sprendimus priimtų per protingą terminą. Yra neprotinga, kad Komisija užtruko daugiau kaip ketverius metus sprendimui pradėti tyrimą šioje byloje priimti ir priėmė sprendimą praėjus daugiau nei šešeriems metams po to, kai įsigaliojo ginčijama priemonė.


title: Byla C-379/18: 2019 m. lapkričio 21 d. Teisingumo Teismo (ketvirtoji kolegija) sprendimas byloje (Bundesverwaltungsgericht (Vokietija) prašymas priimti prejudicinį sprendimą) Deutsche Lufthansa AG/Land Berlin (Prašymas priimti prejudicinį sprendimą – Oro transportas – Direktyva 2009/12/EB – 3 ir 6 straipsniai – 11 straipsnio 1 ir 7 dalys – Oro uosto mokesčiai – Oro uosto naudotojų teisių gynimas – Oro uosto valdymo organo galimybė susitarti dėl mažesnių mokesčių, nei patvirtino nepriklausoma priežiūros institucija – Oro uosto naudotojų teisių gynimo priemonės – Netiesioginis ginčijimas civiliniame teisme, kuris priima sprendimą, laikydamasis teisingumo principo)

text:
               27.1.2020

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 27/5

      2019 m. lapkričio 21 d. Teisingumo Teismo (ketvirtoji kolegija) sprendimas byloje (Bundesverwaltungsgericht (Vokietija) prašymas priimti prejudicinį sprendimą) Deutsche Lufthansa AG/Land Berlin
      (Byla C-379/18) (1)

      (Prašymas priimti prejudicinį sprendimą - Oro transportas - Direktyva 2009/12/EB - 3 ir 6 straipsniai - 11 straipsnio 1 ir 7 dalys - Oro uosto mokesčiai - Oro uosto naudotojų teisių gynimas - Oro uosto valdymo organo galimybė susitarti dėl mažesnių mokesčių, nei patvirtino nepriklausoma priežiūros institucija - Oro uosto naudotojų teisių gynimo priemonės - Netiesioginis ginčijimas civiliniame teisme, kuris priima sprendimą, laikydamasis teisingumo principo)
      (2020/C 27/05)
      Proceso kalba: vokiečių

         Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas

      Bundesverwaltungsgericht

         Šalys pagrindinėje byloje

         Ieškovė: Deutsche Lufthansa AG

         Atsakovė: Land Berlin

         Dalyvaujant: Berliner Flughafen GmbH, Vertreter des Bundesinteresses beim Bundesverwaltungsgericht

         Rezoliucinė dalis

                  1.

                  2009 m. kovo 11 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2009/12/EB dėl oro uostų mokesčių, be kita ko, jos 3 straipsnis, 6 straipsnio 5 dalies a punktas ir 11 straipsnio 1 ir 7 dalys, turi būti aiškinama taip, kad jai prieštarauja nacionalinė nuostata, pagal kurią oro uosto valdymo organui leidžiama kartu su oro uosto naudotoju nustatyti kitokius oro uosto mokesčius, nei pagal šią direktyvą nustatė šis organas ir patvirtino nepriklausoma priežiūros institucija.

                  2.

                  Direktyva 2009/12 turi būti aiškinama taip, kad jai prieštarauja toks nacionalinės teisės aiškinimas, pagal kurį oro uosto naudotojas negali tiesiogiai ginčyti nepriklausomos priežiūros institucijos sprendimo patvirtinti oro uosto mokesčių sistemą, tačiau gali civiliniame teisme oro uosto valdymo organui pareikšti ieškinį ir remtis jame tik tuo, kad oro uosto mokesčių sistemoje nustatytas mokestis, kurį turi mokėti šis naudotojas, neatitinka teisingumo principo.

         (1)  OL C 276, 2018 8 6.


title: Byla T-745/19: 2019 m. spalio 31 d. pareikštas ieškinys byloje Spirax-Sarco Engineering ir Spirax-Sarco Overseas/Komisija

text:
               27.1.2020

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 27/44

      2019 m. spalio 31 d. pareikštas ieškinys byloje Spirax-Sarco Engineering ir Spirax-Sarco Overseas/Komisija
      (Byla T-745/19)
      (2020/C 27/50)
      Proceso kalba: anglų

         Šalys

         Ieškovės: Spirax-Sarco Engineering plc (Čeltnamas, Jungtinė Karalystė) ir Spirax-Sarco Overseas Ltd (Čeltnamas), atstovaujamos baristerio C. McDonnell, solisitoriaus B. Goren, advokato M. Peristeraki ir solisitoriaus K. Desai

         Atsakovė: Europos Komisija

         Reikalavimai

      Ieškovės Bendrojo Teismo prašo:

                  —

                  pripažinti, kad nebuvo neteisėtos valstybės pagalbos, panaikinti 2019 m. balandžio 2 d. Komisijos sprendimo C(2019) 2526 final dėl valstybės pagalbos SA.44896 1 straipsnį tiek, kiek jame nurodyta, kad valstybės pagalba buvo neteisėta, ir panaikinti reikalavimą JK susigrąžinti šiomis aplinkybėmis ieškovių gautą tariamai neteisėtą valstybės pagalbą (ginčijamo sprendimo 2 ir 3 straipsniai),

                  —

                  nepatenkinus pirmojo reikalavimo, panaikinti ginčijamo sprendimo 2 ir 3 straipsnius tiek, kiek pagal juos reikalaujama, kad JK susigrąžintų tariamą valstybės pagalbą, ir

                  —

                  visais atvejais, priteisti iš Komisijos ieškovių šiame procese patirtas bylinėjimosi išlaidas.

         Ieškinio pagrindai ir pagrindiniai argumentai

      Grįsdamos ieškinį ieškovės remiasi devyniais pagrindais.

                  1.

                  Pirmasis ieškinio pagrindas grindžiamas tuo, kad Komisija neteisingai suprato JK kontroliuojamųjų užsienio bendrovių (toliau – KUB) taisyklių kontekstą, tikslą ir veikimą dėl ne prekybos finansinės veiklos pelno vertinimo. Komisijos ginčijamo sprendimo išvados yra paremtos bendromis akivaizdžiomis klaidomis. Visų pirma, Komisija padarė akivaizdžias visos JK mokesčių sistemos, KUB sistemos tikslų, specifinės grupės finansavimo išimties apimties supratimo ir reikalavimus atitinkančių paskolų santykių apibrėžimo klaidas.

                  2.

                  Antrasis ieškinio pagrindas grindžiamas tuo, kad Komisija neteisingai aiškina grupės finansavimo išimtį kaip atleidimą nuo mokesčių ir dėl to kaip pranašumą. Ne prekybos finansinės veiklos pelno srityje grupės finansavimo išimtis reiškia apmokestinimo nuostatą ir dalį KUB taisyklių ribų nustatymo, o ne atrankųjį pranašumą. Komisija nepateikė kiekybinės analizės, kad parodytų, jog tai yra pranašumas, ir nesant įtikinamų įrodymų, kad nagrinėjama priemonė yra pranašumas, ginčijamas sprendimas negali likti galioti.

                  3.

                  Trečiasis ieškinio pagrindas grindžiamas tuo, kad Komisija neteisingai nurodė atskaitos sistemą KUB taisyklių poveikio vertinimui ir klaidingai pripažino KUB taisykles kaip taisyklių rinkinį, kuris yra atskiras nuo Jungtinės Karalystės bendros pelno mokesčio sistemos. Komisija neteisingai suprato KUB taisyklių objektą ir neatsižvelgė į JK veiksmų laisvę.

                  4.

                  Ketvirtasis ieškinio pagrindas grindžiamas tuo, kad valstybės pagalbos analizėje Komisija padarė akivaizdžias klaidas ir pritaikė klaidingą kriterijų svarstydama palyginamumo klausimą. Komisija nepripažino skirtingo JK mokesčių bazės rizikos lygio tarp skolinimo grupės subjektui, kuris Jungtinėje Karalystėje apmokestinamas, ir skolinimo grupės subjektui, kuris Jungtinėje Karalystėje neapmokestinamas, ir neracionaliai nusprendė, kad skolinimas grupės viduje yra prilyginamas skolinimui trečiosioms šalims.

                  5.

                  Penktasis ieškinio pagrindas grindžiamas tuo, kad net ir padarius prielaidą, jog aptariamos su KUB susijusios priemonės prima facie yra valstybės pagalba, kaip tai suprantama pagal SESV 107 straipsnio 1 dalį, ginčijamame sprendime buvo padaryta klaidinga išvada, kad nėra jokio pagrindimo, kuris galėtų būti taikomas siekiant apginti aptariamų priemonių atitiktį ES valstybės pagalbos taisyklėms. Be to, ginčijamas sprendimas yra neracionalus ir nenuoseklus, nes Komisija pagrįstai pripažino, kad Taxation (International and Other Provisions) Act 2010 [2010 m. Apmokestinimo įstatymas (tarptautinės ir kitos nuostatos)] 9A dalies 9 skyrius yra pateisinamas tais atvejais, kai vienintelė priežastis taikyti KUB mokestį, esant priešingai situacijai nei Taxation (International and Other Provisions) Act 2010 [2010 m. Apmokestinimo įstatymas (tarptautinės ir kitos nuostatos)] 9A dalies 5 skyriuje, būtų „su JK susijusio kapitalo“ kriterijus, atsižvelgiant į tai, kad šį kriterijų taikyti praktikoje gali būti pernelyg sudėtinga, tačiau kartu, nepateikdama tinkamų motyvų, Komisija tvirtina, kad minėtas 9 skyrius niekuomet nėra pateisinamas tais atvejais, kai dėl vadovaujančių asmenų funkcijų kriterijaus būtų taikomas KUB mokestis pagal minėtą 5 skyrių. Faktiškai taikyti vadovaujančių asmenų funkcijų kriterijų praktikoje yra pernelyg sudėtinga, todėl Komisija turėjo konstatuoti, kad Taxation (International and Other Provisions) Act 2010 [2010 m. Apmokestinimo įstatymas (tarptautinės ir kitos nuostatos)] 9A dalies 9 skyrius yra pateisinamas ir šio kriterijaus kontekste, taigi, kad nėra valstybės pagalbos.

                  6.

                  Šeštasis ieškinio pagrindas grindžiamas tuo, kad jeigu ginčijamas sprendimas bus patvirtintas, jo įgyvendinimas susigrąžinant iš ieškovių tariamą valstybės pagalbą pažeis pagrindinius ES teisės principus, įskaitant įsisteigimo laisvę ir laisvę teikti paslaugas; pažymima, kad ieškovių atveju aptariamos KUB yra kitose valstybėse narėse.

                  7.

                  Septintasis ieškinio pagrindas grindžiamas tuo, kad ginčijamame sprendime nurodytas pagalbos susigrąžinimas yra nepagrįstas ir prieštarauja pagrindiniams Sąjungos principams.

                  8.

                  Aštuntasis ieškinio pagrindas grindžiamas tuo, kad Komisija nenurodė tinkamų motyvų, susijusių su esminiais ginčijamo sprendimo elementais, pavyzdžiui, išvada, kad KUB mokestis pagal Taxation (International and Other Provisions) Act 2010 [2010 m. Apmokestinimo įstatymas (tarptautinės ir kitos nuostatos)] 9A dalies 5 skyrių naudojant vadovaujančių asmenų funkcijų kriterijų gali būti taikomas be sunkumų ar neproporcingos naštos.

                  9.

                  Devintasis ieškinio pagrindas grindžiamas tuo, kad ginčijamas sprendimas taip pat pažeidžia gero administravimo principą, pagal kurį reikalaujama, kad Komisija, vykdydama administracines procedūras, veiktų skaidriai ir numatomai ir savo sprendimus priimtų per protingą terminą. Yra neprotinga, kad Komisija užtruko daugiau kaip ketverius metus sprendimui pradėti tyrimą šioje byloje priimti ir priėmė sprendimą praėjus daugiau nei šešeriems metams po to, kai įsigaliojo ginčijama priemonė.


title: Byla C-848/19 P: 2019 m. lapkričio 20 d. Vokietijos Federacinės Respublikos pateiktas apeliacinis skundas dėl 2019 m. rugsėjo 10 d. Bendrojo Teismo (pirmoji išplėstinė kolegija) priimto sprendimo byloje T-883/16 Lenkijos Respublika/Europos Komisija

text:
               27.1.2020

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 27/26

      2019 m. lapkričio 20 d. Vokietijos Federacinės Respublikos pateiktas apeliacinis skundas dėl 2019 m. rugsėjo 10 d. Bendrojo Teismo (pirmoji išplėstinė kolegija) priimto sprendimo byloje T-883/16 Lenkijos Respublika/Europos Komisija
      (Byla C-848/19 P)
      (2020/C 27/33)
      Proceso kalba: lenkų

         Šalys

         Apeliantė: Vokietijos Federacinė Respublika, atstovaujama J. Möller, D. Klebs, padedamų advokatų H. Haller, T. Heitling, L. Reiser, V. Vacha

         Kitos proceso šalys: Lenkijos Respublika, Europos Komisija, Latvijos Respublika, Lietuvos Respublika

         Apeliantės reikalavimai

      Apeliantė Teisingumo Teismo prašo:

                  —

                  panaikinti 2019 m. rugsėjo 10 d. Bendrojo Teismo sprendimą byloje T-883/16,

                  —

                  grąžinti bylą T-883/16 nagrinėti Europos Sąjungos Bendrajam Teismui,

                  —

                  atidėti klausimo dėl bylinėjimosi išlaidų nagrinėjimą.

         Apeliacinio skundo pagrindai ir pagrindiniai argumentai

      Grįsdama apeliacinį skundą, apeliantė remiasi penkiais pagrindais:

                     1.

                     Pirmasis apeliacinio skundo pagrindas: energetinio solidarumo principas nėra teisinis kriterijus ir iš jo nekyla vykdomosios valdžios organų pareigų imtis veiksmų

                  SESV 194 straipsnyje įtvirtintas bendrasis energetinio solidarumo principas yra politinė sąvoka, o ne teisinis kriterijus.
                  Pirminėje teisėje įtvirtintas energetinio solidarumo principas nesukuria Sąjungai ir (arba) valstybėms narėms jokių konkrečių teisių ir pareigų. Visų pirma šis abstraktus bendrasis principas nesukuria jokių pareigų vykdomosios valdžios organams, kaip antai Europos Komisijai tenkanti pareiga atlikti patikrinimą priimant sprendimus.
                  Dėl savo abstraktumo ir neapibrėžtumo energetinio solidarumo sąvoka negali būti nagrinėjama teisminiu keliu.

                     2.

                     Antrasis apeliacinio skundo pagrindas: nagrinėtu atveju energetinio solidarumo principas neturėjo būti taikomas

                  Energetinio solidarumo principas yra tik kritinėms situacijoms skirtas mechanizmas, taikomas vien išimtiniais atvejais ir esant labai griežtai apibrėžtoms sąlygoms, ir ne kiekvieną sprendimą priimdama Europos Komisija turi į jį atsižvelgti.
                  Sąlygos, leidžiančios ginčijamame Europos Komisijos sprendime 2016 C(2016) 6950 taikyti kritinių situacijų mechanizmą, neįvykdytos.

                     3.

                     Trečiasis apeliacinio skundo pagrindas: Europos Komisija atsižvelgė į energetinio solidarumo principą

                  Tiek, kiek energetinio solidarumo principas apskritai taikytinas ginčijamam Europos Komisijos sprendimui 2016 C(2016) 6950 (quod non), priimdama šį sprendimą Europos Komisija atsižvelgė į šį principą:
                  Priimdama sprendimą Europos Komisija atsižvelgė į pasekmes ne tik Lenkijos, bet ir bendrai Europos dujų rinkai.
                  Tikrinant, ar įvykdytos Direktyvos 2009/73/EB 36 straipsnio 1 dalies a punkte įtvirtintos sąlygos, tereikėjo atkreipti dėmesį į tai, ar paisoma energijos tiekimo saugumo, išplaukiančio iš energetinio solidarumo principo.
                  Lenkijos energijos tiekimo saugumas buvo ir yra užtikrintas.

                     4.

                     Ketvirtasis apeliacinio skundo pagrindas: energetinio solidarumo principo nebuvo privaloma aiškiai paminėti sprendime

                  Ginčijamame Europos Komisijos sprendime 2016 C(2016) 6950 nebuvo būtina aiškiai nurodyti visų motyvų. Nėra jokių procedūrinių taisyklių, apibrėžiančių, kiek Europos administracija privalo pagrįsti savo sprendimus.
                  Administracinio akto motyvai turi būti tokie, kad leistų suprasti tuo aktu siekiamus tikslus, bet nereikalaujama, kad motyvuose būtų išdėstytos visos svarbios faktinės ir teisinės aplinkybės.
                  Europos Komisijos sprendimų teisėtumas negali priklausyti nuo to, ar juose yra paminėtos tam tikros sąvokos.

                     5.

                     Penktasis apeliacinio skundo pagrindas: ginčijamas sprendimas 2016 C(2016) 6950 negali būti panaikintas vien dėl galimos formalios klaidos

                  Net jei ginčijamas sprendimas 2016 C(2016) 6950 būtų formaliai neteisėtas (quod non), dėl to negalima būtų jo panaikinti, nes pagal SESV 263 straipsnio antrą pastraipą savo turiniu teisingo sprendimo negalima panaikinti vien dėl galimų formos klaidų.


title: Byla C-775/19: 2019 m. spalio 22 d. Finanzgericht Baden-Württemberg (Vokietija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje 5th AVENUE Products Trading GmbH/Hauptzollamt Singen

text:
               27.1.2020

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 27/17

      2019 m. spalio 22 d. Finanzgericht Baden-Württemberg (Vokietija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje 5th AVENUE Products Trading GmbH/Hauptzollamt Singen
      (Byla C-775/19)
      (2020/C 27/23)
      Proceso kalba: vokiečių

         Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas

      Finanzgericht Baden-Württemberg

         Šalys pagrindinėje byloje

         Pareiškėja: 5th AVENUE Products Trading GmbH

         Atsakovė: Hauptzollamt Singen

         Prejudiciniai klausimai

                  1.

                  Ar mokėjimai, kuriuos prekės pirkėjas, priklausomai nuo pardavimo pajamų, ketverius metus iš eilės kartą per metus moka papildomai prie pirkimo kainos už teisę pardavinėti prekę

                              —

                              tam tikroje teritorijoje,

                              —

                              pirmą kartą,

                              —

                              išimtinai ir

                              —

                              nuolat,

                        yra licencijos mokesčiai, kaip jie suprantami pagal 1992 m. spalio 12 d. Tarybos reglamento (EEB) Nr. 2913/92 (1), nustatančio Bendrijos muitinės kodeksą, 32 straipsnio 1 dalies c punktą, kuriuos reikia pridėti prie už importuotas prekes faktiškai sumokėtos arba mokėtinos kainos, kaip tai suprantama pagal Muitinės kodekso 32 straipsnio 5 dalies b punktą, siejamą su 1993 m. liepos 2 d. Komisijos reglamento (EB) Nr. 2454/93 (2), išdėstančio Tarybos reglamento (EEB) Nr. 2913/92, nustatančio Bendrijos muitinės kodeksą, įgyvendinimo nuostatas (toliau – Muitinės kodekso įgyvendinimo reglamentas), 157 straipsnio 2 dalimi?

                  2.

                  Ar, jei taikoma, prie už importuotas prekes faktiškai sumokėtos arba mokėtinos kainos reikia pridėti tik dalį tokio atlygio, ir, jei taip, kokiais kriterijais vadovaujantis ši dalis apskaičiuojama?

         (1)  OL L 302, 1992, p. 1; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 2 sk., 4 t., p. 307.

         (2)  1993 m. liepos 2 d. Komisijos reglamentas (EEB) Nr. 2454/93, išdėstantis Tarybos reglamento (EEB) Nr. 2913/92, nustatančio Bendrijos muitinės kodeksą, įgyvendinimo nuostatas (OL L 253, 1993, p. 1; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 2 sk., 6 t., p. 3).


title: Byla C-400/18: 2019 m. lapkričio 20 d. Teisingumo Teismo (antroji kolegija) sprendimas byloje (Hof van Cassatie (Belgija) prašymas priimti prejudicinį sprendimą) Infohos/Belgische Staat (Prašymas priimti prejudicinį sprendimą – Apmokestinimas – Pridėtinės vertės mokestis (PVM) – Šeštoji direktyva 77/388/EEB – 13 straipsnio A skirsnio 1 dalies f punktas – Neapmokestinimas – Nepriklausomų asmenų grupių atlikti paslaugų teikimai – Paslaugos, suteiktos nariams ir ne nariams)

text:
               27.1.2020

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 27/5

      2019 m. lapkričio 20 d. Teisingumo Teismo (antroji kolegija) sprendimas byloje (Hof van Cassatie (Belgija) prašymas priimti prejudicinį sprendimą) Infohos/Belgische Staat
      (Byla C-400/18) (1)

      (Prašymas priimti prejudicinį sprendimą - Apmokestinimas - Pridėtinės vertės mokestis (PVM) - Šeštoji direktyva 77/388/EEB - 13 straipsnio A skirsnio 1 dalies f punktas - Neapmokestinimas - Nepriklausomų asmenų grupių atlikti paslaugų teikimai - Paslaugos, suteiktos nariams ir ne nariams)
      (2020/C 27/06)
      Proceso kalba: nyderlandų

         Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas

      Hof van Cassatie

         Šalys pagrindinėje byloje

         Ieškovė: Infohos

         Atsakovė: Belgische Staat

         Rezoliucinė dalis

      1977 m. gegužės 17 d. Šeštosios Tarybos direktyvos 77/388/EEB dėl valstybių narių apyvartos mokesčių įstatymų derinimo – Bendra pridėtinės vertės mokesčio sistema: vienodas vertinimo pagrindas 13 straipsnio A skirsnio 1 dalies f punktas turi būti aiškinamas taip, kad pagal jį draudžiama nacionalinės teisės nuostata, kaip nagrinėjama pagrindinėje byloje, pagal kurią neapmokestinimas pridėtinės vertės mokesčiu (PVM) taikomas su sąlyga, kad nepriklausomos asmenų grupės teikia paslaugas tik savo nariams, o dėl to tokios grupės, kurios teikia paslaugas ir ne nariams, yra neribotai apmokestinamos PVM, įskaitant už paslaugas, kurias jos teikia savo nariams.

         (1)  OL C 301, 2018 8 27.


title: Byla C-784/19: 2019 m. spalio 22 d. Administrativen sad Varna (Bulgarija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje „TEAM POWER EUROPE“ EOOD/Direktor na Teritorialna direktsia na Natsionalna agentsia za prihodite – Varna

text:
               27.1.2020

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 27/18

      2019 m. spalio 22 d. Administrativen sad Varna (Bulgarija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje „TEAM POWER EUROPE“ EOOD/Direktor na Teritorialna direktsia na Natsionalna agentsia za prihodite – Varna
      (Byla C-784/19)
      (2020/C 27/24)
      Proceso kalba: bulgarų

         Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas

      Administrativen sad Varna

         Šalys pagrindinėje byloje

         Pareiškėja:„TEAM POWER EUROPE“ EOOD

         Atsakovas: Direktor na Teritorialna direktsia na Natsionalna agentsia za prihodite – Varna

         Prejudicinis klausimas

      Ar 2009 m. rugsėjo 16 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamento (EB) Nr. 987/2009 (1), nustatančio Reglamento (EB) Nr. 883/2004 dėl socialinės apsaugos sistemų koordinavimo įgyvendinimo tvarką, 14 straipsnio 2 dalis aiškintina taip: tam, kad būtų galima laikyti, jog laikinojo įdarbinimo įmonė paprastai savo veikla verčiasi valstybėje narėje, kurioje yra įsisteigusi, didelę laikinojo įdarbinimo veiklos dalį ji turi atlikti laikinojo darbo naudotojų, įsisteigusių toje pačioje valstybėje narėje, naudai?

         (1)  OL L 284, 2009, p. 1.


title: Sujungtos bylos C-585/18, C-624/18 ir C-625/18: 2019 m. lapkričio 19 d. Teisingumo Teismo (didžioji kolegija) sprendimas byloje (Sąd Najwyższy (Lenkija) prašymas priimti prejudicinį sprendimą) A. K./Krajowa Rada Sądownictwa (C-585/18) ir CP (C-624/18), DO (C-625/18)/Sąd Najwyższy (Prašymas priimti prejudicinį sprendimą – Direktyva 2000/78/EB – Vienodas požiūris užimtumo ir profesinėje srityje – Nediskriminavimas dėl amžiaus – Sąd Najwyższy (Aukščiausiasis Teismas, Lenkija) teisėjų pensinio amžiaus sumažinimas – 9 straipsnio 1 dalis – Teisė pareikšti ieškinį – Europos Sąjungos pagrindinių teisių chartijos 47 straipsnis – Veiksminga teisminė apsauga – Teisėjų nepriklausomumo principas – Naujos Sąd Najwyższy (Aukščiausiasis Teismas) kolegijos, kompetentingos nagrinėti bylas dėl šio teismo teisėjų išleidimo į pensiją, įkūrimas – Kolegija, kurią Nacionalinės teisėjų tarybos siūlymu sudaro Lenkijos Respublikos prezidento naujai paskirti teisėjai – Šios tarybos nepriklausomumas – Įgaliojimai netaikyti Sąjungos teisės neatitinkančių nacionalinės teisės aktų – Sąjungos teisės viršenybė)

text:
               27.1.2020

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 27/6

      2019 m. lapkričio 19 d. Teisingumo Teismo (didžioji kolegija) sprendimas byloje (Sąd Najwyższy (Lenkija) prašymas priimti prejudicinį sprendimą) A. K./Krajowa Rada Sądownictwa (C-585/18) ir CP (C-624/18), DO (C-625/18)/Sąd Najwyższy
      (Sujungtos bylos C-585/18, C-624/18 ir C-625/18) (1)

      (Prašymas priimti prejudicinį sprendimą - Direktyva 2000/78/EB - Vienodas požiūris užimtumo ir profesinėje srityje - Nediskriminavimas dėl amžiaus - Sąd Najwyższy (Aukščiausiasis Teismas, Lenkija) teisėjų pensinio amžiaus sumažinimas - 9 straipsnio 1 dalis - Teisė pareikšti ieškinį - Europos Sąjungos pagrindinių teisių chartijos 47 straipsnis - Veiksminga teisminė apsauga - Teisėjų nepriklausomumo principas - Naujos Sąd Najwyższy (Aukščiausiasis Teismas) kolegijos, kompetentingos nagrinėti bylas dėl šio teismo teisėjų išleidimo į pensiją, įkūrimas - Kolegija, kurią Nacionalinės teisėjų tarybos siūlymu sudaro Lenkijos Respublikos prezidento naujai paskirti teisėjai - Šios tarybos nepriklausomumas - Įgaliojimai netaikyti Sąjungos teisės neatitinkančių nacionalinės teisės aktų - Sąjungos teisės viršenybė)
      (2020/C 27/07)
      Proceso kalba: lenkų

         Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas

      Sąd Najwyższy

         Šalys pagrindinėje byloje

         Pareiškėjai: A. K. (C-585/18), CP (C-624/18), DO (C-625/18)

         Atsakovai: Krajowa Rada Sądownictwa (C-585/18), Sąd Najwyższy (C-624/18), (C-625/18)

         dalyvaujant: Prokurator Generalny, atstovaujamam Prokuratura Krajowa

         Rezoliucinė dalis

                  1.

                  Nebėra pagrindo priimti sprendimą dėl Sąd Najwyższy (Aukščiausiasis Teismas, Lenkija) Izba Pracy i Ubezpieczeń Społecznych (Darbo ir socialinio draudimo bylų kolegija) byloje C-585/18 pateiktų klausimų ir bylose C-624/18 ir C-625/18 pateikto pirmojo klausimo.

                  2.

                  Į bylose C-624/18 ir C-625/18 šio teismo pateiktus antrąjį ir trečiąjį klausimus reikia atsakyti:

                              Europos Sąjungos pagrindinių teisių chartijos 47 straipsnis ir 2000 m. lapkričio 27 d. Tarybos direktyvos 2000/78/EB, nustatančios vienodo požiūrio užimtumo ir profesinėje srityje bendruosius pagrindus, 9 straipsnio 1 dalis turi būti aiškinami taip, kad pagal juos draudžiama suteikti išimtinę jurisdikciją spręsti su Sąjungos teisės taikymu susijusius ginčus institucijai, kuri nėra nepriklausomas ir nešališkas teismas, kaip tai suprantama pagal pirmąją iš šių nuostatų. Taip yra tuo atveju, kai objektyvios atitinkamos institucijos įsteigimo sąlygos, jos savybės ir narių skyrimo tvarka gali sukelti teisės subjektams pagrįstų abejonių dėl šios institucijos atsparumo išoriniams veiksniams, visų pirma įstatymų leidžiamosios ir vykdomosios valdžių tiesioginei ar netiesioginei įtakai, ir dėl jos neutralumo, kai susikerta interesai, taip pat gali lemti, kad ši institucija nesukelia nepriklausomumo ir nešališkumo įspūdžio, ir tai kelia grėsmę pasitikėjimui, kurį demokratinėje visuomenėje teismai turi kelti teisės subjektams. Prašymus priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas, atsižvelgdamas į visas jam žinomas svarbias aplinkybes, turi nustatyti, ar taip yra tokios institucijos, kaip Sąd Najwyższy (Aukščiausiasis Teismas) Drausmės bylų kolegija, atveju.

                              Jei tai pasitvirtintų, Sąjungos teisės viršenybės principas turi būti aiškinamas kaip įpareigojantis prašymus priimti prejudicinį sprendimą pateikusį teismą netaikyti nacionalinės teisės nuostatos, pagal kurią jurisdikciją nagrinėti pagrindinėse bylose kilusius ginčus turi tik ši institucija, kad šiuos ginčus galėtų nagrinėti teismas, atitinkantis minėtus nepriklausomumo ir nešališkumo reikalavimus, kuris turėtų jurisdikciją atitinkamoje srityje, jeigu nurodyta nacionalinės teisės nuostata nebūtų užkirtusi tam kelio.

         (1)  OL C 44, 2019 2 4.


title: Byla C-785/19: 2019 m. spalio 23 d. Landgericht Saarbrücken (Vokietija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje Koch Media GmbH/HC

text:
               27.1.2020

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 27/19

      2019 m. spalio 23 d. Landgericht Saarbrücken (Vokietija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje Koch Media GmbH/HC
      (Byla C-785/19)
      (2020/C 27/25)
      Proceso kalba: vokiečių

         Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas

      Landgericht Saarbrücken

         Šalys pagrindinėje byloje

         Ieškovė: Koch Media GmbH

         Atsakovė: HC

         Prejudiciniai klausimai

                  1.

                              a)

                              Ar 2004 m. balandžio 29 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 2004/48/EB dėl intelektinės nuosavybės teisių gynimo (1) (toliau – Įgyvendinimo direktyva) 14 straipsnis aiškintinas taip, kad šioje nuostatoje būtinos išlaidos už teisines konsultacijas priskiriamos prie „teismo išlaidų“ arba prie „kitų išlaidų“, kurios intelektinės nuosavybės teisių turėtojui, kaip jis suprantamas pagal Įgyvendinimo direktyvos 2 straipsnį, susidaro todėl, kad jis neteismine tvarka, reikšdamas įspėjimą, reikalauja, kad šių teisių pažeidėjas nutrauktų neteisėtus veiksmus?

                              b)

                              Jei į 1 klausimo a punktą būtų atsakyta neigiamai: ar Įgyvendinimo direktyvos 13 straipsnis aiškintinas taip, kad šioje nuostatoje 1 klausimo a punkte nurodytos išlaidos už teisines konsultacijas priskiriamos prie žalos atlyginimo?

                  2.

                              a)

                              Ar Sąjungos teisė, pirmiausia atsižvelgiant į

                                          —

                                          Įgyvendinimo direktyvos 3, 13 ir 14 straipsnius,

                                          —

                                          2001 m. gegužės 22 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 2001/29/EB dėl autorių teisių ir gretutinių teisių informacinėje visuomenėje tam tikrų aspektų suderinimo (2) (toliau – Autorių teisių direktyva) 8 straipsnį ir

                                          —

                                          2009 m. balandžio 23 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 2009/24/EB dėl kompiuterių programų teisinės apsaugos (3) (toliau – Kompiuterinių programų direktyva) 7 straipsnį,
                                          aiškintina taip, kad intelektinės nuosavybės teisių turėtojas, kaip jis suprantamas pagal Įgyvendinimo direktyvos 2 straipsnį, iš esmės turi teisę reikalauti kompensuoti visas 1 klausimo a punkte nurodytas išlaidas už teisines konsultacijas arba bent tinkamą ir didelę jų dalį, net jei

                                          —

                                          teises pažeidė fizinis asmuo, nevykdydamas savo profesinės ar komercinės veiklos, ir

                                          —

                                          nacionalinės teisės aktuose tokiu atveju nustatyta, kad šios išlaidos už teisines konsultacijas paprastai kompensuojamos tik remiantis sumažinta ieškinio verte?

                              b)

                              Jei į 2 klausimo a punktą būtų atsakyta teigiamai: ar 2 klausimo a punkte minima Sąjungos teisė aiškintina taip, kad svarstytina 2 klausimo a punkte minėto principo, pagal kurį teisių turėtojui kompensuotinos visos 1 klausimo a punkte minėtos išlaidos už teisines konsultacijas arba bent tinkama ir didelė jų dalis, išimtis,
                              atsižvelgiant į kitus veiksnius (kaip antai kūrinio aktualumas, jo skelbimo trukmė ir pažeidimas, kurį padarė fizinis asmuo, veikdamas ne savo profesiniais ar komerciniais interesais),
                              net jei intelektinės nuosavybės teisių pažeidimą, kaip tai suprantama pagal Įgyvendinimo direktyvos 2 straipsnį, sudaro keitimasis rinkmenomis, t. y. kūrinys viešai skelbiamas siūlant jį parsisiųsti visiems viešos mainų platformos, neturinčios skaitmeninių teisių valdymo sistemos (Digital Rights Management), dalyviams?

         (1)  OL L 157, 2004, p. 45; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 17 sk., 2 t., p. 32.

         (2)  OL L 167, 2001, p. 10; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 17 sk., 1 t., p. 230.

         (3)  OL L 111, 2009, p. 16.


title: Byla C-826/19 P: 2019 m. lapkričio 26 d. Čekijos Respublikos pateiktas apeliacinis skundas dėl 2019 m. rugsėjo 12 d. Bendrojo Teismo (septintoji kolegija) priimto sprendimo byloje T-629/17 Čekijos Respublika/Komisija

text:
               27.1.2020

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 27/27

      2019 m. lapkričio 26 d. Čekijos Respublikos pateiktas apeliacinis skundas dėl 2019 m. rugsėjo 12 d. Bendrojo Teismo (septintoji kolegija) priimto sprendimo byloje T-629/17 Čekijos Respublika/Komisija
      (Byla C-826/19 P)
      (2020/C 27/34)
      Proceso kalba: čekų

         Šalys

         Apeliantė: Čekijos Respublika, atstovaujama M. Smolek, O. Serdula, I. Gavrilová, J. Vláčil

         Kitos proceso šalys: Europos Komisija, Lenkijos Respublika

         Apeliantės reikalavimai

      Apeliantė Teisingumo Teismo prašo:

                  —

                  panaikinti Bendrojo Teismo sprendimą byloje T-629/17,

                  —

                  pripažinti negaliojančiu Komisijos įgyvendinimo sprendimą C(2017) 4682,

                  —

                  priteisti iš Komisijos bylinėjimosi išlaidas.

         Apeliacinio skundo pagrindai ir pagrindiniai argumentai

      Apeliantė pateikia vienintelį pagrindą, grindžiamą Direktyvos 2004/18 (1) 16 straipsnio b punkto pažeidimu.
      Apeliantės teigimu, skundžiamą sprendimą reikia panaikinti, nes Bendrasis Teismas padarė teisės klaidą, priėjęs prie išvados, kad Direktyvos 2004/18 16 straipsnio b punkte numatyta išimtis taikoma viešiesiems programų medžiagos pirkimams tik tuomet, kai perkančioji organizacija yra transliuotoja. Vis dėlto iš tos nuostatos teksto, tikslo, sistemos ir genezės matyti, kad atitinkama išimtis turi būti taikoma ir tuomet, kai transliuotoja yra sutarties šalis kaip programų medžiagos tiekėja, kaip buvo pirkimų Čekijos Respublikoje, dėl kurių kilo ginčas, atveju.
      Atsižvelgiant į tai, kad finansinė pataisa, numatyta Komisijos sprendime C (2017) (4682), buvo grindžiama vien aplinkybe, kad pirkimų, dėl kurių kilo ginčas, atveju transliuotoja nebuvo perkančioji organizacija, reikia ne tik panaikinti skundžiamą teismo sprendimą, bet ir pripažinti negaliojančiu Komisijos sprendimą.

         (1)  2004 m. kovo 31 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2004/18/EB dėl viešojo darbų, prekių ir paslaugų pirkimo sutarčių sudarymo tvarkos derinimo (OL L 134, 2004, p. 114; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 6 sk., 7 t., p. 132).


title: Byla C-678/18: 2019 m. lapkričio 21 d. Teisingumo Teismo (ketvirtoji kolegija) sprendimas byloje (Hoge Raad der Nederlanden (Nyderlandai) prašymas priimti prejudicinį sprendimą) Procureur-Generaal bij de Hoge Raad der Nederlanden (Prašymas priimti prejudicinį sprendimą – Dizainas – Reglamentas (EB) Nr. 6/2002 – 90 straipsnio 1 dalis – Laikinosios priemonės, įskaitant apsaugos priemones – Nacionalinių pirmosios instancijos teismų jurisdikcija – Šioje nuostatoje nurodytų teismų išimtinė jurisdikcija)

text:
               27.1.2020

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 27/7

      2019 m. lapkričio 21 d. Teisingumo Teismo (ketvirtoji kolegija) sprendimas byloje (Hoge Raad der Nederlanden (Nyderlandai) prašymas priimti prejudicinį sprendimą) Procureur-Generaal bij de Hoge Raad der Nederlanden
      (Byla C-678/18) (1)

      (Prašymas priimti prejudicinį sprendimą - Dizainas - Reglamentas (EB) Nr. 6/2002 - 90 straipsnio 1 dalis - Laikinosios priemonės, įskaitant apsaugos priemones - Nacionalinių pirmosios instancijos teismų jurisdikcija - Šioje nuostatoje nurodytų teismų išimtinė jurisdikcija)
      (2020/C 27/08)
      Proceso kalba: nyderlandų

         Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas

      Hoge Raad der Nederlanden

         Šalis pagrindinėje byloje

         Kasatorius: Procureur-Generaal bij de Hoge Raad der Nederlanden

         Rezoliucinė dalis

      2001 m. gruodžio 12 d. Tarybos reglamento (EB) Nr. 6/2002 dėl Bendrijos dizaino 90 straipsnio 1 dalis turi būti aiškinama taip, kad joje numatyta, jog valstybių narių teismai, turintys jurisdikciją taikyti laikinąsias apsaugos priemones nacionaliniam dizainui, turi jurisdikciją taikyti tokias priemones ir Bendrijos dizainui.

         (1)  OL C 25, 2019 1 21.


title: Byla T-607/15: 2019 m. gruodžio 3 d. Bendrojo Teismo sprendimas byloje Yieh United Steel/Komisija (Dempingas – Kinijos ir Taivano kilmės plokščių šaltai valcuotų nerūdijančiojo plieno produktų importas – Galutinis antidempingo muitas – Įgyvendinimo reglamentas (ES) Nr. 2015/1429 – Reglamento (EB) Nr. 1225/2009 2 straipsnio 3 ir 5 dalys (dabar – Reglamento (ES) Nr. 2016/1036 2 straipsnio 3 ir 5 dalys) – Reglamento Nr. 1225/2009 2 straipsnio 1 ir 2 dalys (dabar – Reglamento Nr. 2016/1036 2 straipsnio 1 ir 2 dalys) – Normaliosios vertės apskaičiavimas – Gamybos sąnaudų apskaičiavimas – Panašaus produkto, skirto vartoti eksporto šalies vidaus rinkoje, pardavimai)

text:
               27.1.2020

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 27/29

      2019 m. gruodžio 3 d. Bendrojo Teismo sprendimas byloje Yieh United Steel/Komisija
      (Byla T-607/15) (1)

      (Dempingas - Kinijos ir Taivano kilmės plokščių šaltai valcuotų nerūdijančiojo plieno produktų importas - Galutinis antidempingo muitas - Įgyvendinimo reglamentas (ES) Nr. 2015/1429 - Reglamento (EB) Nr. 1225/2009 2 straipsnio 3 ir 5 dalys (dabar - Reglamento (ES) Nr. 2016/1036 2 straipsnio 3 ir 5 dalys) - Reglamento Nr. 1225/2009 2 straipsnio 1 ir 2 dalys (dabar - Reglamento Nr. 2016/1036 2 straipsnio 1 ir 2 dalys) - Normaliosios vertės apskaičiavimas - Gamybos sąnaudų apskaičiavimas - Panašaus produkto, skirto vartoti eksporto šalies vidaus rinkoje, pardavimai)
      (2020/C 27/35)
      Proceso kalba: anglų

         Šalys

         Ieškovė: Yieh United Steel Corp. (Kaohsiung City, Taivanas), atstovaujama advokato D. Luff

         Atsakovė: Europos Komisija, atstovaujama J.-F. Brakeland ir A. Demeneix

         Atsakovės pusėje į bylą įstojusi šalis: Eurofer, Association européenne de l’acier, ASBL (Liuksemburgas, Liuksemburgas), atstovaujama advokatų J. Killick, G. Forwood ir C. Van Haute

         Dalykas

      SESV 263 straipsniu grindžiamas prašymas panaikinti 2015 m. rugpjūčio 26 d. Komisijos įgyvendinimo reglamentą (ES) Nr. 2015/1429, kuriuo importuojamiems Kinijos Liaudies Respublikos ir Taivano kilmės plokštiems šaltai valcuotiems nerūdijančiojo plieno produktams nustatomas galutinis antidempingo muitas (OL L 224, 2015, p. 10).

         Rezoliucinė dalis

                  1.

                  Atmesti ieškinį.

                  2.

                  Yieh United Steel Corp. padengia savo, Europos Komisijos ir Eurofer, Association européenne de l’acier, ASBL patirtas bylinėjimosi išlaidas.

         (1)  OL C 38, 2016 2 1.