title: Byla C-161/14: 2015 m. birželio 4 d. Teisingumo Teismo (antroji kolegija) sprendimas byloje Europos Komisija/Jungtinė Didžiosios Britanijos ir Šiaurės Airijos Karalystė (Valstybės įsipareigojimų neįvykdymas — Bendra pridėtinės vertės mokesčio sistema — Direktyva 2006/112/EB — 98 straipsnio 2 dalis — III priedo 10 punktas — Lengvatinis PVM tarifas, taikomas būsto teikimui, statybai, renovacijai ir rekonstrukcijai, kai tai vykdoma kaip socialinės politikos dalis — III priedo 10a punktas — Lengvatinis PVM tarifas, taikomas privačių namų renovavimui ir remontui, išskyrus medžiagas, kurios sudaro didelę suteiktos paslaugos vertės dalį — Nacionalinės teisės aktai, pagal kuriuos lengvatinis PVM tarifas taikomas „energiją taupančių medžiagų“ instaliavimo ir jų tiekimo paslaugoms)

text:
               20.7.2015

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 236/15

         2015 m. birželio 4 d. Teisingumo Teismo (antroji kolegija) sprendimas byloje Europos Komisija/Jungtinė Didžiosios Britanijos ir Šiaurės Airijos Karalystė

   (Byla C-161/14) (1)

   ((Valstybės įsipareigojimų neįvykdymas - Bendra pridėtinės vertės mokesčio sistema - Direktyva 2006/112/EB - 98 straipsnio 2 dalis - III priedo 10 punktas - Lengvatinis PVM tarifas, taikomas būsto teikimui, statybai, renovacijai ir rekonstrukcijai, kai tai vykdoma kaip socialinės politikos dalis - III priedo 10a punktas - Lengvatinis PVM tarifas, taikomas privačių namų renovavimui ir remontui, išskyrus medžiagas, kurios sudaro didelę suteiktos paslaugos vertės dalį - Nacionalinės teisės aktai, pagal kuriuos lengvatinis PVM tarifas taikomas „energiją taupančių medžiagų“ instaliavimo ir jų tiekimo paslaugoms))
   (2015/C 236/21)
   Proceso kalba: anglų

      Šalys

      Ieškovė: Europos Komisija, atstovaujama M. Clausen ir C. Soulay

      Atsakovė: Jungtinė Didžiosios Britanijos ir Šiaurės Airijos Karalystė, atstovaujama L. Christie ir M. Holt, padedamų QC K. Lasok

      Rezoliucinė dalis

               1.

               Taikiusi lengvatinį pridėtinės vertės mokesčio tarifą „energiją taupančių medžiagų“ instaliavimo ir jų tiekimo paslaugoms, kurias teikia asmuo, tas medžiagas instaliuojantis gyvenamuosiuose namuose, Jungtinė Didžiosios Britanijos ir Šiaurės Airijos Karalystė neįvykdė įsipareigojimų pagal Direktyvos 2006/112, iš dalies pakeistos Direktyva 2009/47, 98 straipsnį, taikomą atsižvelgiant į minėtos direktyvos III priedą, nes:

                           —

                           tokios paslaugos ir tiekimas negali būti laikomi „būsto teikimu, statyba, renovacija ir rekonstrukcija, kai tai vykdoma kaip socialinės politikos dalis“, pagal 2006 m. lapkričio 28 d. Tarybos direktyvos 2006/112/EB dėl pridėtinės vertės mokesčio bendros sistemos, iš dalies pakeistos 2009 m. gegužės 5 d. Tarybos direktyva 2009/47/EB, III priedo 10 punktą,

                           —

                           minėtos paslaugos ir tiekimas nepriskiriami „privačių namų renovavimui ir remontui“ pagal minėtos direktyvos III priedo 10a punktą ir

                           —

                           net jei tokios paslaugos ir tiekimas priskiriami privačių namų renovavimui ir remontui pagal šios direktyvos III priedo 10a punktą, jie susiję su medžiagomis, kurios sudaro didelę suteiktos paslaugos vertės dalį.

               2.

               Priteisti iš Jungtinės Didžiosios Britanijos ir Šiaurės Airijos Karalystės bylinėjimosi išlaidas.

      (1)  OL C 212, 2014 7 7.


title: Byla T-496/11: 2011 m. rugsėjo 15 d. pareikštas ieškinys byloje Jungtinė Karalystė prieš ECB

text:
               19.11.2011

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 340/29

         2011 m. rugsėjo 15 d. pareikštas ieškinys byloje Jungtinė Karalystė prieš ECB

   (Byla T-496/11)
   2011/C 340/58
   Proceso kalba: anglų

      Šalys

      Ieškovė: Jungtinė Didžiosios Britanijos ir Šiaurės Airijos Karalystė, atstovaujama baristerio K. Beal ir Treasury Solicitor S. Ossowski

      Atsakovas: Europos Centrinis Bankas

      Objektas

   2011 m. liepos 5 d. Europos centrinio banko (ECB) Eurosistemos priežiūros politikos pagrindų (1) panaikinimas tiek, kiek juose įtvirtinta pagrindinių sandorių šalių kliringo sistemoms (CCP) valstybėse narėse, kurios nepriklauso Eurosistemai, taikoma įsisteigimo politika.

      Ieškinio pagrindai ir pagrindiniai argumentai

   Grįsdama ieškinį ieškovė remiasi penkiais pagrindais.

               1.

               Pirmasis ieškinio pagrindas:

                           —

                           ECB visiškai neturėjo kompetencijos priimti skundžiamą aktą ar jos neturėjo nesiekdamas, kad teisės instrumentas būtų priimtas kaip Tarybos arba paties Europos centrinio banko (ECB) priimtas reglamentas.

               2.

               Antrasis ieškinio pagrindas:

                           —

                           Skundžiamame akte de jure arba de facto įtvirtintas rezidavimo reikalavimas pagrindinių sandorių šalių kliringo sistemoms (CCP), kurios nori atlikti kliringo ar atsiskaitymo operacijas euro valiuta ir kurių apyvarta per dieną viršija tam tikrą dydį. Ginčijamu aktu pažeidžiami visi ar bent vienas iš SESV 48, 56 ir (arba) 56 straipsnių:

                                       a)

                                       ne euro zonos valstybių narių, kaip antai Jungtinė Karalystė, CCP turės perkelti savo administravimo ir kontrolės centrus į valstybes nares, kurios yra Eurosistemos narės. Jos taip pat turės tapti juridiniais asmenimis pagal kitos valstybės narės vidaus teisę;

                                       b)

                                       jei tokios CCP nebūtų perkeltos, kaip reikalaujama, joms būtų iš viso neleista dalyvauti Eurosistemos valstybių narių finansinėse rinkose ar bent dalyvauti tokiomis pačiomis sąlygomis, kaip šiose teritorijose esančioms CCP;

                                       c)

                                       tokios CCP nerezidentės negalės iš viso naudotis ECB ar Eurosistemos nacionalinių centrinių bankų (NCB) teikiamomis lengvatomis arba jomis naudotis tomis pačiomis sąlygomis;

                                       d)

                                       taip tokių CCP galimybė siūlyti kliringo ar atsiskaitymų paslaugas euro valiuta Sąjungos klientams bus apribota ar iš viso panaikinta.

               3.

               Trečiasis ieškinio pagrindas:

                           —

                           Skundžiamu aktu pažeidžiamas SESV 101 straipsnis ir (arba) 102 straipsnis, kartu skaitomas su SESV 106 straipsniu ir ESS 13 straipsniu, nes:

                                       a)

                                       jame faktiškai reikalaujama, kad visos kliringo operacijos euro valiuta, viršijančios tam tikrą dydį, būtų atliekamos Euro zonos valstybės narės CCP;

                                       b)

                                       jame faktiškai nurodoma Euro zonos NCB neteikti euro valiutos rezervų ne Euro zonos valstybių narių CCP, jei jos viršijo sprendime nurodytą ribą.

               4.

               Ketvirtasis ieškinio pagrindas:

                           —

                           Reikalavimas ne Euro zonos valstybių narių CCP pakeisti juridinio asmens formą ar buveinę yra tiesioginis arba netiesioginis diskriminavimas dėl pilietybės. Juo taip pat pažeidžiamas pagrindinis ES lygybės principas, nes skirtingų valstybių narių CCP vertinamos skirtingai be jokio pagrįsto pateisinimo.

               5.

               Penktasis ieškinio pagrindas:

                           —

                           Neprisiimdama pareigos įrodyti, kad tokie apribojimai negali būti pateisinti viešojo intereso pagrindu (ECB turėtų, jei norėtų, prašyti taikyti nukrypti leidžiančias nuostatas), Jungtinė Karalystė tvirtina, kad bet koks ECB nurodytas viešosios politikos pagrindas neatitiktų proporcingumo reikalavimo, nes Sąjungos, tačiau ne Euro zonos, finansų institucijoms galima taikyti mažiau ribojančias kontrolės priemones.

      (1)  2011 m. liepos 5 d. viešai paskelbtas ECB internetinėje svetainėje.


title: Bylos T-144/07, T-147/07, T-148/07, T-149/07, T-150/07 ir T-154/07: 2011 m. liepos 13 d. Bendrojo Teismo sprendimas byloje ThyssenKrupp Liften Ascenseurs ir kt. prieš Europos Komisiją (Konkurencija — Karteliai — Liftų ir eskalatorių montavimo ir priežiūros rinka — Sprendimas, kuriuo pripažinta, jog pažeistas EB 81 straipsnis — Manipuliavimas konkursais — Rinkų pasidalijimas — Kainų nustatymas)

text:
               10.9.2011

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 269/45

         2011 m. liepos 13 d. Bendrojo Teismo sprendimas byloje ThyssenKrupp Liften Ascenseurs ir kt. prieš Europos Komisiją

   (Bylos T-144/07, T-147/07, T-148/07, T-149/07, T-150/07 ir T-154/07) (1)

   (Konkurencija - Karteliai - Liftų ir eskalatorių montavimo ir priežiūros rinka - Sprendimas, kuriuo pripažinta, jog pažeistas EB 81 straipsnis - Manipuliavimas konkursais - Rinkų pasidalijimas - Kainų nustatymas)
   2011/C 269/98
   Proceso kalba: olandų ir vokiečių

      Šalys

      Ieškovės: ThyssenKrupp Liften Ascenseurs NV (Briuselis, Belgija), iš pradžių atstovaujama advokatų V. Turner ir D. Mes, vėliau O. W. Brouwer ir J. Blockx, (byla T-144/07); ThyssenKrupp Aufzüge GmbH (Neuhausen auf den Fildern, Vokietija), iš pradžių atstovaujama advokatų U. Itzen ir K. Blau-Hansen, vėliau U. Itzen, K. Blau-Hansen ir S. Thomas, ir galiausiai K. Blau-Hansen ir S. Thomas (byla T-147/07); ThyssenKrupp Fahrtreppen GmbH (Hamburgas, Vokietija), iš pradžių atstovaujama advokatų U. Itzen ir K. Blau-Hansen, vėliau U. Itzen, K. Blau-Hansen ir S. Thomas, ir galiausiai K. Blau-Hansen ir S. Thomas (byla T-147/07); ThyssenKrupp Ascenseurs Luxembourg Sàrl (Hovaldas, Liuksemburgas), atstovaujama advokatų K. Beckmann, S. Dethof ir U. Itzen (byla T-148/07); ThyssenKrupp Elevator AG (Diuseldorfas, Vokietija), atstovaujama advokatų T. Klose ir J. Ziebarth (byla T-149/07); ThyssenKrupp AG (Duisburgas, Vokietija), iš pradžių atstovaujama advokatų M. Klusmann ir S. Thomas, vėliau M. Klusmann (byla T-150/07); ThyssenKrupp Liften BV (Krimpenas prie Eiselio, Nyderlandai), atstovaujama advokatų O. W. Brouwer ir A. Stoffer (byla T-154/07)

      Atsakovė: Europos Komisija, atstovaujama A. Bouquet ir R. Sauer, padedamų advokatų F. Wijckmans irt F. Tuytschaever (bylos T-144/07 ir T-154/07); iš pradžių R. Sauer ir O. Weber, vėliau R. Sauer ir K. Mojzesowicz (bylos T-147/07 ir T-148/07); R. Sauer ir K. Mojzesowicz (bylos T-149/07 ir T-150/07)

      Dalykas

   Prašymas panaikinti 2007 m. vasario 21 d. Komisijos sprendimą C(2007) 512 galutinis dėl [EB] 81 straipsnio taikymo procedūros (byla COMP/E-1/38.823 — Liftai ir eskalatoriai) arba, nepatenkinus pirmojo reikalavimo, sumažinti ieškovėms skirtas baudas.

      Sprendimo rezoliucinė dalis

               1.

               Sujungti bylas T-144/07, T-147/07, T-148/07, T-149/07, T-150/07 ir T-154/07, kad būtų priimtas šis sprendimas.

               2.

               Panaikinti 2007 m. vasario 21 d. Komisijos sprendimo C(2007) 512 galutinis dėl [EB] 81 straipsnio taikymo procedūros (byla COMP/E-1/38.823 — Liftai ir eskalatoriai) 2 straipsnio 1 dalies ketvirtą įtrauką, 2 dalies ketvirtą įtrauką, 3 dalies ketvirtą įtrauką ir 4 dalies ketvirtą įtrauką.

               3.

               Bylose T-144/07, T-149/07 ir T-150/07 nustatyti, kad Sprendimo C(2007) 512 2 straipsnio 1 dalies ketvirta įtrauka ThyssenKrupp Liften Ascenseurs NV, ThyssenKrupp Elevator AG ir ThyssenKrupp AG už pažeidimą Belgijoje skirta bauda yra 45 738 000 EUR.

               4.

               Bylose T-147/07, T-149/07 ir T-150/07 nustatyti, kad Sprendimo C(2007) 512 2 straipsnio 2 dalies ketvirta įtrauka ThyssenKrupp Aufzüge GmbH, ThyssenKrupp Fahrtreppen GmbH, ThyssenKrupp Elevator ir ThyssenKrupp už pažeidimą Vokietijoje skirta bauda yra 249 480 000 EUR.

               5.

               Bylose T-148/07, T-149/07 ir T-150/07 nustatyti, kad Sprendimo C(2007) 512 2 straipsnio 3 dalies ketvirta įtrauka ThyssenKrupp Ascenseurs Luxembourg Sàrl, ThyssenKrupp Elevator ir ThyssenKrupp už pažeidimą Liuksemburge skirta bauda yra 8 910 000 EUR.

               6.

               Bylose T-150/07 ir T-154/07 nustatyti, kad Sprendimo C(2007) 512 2 straipsnio 4 dalies ketvirta įtrauka ThyssenKrupp Liften BV ir ThyssenKrupp už pažeidimą Nyderlanduose skirta bauda yra 15 651 900 EUR.

               7.

               Atmesti likusią ieškinio dalį.

               8.

               Kiekvienoje byloje ieškovės padengia tris ketvirtadalius savo bylinėjimosi išlaidų ir tris ketvirtadalius Europos Komisijos bylinėjimosi išlaidų. Komisija padengia ketvirtadalį savo bylinėjimosi išlaidų ir ketvirtadalį ieškovių bylinėjimosi išlaidų.

      (1)  OL C 155, 2007 7 7.


title: 2006 m. sausio 31 d.  Teisingumo Teismo sprendimas (didžioji kolegija), Byloje C-503/03 Europos Bendrijų Komisija prieš Ispanijos Karalystę (Laisvas asmenų judėjimas — Direktyva 64/221/EEB — Trečiosios šalies pilietis, valstybės narės piliečio sutuoktinis — Teisė atvykti ir apsigyventi — Apribojimai viešosios tvarkos sumetimais — Šengeno informacinė sistema — Perspėjimas neįsileisti)

text:
               8.4.2006

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 86/3

      TEISINGUMO TEISMO SPRENDIMAS

   (didžioji kolegija)
   2006 m. sausio 31 d.
   Byloje C-503/03 Europos Bendrijų Komisija prieš Ispanijos Karalystę (1)

   (Laisvas asmenų judėjimas - Direktyva 64/221/EEB - Trečiosios šalies pilietis, valstybės narės piliečio sutuoktinis - Teisė atvykti ir apsigyventi - Apribojimai viešosios tvarkos sumetimais - Šengeno informacinė sistema - Perspėjimas neįsileisti)
   (2006/C 86/05)
   Proceso kalba: ispanų
   Byloje C-503/03 dėl 2003 m. lapkričio 27 d. pagal EB 226 straipsnį pareikšto ieškinio dėl įsipareigojimų neįvykdymo, Europos Bendrijų Komisija, atstovaujama C. O'Reilly ir L. Escobar Guerrero, prieš Ispanijos Karalystę, atstovaujamą M. Muñoz Pérez, Teisingumo Teismas (didžioji kolegija), kurį sudaro kolegijos pirmininkas V. Skouris, kolegijų pirmininkai P. Jann (pranešėjas), C. W. A. Timmermans, A. Rosas, J. Malenovský, teisėjai S. von Bahr, J. N. Cunha Rodrigues, R. Silva de Lapuerta, K. Lenaerts, E. Juhász, G. Arestis, A. Borg Barthet ir M. Ilešič, generalinė advokatė J. Kokott, sekretorius R. Grass, 2006 m. sausio 31 d. priėmė sprendimą, kurio rezoliucinėje dalyje nurodyta:

               1.

               Atsisakydama leisti Farid įvažiuoti į 1985 m. birželio 14 d. Šengene Susitarimą dėl laipsniško jų bendrų sienų kontrolės panaikinimo pasirašiusių šalių teritoriją ir atsisakydama šiuo tikslu Farid ir Bouchair, trečiosios šalies piliečiams, valstybės narės piliečių sutuoktiniams, išduoti vizą vien dėl to, kad į ŠIS buvo įvestas perspėjimas dėl jų neįsileidimo, prieš tai nepatikrinusi, ar šių asmenų buvimas kelia realią, faktinę ir pakankamai didelę grėsmę pagrindiniam visuomenės interesui, Ispanijos Karalystė neįvykdė įsipareigojimų pagal 1964 m. vasario 25 d. Tarybos direktyvos 64/221/EEB dėl užsienio piliečių judėjimui ir gyvenimui skirtų specialių priemonių, pateisinamų viešosios tvarkos, visuomenės saugumo ar jos sveikatos sumetimais, derinimo 1–3 straipsnius.

               2.

               Priteisti iš Ispanijos Karalystės bylinėjimosi išlaidas.

      (1)  OL C 21, 2004 1 24.


title: Byla C-477/12: 2014 m. sausio 17 d. Teisingumo Teismo pirmininko nutartis byloje ( Bundespatentgericht (Vokietija) prašymas priimti prejudicinį sprendimą) Hogan Lovells International LLP prieš Bayer CropScience K.K.

text:
               14.4.2014

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 112/26

         2014 m. sausio 17 d. Teisingumo Teismo pirmininko nutartis byloje (Bundespatentgericht (Vokietija) prašymas priimti prejudicinį sprendimą) Hogan Lovells International LLP prieš Bayer CropScience K.K.

   (Byla C-477/12) (1)

   2014/C 112/32
   Proceso kalba: vokiečių
   Teisingumo Teismo pirmininkas nutartimi nurodė išbraukti bylą iš registro.

      (1)  OL C 26, 2013 1 26.


title: Byla C-202/11: 2013 m. balandžio 16 d. Teisingumo Teismo (didžioji kolegija) sprendimas byloje ( Arbeidsrechtbank Antwerpen (Belgija) prašymas priimti prejudicinį sprendimą) Anton Las prieš PSA Antwerp NV (Laisvas darbuotojų judėjimas — SESV 45 straipsnis — Olandiškai kalbančiame Belgijos Karalystės regione įsteigta įmonė — Pareiga darbo sutartis sudaryti olandų kalba — Tarpvalstybinio pobūdžio darbo sutartis — Apribojimas — Neproporcingumas)

text:
               8.6.2013

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 164/3

         2013 m. balandžio 16 d. Teisingumo Teismo (didžioji kolegija) sprendimas byloje (Arbeidsrechtbank Antwerpen (Belgija) prašymas priimti prejudicinį sprendimą) Anton Las prieš PSA Antwerp NV

   (Byla C-202/11) (1)

   (Laisvas darbuotojų judėjimas - SESV 45 straipsnis - Olandiškai kalbančiame Belgijos Karalystės regione įsteigta įmonė - Pareiga darbo sutartis sudaryti olandų kalba - Tarpvalstybinio pobūdžio darbo sutartis - Apribojimas - Neproporcingumas)
   2013/C 164/04
   Proceso kalba: olandų

      Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas

      Arbeidsrechtbank Antwerpen

      Šalys pagrindinėje byloje

      Ieškovas: Anton Las

      Atsakovė: PSA Antwerp NV

      Dalykas

   Prašymas priimti prejudicinį sprendimą — Arbeidsrechtbank Antwerpen — EB 39 straipsnio (dabar — SESV 45 straipsnis) aiškinimas — Belgijos nacionalinės teisės aktai, įpareigojantys kiekvieną Flandrijos kalbinėje teritorijoje įsisteigusią įmonę visus dokumentus, susijusius su darbo santykiais, surašyti olandų kalba, nes kitaip jie negalioja.

      Rezoliucinė dalis

   SESV 45 straipsnis turi būti aiškinamas taip, kad juo draudžiamas valstybės narės federacijos subjekto, kaip antai nagrinėjamo pagrindinėje byloje, teisės aktas, kuriuo visi darbdaviai, turintys pagrindinę verslo vietą šio federacijos subjekto teritorijoje, įpareigojami tarpvalstybinio pobūdžio darbo sutartis sudaryti tik oficialiąja šio federacijos subjekto kalba, nes priešingu atveju teismas savo iniciatyva galėtų pripažinti šias sutartis niekinėmis.

      (1)  OL C 219, 2011 7 23.


title: Byla C-72/12: 2013 m. lapkričio 7 d. Teisingumo Teismo (antroji kolegija) sprendimas byloje ( Bundesverwaltungsgericht (Vokietija) prašymas priimti prejudicinį sprendimą) Gemeinde Altrip, Gebrüder Hört GbR, Willi Schneider prieš Land Rheinland-Pfalz (Prašymas priimti prejudicinį sprendimą — Aplinka — Direktyva 85/337/EEB — Poveikio aplinkai vertinimas — Orhuso konvencija — Direktyva 2003/35/EB — Teisė apskųsti sprendimą išduoti leidimą — Taikymas laiko atžvilgiu — Leidimų išdavimo procedūra, pradėta prieš pasibaigiant Direktyvos 2003/35/EB perkėlimo į nacionalinę teisę terminui — Sprendimas, priimtas po šios dienos — Ieškinio priimtinumo sąlygos — Teisės pažeidimas — Procedūrinio pažeidimo, kuriuo galima remtis, pobūdis — Peržiūros apimtis)

text:
               11.1.2014

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 9/6

         2013 m. lapkričio 7 d. Teisingumo Teismo (antroji kolegija) sprendimas byloje (Bundesverwaltungsgericht (Vokietija) prašymas priimti prejudicinį sprendimą) Gemeinde Altrip, Gebrüder Hört GbR, Willi Schneider prieš Land Rheinland-Pfalz

   (Byla C-72/12) (1)

   (Prašymas priimti prejudicinį sprendimą - Aplinka - Direktyva 85/337/EEB - Poveikio aplinkai vertinimas - Orhuso konvencija - Direktyva 2003/35/EB - Teisė apskųsti sprendimą išduoti leidimą - Taikymas laiko atžvilgiu - Leidimų išdavimo procedūra, pradėta prieš pasibaigiant Direktyvos 2003/35/EB perkėlimo į nacionalinę teisę terminui - Sprendimas, priimtas po šios dienos - Ieškinio priimtinumo sąlygos - Teisės pažeidimas - Procedūrinio pažeidimo, kuriuo galima remtis, pobūdis - Peržiūros apimtis)
   2014/C 9/08
   Proceso kalba: vokiečių

      Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas

      Bundesverwaltungsgericht

      Šalys pagrindinėje byloje

      Ieškovė: Gemeinde Altrip, Gebrüder Hört GbR, Willi Schneider

      Atsakovė: Land Rheinland-Pfalz

      dalyvaujant: Vertreter des Bundesinteresses beim Bundesverwaltungsgericht

      Dalykas

   Prašymas priimti prejudicinį sprendimą — Bundesverwaltungsgericht Leipzig –2003 m. m. gegužės 26 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 2003/35/EB, nustatančios visuomenės dalyvavimą rengiant tam tikrus su aplinka susijusius planus ir programas ir iš dalies keičiančios Tarybos direktyvas 85/337/EEB ir 96/61/EB dėl visuomenės dalyvavimo ir teisės kreiptis į teismus (OL L 156, p. 17), 6 straipsnio bei 1985 m. birželio 27 d. Tarybos Direktyvos dėl tam tikrų valstybės ir privačių projektų poveikio aplinkai vertinimo (OL L 175, p. 40), iš dalies pakeistos Direktyva 2003/35/EB, 10a straipsnio išaiškinimas — Vandens sulaikymo baseinų statyba — Teisė pateikti skundą dėl sprendimo dėl leidimo įgyvendinti projektą — Galiojimas laiko atžvilgiu — Situacija, kai leidimų išdavimo procedūra buvo pradėta iki termino Direktyvai 2003/35/EB perkelti pabaigos datos ir sprendimas buvo priimtas tik po tos datos

      Rezoliucinė dalis

               1.

               2003 m. gegužės 26 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2003/35/EB, nustatanti visuomenės dalyvavimą rengiant tam tikrus su aplinka susijusius planus ir programas ir iš dalies keičianti Tarybos direktyvas 85/337/EEB ir 96/61/EB dėl visuomenės dalyvavimo ir teisės kreiptis į teismus, kuria į 1985 m. birželio 27 d. Tarybos direktyvą 85/337/EEB dėl tam tikrų valstybės ir privačių projektų poveikio aplinkai vertinimo, iš dalies pakeistą Direktyva 2003/35, buvo įterptas 10a straipsnis, dėl įtvirtintos nuostatos, kad ji turėjo būti perkelta ne vėliau kaip iki 2005 m. birželio 25 d., turi būti aiškinama taip, kad šiam straipsniui perkelti priimtos nacionalinės teisės nuostatos turėtų būti taip pat taikomos iki 2005 m. birželio 25 d. pradėtoms administracinėms leidimų išdavimo procedūroms, net jeigu per jas leidimai buvo išduoti po šios dienos.

               2.

               Direktyvos 85/337 10a straipsnis turi būti aiškinamas taip, jog pagal jį draudžiama, kad valstybės narės šiam straipsniui perkelti priimtas teisės nuostatas taikytų tik tuo atveju, kai sprendimo teisėtumas ginčijamas dėl neatlikto poveikio aplinkai vertinimo, ir jų netaikytų tuo atveju, kai toks vertinimas buvo atliktas, tačiau yra neteisingas.

               3.

               Direktyvos 85/337 10a straipsnio b punktas turi būti aiškinamas taip, kad jam neprieštarauja nacionalinių teismų praktika, pagal kurią leidžiama nepripažinti teisės pažeidimo, kaip jis suprantamas pagal šį straipsnį, jei nustatyta, kad, atsižvelgiant į bylos aplinkybes, įmanoma, jog ginčijamas sprendimas nebūtų buvęs kitoks ir nepadarius nurodyto procedūrinio pažeidimo. Tačiau tai leidžiama tik tuo atveju, jei skundą nagrinėjantys teismas ar institucija šiuo atžvilgiu jokiu būdu neperkelia įrodinėjimo naštos pareiškėjui ir prireikus priima sprendimą remdamiesi darbų užsakovo arba kompetentingos institucijos pateiktais įrodymais ir apskritai visais bylos dokumentais, atsižvelgdami, be kita ko, į nurodyto pažeidimo sunkumo laipsnį ir pirmiausia patikrindami, ar dėl šio pažeidimo suinteresuota visuomenė neteko vienos iš garantijų, kuri buvo suteikta tam, kad, kaip matyti iš Direktyvos 85/337 tikslų, ta visuomenė galėtų gauti informacijos ir turėtų galimybę dalyvauti priimant sprendimus.

      (1)  OL C 133, 2012 5 5.


title: Byla T-276/10: 2010 m. birželio 22 d. pareikštas ieškinys byloje El Coto De Rioja prieš VRDT — Álvarez Serrano (COTO DE GOMARIZ)

text:
               28.8.2010

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 234/45

         2010 m. birželio 22 d. pareikštas ieškinys byloje El Coto De Rioja prieš VRDT — Álvarez Serrano (COTO DE GOMARIZ)

   (Byla T-276/10)
   ()
   2010/C 234/80
   Kalba, kuria surašytas ieškinys: ispanų

      Šalys

      Ieškovė: El Coto De Rioja, S.A. (Ojonas (Alava), Ispanija), atstovaujama abogados J. Grimau Muñoz, J. Villamor Muguerza

      Atsakovė: Vidaus rinkos derinimo tarnyba (prekių ženklams ir pramoniniam dizainui)

      Kita procedūros Apeliacinėje taryboje šalis: María Álvarez Serrano (Gomariz Leiro (Orensė), Ispanija)

      Ieškovės reikalavimai

               —

               Panaikinti 2010 m. balandžio 28 d. Vidaus rinkos derinimo tarnybos (prekių ženklams ir pramoniniam dizainui) ketvirtosios apeliacinės tarybos sprendimą byloje R 1020/2008-4 ir pripažinti negaliojančiu Bendrijos prekių ženklą Nr. 2 634 828, skirtą 33 klasės prekėms, kurį sudaro žodinis elementas COTO DE GOMARIZ.

               —

               Priteisti iš atsakovės bylinėjimosi išlaidas.

      Ieškinio pagrindai ir pagrindiniai argumentai

      Įregistruotas Bendrijos prekių ženklas, kurio registraciją prašoma pripažinti negaliojančia: vaizdinis prekių ženklas 33 klasės „vynai“ prekėms, kurį sudaro žodinis elementas COTO DE GOMARIZ (paraiškos registruoti Nr. 2 631 828).

      Bendrijos prekių ženklo savininkė: Da María Alvarez Serrano
   Šalis, prašanti pripažinti Bendrijos prekių ženklo registraciją negaliojančia: EL COTO DE RIOJA S.A.

      Prekių ženklai, kuriais remiasi šalis, prašanti pripažinti registraciją negaliojančia: žodinis Bendrijos prekių ženklas COTO DE IMAZ (Nr. 339 333) 29, 32 ir 33 klasių prekėms; žodinis Bendrijos prekių ženklas EL COTO (Nr. 339 408) 29, 32 ir 33 klasių prekėms; ir žinomi Ispanijos prekių ženklai EL COTO ir COTO DE IMAZ, skirti prekių klasei „vynai“.

      Anuliavimo skyriaus sprendimas: pripažinti ginčijamą Bendrijos prekių ženklą negaliojančiu.

      Apeliacinės tarybos sprendimas: panaikinti skundžiamą sprendimą ir atmesti prašymą pripažinti registraciją negaliojančia.

      Ieškinio pagrindai: netinkamas Reglamento (EB) Nr. 207/2009 dėl Bendrijos prekių ženklo 52 straipsnio 1 dalies, skaitomo kartu 8 straipsnio 1 dalies b punktu ir šio straipsnio 5 dalimi, taikymas.


title: Byla C-199/09: 2010 m. gruodžio 2 d. Teisingumo Teismo (trečioji kolegija) sprendimas ( Augstākās tiesas Senāts (Latvijos Respublika) prašymas priimti prejudicinį sprendimą) byloje Schenker SIA prieš Valsts ieņēmumu dienests (Reglamentas (EEB) Nr. 2454/93 — Bendrijos muitinės kodekso įgyvendinimo nuostatos — 6 straipsnio 2 dalis — Prašymas išduoti privalomąją tarifinę informaciją — Sąvoka vienos rūšies prekės )

text:
               29.1.2011

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 30/4

         2010 m. gruodžio 2 d. Teisingumo Teismo (trečioji kolegija) sprendimas (Augstākās tiesas Senāts (Latvijos Respublika) prašymas priimti prejudicinį sprendimą) byloje Schenker SIA prieš Valsts ieņēmumu dienests

   (Byla C-199/09) (1)

   (Reglamentas (EEB) Nr. 2454/93 - Bendrijos muitinės kodekso įgyvendinimo nuostatos - 6 straipsnio 2 dalis - Prašymas išduoti privalomąją tarifinę informaciją - Sąvoka „vienos rūšies prekės“)
   2011/C 30/06
   Proceso kalba: latvių

      Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas

      Augstākās tiesas Senāts

      Šalys pagrindinėje byloje

      Ieškovė: Schenker SIA

      Atsakovė: Valsts ieņēmumu dienests

      Dalykas

   Prašymas priimti prejuducinį sprendimą — Augstākās tiesas Senāts — 1993 m. liepos 2 d. Komisijos reglamento (EEB) Nr. 2454/93, išdėstančio Tarybos reglamento (EEB) Nr. 2913/92, nustatančio Bendrijos muitinės kodeksą, įgyvendinimo nuostatas (OL L 253, p. 1; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 2 sk., 6 t., p. 3), 6 straipsnio 2 dalies aiškinimas — Sąvoka „vienos rūšies prekės“ — Skirtingos kokybės arba skirtingas savybes turinčios prekės, tačiau kurias galima klasifikuoti pagal tą patį Kombinuotosios nomenklatūros kodą — Vieno privalomosios tarifinės informacijos dokumento išdavimas visoms šioms prekėms arba atskirų privalomosios tarifinės informacijos dokumentų išdavimas kiekvienai prekei.

      Rezoliucinė dalis

   1993 m. liepos 2 d. Komisijos reglamento (EEB) Nr. 2454/93, išdėstančio Tarybos reglamento (EEB) Nr. 2913/92, nustatančio Bendrijos muitinės kodeksą, įgyvendinimo nuostatas, iš dalies pakeisto 2000 m. liepos 24 d. Komisijos reglamentu (EB) Nr. 1602/2000, 6 straipsnio 2 dalį reikia aiškinti taip, kad privalomosios tarifinės informacijos prašymas gali būti pateiktas dėl skirtingų prekių, tik jei šios prekės yra vienos rūšies. Tik panašių požymių turinčios prekės, kurių skirtumai neturi jokios reikšmės jų tarifinei klasifikacijai, gali būti laikomos vienos rūšies prekėmis minėtos nuostatos prasme.

      (1)  OL C 193, 2009 8 15.


title: Byla T-52/09 2009 m. vasario 11 d. pareikštas ieškinys byloje Nycomed Danmark prieš EMEA

text:
               4.4.2009

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 82/33

         2009 m. vasario 11 d. pareikštas ieškinys byloje Nycomed Danmark prieš EMEA

   (Byla T-52/09)
   (2009/C 82/58)
   Proceso kalba: anglų
   Šalys

      Ieškovė: Nycomed Danmark ApS (Roskildė, Danija), atstovaujama advokatų C. Schoonderbeek ir H. Speyart van Woerden

      Atsakovė: Europos vaistų agentūra (EMEA)
   Ieškovės reikalavimai

               —

               Panaikinti ginčijamą sprendimą.

               —

               Nurodyti EMEA sumokėti savo ir Nycomed bylinėjimosi išlaidas.

         Ieškinio pagrindai ir pagrindiniai argumentai
   Šiuo ieškiniu ieškovė siekia, kad remiantis EB 230 straipsniu ir Reglamento (EB) Nr. 726/2004 (1) su pakeitimais, padarytais Europos Parlamento ir Tarybos reglamentu Nr. 1901/2006 (2), 73a straipsniu būtų panaikintas 2008 m. lapkričio 28 d. Europos vaistų agentūros (EMEA) sprendimas EMEA-000194-IPI01-07 atmesti prašymą taikyti minėto reglamento 11 straipsnio 1 dalies b punkte numatytą išimtį.
   Ieškovė pateikė prašymą taikyti šią išimtį jos ketinamai platinti ultragarso echokardiografijos priemonei Imagify, skirtai suaugusiųjų vainikinės arterijos ligai (VAL) nustatyti. Ginčijamu sprendimu EMEA atmetė prašymą taikyti minėtą išimtį tuo pagrindu, kad liga ar būklė, kuriai gydyti yra skirtas vaistinis preparatas, yra ne VAL, bet miokardo perfuzijos defektai, o jie būdingi ir vaikams.
   Ieškovė tvirtina, kad ginčijamas sprendimas yra neteisėtas, nes grindžiamas, jos nuomone, neteisingu sąvokos „liga ar būklė, kuriai gydyti skirtas konkretus vaistinis preparatas“ Reglamento (EB) Nr. 1901/2006 11 straipsnio 1 dalies b punkto prasme išaiškinimu ir taikymu, nes neatsižvelgta į tai, kad dėl šios terapeutinės indikacijos pateikta atskira paraiška leidimui prekiauti Bendrijos rinkoje gauti, o miokardo perfuzijos defektas yra ne liga ar būklė, o įvairių ligų požymis.
   Toliau ieškovė tvirtina, kad ginčijamas sprendimas yra neteisėtas, nes EMEA piktnaudžiauja jai Reglamento (EB) Nr. 1901/2006 11 straipsnio 1 dalies b punktu ir 25 straipsniu suteiktais įgaliojimais siekdama šiose nuostatose nenurodyto tikslo, t. y. pareigos pasiūlyti indikacijų, kurioms netaikomas reikalavimas pateikti paraišką leidimui prekiauti Bendrijos rinkoje gauti, pediatrinio tyrimo planą.

      (1)  2004 m. kovo 31 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentas (EB) Nr. 726/2004, nustatantis Bendrijos leidimų dėl žmonėms skirtų ir veterinarinių vaistų išdavimo ir priežiūros tvarką ir įsteigiantis Europos vaistų agentūrą (OL L 136, 2004, p. 1; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 13 sk., 34 t., p. 229).

      (2)  2006 m. gruodžio 12 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamento (EB) Nr. 1901/2006 dėl pediatrijoje vartojamų vaistinių preparatų, iš dalies keičiančio Reglamentą (EEB) Nr. 1768/92, Direktyvą 2001/20/EB, Direktyvą 2001/83/EB ir Reglamentą (EB) Nr. 726/2004 (OL L 2006, 378, p. 1; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 9 sk., 1 t., p. 405).


title: 2004 m. rugsėjo 16 d. Teisingumo teismo sprendimas (trečioji kolegija), Byloje C-396/02 (Gerechtshof te Amsterdam prašymas priimti prejudicinį sprendimą): DFDS BV prieš Inspecteur der Belastingdienst - Douanedistrict Rotterdam (Bendrasis muitų tarifas — Kombinuotoji nomenklatūra — Tarifinė klasifikacija — 8704 10 subpozicija — „Minitrac“ skirtas gabenti ir išpilti smėlį, žemę ir akmenis, aprūpintas sudėtinga pakreipimo sistema)

text:
               6.11.2004

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 273/5

      TEISINGUMO TEISMO SPRENDIMAS

   (trečioji kolegija)
   2004 m. rugsėjo 16 d.
   Byloje C-396/02 (Gerechtshof te Amsterdam prašymas priimti prejudicinį sprendimą): DFDS BV prieš Inspecteur der Belastingdienst - Douanedistrict Rotterdam (1)

   (Bendrasis muitų tarifas - Kombinuotoji nomenklatūra - Tarifinė klasifikacija - 8704 10 subpozicija - „Minitrac“ skirtas gabenti ir išpilti smėlį, žemę ir akmenis, aprūpintas sudėtinga pakreipimo sistema)
   (2004/C 273/09)
   Bylos kalba: olandų
   Byloje C-396/02 dėl Gerechtshof te Amsterdam (Nyderlandų Karalystė) 2002 m. lapkričio 6 d. sprendimu, gautu 2002 m. lapkričio 11 d., pagal EB sutarties 234 straipsnį Teisingumo Teismui pateikto prašymo priimti prejudicinį sprendimą šio teismo nagrinėjamoje byloje tarp DFDS BV ir Inspecteur der Belastingdienst - Douanedistrict Rotterdam, Teisingumo Teismas (trečioji kolegija), susidedantis iš trečiosios kolegijos pirmininko pareigas einančio A. Rosas, teisėjų R. Schintgen ir K. Schiemann (pranešėjas), generalinė advokatė: C. Stix-Hackl, sekretorius: R. Grass, 2004 m. rugsėjo 16 d. priėmė sprendimą, kurio rezoliucinėje dalyje nurodyta:
   Tai, kad transporto priemonėje su platforma įrengiama sudėtinga, įvairi ir tiksli pakreipimo sistema, nedraudžia jos klasifikuoti kaip savivarčio Kombinuotosios nomenklatūros 8704 10 subpozicijoje, nurodytoje 1987 m. liepos 23 d. Tarybos Reglamento (EEB) Nr. 2658/87 dėl tarifų ir statistinės nomenklatūros bei dėl Bendrojo muitų tarifo, pakeisto 1994 m. gruodžio 20 d. Komisijos reglamentu (EB) Nr. 3115/94 ir 1995 m. gruodžio 22 d. Komisijos reglamentu (EB) Nr. 3009/95, I priede, prasme.

      (1)  OL C 7, 2003 1 11.


title: Byla C-333/14: 2014 m. liepos 8 d. Court of Session, Scotland (Jungtinė Karalystė) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje The Scotch Whisky Association ir kt./The Lord Advocate, The Advocate General for Scotland

text:
               29.9.2014

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 339/4

         2014 m. liepos 8 d.Court of Session, Scotland (Jungtinė Karalystė) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje The Scotch Whisky Association ir kt./The Lord Advocate, The Advocate General for Scotland

   (Byla C-333/14)
   2014/C 339/05
   Proceso kalba: anglų

      Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas

      Court of Session, Scotland

      Šalys pagrindinėje byloje

      Ieškovės: The Scotch Whisky Association ir kt.

      Atsakovai: The Lord Advocate, The Advocate General for Scotland

      Prejudiciniai klausimai

               1.

               Ar remiantis tinkamu ES teisės, susijusios su bendru vyno rinkos organizavimu, ir visų pirma Reglamento (ES) Nr. 1308/2013 (1), aiškinimu, valstybė narė gali teisėtai priimti nacionalinę priemonę, pagal kurią numatyta minimali vyno mažmeninės prekybos kaina, nustatoma atsižvelgiant į alkoholio kiekį parduodame produkte, ir pagal kurią taip nukrypstama nuo laisvo kainų nustatymo veikiant rinkos jėgoms, kuris kitais atvejais taikomas vyno rinkoje?

               2.

               Ar atsižvelgiant į SESV 36 straipsnyje numatytą pateisinimą, tais atvejais, kai valstybė narė yra nusprendusi, kad siekiant apsaugoti žmonių sveikatą tikslinga padidinti prekės (šioje byloje – alkoholinių gėrimų) vartojimo sąnaudas vartotojams arba tokių vartotojų daliai; ir valstybė narė gali apmokestinti tokią prekę akcizais arba kitais mokesčiais (įskaitant mokesčius arba rinkliavas, kurių dydis nustatomas atsižvelgiant į alkoholio koncentraciją arba tūrį, arba kelias tokias mokestines priemones, taikomas kartu),
               pagal ES teisę valstybei narei leidžiama ir, jeigu taip, kokiomis sąlygomis jai leidžiama užuot taikius tokius mokestinius kainos vartotojui padidinimo metodus priimti teisės aktus, pagal kuriuos nustatomos minimalios mažmeninės kainos ir taip iškraipoma ES vidaus prekyba bei konkurencija ES viduje?

               3.

               Ar tais atvejais, kai valstybės narės teismo prašoma nuspręsti, ar teisės aktas, kuris yra kiekybinis prekybos apribojimas, nesuderinamas su SESV 34 straipsniu, vis dėlto gali būti pateisinamas pagal SESV 36 straipsnį remiantis žmonių sveikatos apsauga, nacionalinis teismas turi nagrinėti tik tą informaciją, įrodymus arba kitą medžiagą, kuri buvo pateikta teisės aktų leidėjui ir į kurią jis atsižvelgė tokio teisės akto paskelbimo metu? O jeigu ne – kaip kitaip galėtų būti ribojamos galimybės nacionaliniam teismui atsižvelgti į visą nacionalinio teismo sprendimo priėmimo metu turimą ir šalių pateiktą medžiagą arba įrodymus?

               4.

               Tais atvejais, kai valstybės narės teismas, aiškindamas ir taikydamas ES teisę, privalo išnagrinėti nacionalinės valdžios institucijų teiginį, kad priemonė, kuri priešingu atveju yra kiekybinis apribojimas, patenkantis į SESV 34 straipsnio taikymo sritį, kaip nukrypimas pateisinama pagal SESV 36 straipsnį siekiant užtikrinti žmonių sveikatos apsaugą, kokia apimtimi nacionalinio teismo reikalaujama arba kokia apimtimi jis turi teisę susidaryti (remdamasis turima medžiaga) objektyvią nuomonę apie tokios priemonės veiksmingumą siekiant nurodyto tikslo, apie galimybę taikyti bent jau lygiavertes alternatyvias priemones, kurios mažiau trikdo konkurenciją ES viduje ir apie tokios priemonės proporcingumą apskritai?

               5.

               Ar tuo atveju, kai aiškinamasi (sprendžiant ginčą dėl to, ar priemonė pateisinama remiantis žmonių sveikatos apsauga pagal SESV 36 straipsnį), ar yra alternatyvių priemonių, kurios netrikdo arba bent jau mažiau trikdo ES vidaus prekybą arba konkurenciją ES viduje, tokią alternatyvią priemonę galima teisėtai atmesti remiantis tuo, kad tokios alternatyvios priemonės poveikis gali būti ne visiškai lygiavertis pagal SESV 34 straipsnį ginčijamos priemonės poveikiui ir ją taikant gali atsirasti papildomos naudos bei gali būti pasiektas platesnis bendras tikslas?

               6.

               Kiek teismas, kuriam pavesta įvertinti nacionalinę priemonę, kuri, kaip pripažinta arba konstatuota, yra kiekybinis apribojimas, kaip jis suprantamas pagal SESV 34 straipsnį, kurį siekiama pateisinti pagal SESV 36 straipsnį, ir visų pirma įvertinti tokios priemonės proporcingumą, gali atsižvelgti į savo atliktą įvertinimą, kokio pobūdžio ir masto poveikis daromas taikant tokią priemonę kaip kiekybinį apribojimą, kuriuo pažeidžiamas 34 straipsnis?

      (1)  2013 m. gruodžio 17 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentas (ES) Nr. 1308/2013, kuriuo nustatomas bendras žemės ūkio produktų rinkų organizavimas ir panaikinami Tarybos reglamentai (EEB) Nr. 922/72, (EEB) Nr. 234/79, (EB) Nr. 1037/2001 ir (EB) Nr. 1234/2007 (OL L 347, p. 671).


title: Byla C-565/14 P: 2014 m. gruodžio 8 d. Romonta GmbH pateiktas apeliacinis skundas dėl 2014 m. rugsėjo 26 d. Bendrojo Teismo (penktoji kolegija) priimto sprendimo byloje T-614/13 Romonta GmbH / Europos Komisija

text:
               9.2.2015

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 46/33

         2014 m. gruodžio 8 d.Romonta GmbH pateiktas apeliacinis skundas dėl 2014 m. rugsėjo 26 d. Bendrojo Teismo (penktoji kolegija) priimto sprendimo byloje T-614/13 Romonta GmbH/Europos Komisija

   (Byla C-565/14 P)
   (2015/C 046/39)
   Proceso kalba: vokiečių

      Šalys

      Apeliantė: Romonta GmbH, atstovaujama Rechtsanwältinnen I. Zenke, M.-Y. Vollmer

      Kita proceso šalis: Europos Komisija

      Apeliantės reikalavimai

   Apeliantė prašo

               —

               panaikinti 2014 m. rugsėjo 26 d. Bendrojo Teismo sprendimą byloje T-614/13 ir

               —

               panaikinti 2013 m. rugsėjo 5 d. Europos Komisijos sprendimą 2013/448/ES dėl nacionalinių įgyvendinimo priemonių, susijusių su nemokamų šiltnamio efektą sukeliančių dujų apyvartinių taršos leidimų suteikimu pereinamuoju laikotarpiu laikantis Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 2003/87/EB 11 straipsnio 3 dalies (1), kiek jo 1 straipsnio 1 dalyje apeliantei neleista pasinaudoti išlyga, susijusia su pernelyg didelių sunkumų atvejais, trečiuoju prekybos apyvartiniais taršos leidimais laikotarpiu 2013–2020 m. pagal TEHG (2) 9 straipsnio 5 dalį,

               —

               subsidiariai grąžinti bylą Bendrajam Teismui, kad jis priimtų galutinį sprendimą,

               —

               priteisti iš Europos Komisijos bylinėjimosi pirmojoje ir apeliacinėje instancijose išlaidas.

      Apeliacinio skundo pagrindai ir pagrindiniai argumentai

               1.

               Pirmasis apeliacinio skundo pagrindas: Sąjungos teisės pažeidimas klaidingai taikant proporcingumo principą
               Pirma, Bendrojo Teismo sprendimas pažeidžia Sąjungos teisę, nes Bendrasis Teismas Sprendimą 2011/278/ES (3) klaidingai aiškino kaip išsamų ir dėl to klaidingai įvertino kaip proporcingą. Išlyga, susijusi su pernelyg didelių sunkumų atvejais, galima pasinaudoti ir pagal Sprendimą 2011/278/ES, nes yra force majeure atvejis. Be to, vertindamas Sprendimo 2011/278/ES teisėtumą Bendrasis Teismas klaidingai palygino teisines vertybes – jis nusprendė, kad aplinkos apsauga yra viršesnė už apeliantės išlikimą.

               2.

               Antrasis apeliacinio skundo pagrindas: Sąjungos teisės pažeidimas pažeidus apeliantės pagrindines teises
               Sprendimas klaidingas ir dėl to, kad jame Bendrasis Teismas pažeidė apeliantės pagrindines teises, visų pirma Europos Sąjungos pagrindinių teisių chartijos 15 straipsnio 1 dalį ir 16 straipsnį, pagal kuriuos saugoma laisvė užsiimti verslu ir nuosavybė. Bendrasis Teismas padarė klaidingą išvadą, kad šių pagrindinių teisių esmė nepažeista. Tačiau tai netiesa. Negalėdama pasinaudoti išlyga, susijusia su pernelyg didelių sunkumų atvejais, apeliantė negali tęsti savo, kaip lignito vaško gamintojos, veiklos ir toliau naudoti savo įrenginių lignitui išgauti.

               3.

               Trečiasis apeliacinio skundo pagrindas: Sąjungos teisės pažeidimas pažeidus subsidiarumo principą
               Trečia, Bendrojo Teismo sprendimas pažeidžia Sąjungos teisę, nes Bendrasis Teismas daro išvadą, kad Vokietijos Federacinė Respublika neturi kompetencijos įtvirtinti teisės normos, kurioje reglamentuojama išlyga, susijusi su pernelyg didelių sunkumų atvejais (TEHG 9 straipsnio 5 dalis). Tačiau Bendrasis Teismas neatsižvelgė į tai, kad Europos Komisija kompetentinga nustatyti suteikimo taisykles tik tiek, kiek ji tą kompetenciją faktiškai įgyvendina. Tačiau neįprastų atvejų, tokių kaip apeliantės situacija, Komisijos taisyklės neapima. Todėl valstybės narės lieka kompetentingos nustatyti taisykles.

               4.

               Ketvirtasis apeliacinio skundo pagrindas: proceso taisyklių pažeidimas dėl nepakankamų arba prieštaringų motyvų
               Bendrojo Teismo argumentai dėl išlygos, susijusios su pernelyg dideliais sunkumais, pasekmių, šios išlygos suteikimo poveikio ir apeliantės rizikos tapti nemokia yra nepakankami ir prieštaringi, todėl pažeidžiamos elementarios proceso taisyklės.

      (1)  OL L 240, p. 27.

      (2)  Įstatymas dėl prekybos šiltnamio efektą sukeliančių dujų apyvartiniais taršos leidimais (Treibhausgas-Emissionshandelsgesetz, toliau – TEHG)

      (3)  2011 m. balandžio 27 d. Komisijos sprendimas, kuriuo nustatomos suderinto nemokamo apyvartinių taršos leidimų suteikimo pagal Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 2003/87/EB 10a straipsnį pereinamojo laikotarpio Sąjungos taisyklės (OL L 130, p. 1).


title: Byla T-76/11: 2012 m. lapkričio 21 d. Bendrojo Teismo sprendimas byloje Ispanija prieš Komisiją (Žuvininkystė — Žuvų išteklių apsaugos priemonės — Reglamento (EB) Nr. 1224/2009 105 straipsnis — Išskaitymai iš atitinkamiems metams skirtų kvotų dėl praėjusiais metais viršytų kvotų — Taikymas laiko atžvilgiu — Teisinis saugumas — Aiškinimas, kuriuo užtikrinamas pirminės teisės laikymasis — Bausmių teisėtumo principas — Negaliojimas atgal)

text:
               12.1.2013

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 9/35

         2012 m. lapkričio 21 d. Bendrojo Teismo sprendimas byloje Ispanija prieš Komisiją

   (Byla T-76/11) (1)

   (Žuvininkystė - Žuvų išteklių apsaugos priemonės - Reglamento (EB) Nr. 1224/2009 105 straipsnis - Išskaitymai iš atitinkamiems metams skirtų kvotų dėl praėjusiais metais viršytų kvotų - Taikymas laiko atžvilgiu - Teisinis saugumas - Aiškinimas, kuriuo užtikrinamas pirminės teisės laikymasis - Bausmių teisėtumo principas - Negaliojimas atgal)
   2013/C 9/61
   Proceso kalba: ispanų

      Šalys

      Ieškovė: Ispanijos Karalystė, atstovaujama abogado del Estado N. Díaz Abad

      Atsakovė: Europos Komisija, atstovaujama F. Jimeno Fernández ir D. Nardi

      Dalykas

   Prašymas panaikinti 2010 m. lapkričio 8 d. Komisijos reglamentą (ES) Nr. 1004/2010 dėl tam tikrų 2010 m. žvejybos kvotų sumažinimo atsižvelgiant į praėjusiais metais viršytas žvejybos kvotas (OL L 291, p. 31).

      Rezoliucinė dalis

               1.

               Atmesti ieškinį.

               2.

               Priteisti iš Ispanijos Karalystės bylinėjimosi išlaidas.

      (1)  OL C 89, 2011 3 19.


title: Byla T-6/05 2006 m. rugsėjo 6 d. Pirmosios instancijos teismo sprendimas DEF-TEC Defense Technology prieš VRDT — Defense Technology (FIRST DEFENSE AEROSOL PEPPER PROJECTOR) ( Bendrijos prekių ženklas — Protesto procedūra — Vaizdinio prekių ženklo FIRST DEFENSE AEROSOL PEPPER PROJECTOR paraiška — Santykinis atmetimo pagrindas — Reglamento (EB) Nr. 40/94 8 straipsnio 3 dalis — Prekių ženklo savininko sutikimo buvimas )

text:
               18.11.2006

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 281/34

         2006 m. rugsėjo 6 d. Pirmosios instancijos teismo sprendimas DEF-TEC Defense Technology prieš VRDT — Defense Technology (FIRST DEFENSE AEROSOL PEPPER PROJECTOR)

   (Byla T-6/05) (1)

   („Bendrijos prekių ženklas - Protesto procedūra - Vaizdinio prekių ženklo FIRST DEFENSE AEROSOL PEPPER PROJECTOR paraiška - Santykinis atmetimo pagrindas - Reglamento (EB) Nr. 40/94 8 straipsnio 3 dalis - Prekių ženklo savininko sutikimo buvimas“)
   (2006/C 281/58)
   Proceso kalba: anglų
   Šalys

      Ieškovė: DEF-TEC Defense Technology GmbH (Frankfurtas prie Maino, Vokietija), atstovaujama advokato H. Daniel

      Atsakovė: Vidaus rinkos derinimo tarnyba (prekių ženklams ir pramoniniam dizainui), atstovaujama D. Botis

      Kita procedūros VRDT apeliacinėje taryboje šalis, įstojusi į bylą Pirmosios instancijos teisme: Defense Technology Corporation of America (Jacksonville, Florida, JAV), atstovaujama advokatų G. Würtenberger ir R. Kunze
   Dalykas
   Ieškinys, pareikštas dėl 2004 m. lapkričio 8 d. VRDT antrosios apeliacinės tarybos sprendimo (byla R 493/2002-2), susijusio su protesto procedūra tarp DEF-TEC Defense Technology GmbH ir Defense Technology Corporation of America.
   Rezoliucinė dalis

               1.

               Panaikinti 2004 m. lapkričio 8 d. Vidaus rinkos derinimo tarnybos (prekių ženklams ir pramoniniam dizainui) (VRDT) antrosios apeliacinės tarybos sprendimą (byla R 493/2002-2).

               2.

               VRDT padengia savo ir ieškovės patirtas bylinėjimosi išlaidas, išskyrus išlaidas, susijusias su įstojimu į bylą.

               3.

               eškovė padengia savo bylinėjimosi išlaidas, susijusias su įstojimu į bylą.

               4.

               Įstojusi į bylą šalis padengia savo bylinėjimosi išlaidas.

      (1)  OL C 82, 2005 4 2.


title: Byla C-578/14: 2014 m. gruodžio 12 d. Rechtbank van eerste aanleg te Antwerpen (Belgija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje Argenta Spaarbank NV/Belgijos valstybė

text:
               9.3.2015

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 81/6

         2014 m. gruodžio 12 d.Rechtbank van eerste aanleg te Antwerpen (Belgija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje Argenta Spaarbank NV/Belgijos valstybė

   (Byla C-578/14)
   (2015/C 081/08)
   Proceso kalba: nyderlandų

      Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas

   Rechtbank van eerste aanleg te Antwerpen

      Šalys pagrindinėje byloje

      Pareiškėja: Argenta Spaarbank NV

      Atsakovė: Belgijos valstybė

      Prejudiciniai klausimai

               1.

               Ar 2000 ir 2001 mokestiniais metais taikomos WIB92 redakcijos 198 straipsnio 10 dalis pažeidžia 1990 m. liepos 23 d. Patronuojančių ir dukterinių įmonių direktyvos (Tarybos direktyva 90/435/EEB (1)) 4 straipsnio 2 dalį tiek, kiek joje numatyta, kad veiklos sąnaudomis nelaikomos palūkanos, neviršijančios sumos, kuri lygi pagal 202–204 straipsnius atskaitytinų dividendų, kuriuos gauna bendrovė iš akcijų, neišlaikytų nepertraukiamai bent vienus metus nuo jų perleidimo momento, sumai, kai nedaromas skirtumas pagal tai, ar minėti palūkanų mokėjimai yra susiję su kapitalo dalimis (kapitalo dalių finansavimu), iš kurių mokami neapmokestintini dividendai, ar ne?

               2.

               Ar 2000 ir 2001 mokestiniais metais taikomos WIB92 redakcijos 198 straipsnio 10 dalis yra nuostata dėl sukčiavimo ar piktnaudžiavimo prevencijos, kaip tai suprantama pagal 1990 m. liepos 23 d. Patronuojančių ir dukterinių įmonių direktyvos (Tarybos direktyva 90/435/EEB) 1 straipsnio 2 dalį, ir, jei taip, ar šiuo atveju WIB92 198 straipsnio 10 dalimi viršijama tai, kas būtina siekiant kovoti su tokiu sukčiavimu ar piktnaudžiavimu, tiek, kiek joje numatyta, kad veiklos sąnaudomis nelaikomos palūkanos, neviršijančios sumos, kuri lygi pagal 202–204 straipsnius atskaitytinų dividendų, kuriuos gauna bendrovė iš akcijų, neišlaikytų nepertraukiamai bent vienus metus nuo jų perleidimo momento, sumai, kai nedaromas skirtumas pagal tai, ar minėti palūkanų mokėjimai yra susiję su kapitalo dalimis (kapitalo dalių finansavimu), iš kurių mokami neapmokestintini dividendai, ar ne?

      (1)  Direktyva dėl bendrosios mokesčių sistemos, taikomos įvairių valstybių narių patronuojančioms ir dukterinėms bendrovėms (OL L 225, p. 6; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 9 sk., 1 t., p. 147).


title: Sujungtos bylos C-7/05 iki C-9/05  2006 m. birželio 8 d.  Teisingumo Teismo (antroji kolegija) sprendimas (Bundesgerichtshof (Vokietija) prašymas priimti prejudicinį sprendimą) Saatgut-Treuhandverwaltungs GmbH prieš Ulrich Deppe, Haan-Rose Deppe, Thomas Deppe, Matthias Deppe, Christine Urban (mergautinė pavardė — Deppe) (Augalų veislės — Asmeniui, turinčiam teisę į augalų veislių Bendrijos teisinę apsaugą, mokėtino teisingo atlygio dydis — Reglamento (EB) Nr. 1768/95, iš dalies pakeisto Reglamentu (EB) Nr. 2605/98, 5 straipsnio 2, 4 ir 5 dalys — Sąvoka  gerokai mažesnio dydžio atlygis negu mokestis už dauginamosios medžiagos gamybą, kuriai suteikta licencija )

text:
               29.7.2006

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 178/4

         2006 m. birželio 8 d. Teisingumo Teismo (antroji kolegija) sprendimas (Bundesgerichtshof (Vokietija) prašymas priimti prejudicinį sprendimą) Saatgut-Treuhandverwaltungs GmbH prieš Ulrich Deppe, Haan-Rose Deppe, Thomas Deppe, Matthias Deppe, Christine Urban (mergautinė pavardė — Deppe)
   (Sujungtos bylos C-7/05 iki C-9/05) (1)

   (Augalų veislės - Asmeniui, turinčiam teisę į augalų veislių Bendrijos teisinę apsaugą, mokėtino teisingo atlygio dydis - Reglamento (EB) Nr. 1768/95, iš dalies pakeisto Reglamentu (EB) Nr. 2605/98, 5 straipsnio 2, 4 ir 5 dalys - Sąvoka „gerokai mažesnio dydžio atlygis negu mokestis už dauginamosios medžiagos gamybą, kuriai suteikta licencija“)
   (2006/C 178/07)
   Proceso kalba: vokiečių
   Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas

      Bundesgerichtshof (Vokietija)
   Šalys pagrindinėje byloje
   Ieškovė: Saatgut-Treuhandverwaltungs GmbH

      Atsakovės: Ulrich Deppe, Hanne-Rose Deppe, Thomas Deppe, Matthias Deppe, Christine Urban (mergautinė pavardė — Deppe) (C-7/05), Siegfried Hennings (C-8/05), Hartmut Lübbe (C-9/05)
   Dalykas
   Prašymas priimti prejudicinį sprendimą — Bundesgerichtshof — 1995 m. liepos 24 d. Komisijos reglamento (EB) Nr. 1768/95, įgyvendinančio Tarybos reglamento (EB) Nr. 2100/94 dėl augalų veislių teisinės apsaugos Bendrijoje 14 straipsnio 3 dalyje numatytos žemės ūkio išimties taisykles (OL L 173, 14 p.), iš dalies pakeisto 1998 m. gruodžio 3 d. Komisijos reglamentu (EB) Nr. 2605/98 (OL L 328, p. 6), 5 straipsnio 2, 4 ir 5 dalių išaiškinimas — Sąvoka „gerokai mažesnio dydžio atlygis negu mokestis už dauginamosios medžiagos gamybą, kuriai suteikta licencija“ — 80 % dydžio atlygis už tokią gamybą
   Rezoliucinė dalis

               1.

               Tuo atveju, kai remiamasi 1994 m. liepos 27 d. Tarybos reglamento (EB) Nr. 2100/94 dėl augalų veislių teisinės apsaugos Bendrijoje 14 straipsnio 3 dalyje numatyta žemės ūkio išimtimi, 80 % mokesčio, imamo tame pačiame rajone už žemiausios tos pačios veislės tinkamos oficialiai sertifikuoti, kategorijos dauginamosios medžiagos gamybą, kuriai suteikta licencija, dydžio bendra atlygio norma neatitinka sąlygos, kad minėtas atlygis turi būti „gerokai mažesnis“ negu mokestis, imamas už dauginamosios medžiagos gamybą, kuriai suteikta licencija, 1995 m. liepos 24 d. Komisijos reglamento (EB) Nr. 1768/95, įgyvendinančio Reglamento Nr. 2100/94 14 straipsnio 3 dalyje numatytos žemės ūkio išimties taisykles, iš dalies pakeisto 1998 m. gruodžio 3 d. Komisijos reglamentu (EB) Nr. 2605/98, 5 straipsnio 2 dalies prasme, atsižvelgiant į nacionalinio teismo atliktą kitų reikšmingų aplinkybių kiekvienoje iš pagrindinių bylų vertinimą.

               2.

               Atlygio teisės į augalų veislių Bendrijos teisinę apsaugą turėtojui dydį leidžiantys nustatyti kriterijai apibrėžiami Reglamento Nr. 1768/95, iš dalies pakeisto Reglamentu (EB) Nr. 2605/98, 5 straipsnio 4 ir 5 dalyse. Šie kriterijai neturi atgalinio poveikio, tačiau jais galima vadovautis skaičiuojant atlygį už auginimą iki Reglamento Nr. 2605/98 įsigaliojimo.

               3.

               Tam, kad Reglamento Nr. 1768/95, iš dalies pakeisto Reglamentu Nr. 2605/98, 5 straipsnio 4 dalyje numatytą tarp teisės turėtojų ir ūkininkų organizacijų sudarytą susitarimą su visais elementais būtų galima panaudoti kaip gaires, būtina, kad apie šį susitarimą būtų pranešta Europos Bendrijų Komisijai ir kad Bendrijos veislių apsaugos taryba būtų jį paskelbusi „Oficialiajame žurnale“, net jei jis buvo sudarytas iki Reglamento Nr. 2605/98 įsigaliojimo. Toks susitarimas gali numatyti kitokią nei papildomai Reglamento Nr. 1768/95, iš dalies pakeisto Reglamentu Nr. 2605/98, 5 straipsnio 5 dalyje numatytą atlygio normą.

               4.

               Jei netaikomas susitarimas tarp teisės turėtojų ir ūkininkų organizacijų, atlygis teisės į augalų veislių Bendrijos teisinės apsaugos turėtojui pagal Reglamento Nr. 1768/95, iš dalies pakeisto Reglamentu Nr. 2605/98, 5 straipsnio 5 dalį turi būti nustatomas nekintamu dydžiu, kuris nėra nei viršutinė, nei apatinė riba.

      (1)  OL C 82, 2005 4 2.


title: Byla C-185/15: 2016 m. spalio 12 d. Teisingumo Teismo (trečioji kolegija) sprendimas byloje (Vrhovno sodišče Republike Slovenije (Slovėnija) prašymas priimti prejudicinį sprendimą) Marjan Kostanjevec/F&S Leasing GmbH (Prašymas priimti prejudicinį sprendimą — Teismų bendradarbiavimas civilinėse bylose — Reglamentas (EB) Nr. 44/2001 — 6 straipsnio 3 punktas — Sąvoka „priešieškinis“ — Nepagrįstu praturtėjimu grindžiamas reikalavimas — Reikalaujamos sumos sumokėjimas remiantis panaikintu sprendimu — Taikymas laiko atžvilgiu)

text:
               12.12.2016

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 462/4

         2016 m. spalio 12 d. Teisingumo Teismo (trečioji kolegija) sprendimas byloje (Vrhovno sodišče Republike Slovenije (Slovėnija) prašymas priimti prejudicinį sprendimą) Marjan Kostanjevec/F&S Leasing GmbH

   (Byla C-185/15) (1)

   ((Prašymas priimti prejudicinį sprendimą - Teismų bendradarbiavimas civilinėse bylose - Reglamentas (EB) Nr. 44/2001 - 6 straipsnio 3 punktas - Sąvoka „priešieškinis“ - Nepagrįstu praturtėjimu grindžiamas reikalavimas - Reikalaujamos sumos sumokėjimas remiantis panaikintu sprendimu - Taikymas laiko atžvilgiu))
   (2016/C 462/05)
   Proceso kalba: slovėnų

      Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas

      Vrhovno sodišče Republike Slovenije

      Šalys pagrindinėje byloje

      Ieškovas: Marjan Kostanjevec

      Atsakovė: F&S Leasing GmbH

      Rezoliucinė dalis

   2000 m. gruodžio 22 d. Tarybos reglamento (EB) Nr. 44/2001 dėl jurisdikcijos ir teismo sprendimų civilinėse ir komercinėse bylose pripažinimo ir vykdymo 6 straipsnio 3 punktas turi būti aiškinamas taip, kad šioje nuostatoje nurodytas teismas, kuriam priskirta jurisdikcija nagrinėti priešieškinį, turi jurisdikciją nagrinėti nepagrįstu praturtėjimu grindžiamą reikalavimą grąžinti sumą, lygią neteismine tvarka suderintai sumai, jeigu tas reikalavimas pateiktas nagrinėjant naują bylą tarp tų pačių šalių, iškeltą panaikinus sprendimą, priimtą išnagrinėjus pirminę bylą tarp minėtų šalių, dėl kurio vykdymo neteismine tvarka buvo pasiektas minėtas susitarimas.

      (1)  OL C 254, 2015 8 3.


title: Byla C-394/07: 2009 m. balandžio 2 d. Teisingumo Teismo (pirmoji kolegija) sprendimas byloje (Corte d'appello di Milano (Italija) prašymas priimti prejudicinį sprendimą) Marco Gambazzi prieš DaimlerChrysler Canada Inc., CIBC Mellon Trust Company (Briuselio konvencija — Sprendimų pripažinimas ir vykdymas — Atsisakymo pagrindai — Valstybės, kurioje siekiama sprendimo pripažinimo, viešosios tvarkos pažeidimas — Atsakovo nušalinimas nuo valstybės, kurioje priimtas sprendimas, teismo proceso dėl teismo nurodymo neįvykdymo)

text:
               20.6.2009

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 141/9

         2009 m. balandžio 2 d. Teisingumo Teismo (pirmoji kolegija) sprendimas byloje (Corte d'appello di Milano (Italija) prašymas priimti prejudicinį sprendimą) Marco Gambazzi prieš DaimlerChrysler Canada Inc., CIBC Mellon Trust Company
   (Byla C-394/07) (1)

   (Briuselio konvencija - Sprendimų pripažinimas ir vykdymas - Atsisakymo pagrindai - Valstybės, kurioje siekiama sprendimo pripažinimo, viešosios tvarkos pažeidimas - Atsakovo nušalinimas nuo valstybės, kurioje priimtas sprendimas, teismo proceso dėl teismo nurodymo neįvykdymo)
   2009/C 141/13
   Proceso kalba: italų

      Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas

   Corte d'appello di Milano

      Šalys pagrindinėje byloje

      Ieškovas: Marco Gambazzi

      Atsakovė: DaimlerChrysler Canada Inc., CIBC Mellon Trust Company

      Dalykas

   Prašymas priimti prejudicinį sprendimą — Corte d'appello di Milano — Briuselio konvencijos 26 straipsnio ir 27 straipsnio 1 dalies išaiškinimas — Sprendimas, kurio pripažinimas prieštarauja atitinkamos valstybės viešajai tvarkai — Sprendimas, trukdantis proceso šaliai pasinaudoti teise į gynybą („debarment“) dėl to, kad nebuvo vykdomi teismo nurodymai

      Rezoliucinė dalis

   1968 m. rugsėjo 27 d. Konvencijos dėl jurisdikcijos ir teismo sprendimų civilinėse ir komercinėse bylose vykdymo, iš dalies pakeistos 1978 m. spalio 9 d. Konvencija dėl Danijos Karalystės, Airijos ir Jungtinės Didžiosios Britanijos ir Šiaurės Airijos Karalystės prisijungimo, 1982 m. spalio 25 d. Konvencija dėl Graikijos Respublikos prisijungimo, 1989 m. gegužės 26 d. Konvencija dėl Ispanijos Karalystės ir Portugalijos Respublikos prisijungimo ir 1996 m. lapkričio 29 d. Konvencija dėl Austrijos Respublikos, Suomijos Respublikos ir Švedijos Karalystės prisijungimo, 27 straipsnio 1 punktas turi būti aiškinamas taip:
   valstybės, kurioje siekiama sprendimo pripažinimo, teismas, remdamasis šiame straipsnyje nurodyta išlyga dėl viešosios tvarkos, gali atsižvelgti į tai, kad sprendimą priėmusios valstybės teismas priėmė sprendimą dėl ieškovo reikalavimų neišklausęs atsakovo, kuris nuolat dalyvavo teismo posėdžiuose, bet nutartimi buvo pašalintas iš proceso, nes neįvykdė tame pačiame procese priimta ankstesne nutartimi nustatytų įpareigojimų, jeigu įvertinus visą procesą ir atsižvelgus į visas aplinkybes jam matyti, kad ši priemonė dėl pašalinimo buvo akivaizdus ir neproporcingas atsakovo teisės būti išklausytam pažeidimas.

      (1)  OL C 283, 2007 11 24.


title: Bylos C-115/04 išbraukimas iš registro

text:
               18.12.2004

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 314/11

         Bylos C-115/04 (1) išbraukimas iš registro
   (2004/C 314/29)
   Europos Bendrijų Teisingumo Teismo pirmininkas 2004 m. rugsėjo 23 d. nutartimi nurodė išbraukti iš registro bylą C-115/04 Europos Bendrijų Komisija prieš Suomijos Respubliką.

      (1)  OL C 94, 2004 4 17.


title: Byla T-69/10: 2010 m. vasario 18 d. pareikštas ieškinys byloje IRO prieš Komisiją

text:
               17.4.2010

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 100/61

         2010 m. vasario 18 d. pareikštas ieškinys byloje IRO prieš Komisiją

   (Byla T-69/10)
   2010/C 100/90
   Proceso kalba: italų

      Šalys

      Ieškovė: Industrie Riunite Odolesi SpA (IRO) (Via Brescia, Italija), atstovaujama advokatų A. Giardina ir P. Tomassi

      Atsakovė: Europos Komisija

      Ieškovės reikalavimai:

               —

               Panaikinti ginčijamą sprendimą.

               —

               Nepatenkinus pirmojo reikalavimo, panaikinti arba sumažinti ginčijamu sprendimu ieškovei paskirtą baudą.

               —

               Priteisti iš Komisijos bylinėjimosi išlaidas.

      Ieškinio pagrindai ir pagrindiniai argumentai

   Ieškinio pagrindai ir pagrindiniai argumentai yra panašūs į nurodytus byloje T-55/10, SP prieš Komisiją.
   Konkrečiai ieškovė nurodo:

               —

               teisės pažeidimą ir piktnaudžiavimą įgaliojimais, nes Komisija priėmė sprendimą, kuriuo nubaudė ieškovę už jos dalyvavimą aptariamame kartelyje dėl kainų, neišnagrinėjusi visų patvirtinančių dokumentų, nes priedai, susiję su kainų lentelėmis, nebuvo įtraukti,

               —

               procedūrinių taisyklių, numatytų Reglamente (EB) Nr. 1/2003 (1), pažeidimą, nes Pirmosios instancijos teismui panaikinus 2002 m. gruodžio 17 d. sprendimą C(2002) 5087 galutinis, Komisija priėmė ginčijamą sprendimą nesilaikydama procedūrinių taisyklių, tokių kaip pranešimų apie kaltinimus išsiuntimas šalims ir (arba) šalių išklausymas ar nacionalinės valdžios institucijos įsikišimas, todėl visa Komisijos procedūra yra neišsami, nekoherentiška ir neteisėta, o inkriminuojamų įmonių teisė į gynybą buvo pažeista,

               —

               netinkamą tyrimą ir motyvavimą, nes Komisija neteisingai įvertino vykstant tyrimui surinktus įrodymus, susijusius su atitinkamos rinkos dydžiu ir nustatyto kartelio poveikiu.

         Nepatenkinus pirmojo reikalavimo ieškovė prašo panaikinti arba sumažinti ginčijamame sprendime nustatytą baudą.

      (1)  2002 m. gruodžio 16 d. Tarybos reglamentas (EB) Nr. 1/2003 dėl konkurencijos taisyklių, nustatytų Sutarties 81 ir 82 straipsniuose, įgyvendinimo (OL L 1, 2003, p. 1; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 8 sk., 2 t., p. 205).


title: Byla T-773/16: 2016 m. lapkričio 7 d. pareikštas ieškinys byloje Salehi/Komisija

text:
               20.2.2017

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 53/29

         2016 m. lapkričio 7 d. pareikštas ieškinys byloje Salehi/Komisija

   (Byla T-773/16)
   (2017/C 053/36)
   Proceso kalba: vokiečių

      Šalys

      Ieškovas: Dominik Salehi (Brėmenas, Vokietija), atstovaujamas advokatės C. Drews

      Atsakovė: Europos Komisija

      Reikalavimai

   Ieškovas Bendrojo Teismo prašo:

               —

               pripažinti, kad atsakovė pažeidė Reglamento (EB) Nr. 539/2001 (pakeisto Reglamentu (ES) Nr. 1289/2013) 1 straipsnio 4 dalį, nes nesiėmė minėtoje nuostatoje nurodytų priemonių, atsižvelgdama į 2016 m. liepos 1 d. ir 2016 m. rugsėjo 16 d. ieškovo raštus, ir nepateikė ieškovui pranešimo;

               —

               priteisti iš atsakovės bylinėjimosi išlaidas.

      Ieškinio pagrindai ir pagrindiniai argumentai

   Grįsdamas ieškinį ieškovas remiasi dviem pagrindais.

               1.

               Pirmasis ieškinio pagrindas: abipusiškumo principo pažeidimas dėl griežto Visa Waiver Program Improvement and Terrorist Travel Prevention Act of 2015 (2015 m. Bevizio režimo tobulinimo ir teroristų kelionių prevencijos įstatymas) taikymo

               2.

               Antrasis ieškinio pagrindas: atsakovės neveikimas

         Ieškovas teigia, kad Komisija nesiėmė priemonių, numatytų pagal 2001 m. kovo 15 d. Tarybos reglamento (EB) Nr. 539/2001, nustatančio trečiųjų šalių, kurių piliečiai, kirsdami išorines sienas, privalo turėti vizas, ir trečiųjų šalių, kurių piliečiams toks reikalavimas netaikomas, sąrašus (OL L 81, 2001, p. 1; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 19 sk., 4 t., p. 65), 1 straipsnio 4 dalies e punkto i papunktį.


title: Byla T-226/13 P: 2013 m. balandžio 14 d. Luigi Marcuccio pateiktas apeliacinis skundas dėl 2013 m. vasario 6 d. Tarnautojų teismo nutarties byloje F-67/12, Marcuccio prieš Komisiją

text:
               15.6.2013

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 171/36

         2013 m. balandžio 14 d. Luigi Marcuccio pateiktas apeliacinis skundas dėl 2013 m. vasario 6 d. Tarnautojų teismo nutarties byloje F-67/12, Marcuccio prieš Komisiją

   (Byla T-226/13 P)
   2013/C 171/69
   Proceso kalba: italų

      Šalys

      Apeliantas: Luigi Marcuccio (Trikazė, Italija), atstovaujamas advokato G. Cipressa

      Kita proceso šalis: Europos Komisija

      Reikalavimai

   Apeliantas Bendrojo Teismo prašo:

               —

               patenkinti visus apelianto pirmojoje instancijoje pateiktus reikalavimus,

               —

               priteisti iš atsakovės apelianto pirmojoje instancijoje patirtas bylinėjimosi išlaidas.

      Apeliacinio skundo pagrindai ir pagrindiniai argumentai

   Šioje byloje apeliantas pateikia skundą dėl 2012 m. vasario 6 d. Tarnautojų teismo nutarties, kuria kaip akivaizdžiai teisiškai nepagrįstas atmestas ieškinys dėl, pirma, Europos Komisijos sprendimo atmesti prašymą atlyginti žalą, kurią ieškovas tariamai patyrė dėl to, kad laiškas, susijęs su 2008 m. lapkričio 4 d. Tarnautojo teismo sprendimo Marcuccio prieš Komisiją, F-41/06, vykdymo tvarka, buvo išsiųstas advokatui, atstovavusiam ieškovui apeliacinėje byloje dėl šio sprendimo, panaikinimo, ir antra, dėl prašymo priteisti iš Komisijos dėl to patirtos žalos atlyginimą.
   Grįsdamas apeliacinį skundą apeliantas remiasi visišku nutarties atmesti prašymą atlyginti žalą nemotyvavimu, įskaitant nepakankamą tyrimą ir faktinių aplinkybių iškraipymą, savavališku elgesiu, ir kaltina Tarnautojų teismą, kad jis neteisingai ir netinkamai taikė ir aiškino:

               —

               Europos Sąjungos institucijų deliktinę atsakomybę reglamentuojančias teisės normas,

               —

               kiekvienai Europos Sąjungos institucijai bei Europos Sąjungos teismui tenkančios pareigos motyvuoti sąvoką,

               —

               Europos Sąjungos institucijos neteisėtų veiksmų sąvoką.

         Apeliantas taip pat nurodo, kad pirmosios instancijos teismo priimtas sprendimas dėl bylinėjimosi išlaidų yra neteisėtas.


title: Byla T-134/17: 2017 m. kovo 2 d. pareikštas ieškinys byloje Hércules Club de Fútbol/Komisija

text:
               8.5.2017

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 144/49

         2017 m. kovo 2 d. pareikštas ieškinys byloje Hércules Club de Fútbol/Komisija

   (Byla T-134/17)
   (2017/C 144/68)
   Proceso kalba: ispanų

      Šalys

      Ieškovė: Hércules Club de Fútbol, SAD (Alikantė, Ispanija), atstovaujama advokatų S. Rating ir Y. Martínez Mata

      Atsakovė: Europos Komisija

      Reikalavimai

   Ieškovė Bendrojo Teismo prašo:

               —

               panaikinti 2017 m. vasario 2 d. Europos Komisijos sprendimą C (2017) 736 galutinis byloje GESTDEM 2016/6034 – 2016/6044;

               —

               priteisti iš Komisijos bylinėjimosi išlaidas.

      Ieškinio pagrindai ir pagrindiniai argumentai

   Šis ieškinys pareiškiamas dėl sprendimo, kurio patvirtintas atsisakymas leisti Hércules CF susipažinti su dokumentais, kurie sudarė medžiagą 2016 m. liepos 4 d. Sprendimui C (2016) 4060 galutinis dėl valstybės pagalbos SA.36387 (2013/C) (ex 2013/NN) (ex 2013/CP), kurią Ispanija suteikė futbolo klubams „Valencia Club de Fútbol Sociedad Anónima Deportiva“, „Hércules Club de Fútbol Sociedad Anónima Deportiva“ ir „Elche Club de Fútbol Sociedad Anónima Deportiva“ priimti.
   Grįsdama ieškinį ieškovė remiasi keturiais pagrindais.

               1.

               Pirmasis ieškinio pagrindas, susijęs su klaida, kad 2001 m. gegužės 30 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamento (EB) Nr. 1049/2001 dėl galimybės visuomenei susipažinti su Europos Parlamento, Tarybos ir Komisijos dokumentais (OL L 145, 2001, p. 43; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 1 sk., 3 t., p. 331) 4 straipsnio 2 dalies trečia ir pirma įtraukomis gali būti grindžiamas atsisakymas leisti susipažinti su dokumentais.

                           —

                           Šiuo klausimu teigiama, kad Komisija automatiškai pritaikė administracinių procedūrų konfidencialumo prezumpciją, pripažintą Bendrijos jurisprudencijoje ir kad Komisija neteisingai pagal analogiją pritaikė jurisprudenciją, susijusią su karteliais ir su jų įtaka trečiųjų asmenų komerciniams interesams.

               2.

               Antrasis ieškinio pagrindas, susijęs su neteisingu Reglamento 1049/2001 4 straipsnio 3 dalies taikymu.

                           —

                           Teigiama, kad šiuo atveju negalima taikyti jurisprudencijos dėl kartelių pagal analogiją. Nors suprantama, kad jų atvejais informacija išlieka „jautri“ ir kurį laiką Komisijai priėmus sprendimą, bet vienos sutarties, kurios sąlygos, anot Komisijos, neatitinka SESV, atveju taip nėra.

               3.

               Trečiasis ieškinio pagrindas, susijęs su papildomu argumentu, kad nors konkrečių atveju Komisijos argumentai dėl konfidencialumo yra pagrįsti šiuo atveju, yra viršesnis viešasis interesas, kuris pagrindžia leidimą susipažinti su dokumentais ir kurį įgyvendinant užtikrinamos teisės į gynybą, įtvirtintos Europos Sąjungos pagrindinių teisių chartijoje.

               4.

               Ketvirtasis ieškinio pagrindas, susijęs su papildomu argumentu, pagrįstu Reglamento Nr. 1049/2001 4 straipsnio 6 dalies pažeidimu, nes pagal jį Komisija turi suteikti galimybę susipažinti bent su dalimi prašomos informacijos.


title: Byla C-116/14: 2014 m. kovo 10 d. pareikštas ieškinys byloje Europos Komisija prieš Portugalijos Respubliką

text:
               5.5.2014

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 135/27

         2014 m. kovo 10 d. pareikštas ieškinys byloje Europos Komisija prieš Portugalijos Respubliką

   (Byla C-116/14)
   2014/C 135/32
   Proceso kalba: portugalų

      Šalys

      Ieškovė: Europos Komisija, atstovaujama N. Yerrell ir P. Guerra e Andrade

      Atsakovė: Portugalijos Respublika

      Ieškovės reikalavimai

               —

               Pripažinti, kad nepriėmusi reikalaujamų gairių ir apie jas nepranešusi, Portugalijos Respublika neįvykdė įsipareigojimų pagal 2008 m. lapkričio 19 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 2008/96/EB (1) dėl kelių infrastruktūros saugumo valdymo 8 straipsnio 1 ir 2 dalis;

               —

               priteisti iš Portugalijos Respublikos bylinėjimosi išlaidas.

      Ieškinio pagrindai ir pagrindiniai argumentai

   Remiantis Direktyvos 2008/96 8 straipsnio 1 dalimi, jei gairių dar nėra, valstybės narės, siekdamos padėti kompetentingoms institucijoms taikyti šią direktyvą, užtikrina, kad gairės būtų priimtos ne vėliau kaip 2011 m. gruodžio 19 d.
   Praėjus dvejiems metams po to, kai pasibaigė nustatytas terminas aptariamoms gairėms priimti, Portugalijos valstybė tų gairių dar nepriėmė.
   Pagal Direktyvos 2008/96 8 straipsnio 1 dalį, valstybės narės Komisijai praneša apie šias gaires per tris mėnesius nuo jų priėmimo.
   Kadangi Portugalijos valstybė nepriėmė gairių, ji neįvykdė minėtos pareigos pranešti.

      (1)  OL L 319, p. 59.


title: Byla C-79/14: 2014 m. vasario 14 d. Landgericht Hannover (Vokietija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje TUIfly GmbH prieš Harald Walter

text:
               12.5.2014

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 142/17

         2014 m. vasario 14 d.Landgericht Hannover (Vokietija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje TUIfly GmbH prieš Harald Walter

   (Byla C-79/14)
   2014/C 142/23
   Proceso kalba: vokiečių

      Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas

   Landgericht Hannover

      Šalys pagrindinėje byloje

      Apeliantė: TUIfly GmbH

      Kita apeliacinio proceso šalis: Harald Walter

      Prejudiciniai klausimai

               I.

               Ar 2004 m. vasario 11 d. Parlamento ir Tarybos reglamento (EB) Nr. 261/2004 (1) 7 straipsnį reikia aiškinti taip, kad reglamentas apima taip pat ir atvejį, kai nepranešama apie skrydžio „paankstinimą“, dėl kurio keleiviai gali praleisti skrydį?

               II.

               Ar reglamentą reikia aiškinti taip, kad išskyrus 5 straipsnį, vėlavimo priežastis nėra lemiamas veiksnys?

               III.

               Ar reglamento tikslui, būtent atlyginti žalą, atsirandančią dėl laiko praradimo, būtų daromas poveikis ir tada, jei keleivis į paskirties vietą atvyktų anksčiau ir tai paveiktų jo turimą laiką prieš skrydį?

               IV.

               Ar taikytinas reglamentas, jei apie skrydžio paankstinimą nepranešama, dėl ko atostogų vieta pasiekiama vėliau, negu planuota?

               V.

               Ar reglamento tikslas turi būti aukštas [keleivių] apsaugos lygis, dėl ko keleivio turimo laiko ribos būtų apsaugotos? Taip pat ir paankstinimo atveju?

      (1)  2004 m. vasario 11 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentas (EB) Nr. 261/2004, nustatantis bendras kompensavimo ir pagalbos keleiviams taisykles atsisakymo vežti ir skrydžių atšaukimo arba atidėjimo ilgam laikui atveju, panaikinantis Reglamentą (EEB) Nr. 295/91 (OL L 46, p. 1; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 7 sk., 8 t., p. 10)


title: Byla T-194/11: 2011 m. kovo 31 d. pareikštas ieškinys byloje Bro Grébé prieš Tarybą

text:
               21.5.2011

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 152/31

         2011 m. kovo 31 d. pareikštas ieškinys byloje Bro Grébé prieš Tarybą

   (Byla T-194/11)
   2011/C 152/56
   Proceso kalba: prancūzų

      Šalys

      Ieškovė: Geneviève Bro Grébé (Abidžanas, Dramblio Kaulo Krantas), atstovaujama advokato J. C. Tchikaya

      Atsakovė: Europos Sąjungos Taryba

      Reikalavimai

   Ieškovė Bendrojo Teismo prašo:

               —

               Panaikinti 2011 m. sausio 14 d. Tarybos sprendimą 2011/18/BUSP, kuriuo iš dalies keičiamas Tarybos sprendimas 2010/656/BUSP, kuriuo atnaujinamos ribojamosios priemonės Dramblio Kaulo Krantui, ir 2011 m. sausio 14 d. Tarybos reglamentą (ES) Nr. 25/2011, kuriuo iš dalies keičiamas Reglamentas (EB) Nr. 560/2005, nustatantis tam tikras konkrečias ribojančias priemones, taikytinas tam tikriems asmenims ir subjektams, atsižvelgiant į padėtį Dramblio Kaulo Krante, tiek, kiek jie susiję su ieškove.

               —

               Priteisti iš Tarybos bylinėjimosi išlaidas.

      Ieškinio pagrindai ir pagrindiniai argumentai

   Ieškovės nurodyti ieškinio pagrindai ir pagrindiniai motyvai iš esmės yra tokie patys arba panašūs į tuos, kurie nurodyti byloje T-118/11, Attey prieš Tarybą.


title: Byla T-479/11: 2016 m. gegužės 26 d. Bendrojo Teismo sprendimas byloje Prancūzija ir IFP Énergies nouvelles/Komisija (Valstybės pagalba — Naftos paieška — Numanoma ir neribota valstybės garantija, suteikiant Institut français du pétrole (IFP) pramoninės ir komercinės viešosios įstaigos (EPIC) statusą — Nauda — Naudos prezumpcija)

text:
               11.7.2016

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 251/20

         2016 m. gegužės 26 d. Bendrojo Teismo sprendimas byloje Prancūzija ir IFP Énergies nouvelles/Komisija

   (Byla T-479/11) (1)

   ((Valstybės pagalba - Naftos paieška - Numanoma ir neribota valstybės garantija, suteikiant Institut français du pétrole (IFP) pramoninės ir komercinės viešosios įstaigos (EPIC) statusą - Nauda - Naudos prezumpcija))
   (2016/C 251/20)
   Proceso kalba: prancūzų

      Šalys

      Ieškovės: Prancūzijos Respublika, iš pradžių atstovaujama E. Belliard, G. de Bergues, B. Beaupère-Manokha ir J. Gstalter, po to – E. Belliard, G. de Bergues, J. Gstalter ir S. Menez, vėliau – G. de Bergues, S. Menez, D. Colas ir J. Bousin, ir galiausiai –G. de Bergues, D. Colas ir J. Bousin) (byla T-479/11); IFP Énergies nouvelles (Riuej Malmezonas, Prancūzija), atstovaujama iš pradžių advokatų É. Morgan de Rivery ir A. Noël-Baron, po to – É. Morgan de Rivery ir E. Lagathu) (byla T-157/12)

      Atsakovė: Europos Komisija, atstovaujama B. Stromsky, D. Grespan ir K. Talabér-Ritz

      Dalykas

   Pagal SESV 263 straipsnį pateiktas prašymas panaikinti 2011 m. birželio 29 d. Komisijos sprendimą 2012/26/ES dėl valstybės pagalbos C-35/08 (ex NN 11/08), kurią Prancūzija suteikė viešajai įstaigai Institut Français du Pétrole (OL L 14, 2012, p. 1).

      Rezoliucinė dalis

               1.

               Panaikinti 2011 m. birželio 29 d. Komisijos sprendimo 2012/26/ES dėl valstybės pagalbos C-35/08 (ex NN 11/08), kurią Prancūzija suteikė viešajai įstaigai Institut Français du Pétrole, 1 straipsnio 3–5 dalis ir 2–12 straipsnius.

               2.

               Atmesti likusią ieškinių dalį.

               3.

               Europos Komisija padengia du trečdalius savo bylinėjimosi išlaidų, susijusių su bylomis T-479/11 ir T-157/12, ir du trečdalius Prancūzijos Respublikos ir IFP Énergies nouvelles bylinėjimosi išlaidų.

               4.

               Prancūzijos Respublika padengia trečdalį savo bylinėjimosi išlaidų ir trečdalį Komisijos bylinėjimosi išlaidų, susijusių su byla T-479/11.

               5.

               IFP Énergies nouvelles padengia trečdalį savo bylinėjimosi išlaidų ir trečdalį Komisijos bylinėjimosi išlaidų, susijusių su byla T-157/12.

      (1)  OL C 340, 2011 11 19.


title: Byla T-457/08 2008 m. spalio 10 d. pareikštas ieškinys byloje Intel prieš Komisiją

text:
               22.11.2008

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 301/60

         2008 m. spalio 10 d. pareikštas ieškinys byloje Intel prieš Komisiją

   (Byla T-457/08)
   (2008/C 301/99)
   Proceso kalba: anglų
   Šalys

      Ieškovė: Intel Corp. (Wilmington, Jungtinės Valstijos), atstovaujama QC N. Green ir baristerio K. Bacon

      Atsakovė: Europos Bendrijų Komisija
   Ieškovės reikalavimai

               —

               Panaikinti sprendimus.

               —

               Pratęsti terminą, skirtą Intel pateikti atsakymą į papildomą pranešimą apie kaltinimus (PPK), 30 dienų, skaičiuojant nuo dienos, kai Intel bus suteikta galimybė susipažinti su atitinkamais skundo pareiškėjos dokumentais.

               —

               Priteisti iš Komisijos bylinėjimosi išlaidas.

         Ieškinio pagrindai ir pagrindiniai argumentai
   Šiuo ieškiniu ieškovė prašo pagal EB 230 straipsnį panaikinti 2008 m. rugsėjo 15 d. bylą nagrinėjančio pareigūno remiantis Komisijos sprendimo 2001/462/EB (1) 10 straipsniu priimtą sprendimą byloje COMP/C-3/37.990 — Intel dėl EB 82 straipsnio taikymo bei Komisaro sprendimą, priimtą 2008 m. spalio 6 d. ar maždaug tokiu metu. Skundžiami sprendimai susiję su Komisijos sprendimu atsisakyti gauti, konkrečiai iš skundo pareiškėjos byloje, kai kuriuos dokumentinius įrodymus, kurie, ieškovės teigimu, yra tiesiogiai susiję su PPK Komisijos nurodytais tvirtinimais. Bylą nagrinėjantis pareigūnas taip pat atmetė Intel argumentą, kad ji negalės naudingai atsakyti į PPK, jei negaus šių dokumentų, ir atsisakė pratęsti terminą atsakymui į PPK pateikti.
   Savo prašymams pagrįsti ieškovė nurodo du teisinius pagrindus.
   Visų pirma ieškovė teigia, kad sprendimuose yra teisės klaidų ir tvirtina, jog nustatyto termino, iki kurio ji turėjo pateikti savo atsakymą į PPK, negalima pradėti skaičiuoti, kol nėra surinkti visi bylos medžiagos dokumentai. Priešingu atveju įmonė negalėtų veiksmingai pasinaudoti savo teise į gynybą.
   Antra, ieškovė nurodo, kad skundžiami sprendimai yra akivaizdžiai neteisėti, nes jais leidžiama Komisijai tęsti diskriminacinį ir šališką tyrimą, kuris trukdo ieškovei įgyvendinti savo teisę į gynybą. Ieškovė teigia, jog tai pažeidžia gero administravimo principą, pagal reikalaujama, kad Komisija sprendimą priimtų remdamasi visa prieinama faktine ir teisine informacija, kuri galėtų turėti poveikį galutiniam sprendimui.

      (1)  2001 m. gegužės 23 d. Komisijos sprendimas dėl bylas nagrinėjančių pareigūnų įgaliojimų tam tikrose konkurencijos bylose (OL L 162, p. 21).


title: Byla C-71/07 P 2007 m. vasario 12 d. Franco Campoli pateiktas apeliacinis skundas dėl 2006 m. lapkričio 29 d. Pirmosios instancijos teismo (antroji išplėstinė kolegija) priimto sprendimo Campoli prieš Komisiją byloje T-135/05

text:
               26.5.2007

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 117/2

         2007 m. vasario 12 d. Franco Campoli pateiktas apeliacinis skundas dėl 2006 m. lapkričio 29 d. Pirmosios instancijos teismo (antroji išplėstinė kolegija) priimto sprendimo Campoli prieš Komisiją byloje T-135/05
   (Byla C-71/07 P)
   (2007/C 117/02)
   Proceso kalba: prancūzų
   Šalys

      Ieškovas: Franco Campoli, atstovaujamas advokatų G. Vandersanden, L. Levi, S. Rodrigues

      Kitos proceso šalys: Europos Bendrijų Komisija, atstovaujama V. Joris, D. Martin, bei Europos Sąjungos Taryba, atstovaujama M. Arpio, I. Šulce
   Ieškovo reikalavimai

               —

               panaikinti 2006 m. lapkričio 29 d. Europos Bendrijų Pirmosios instancijos teismo sprendimą byloje T-135/05;

               —

               panaikinus sprendimą patenkinti ieškovo pirmoje instancijoje pateiktus reikalavimus, atitinkamai pakeistus atsižvelgiant į jo prašymų dėl šeimos pašalpos ir mokymosi išmokų nepriimtinumo, ir todėl

                           —

                           panaikinti 2004 m. gruodžio 13 d. Paskyrimų tarnybos sprendimą atmesti jo skundą kartu su šiame skunde ginčytu Paskyrimų tarnybos sprendimu, kuriuo 2004 m. gegužės 1 d. buvo pakeistas jo pensijai taikomas korekcinis koeficientas, bei pensijos lapelius, kiek jie įgyvendina pastarąjį sprendimą nuo 2004 m. gegužės mėn.;

                           —

                           priteisti iš atsakovės visas išlaidas;

               —

               priteisti iš atsakovės pirmoje ir apeliacinėje instancijose patirtas bylinėjimosi išlaidas.

         Ieškinio pagrindai ir pagrindiniai argumentai
   Ieškovas nurodo keletą argumentų, pagrindžiančių vienintelį jo ieškinio pagrindą dėl vienodo požiūrio principo pažeidimo ir Bendrijos teismams tenkančios pareigos motyvuoti nesilaikymo.
   Paminėtas principas buvo pažeistas pirmiausia todėl, kad Pirmosios instancijos teismas nusprendė, jog teisės aktų leidėjas gali pakeisti Pareigūnų tarnybos nuostatus nustatydamas mažiau palankias sąlygas nei galiojanti sistema su sąlyga, kad yra nustatomas pakankamai ilgas pereinamasis laikotarpis. Pereinamojo laikotarpio buvimas ir jo pakankamos trukmės vertinimas iš esmės nėra susiję su naujos priemonės teisėtumo vertinimu vienodo požiūrio principo atžvilgiu, kurio paisymas reikalauja, kad teismas patikrintų, ar nėra nepagrįsto arba akivaizdžiai Bendrijos teisės aktų leidėjo siekiamo tikslo neatitinkančio skirtingo vertinimo. Tačiau šiuo atveju skundžiamu sprendimu nebuvo apibrėžti naujų taisyklių, susijusių su korekcinių koeficientų nustatymu, tikslai ir, a fortiori, jame nebuvo išnagrinėta, ar konstatuotinas nepagrįstas ir šio tikslo akivaizdžiai neatitinkantis skirtingas vertinimas. Ieškovas priduria, kad remiantis vidutiniu gyvenimo lygiu tam tikroje valstybėje nustatytas korekcinis koeficientas pažeidžia pensininkų perkamosios galios išlaikymo tikslą ir jų judėjimo ir gyvenamosios vietos pasirinkimo laisvės tikslą, nes valstybės sostinėje ar kituose jos brangiuose miestuose ar regionuose nuolat gyvenantys pensininkai turi mažesnę perkamąją galią nei pensininkai, pasirinkę savo gyvenamąją vietą ne sostinėje ar tokiose valstybės miestuose ir regionuose.
   Savo antruoju argumentu ieškovas teigia, kad, priešingai nei nuspręsta skundžiamame sprendime, naujoji pensijų sistema iš esmės siejama su gyvenimo lygiu Briuselyje, ir todėl Belgijoje nuolat gyvenančių pensininkų pajamos apskaičiuojamos atsižvelgiant tik į šios valstybės narės sostinės gyvenimo lygį, o kitų valstybių narių sostinėse nuolat gyvenančių pensininkų pajamos yra apskaičiuojamos taikant korekcinį koeficientą, kuriuo atsižvelgiama į vidutinį gyvenimo lygį visoje valstybėje. Be to, ieškovas ginčija Pirmosios instancijos teismo teiginį, kad Bendrijos teisės akto teisėtumas negali priklausyti nuo to, kokiu būdu šis aktas yra taikomas praktikoje, nes tokio akto įgyvendinimo priemonės yra glaudžiai susijusios su pačiu teisės aktu, ir teigia, kad taip pažeidžiamos teisės į gynybą bei šalių lygybės Bendrijos teisme principas, nes apie naujas pensijų sistemos įgyvendinimo priemones jis sužinojo tik pasibaigus rašytinei proceso daliai.
   Savo paskutiniu argumentu ieškovas galiausiai ginčija Pirmosios instancijos teismo teiginį, kad jis nebuvo suinteresuotas pateikti ieškinį pagal EB 241 straipsnį, ir šiuo atžvilgiu remiasi palankesnių sąlygų nustatymu „pigesnėje “valstybėje narėje nuolat gyvenantiems pensininkams. Skųsdamas skirtingą nuolat „pigesnėje “valstybėje narėje ir „brangioje “valstybėje narėje gyvenančių pensininkų vertinimą, jis iš esmės nurodo vienodos perkamosios galios principo pažeidimą ir tuo iš esmės ginčija naujais Pareigūnų tarnybos nuostatais ir jų pereinamojo laikotarpio priemonėmis pagrįstą pensijų sistemą.


title: Byla T-142/13: 2014 m. vasario 10 d. Bendrojo Teismo nutartis byloje Jinko Solar ir kt. prieš Parlamentą ir kt.

text:
               12.5.2014

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 142/54

         2014 m. vasario 10 d. Bendrojo Teismo nutartis byloje Jinko Solar ir kt. prieš Parlamentą ir kt.

   (Byla T-142/13) (1)

   2014/C 142/70
   Proceso kalba: anglų
   Penktosios kolegijos pirmininkas nutartimi nurodė išbraukti bylą iš registro.

      (1)  OL C 123, 2013 4 27.


title: Byla T-163/05: 2010 m. kovo 3 d. Bendrojo Teismo sprendimas byloje Bundesverband deutscher Banken prieš Komisiją (Valstybės pagalba — Valstybės turto perleidimas Landesbank Hessen-Thüringen Girozentrale — Sprendimas, kuriuo pripažįstama, kad pagalba iš dalies nesuderinama su bendrąja rinka ir kuriuo nurodoma ją susigrąžinti — Privataus investuotojo kriterijus — Pareiga motyvuoti)

text:
               17.4.2010

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 100/36

         2010 m. kovo 3 d. Bendrojo Teismo sprendimas byloje Bundesverband deutscher Banken prieš Komisiją

   (Byla T-163/05) (1)

   (Valstybės pagalba - Valstybės turto perleidimas Landesbank Hessen-Thüringen Girozentrale - Sprendimas, kuriuo pripažįstama, kad pagalba iš dalies nesuderinama su bendrąja rinka ir kuriuo nurodoma ją susigrąžinti - Privataus investuotojo kriterijus - Pareiga motyvuoti)
   2010/C 100/54
   Proceso kalba: vokiečių

      Šalys

      Ieškovė: Bundesverband deutscher Banken eV (Berlynas, Vokietija), atstovaujama advokatų H.-J. Niemeyer, K.-S. Scholz ir J.-O. Lenschow

      Atsakovė: Europos Komisija, atstovaujama N. Khan ir T. Scharf

      Atsakovės pusėje į bylą įstojusios šalys: Vokietijos Federacinė Respublika, atstovaujama M. Lumma ir C. Schulze-Bahr, padedamų advokato J. Witting, Hesenas (Vokietija), atstovaujamas iš pradžių advokatų H.-J. Freund ir M. Holtzhäuser, vėliau H.-J. Freund ir S. Lehr, bei Landesbank Hessen-Thüringen Girozentrale (Frankfurtas prie Maino, Vokietija), atstovaujamas advokato H.-J. Freund

      Dalykas

   Dėl prašymo panaikinti 2004 m. spalio 20 d. Komisijos sprendimą 2006/742/EB dėl Vokietijos pagalbos bankui Landesbank Hessen-Thüringen Girozentrale (OL L 307, 2006, p. 159).

      Rezoliucinė dalis

               1.

               Pašalinti iš bylos Bundesverband deutscher Banken eV dubliko 9 ir 10 prieduose pateiktus dokumentus.

               2.

               Atmesti ieškinį.

               3.

               Bundesverband deutscher Banken padengia savo bei Europos Komisijos, Heseno ir Landesbank Hessen-Thüringen Girozentrale bylinėjimosi išlaidas.

               4.

               Vokietijos Federacinė Respublika padengia savo bylinėjimosi išlaidas.

      (1)  OL C 155, 2005 6 25.


title: Byla C-451/05 Cour de cassation (Prancūzija)  2005 m. gruodžio 13 d.  sprendimu pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje Société Elisa (Européenne et luxembourgeoise d'investissements SA) prieš Directeur général des impôts, Direction des services generaux et de l'informatique et Ministère public

text:
               11.3.2006

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 60/19

         Cour de cassation (Prancūzija) 2005 m. gruodžio 13 d. sprendimu pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje Société Elisa (Européenne et luxembourgeoise d'investissements SA) prieš Directeur général des impôts, Direction des services generaux et de l'informatique et Ministère public
   (Byla C-451/05)
   (2006/C 60/38)
   Proceso kalba: prancūzų

      Cour de cassation (Prancūzija) 2005 m. gruodžio 13 d. sprendimu kreipėsi į Europos Bendrijų Teisingumo Teismą su prašymu, kurį Teisingumo Teismo sekretoriatas gavo 2005 m. gruodžio 19 d., priimti prejudicinį sprendimą byloje Société Elisa (Européenne et luxembourgeoise d'investissements SA) prieš Directeur général des impôts, Direction des services généraux et de l'informatique et Ministère public.

      Cour de cassation prašo Teisingumo Teismo atsakyti į šiuos klausimus:

               1.

               Ar EB sutarties 52 ir tolesni straipsniai ir 73b bei tolesni straipsniai draudžia tokius teisės aktus, pavyzdžiui, Bendrojo mokesčių kodekso 990d ir tolesnius straipsnius, kurie juridiniams asmenims, turintiems veiksmingus valdymo centrus Prancūzijoje, suteikia teisę į atleidimą nuo mokesčio už nuosavybės Prancūzijoje komercinę vertę, ir kurie juridinių asmenų, turinčių veiksmingus valdymo centrus kitos šalies teritorijoje, net jei tai yra Europos Sąjungos valstybė narė, šią teisę sąlygoja Prancūzijos ir tos valstybės sudarytu susitarimu dėl administracinės pagalbos kovojant su sukčiavimu ir vengimu mokėti mokesčius arba tuo, kad taikant Sutartyje numatytą diskriminavimą dėl tautybės draudžiančią nuostatą, tie juridiniai asmenys nebūtų apmokestinti labiau nei juridiniai asmenys, turintys veiksmingus valdymo centrus Prancūzijoje?

               2.

               Ar byloje nagrinėjamas mokestis yra kapitalo mokestis 1977 m. gruodžio 19 d. Tarybos direktyvos dėl valstybių narių kompetentingų institucijų tarpusavio pagalbos tiesioginio apmokestinimo srityje (1) 1 straipsnio prasme?

               3.

               Jei taip, ar pirmiau minėta 1977 m. gruodžio 19 d. direktyva valstybėms narėms nustatyti tarpusavio pagalbos apmokestinimo srityje įsipareigojimai draudžia pagal dvišalį susitarimą dėl administracinės pagalbos apmokestinimo srityje valstybėms narėms vykdyti tuos pačius įsipareigojimus, kurie neapima mokesčių mokėtojų kategorijos, šiuo atveju Liuksemburgo kontroliuojančių bendrovių ?

               4.

               Ar EB sutarties 52 ir tolesni straipsniai ir 73b ir tolesni straipsniai įpareigoja valstybę narę, sudarusią su kita šalimi, nesvarbu, ar ji yra Europos Sąjungos narė, ar ne, susitarimą, numatantį diskriminavimą apmokestinimo srityje draudžiančią nuostatą, kuri suteikia juridiniam asmeniui, turinčiam veiksmingą valdymo centrą kitos valstybės narės teritorijoje, tas pačias lengvatas, kokios nustatytos toje nuostatoje, kai juridinis asmuo turi vieną nuosavybę ar kelias pirmosios valstybės narės teritorijoje, o antra valstybė narė nėra susijusi su pirmąja lygiaverte nuostata?

      (1)  1977 m. gruodžio 19 d. Tarybos direktyva 77/799/EEB dėl valstybių narių kompetentingų institucijų tarpusavio pagalbos tiesioginio apmokestinimo srityje (OL L 336, p. 15)


title: Byla C-474/14: 2016 balandžio 7 d. Teisingumo Teismo (septintoji kolegija) nutartis (Tribunale di Salerno (Italija) prašymas priimti prejudicinį sprendimą) baudžiamojoje byloje prieš Cristiano Pontillo (Prašymas priimti prejudicinį sprendimą — Teisingumo Teismo procedūros reglamento 99 straipsnis — Identiški prejudiciniai klausimai — SESV 49 ir 56 straipsniai — Įsisteigimo laisvė — Laisvė teikti paslaugas — Azartiniai lošimai — Nacionalinės teisės aktai — Koncesijų sistemos reorganizavimas sulyginant koncesijų galiojimo trukmę — Naujas viešojo pirkimo konkursas — Koncesijos, kurių galiojimo trukmė trumpesnė nei anksčiau suteiktų koncesijų galiojimo trukmė — Apribojimas — Privalomi bendrojo intereso pagrindai — Proporcingumas)

text:
               25.7.2016

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 270/9

         2016 balandžio 7 d. Teisingumo Teismo (septintoji kolegija) nutartis (Tribunale di Salerno (Italija) prašymas priimti prejudicinį sprendimą) baudžiamojoje byloje prieš Cristiano Pontillo
   (Byla C-474/14) (1)

   ((Prašymas priimti prejudicinį sprendimą - Teisingumo Teismo procedūros reglamento 99 straipsnis - Identiški prejudiciniai klausimai - SESV 49 ir 56 straipsniai - Įsisteigimo laisvė - Laisvė teikti paslaugas - Azartiniai lošimai - Nacionalinės teisės aktai - Koncesijų sistemos reorganizavimas sulyginant koncesijų galiojimo trukmę - Naujas viešojo pirkimo konkursas - Koncesijos, kurių galiojimo trukmė trumpesnė nei anksčiau suteiktų koncesijų galiojimo trukmė - Apribojimas - Privalomi bendrojo intereso pagrindai - Proporcingumas))
   (2016/C 270/11)
   Proceso kalba: italų

      Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas

      Tribunale di Salerno

      Šalis pagrindinėje baudžiamojoje byloje

   Cristiano Pontillo

      Rezoliucinė dalis

               1.

               SESV 49 bei 56 straipsniai ir vienodo požiūrio bei veiksmingumo principai turi būti aiškinami taip, jog pagal juos nedraudžiami nacionalinės teisės aktai dėl azartinių lošimų, kaip antai nagrinėjami pagrindinėje byloje, kuriuose dėl sistemos reorganizavimo suvienodinant koncesijų galiojimo trukmę numatytas naujo konkurso dėl trumpesnės trukmės koncesijų nei anksčiau suteiktosios organizavimas.

               2.

               SESV 49 ir 56 straipsniai turi būti aiškinami taip, kad jie draudžia tokią ribojamąją nacionalinę nuostatą, kaip nagrinėjama pagrindinėje byloje, kuria koncesininkas, nutraukęs veiklą dėl koncesijos laikotarpio pabaigos, įpareigojamas neatlygintinai perleisti nuosavą materialųjį ir nematerialųjį turtą, sudarantį lažybų įmokų rinkimo ir valdymo tinklą, jei tokiu apribojimu viršijama tai, kas būtina šia nuostata siekiamam tikslui veiksmingai pasiekti, o tai patikrinti privalo prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas.

      (1)  OL C 462, 2014 12 22.


title: Byla C-97/05 2006 m. gruodžio 14 d. Teisingumo Teismo (pirmoji kolegija) sprendimas ( Verwaltungsgericht Darmstadt (Vokietija) prašymas priimti prejudicinį sprendimą) Mohamed Gattoussi prieš Stadt Rüsselsheim (Europos ir Viduržemio jūros regiono šalių susitarimas — Tuniso darbuotojas, kuriam leista gyventi valstybėje narėje ir vykdyti joje profesinę veiklą — Nediskriminavimo darbo sąlygų, atlyginimo ir atleidimo iš darbo atžvilgiu principas — Leidimo gyventi galiojimo trukmės sutrumpinimas)

text:
               30.12.2006

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 331/8

         2006 m. gruodžio 14 d. Teisingumo Teismo (pirmoji kolegija) sprendimas (Verwaltungsgericht Darmstadt (Vokietija) prašymas priimti prejudicinį sprendimą) Mohamed Gattoussi prieš Stadt Rüsselsheim

   (Byla C-97/05) (1)

   (Europos ir Viduržemio jūros regiono šalių susitarimas - Tuniso darbuotojas, kuriam leista gyventi valstybėje narėje ir vykdyti joje profesinę veiklą - Nediskriminavimo darbo sąlygų, atlyginimo ir atleidimo iš darbo atžvilgiu principas - Leidimo gyventi galiojimo trukmės sutrumpinimas)
   (2006/C 331/12)
   Proceso kalba: vokiečių
   Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas
   Verwaltungsgericht Darmstadt
   Šalys pagrindinėje byloje

      Ieškovas: Mohamed Gattoussi

      Atsakovė: Stadt Rüsselsheim
   Dalykas
   Prašymas priimti prejudicinį sprendimą — Verwaltungsgericht Darmstadt — Europos ir Viduržemio jūros regiono šalių susitarimo, steigiančio Europos Bendrijų bei jų valstybių narių ir Tuniso Respublikos asociaciją (OL 1998, L 97, p. 2), 64 straipsnio išaiškinimas — Tuniso pilietis, dirbantis valstybėje narėje — Vienodas požiūris darbo sąlygų ir atlyginimo atžvilgiu — Leidimo gyventi sutrumpinimas nutraukiant darbuotojo darbą
   Rezoliucinė dalis
   1995 m. liepos 17 d. Briuselyje sudaryto Europos ir Viduržemio jūros regiono šalių susitarimo, steigiančio Europos Bendrijų bei jų valstybių narių ir Tuniso Respublikos asociaciją, patvirtinto Europos Bendrijų ir Europos anglių ir plieno bendrijos vardu 1998 m. sausio 26 d. Tarybos ir Komisijos sprendimu 98/238/EB, 64 straipsnio 1 dalį reikia aiškinti taip, kad ji gali daryti poveikį Tuniso piliečio teisei gyventi valstybėje narėje, kai šiam piliečiui ši valstybė narė yra tinkamai išdavusi leidimą vykdyti šioje teritorijoje profesinę veiklą laikotarpiui, viršijančiam leidime gyventi nurodytą trukmę.

      (1)  OL C 106, 2005 4 30.