title: Byla C-48/18 P: 2018 m. sausio 26 d. Toontrack Music AB pateiktas apeliacinis skundas dėl 2017 m. lapkričio 22 d. Bendrojo Teismo (devintoji kolegija) priimto sprendimo byloje T-771/16 b Toontrack Music AB / Europos Sąjungos intelektinės nuosavybės tarnyba

text:
               30.4.2018

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 152/5

         2018 m. sausio 26 d.Toontrack Music AB pateiktas apeliacinis skundas dėl 2017 m. lapkričio 22 d. Bendrojo Teismo (devintoji kolegija) priimto sprendimo byloje T-771/16 b Toontrack Music AB / Europos Sąjungos intelektinės nuosavybės tarnyba

   (Byla C-48/18 P)
   (2018/C 152/07)
   Proceso kalba: švedų

      Šalys

      Apeliantė: Toontrack Music AB, atstovaujama advokato L.-E. Ström

      Kita proceso šalis: Europos Sąjungos intelektinės nuosavybės tarnyba (EUIPO)

      Apeliantės reikalavimai

   Apeliantė, nurodydama tris apeliacinio skundo pagrindus, Teisingumo Teismo prašo:

               —

               panaikinti skundžiamą sprendimą;

               —

               galutinai išnagrinėti bylą patenkinant Bendrajame Teisme nurodytus reikalavimus;

               —

               subsidiariai, grąžinti bylą Bendrajam Teismui ir

               —

               priteisti iš EUIPO bylinėjimosi išlaidas.

      Apeliacinio skundo pagrindai ir pagrindiniai argumentai

               1.

               Apeliantės apeliacinio skundo pirmasis pagrindas grindžiamas tuo, kad skundžiamas sprendimas prieštarauja taikytinai teisei pagal 2009 m. vasario 26 d. Tarybos reglamento (EB) Nr. 207/2009 (1) dėl Bendrijos prekių ženklo (pakeisto 2017 m. birželio 14 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentu (ES) 2017/1001 (2) dėl Europos Sąjungos prekių ženklo (toliau – reglamentas)) 7 straipsnio 1 dalies b ir c punktus bei 7 straipsnio 2 dalį, antrasis – 76 straipsnį, o trečiasis – 65 ir 75 straipsnius.

               2.

                  Apeliacinio skundo pirmajame pagrinde nurodyta, kad skundžiamame sprendime yra klaidų, nes Bendrasis Teismas padarė klaidą, kai nusprendė, kad paraiška dėl ES prekių ženklo EZMIX Nr. 13 945 423 yra aprašomojo pobūdžio, kaip tai suprantama pagal reglamento 7 straipsnio 1 dalies c punktą ir neturėjo pakankamai skiriamųjų požymių, kaip tai suprantama pagal reglamento 7 straipsnio 1 dalies b punktą ir 7 straipsnio 2 dalį. Kadangi EZMIX yra skiriamasis ženklas, Bendrasis Teismas padarė klaidą nusprendęs, kad buvo atsisakymo registruoti žymenį pagrindas pagal reglamentą. Bendrasis Teismas neatsižvelgė į visas reikšmingas bylos aplinkybes, susijusias su prašomo prekių ženklo reikšme, panaudojimu ir asociacija atitinkamai visuomenei. Todėl Bendrasis Teismas padarė teisės klaidą.

               3.

                  Apeliacinio skundo antrajame pagrinde nurodoma, kad Bendrasis Teismas taip pat padarė teisės klaidą, nes neatsižvelgė į reglamento 86 straipsnį ir iškraipė įrodymus. Bendrasis Teismas darė prielaidą, kad paprastumas yra labai svarbus pardavimo argumentas muzikos įrašymo ir programinės įrangos sektoriuje ir yra vienas iš esminių kriterijų. Bendrasis Teismas netinkamai taikė 76 straipsnį, nes buvo iškraipyti įrodymai byloje. Nagrinėjimo trūkumai lėmė neįrodytą ir klaidingą išvadą, kuri nepagrįsta jokiais faktais, kuriems Bendrasis Teismas suteikė lemiamą reikšmę bylos išsprendimui.

               4.

                  Apeliacinio skundo trečiajame pagrinde nurodoma, kad Bendrasis Teismas neatsižvelgė į reglamento 65 ir 75 straipsnius ir todėl padarė teisės klaidą, nes nesuteikė apeliantei galimybės pateikti žodinių argumentų dėl faktų, kuriais grindžiamas skundžiamas sprendimas ir EUIPO apeliacinės tarybos sprendimas.

               5.

               Šie faktai, kurie pirmą kartą buvo nurodyti EUIPO apeliacinės tarybos sprendime, nebuvo EUIPO įrodyti ir buvo nukreipti prieš apeliantę. Todėl į apeliantės pateiktus įrodymus ginčijant šį faktą buvo galima atsižvelgti tik Bendrajame Teisme, todėl apeliantė negalėjo pateikti išsamių įrodymų ir taip buvo pažeistas procesinio lygiateisiškumo principas.

      (1)  OL L 78, 2009, p. 1.

      (2)  OL L 154, 2017, p. 1.


title: Byla T-424/16: 2018 m. kovo 14 d. Bendrojo Teismo sprendimas byloje Gifi Diffusion / EUIPO – Crocs (Avalynė) (Bendrijos dizainas — Registracijos pripažinimo negaliojančia procedūra — Registruotas Bendrijos dizainas, vaizduojantis batą — Ankstesnis Bendrijos dizainas — Registracijos pripažinimo negaliojančia pagrindai — Pareiga motyvuoti — Reglamento (EB) Nr. 6/2002 62 straipsnis — Apeliacinės tarybos savo iniciatyva pateiktas registracijos pripažinimo negaliojančia pagrindas — Apeliacinės tarybos kompetencija — Reglamento Nr. 6/2002 63 straipsnio 1 dalis)

text:
               30.4.2018

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 152/29

         2018 m. kovo 14 d. Bendrojo Teismo sprendimas byloje Gifi Diffusion / EUIPO – Crocs (Avalynė)

   (Byla T-424/16) (1)

   ((Bendrijos dizainas - Registracijos pripažinimo negaliojančia procedūra - Registruotas Bendrijos dizainas, vaizduojantis batą - Ankstesnis Bendrijos dizainas - Registracijos pripažinimo negaliojančia pagrindai - Pareiga motyvuoti - Reglamento (EB) Nr. 6/2002 62 straipsnis - Apeliacinės tarybos savo iniciatyva pateiktas registracijos pripažinimo negaliojančia pagrindas - Apeliacinės tarybos kompetencija - Reglamento Nr. 6/2002 63 straipsnio 1 dalis))
   (2018/C 152/35)
   Proceso kalba: anglų

      Šalys

      Ieškovė: Gifi Diffusion (Vilnevas prie Loto, Prancūzija), atstovaujama advokatės C. de Chassey

      Atsakovė: Europos Sąjungos intelektinės nuosavybės tarnyba (EUIPO), atstovaujama J. Ivanausko

      Kita procedūros EUIPO apeliacinėje taryboje šalis, įstojusi į bylą Bendrajame Teisme: Crocs, Inc. (Naivotas, Koloradas, Jungtinės Valstijos), atstovaujama solisitorių H. Seymour, L. Cassidy, J. Guise, D. Knight bei advokatų N. Hadjadj Cazier, M. Berger ir H. Haouideg

      Dalykas

   Ieškinys dėl 2016 m. balandžio 25 d. EUIPO trečiosios apeliacinės tarybos sprendimo (byla R 37/2015-3), susijusio su registracijos pripažinimo negaliojančia procedūra tarp Gifi Diffusion ir Crocs.

      Rezoliucinė dalis

               1.

               Panaikinti 2016 m. balandžio 25 d. Europos Sąjungos intelektinės nuosavybės tarnybos (EUIPO) trečiosios apeliacinės tarybos sprendimą (byla R 37/2015-3), susijusį su registracijos pripažinimo negaliojančia procedūra tarp Gifi Diffusion ir Crocs.

               2.

               EUIPO padengia savo ir Gifi Diffusion bylinėjimosi išlaidas, patirtas per procesą Bendrajame Teisme.

               3.

               Crocs padengia savo bylinėjimosi išlaidas.

      (1)  OL C 392, 2016 10 24.


title: Byla T-651/16: 2018 m. kovo 14 d. Bendrojo Teismo sprendimas byloje Crocs / EUIPO – Gifi Diffusion (Avalynė) (Bendrijos dizainas — Registracijos pripažinimo negaliojančia procedūra — Registruotas Bendrijos dizainas, vaizduojantis batą — Ankstesnis Bendrijos dizainas — Registracijos pripažinimo negaliojančia pagrindas — Naujumo nebuvimas — Paskelbimas iki prioriteto datos — Faktinių aplinkybių nagrinėjimas savo iniciatyva — Apeliacinėje taryboje pateikti papildomi įrodymai — Reglamento (EB) Nr. 6/2002 5, 7 straipsniai ir 63 straipsnio 2 dalis)

text:
               30.4.2018

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 152/30

         2018 m. kovo 14 d. Bendrojo Teismo sprendimas byloje Crocs / EUIPO – Gifi Diffusion (Avalynė)

   (Byla T-651/16) (1)

   ((Bendrijos dizainas - Registracijos pripažinimo negaliojančia procedūra - Registruotas Bendrijos dizainas, vaizduojantis batą - Ankstesnis Bendrijos dizainas - Registracijos pripažinimo negaliojančia pagrindas - Naujumo nebuvimas - Paskelbimas iki prioriteto datos - Faktinių aplinkybių nagrinėjimas savo iniciatyva - Apeliacinėje taryboje pateikti papildomi įrodymai - Reglamento (EB) Nr. 6/2002 5, 7 straipsniai ir 63 straipsnio 2 dalis))
   (2018/C 152/36)
   Proceso kalba: anglų

      Šalys

      Ieškovė: Crocs, Inc. (Naivotas, Koloradas, Jungtinės Valstijos), atstovaujama solisitorių H. Seymour, L. Cassidy, J. Guise ir D. Knight bei advokatų N. Hadjadj Cazier, M. Berger ir H. Haouideg

      Atsakovė: Europos Sąjungos intelektinės nuosavybės tarnyba (EUIPO), atstovaujama J. Ivanausko

      Kita procedūros EUIPO apeliacinėje taryboje šalis, įstojusi į bylą Bendrajame Teisme: Gifi Diffusion (Vilnevas prie Loto, Prancūzija), atstovaujama advokatės C. de Chassey

      Dalykas

   Ieškinys dėl 2016 m. birželio 6 d. EUIPO trečiosios apeliacinės tarybos sprendimo (byla R 853/2014-3), susijusio su registracijos pripažinimo negaliojančia procedūra tarp Gifi Diffusion ir Crocs.

      Rezoliucinė dalis

               1.

               Atmesti ieškinį.

               2.

               Crocs, Inc. padengia savo bei Europos Sąjungos intelektinės nuosavybės tarnybos (EUIPO) ir Gifi Diffusion bylinėjimosi išlaidas, patirtas per procesą Bendrajame Teisme.

      (1)  OL C 410, 2016 11 7.


title: Byla C-125/18: 2018 m. vasario 16 d. Juzgado de Primera Instancia de Barcelona (Ispanija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje Marc Gómez del Moral Guasch / Bankia S.A.

text:
               30.4.2018

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 152/18

         2018 m. vasario 16 d.Juzgado de Primera Instancia de Barcelona (Ispanija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje Marc Gómez del Moral Guasch / Bankia S.A.

   (Byla C-125/18)
   (2018/C 152/22)
   Proceso kalba: ispanų

      Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas

      Juzgado de Primera Instancia de Barcelona

      Šalys pagrindinėje byloje

      Ieškovas: Marc Gómez del Moral Guasch

      Atsakovė: Bankia S.A.

      Prejudiciniai klausimai

               1.

               Ar šis IRPH
                   (1)
                  Cajas (taupomųjų bankų IRPH) indeksas turi būti teisminės apsaugos dalykas, t. y. teismas turi patikrinti, ar šis indeksas vartotojui yra suprantamas, ir tam nesudaro kliūčių tai, jog jis reglamentuojamas įstatymų ir kitų teisės aktų, kadangi tai nėra Direktyvos 93/13 (2) 1 straipsnio 2 dalyje numatytas atvejis, atsižvelgiant į tai, jog ši nuostata nėra privaloma ir tokios kintamosios ir mokėjimo funkciją atliekančios palūkanos į sutartį pardavėjo ar tiekėjo įtraukiamos pasirinktinai?

               2.

                           2.1

                           Ar, vadovaujantis į [Ispanijos] teisės sistemą neperkeltos Direktyvos 93/13 4 straipsnio 2 dalimi, prieštarauja šiai direktyvai ir jos 8 straipsniui tai, kad Ispanijos teismas remiasi ir taiko jos 4 straipsnio 2 dalį, kai ši nuostata į vidaus teisės sistemą nebuvo perkelta įstatymų leidėjo valia, kuris siekė visiškos visų sąlygų, kurias pardavėjas ar tiekėjas galėtų įtraukti į su vartotojais pasirašomą sutartį, apsaugos, įskaitant tas sąlygas, kurios turi įtakos pagrindiniam sutarties dalykui, net jei jos būtų surašytos aiškia, suprantama kalba?

                           2.2

                           Bet kuriuo atveju, ar yra būtina teikti informaciją ar viešinti šiuos faktus ar duomenis, ar kai kuriuos iš jų, kad būtų suprantama esminė sąlyga, konkrečiai IRPH?

                                       (i)

                                       Paaiškinti, kaip buvo sudaryta orientacinė norma, tai yra, informuoti, kad šis indeksas apima komisinius ir kitas nominalių palūkanų sąnaudas, jog tai yra paprastas nesvertinis vidurkis, kad pardavėjas ar tiekėjas turėjo žinoti ir pranešti, jog reikėjo taikyti neigiamą maržą, ir kad pateikti duomenys nėra vieši, palyginti su kitu, įprastu indeksu – Euribor.

                                       (ii)

                                       Paaiškinti, kaip jis keitėsi praeityje ir kaip ateityje gali pasikeisti, informuojant ir viešai paskelbiant tuos grafikus, kurie vartotojui aiškiai ir suprantamai paaiškintų šio specifinio indekso raidą, lyginant su Euribor, įprastu hipoteka užtikrintų paskolų indeksu.

                           2.3

                           Jeigu Europos Sąjungos Teisingumo Teismas nuspręstų, kad būtent prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas turi išnagrinėti sutarties sąlygų nesąžiningumą bei nustatyti visas šio pažeidimo pasekmes pagal savo nacionalinę teisę, šio teismo yra klausiama, ar informacijos apie visa tai trūkumas reikštų, kad sąlyga nėra suprantama, nes vidutiniam vartotojui ji nėra aiški (Direktyvos 93/13 4 straipsnio 2 dalis), arba kad tokios informacijos nepateikimas reikštų nesąžiningą pardavėjo ar tiekėjo elgesį ir todėl tinkamai informuotas vartotojas nebūtų sutikęs savo paskolą susieti su IRPH.

               3.

               Jei taupomųjų bankų IRPH pripažįstamas negaliojančiu, nesant susitarimo arba tuo atveju, kai jis galėtų neigiamai paveikti vartotoją, kuri iš toliau nurodytų dviejų pasekmių atitiktų Direktyvos 93/13 6 straipsnio 1 dalį ir 7 straipsnio 1 dalį?

                           3.1

                           Sutarties turinio pakeitimas, taikant įprastą, pakaitinį indeksą – Euribor, nes tai yra sutartis, iš esmės siejama su [pardavėjo ar tiekėjo statusą turinčios] įmonės sudėtinėmis palūkanomis.

                           3.2

                           Palūkanų netaikymas, su vieninteliu įpareigojimu grąžinti paskolos sumą paskolos gavėjo ar skolininko nustatytais terminais.

      (1)  Būsto paskolų lyginamasis indeksas.

      (2)  1993 m. balandžio 5 d. Tarybos direktyva 93/13/EEB dėl nesąžiningų sąlygų sutartyse su vartotojais (OL L 95, 1993, p. 29; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 15 sk., 2 t., p. 288).


title: Byla C-52/18: 2018 m. sausio 29 d. Amtsgericht Norderstedt (Vokietija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje Christian Fülla / Toolport GmbH

text:
               30.4.2018

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 152/7

         2018 m. sausio 29 d.Amtsgericht Norderstedt (Vokietija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje Christian Fülla / Toolport GmbH

   (Byla C-52/18)
   (2018/C 152/09)
   Proceso kalba: vokiečių

      Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas

      Amtsgericht Norderstedt

      Šalys pagrindinėje byloje

      Ieškovas: Christian Fülla

      Atsakovė: Toolport GmbH

      Prejudiciniai klausimai

               1.

               Ar Direktyvos 1999/44/EB (1) 3 straipsnio 3 dalies trečią pastraipą reikia aiškinti taip, kad nuotolinės prekybos būdu pirktą vartojimo prekę vartotojas, norėdamas, kad prekiautojas ją pataisytų arba pakeistų, visuomet privalo pateikti jos buvimo vietoje?

               2.

               Jei ne:
               Ar Direktyvos 1999/44/EB 3 straipsnio 3 dalies trečią pastraipą reikia aiškinti taip, kad nuotolinės prekybos būdu pirktą vartojimo prekę vartotojas, norėdamas, kad prekiautojas ją pataisytų arba pakeistų, visuomet privalo pateikti prekiautojo buveinėje?

               3.

               Jei ne:
               Kokius kriterijus galima kildinti iš Direktyvos 1999/44/EB 3 straipsnio 3 dalies trečios pastraipos, siekiant nustatyti vietą, kurioje vartotojas, norėdamas, kad prekiautojas pataisytų arba pakeistų nuotolinės prekybos būdu pirktą vartojimo prekę, privalo ją jam pateikti?

               4.

               Jeigu vieta, kurioje vartotojas privalo prekiautojui pateikti nuotolinės prekybos būdu pirktą vartojimo prekę tam, kad pastarasis ją patikrintų ir galėtų a posteriori įvykdyti sutartį, (visuomet arba konkrečiu atveju) yra prekiautojo buveinė:
               Ar tai, kad vartotojas privalo iš anksto apmokėti prekės nuvežimo ir (arba) atvežimo atgal išlaidas, yra suderinama su Direktyvos 1999/44/EB 3 straipsnio 3 dalies pirma pastraipa, taikoma kartu su šios direktyvos 3 straipsnio 4 dalimi, ar „nemokamo pataisymo“ pareiga reiškia, kad minėtas išlaidas iš anksto privalo apmokėti pardavėjas?

               5.

               Jeigu vieta, kurioje vartotojas privalo prekiautojui pateikti nuotolinės prekybos būdu pirktą vartojimo prekę tam, kad pastarasis ją patikrintų ir galėtų a posteriori įvykdyti sutartį, (visuomet arba konkrečiu atveju) yra prekiautojo buveinė, ir jeigu vartotojo pareiga iš anksto apmokėti prekės vežimo išlaidas yra suderinama su Direktyvos 1999/44/EB 3 straipsnio 3 dalies pirma pastraipa, taikoma kartu su 3 straipsnio 4 dalimi:
               Ar Direktyvos 1999/44/EB 3 straipsnio 3 dalies trečią pastraipą, taikomą kartu su 3 straipsnio 5 dalies antra įtrauka, reikia aiškinti taip, kad vartotojas, kuris tik informavo prekiautoją apie vartojimo prekės trūkumą, bet nepasiūlė nuvežti jos iki prekiautojo vietos, neturi teisės nutraukti sutartį?

               6.

               Jeigu vieta, kurioje vartotojas privalo prekiautojui pateikti nuotolinės prekybos būdu pirktą vartojimo prekę tam, kad pastarasis ją patikrintų ir galėtų a posteriori įvykdyti sutartį, (visuomet arba konkrečiu atveju) yra prekiautojo buveinė, bet vartotojo pareiga iš anksto apmokėti prekės vežimo išlaidas yra nesuderinama su Direktyvos 1999/44/EB 3 straipsnio 3 dalies pirma pastraipa, taikoma kartu su 3 straipsnio 4 dalimi:
               Ar Direktyvos 1999/44/EB 3 straipsnio 3 dalies trečią pastraipą, taikomą kartu su 3 straipsnio 5 dalies antra įtrauka, reikia aiškinti taip, kad vartotojas, kuris tik informavo prekiautoją apie vartojimo prekės trūkumą, bet nepasiūlė nuvežti jos iki prekiautojo vietos, neturi teisės nutraukti sutartį?

      (1)  1999 m. gegužės 25 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 1999/44/EB dėl vartojimo prekių pardavimo ir susijusių garantijų tam tikrų aspektų (OL L 171, 1999, p. 12; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 15 sk., 4 t., p. 223).


title: Byla T-824/16: 2018 m. kovo 13 d. Bendrojo Teismo sprendimas byloje Kiosked / EUIPO – VRT (K) (Europos Sąjungos prekių ženklas — Protesto procedūra — Europos Sąjungoje galiojanti tarptautinė registracija — Vaizdinis prekių ženklas K — Ankstesnis vaizdinis Beniliukso prekių ženklas K — Santykinis atmetimo pagrindas — Galimybė supainioti — Reglamento (EB) Nr. 207/2009 8 straipsnio 1 dalies b punktas (dabar – Reglamento (ES) 2017/1001 8 straipsnio 1 dalies b punktas))

text:
               30.4.2018

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 152/31

         2018 m. kovo 13 d. Bendrojo Teismo sprendimas byloje Kiosked / EUIPO – VRT (K)

   (Byla T-824/16) (1)

   ((Europos Sąjungos prekių ženklas - Protesto procedūra - Europos Sąjungoje galiojanti tarptautinė registracija - Vaizdinis prekių ženklas K - Ankstesnis vaizdinis Beniliukso prekių ženklas K - Santykinis atmetimo pagrindas - Galimybė supainioti - Reglamento (EB) Nr. 207/2009 8 straipsnio 1 dalies b punktas (dabar – Reglamento (ES) 2017/1001 8 straipsnio 1 dalies b punktas)))
   (2018/C 152/37)
   Proceso kalba: anglų

      Šalys

      Ieškovė: Kiosked Oy Ab (Espas, Suomija), atstovaujama advokato L. Laaksonen

      Atsakovė: Europos Sąjungos intelektinės nuosavybės tarnyba, atstovaujama M. Fischer

      Kita procedūros EUIPO apeliacinėje taryboje šalis, įstojusi į bylą Bendrajame Teisme: De Vlaamse Radio- en Televisieomroeporganisatie (VRT) (Briuselis, Belgija), atstovaujama advokatų P. Y. Thoumsin ir E. Van Melkebeke

      Dalykas

   Ieškinys dėl 2016 m. rugsėjo 19 d. EUIPO ketvirtosios apeliacinės tarybos sprendimo (byla R 279/2016-4), susijusio su protesto procedūra tarp VRT ir Kiosked.

      Rezoliucinė dalis

               1.

               Atmesti ieškinį.

               2.

               Kiosked Oy Ab padengia savo bylinėjimosi išlaidos ir iš jos priteisiamos Europos Sąjungos intelektinės nuosavybės tarnybos (EUIPO) ir De Vlaamse Radio- en Televisieomroeporganisatie (VRT) patirtos bylinėjimosi išlaidos.

      (1)  OL C 22, 2017 1 23.


title: Byla C-127/18: 2018 m. vasario 16 d. Nejvyšší správní soud (Čekijos Respublika) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje A-PACK CZ, s.r.o. / Odvolací finanční ředitelství

text:
               30.4.2018

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 152/19

         2018 m. vasario 16 d.Nejvyšší správní soud (Čekijos Respublika) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje A-PACK CZ, s.r.o. / Odvolací finanční ředitelství

   (Byla C-127/18)
   (2018/C 152/23)
   Proceso kalba: čekų

      Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas

      Nejvyšší správní soud

      Šalys pagrindinėje byloje

      Kasatorė (ieškovė pirmojoje instancijoje): A-PACK CZ, s.r.o.

      Kita proceso šalis (atsakovė pirmojoje instancijoje): Odvolací finanční ředitelství

      Prejudiciniai klausimai

               1.

               Ar 2006 m. lapkričio 28 d. Tarybos direktyvos 2006/112/EB (1) dėl pridėtinės vertės mokesčio bendros sistemos 90 straipsnio 2 dalį, atsižvelgiant į mokesčių neutralumo ir proporcingumo principus, galima aiškinti taip, kad ji leidžia nuostata, kuri nukrypsta nuo bendros taisyklės, nustatyti sąlygas, kuriomis tam tikrais atvejais negalima sumažinti apmokestinamosios vertės, kai iš dalies arba visiškai nesumokama kaina?

               2.

               Jei atsakymas į pirmą klausimą yra teigiamas, ar 2006 m. lapkričio 28 d. Tarybos direktyvos 2006/112/EB dėl pridėtinės vertės mokesčio bendros sistemos 90 straipsnio tikslui prieštarauja tokia nacionalinės teisės nuostata, kuri neleidžia pridėtinės vertės mokesčio mokėtojui patikslinti mokesčio sumos, jei jam kilo prievolė apskaičiuoti mokestį atliekant apmokestinamą tiekimą kitam apmokestinamajam asmeniui, kuris už tiekimą sumokėjo tik iš dalies arba visai nesumokėjo ir kuris paskui nustojo būti pridėtinės vertės mokesčio mokėtoju?

      (1)  OL L 347, 2006, p. 1.


title: Byla C-55/18: 2018 m. sausio 29 d. Audiencia Nacional (Ispanija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje Federación de Servicios de Comisiones Obreras (CCOO) / Deutsche Bank SAE

text:
               30.4.2018

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 152/8

         2018 m. sausio 29 d.Audiencia Nacional (Ispanija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje Federación de Servicios de Comisiones Obreras (CCOO) / Deutsche Bank SAE

   (Byla C-55/18)
   (2018/C 152/10)
   Proceso kalba: ispanų

      Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas

      Audiencia Nacional

      Šalys pagrindinėje byloje

      Ieškovė: Federación de Servicios de Comisiones Obreras (CCOO)

      Atsakovas: Deutsche Bank SAE

      Prejudiciniai klausimai

               1.

               Ar reikėtų suprasti, kad Ispanijos Karalystė Darbuotojų statuto 34 ir 35 straipsniais, kaip jie yra aiškinami teismų praktikoje, nustatytos priemonės, kurios yra būtinos siekiant užtikrinti 2003 m. lapkričio 4 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 2003/88/EB (1) 3, 5 ir 6 straipsniuose nustatytų darbo laiko ir savaitės bei kasdienio poilsio trukmės apribojimų veiksmingumą tiems visą darbo dieną dirbantiems darbuotojams, kurie nėra aiškiai, individualiai ar kolektyviai, įsipareigoję dirbti viršvalandžių ir kurie neturi mobiliųjų darbuotojų, prekybos laivyno ar geležinkelių darbuotojų statuso?

               2.

               Ar Europos Sąjungos pagrindinių teisių chartijos (OL C 362, 2012, p. 391–407) 31 straipsnio 2 dalis bei 2003 m. lapkričio 4 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 2003/88/EB 3, 5, 6, 16 ir 22 straipsniai, siejami su 1989 m. birželio 12 d. Tarybos direktyvos 89/391/EEB (2) 4 straipsnio 1 dalimi, 11 straipsnio 3 dalimi ir 16 straipsnio 3 dalimi, turi būti aiškinami kaip draudžiantys nacionalinės teisės nuostatas, kaip antai Darbuotojų statuto 34 ir 35 straipsnius, iš kurių negalima spręsti, kaip nurodyta suformuotoje teismų praktikoje, jog įmonės privalo įdiegti paprastų visą darbo dieną dirbančių darbuotojų, kurie nėra aiškiai, individualiai ar kolektyviai, įsipareigoję dirbti viršvalandžių ir kurie neturi mobiliųjų darbuotojų, prekybos laivyno ar geležinkelių darbuotojų statuso, faktinio darbo dienos laiko apskaitos sistemą?

               3.

               Ar reikėtų suprasti, kad valstybėms narėms skirtas, Europos Sąjungos pagrindinių teisių chartijos 31 straipsnio 2 dalyje ir 2003 m. lapkričio 4 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 2003/88/EB 3, 5, 6, 16 ir 22 straipsniuose, siejamuose su 1989 m. birželio 12 d. Tarybos direktyvos 89/391/EEB 4 straipsnio 1 dalimi, 11 straipsnio 3 dalimi ir 16 straipsnio 3 dalimi, įtvirtintas imperatyvus įpareigojimas riboti visų darbuotojų darbo laiko trukmę paprastų darbuotojų atžvilgiu yra užtikrinamas nacionalinės teisės nuostatomis, įtvirtintomis Darbuotojų statuto 34 ir 35 straipsniuose, iš kurių negalima spręsti, kaip nurodyta suformuotoje teismų praktikoje, jog įmonės privalo įdiegti visą darbo dieną dirbančių darbuotojų, kurie, skirtingai nei mobilieji darbuotojai, prekybos laivyno ar geležinkelių darbuotojai, nėra aiškiai, individualiai ar kolektyviai, įsipareigoję dirbti viršvalandžių, faktinio darbo dienos laiko apskaitos sistemą?

      (1)  2003 m. lapkričio 4 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2003/88/EB dėl tam tikrų darbo laiko organizavimo aspektų (OL L 299, 2003, p. 9; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 5 sk., 4 t., p. 381).

      (2)  1989 m. birželio 12 d. Tarybos direktyva 89/391/EEB dėl priemonių darbuotojų saugai ir sveikatos apsaugai darbe gerinti nustatymo (OL L 183, 1989, p. 1; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 5 sk., 1 t., p. 349).


title: Byla T-154/18: 2018 m. kovo 5 d. pareikštas ieškinys byloje Sona Nutrition Ltd / EUIPO – Solgar Holdings, Inc. (SOLGAR Since 1947 MultiPlus WHOLEFOOD CONCENTRATE MULTIVITAMIN FORMULA)

text:
               30.4.2018

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 152/54

         2018 m. kovo 5 d. pareikštas ieškinys byloje Sona Nutrition Ltd / EUIPO – Solgar Holdings, Inc. (SOLGAR Since 1947 MultiPlus WHOLEFOOD CONCENTRATE MULTIVITAMIN FORMULA)

   (Byla T-154/18)
   (2018/C 152/64)
   Kalba, kuria surašytas ieškinys: anglų

      Šalys

      Ieškovė: Sona Nutrition Ltd (Dublinas, Airija), atstovaujama advokatų A. von Mühlendahl ir H. Hartwig

      Atsakovė: Europos Sąjungos intelektinės nuosavybės tarnyba (EUIPO)

      Kita procedūros Apeliacinėje taryboje šalis: Solgar Holdings, Inc. (Ronkonkoma, Niujorkas, Jungtinės Valstijos)

      Su procedūra EUIPO susijusi informacija

      Prekių ženklo, dėl kurio kilo ginčas, savininkė: kita procedūros Apeliacinėje taryboje šalis

      Prekių ženklas, dėl kurio kilo ginčas: žalios, šviesiai rudos, smėlio, tamsiai rudos ir auksinės rudos spalvų vaizdinis ES prekių ženklas „SOLGAR Since 1947 MultiPlus WHOLEFOOD CONCENTRATE MULTIVITAMIN FORMULA“ – Registracijos paraiška Nr. 13 781 273

      Procedūra EUIPO: protesto procedūra

      Ginčijamas sprendimas: 2017 m. gruodžio 20 d. EUIPO ketvirtosios apeliacinės tarybos sprendimas byloje R 1322/2017-4

      Reikalavimai

   Ieškovė Bendrojo Teismo prašo:

               —

               panaikinti ginčijamą sprendimą,

               —

               priteisti iš EUIPO ir Solgar Holdings, Inc. bylinėjimosi išlaidas.

      Pagrindai, kuriais remiamasi

               —

               Reglamento Nr. 2017/1001 94 straipsnio 1 dalies pažeidimas,

               —

               Reglamento Nr. 2017/1001 8 straipsnio 1 dalies b punkto pažeidimas.


title: Byla C-56/18 P: 2018 m. sausio 29 d. Europos Komisijos pateiktas apeliacinis skundas dėl 2017 m. lapkričio 17 d. Bendrojo Teismo priimto sprendimo byloje T-263/15 Gmina Miasto Gdynia ir Port Lotniczy Gdynia Kosakowo / Komisija

text:
               30.4.2018

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 152/9

         2018 m. sausio 29 d. Europos Komisijos pateiktas apeliacinis skundas dėl 2017 m. lapkričio 17 d. Bendrojo Teismo priimto sprendimo byloje T-263/15 Gmina Miasto Gdynia ir Port Lotniczy Gdynia Kosakowo / Komisija

   (Byla C-56/18 P)
   (2018/C 152/11)
   Proceso kalba: lenkų

      Šalys

      Apeliantė: Europos Komisija, atstovaujama K. Herrmann, D. Recchia ir S. Noë

      Kitos proceso šalys: Gmina Miasto Gdynia, Port Lotniczy Gdynia Kosakowo sp. z o.o., Lenkijos Respublika

      Apeliantės reikalavimai

   Apeliantė Teisingumo Teismo prašo:

               —

               panaikinti 2017 m. lapkričio 17 d. Bendrojo Teismo sprendimą byloje T-263/15 Gmina Miasto Gdynia ir Port Lotniczy Gdynia Kosakowo / Komisija;

               —

               atmesti šeštojo ieškinio pagrindo trečią kaltinimą kaip nepagrįstą;

               —

               grąžinti bylą Bendrajam Teismui, kad šis išnagrinėtų likusius penkis ieškinio pagrindus;
               alternatyviai,

               —

               panaikinti 2017 m. lapkričio 17 d. Bendrojo Teismo sprendimą byloje T-263/15 Gmina Miasto Gdynia ir Port Lotniczy Gdynia Kosakowo / Komisija tiek, kiek jo rezoliucinės dalies 1 punkte taip pat nusprendžiama dėl investicinės pagalbos;

               —

               grąžinti bylą Bendrajam Teismui, kad šis išnagrinėtų likusius penkis ieškinio pagrindus;

               —

               atidėti bylinėjimosi išlaidų pirmojoje ir apeliacinėje instancijose klausimą.

      Apeliacinio skundo pagrindai ir pagrindiniai argumentai

   Komisijos teigimu, Bendrojo Teismo sprendimas byloje T–263/15 turi būti panaikintas, nes jame yra teisės klaidų, kurias Komisija sugrupavo į tris apeliacinio skundo pagrindus:
   1.
         Klaidingas „suinteresuotųjų asmenų teisės pateikti pastabas“ ir šios teisės pažeidimo teisinių pasekmių teisinis kvalifikavimas, atsižvelgiant į Teisingumo Teismo sprendimą Ferriere Nord SpA / Komisja, C–49/05 P.

   Ginčijamas sprendimas 2015/1586/ES (1), kuriuo nuspręsta, kad bendrovei PLGK skirta veiklos pagalba nesuderinama su vidaus rinka, buvo pagrįstas dviem vienas su kitu nesusijusiais motyvais. Pagrindinis šio nesuderinamumo motyvas buvo investicinės pagalbos nesuderinamumas su vidaus rinka (žr. ginčijamo sprendimo 244 konstatuojamąją dalį). Tai, kad neįvykdytas pirmasis 2014 m. gairėse nustatytas kriterijus, pagal kurį veiklos pagalba turėjo prisidėti prie aiškiai apibrėžto bendro intereso tikslo, buvo tik antrasis papildomas motyvas, kad pagalba yra nesuderinama su vidaus rinka.
   Vis dėlto sprendimo 71–98 punktuose Bendrasis Teismas teigia, kad bendrovei PLGK skirtos veiklos pagalbos nesuderinamumas su vidaus rinka kyla tik iš 2014 m. gairių taikymo, todėl jis remiasi byloje C–49/05 P priimtu Sprendimu Ferriere Nord SpA / Komisija. Ši prielaida kyla iš neteisingo ginčijamo sprendimo, visų pirma jo 244 ir 245 konstatuojamųjų dalių, aiškinimo (žr. antrąjį apeliacinio skundo pagrindą). Jeigu Bendrasis Teismas būtų teisingai aiškinęs šį klausimą, jis būtų privalėjęs konstatuoti, kad trečiasis šeštojo ieškinio pagrindo kaltinimas yra neveiksmingas (inopérant), nes dėl jo ginčijamas sprendimas negali būti panaikintas.
   Sprendimo 69–89 punktuose Bendrasis Teismas padarė dvi teisės klaidas, nes „teisę pateikti pastabas“, kuri suinteresuotiesiems asmenims suteikiama pagal SESV 108 straipsnio 2 dalį, taikė pažeisdamas Teisingumo Teismo sprendimą Ferriere Nord SpA / Komisija (C–49/05 P, 78–84 punktai). Pirmasis apeliacinio skundo pagrindas susideda iš dviejų dalių:

               i)

               Situacijoje, kurioje buvo priimtas sprendimas, „suinteresuotųjų asmenų teisė pateikti pastabas“ buvo teisiškai klaidingai priskirta prie „esminio procedūrinio reikalavimo“, dėl kurio nesilaikymo automatiškai Komisijos sprendimas turi būti pripažintas neteisėtu, nereikalaujant įrodyti, kad toks pažeidimas turėjo įtakos bylos šalies situacijai ir sprendimo rezoliucinei daliai (70, 81 ir 83 punktai).

               ii)

               Net jei reikėtų daryti prielaidą (kaip tą darė Bendrasis Teismas), kad bendrovei PLGK skirtos veiklos pagalbos nesuderinamumas su vidaus rinka kyla tik iš 2014 m. gairių taikymo – vis dėlto tai nebuvo tas atvejis – šiuo klausimu Bendrasis Teismas neteisingai aiškino ir taikė Teisingumo Teismo sprendimą Ferriere Nord SpA / Komisija (C–49/05 P). Gairių nuostatos, taikytos vertinant veiklos pagalbą, buvo iš esmės identiškos toms, kurios buvo taikytos 2005 m. gairių pagrindu panaikintame sprendime, todėl suinteresuotųjų asmenų pastabos dėl 2014 m. gairių neturėjo įtakos sprendimo rezoliucinei daliai.

         2.
         Neteisingas ginčijamo sprendimo ir panaikinto Komisijos sprendimo aiškinimas

   Bendrojo Teismo sprendimo 89 punkte pateikta išvada dėl ginčijamo sprendimo neteisėtumo grindžiama tuo, kad ginčijamo sprendimo 244 konstatuojamojoje dalyje nurodytas motyvas, susijęs su tuo, kad veiklos pagalba nesuderinama su vidaus rinka, Bendrojo Teismo sprendimo 84–87 punktuose buvo neteisingai išaiškintas, nes šis motyvas kilo iš 2014 m. gairių ir panaikinto Sprendimo 2014/883/ES (2). Ginčijamo sprendimo 244 konstatuojamojoje dalyje pateiktas neteisingas aiškinimas lėmė neteisingą minėto sprendimo 245 konstatuojamosios dalies aiškinimą.
   Ginčijamo sprendimo 244 konstatuojamojoje dalyje Komisija rėmėsi panaikinto Sprendimo 227 konstatuojamąja dalimi ir pakartojo jame padarytą išvadą, kad „veiklos pagalbos teikimas siekiant užtikrinti, kad būtų vykdomas investicinis projektas, kuriam teikiama nesuderinama investicinė pagalba, yra savaime nesuderinamas su vidaus rinka“. 244 konstatuojamosios dalies kitame sakinyje Komisija pagrindė šią išvadą taip: „Be nesuderinamos investicinės pagalbos, Gdynės oro uosto nebūtų, nes jis visiškai finansuojamas iš tos pagalbos, o veiklos pagalbos nebūtų galima suteikti nesamo oro uosto infrastruktūrai.“
   Toliau ginčijamo sprendimo 245 konstatuojamojoje dalyje Komisija nurodė: „Ši pagal 2005 m. Aviacijos gaires padaryta išvada galioja ir pagal 2014 m. Aviacijos gaires, jos pakanka nuspręsti, kad oro uosto veiklos vykdytojui suteikta veiklos pagalba yra nesuderinama su vidaus rinka“.
   Ginčijamo sprendimo 245 konstatuojamojoje dalyje vartojama formuluotė „galioja pagal 2014 m. Aviacijos gaires“ nereiškia, kad atitinkama išvada kyla iš šių gairių. Tai reiškia, kad ši išvada negali būti pakeista dėl 2014 m. gairių reikalavimų taikymo. Ginčijamo sprendimo 245 konstatuojamojoje dalyje nurodyta, kad veiklos pagalbos nesuderinamumas su vidaus rinka, atsiradęs dėl investicinės pagalbos nesuderinamumo, yra nepaisant 2014 m. gairių (remiantis kitais argumentais). Su panaikintu sprendimu susijęs „netikslumas“, kurį sprendimo 85 punkte nurodo Bendrasis Teismas, negali sukelti abejonių dėl pirmiau nurodytos, ginčijamame sprendime padarytos išvados teisingumo.
   3.
         Sprendimo rezoliucinės dalies 1 punkto neproporcingumas

   Tuo atveju, jei Teisingumo Teismas atmestų pirmesnius apeliacinio skundo pagrindus, Komisija alternatyviai nurodo, kad sprendimo rezoliucinės dalies 1 punktas, kuriuo buvo visiškai panaikinti ginčijamo sprendimo 2–5 straipsniai, yra neproporcingas. Kadangi sprendimo rezoliucinė dalis apima sprendimą dėl investicinės pagalbos, ši rezoliucinė dalis viršija skundžiamo sprendimo neteisėtumo, nurodyto sprendimo 71–89 punktuose ir susijusio su veiklos pagalba, apimtį. Bendrasis Teismas klaidingai nusprendė, kad ginčijamas sprendimas dėl 2 straipsnio formuluotės yra nedalomas. Tačiau pagal nusistovėjusią jurisprudenciją teisės akto atskyrimo kriterijumi yra tai, ar dėl dalinio teisės akto panaikinimo pasikeičia to teisės akto esmė. Ginčijamo sprendimo esmė nebūtų pakitusi dėl sprendimo panaikinimo, susijusio su veiklos pagalba, nes šis sprendimas tebeliktų susijęs su bendrovei PLGK skirta investicine pagalba.

      (1)  2015 m. vasario 26 d. Komisijos sprendimas (ES) 2015/1586 dėl priemonės SA.35388 (13/C) (ex 13/NN ir ex 12/N) – Lenkija – Gdynės-Kosakovo oro uosto steigimas (pranešta dokumentu Nr. C(2015) 1281) (OL L 250, 2015, p. 165).

      (2)  2014 m. vasario 11 d. Komisijos sprendimas 2014/883/ES dėl priemonės SA.35388 (13/C) (ex 13/NN ir ex 12/N) – Lenkija – Gdynės–Kosakovo oro uosto steigimas (pranešta dokumentu Nr. C(2014) 759) (OL L 357, 2014, S. 51).


title: Byla C-164/18: 2018 m. vasario 28 d. pareikštas ieškinys byloje Europos Komisija / Ispanijos Karalystė

text:
               30.4.2018

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 152/20

         2018 m. vasario 28 d. pareikštas ieškinys byloje Europos Komisija / Ispanijos Karalystė

   (Byla C-164/18)
   (2018/C 152/24)
   Proceso kalba: ispanų

      Šalys

      Ieškovė: Europos Komisija, atstovaujama P. Ondrůšek, E. Sanfrutos Cano ir G. von Rintelen

      Atsakovė: Ispanijos Karalystė

      Ieškovės reikalavimai

               —

               Pripažinti, kad vėliausiai iki 2016 m. balandžio 18 d. nepriėmusi 2014 m. vasario 26 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvai 2014/23/ES (1) perkelti būtinų įstatymų ir kitų teisės aktų, ar bet kuriuo atveju nepranešusi apie tokias nuostatas Komisijai, Ispanijos Karalystė neįvykdė įsipareigojimų pagal šios direktyvos 51 straipsnio 1 dalį;

               —

               vadovaujantis SESV 260 straipsnio 3 dalimi, skirti Ispanijos Karalystei 61 964,32 EUR už dieną periodinę baudą, skaičiuojamą nuo teismo sprendimo, kuriuo konstatuojamas pareigos priimti Direktyvos 2014/23/ES nuostatas įgyvendinančias teisės nuostatas arba bet kuriuo atveju apie jas pranešti Komisijai neįvykdymas, paskelbimo dienos;

               —

               priteisti iš Ispanijos Karalystės bylinėjimosi išlaidas.

      Ieškinio pagrindai ir pagrindiniai argumentai

   Terminas perkelti Europos Parlamento ir Tarybos direktyvą 2014/23/ES perkelti į vidaus teisę baigėsi 2016 m. balandžio 18 dieną.

      (1)  2014 m. vasario 26 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2014/23/ES dėl koncesijos sutarčių suteikimo (OL L 94, 2014, p. 1).


title: Byla T-1/17: 2018 m. kovo 15 d. Bendrojo Teismo sprendimas byloje La Mafia Franchises / EUIPO – Italija (La Mafia SE SIENTA A LA MESA) (Europos Sąjungos prekių ženklas — Registracijos pripažinimo negaliojančia procedūra — Vaizdinis Europos Sąjungos prekių ženklas „La Mafia SE SIENTA A LA MESA“ — Absoliutus atmetimo pagrindas — Prieštaravimas viešajai tvarkai arba nusistovėjusiems moralės principams — Reglamento (EB) Nr. 207/2009 7 straipsnio 1 dalies f punktas (dabar – Reglamento (ES) Nr. 2017/1001 7 straipsnio 1 dalies f punktas))

text:
               30.4.2018

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 152/31

         2018 m. kovo 15 d. Bendrojo Teismo sprendimas byloje La Mafia Franchises / EUIPO – Italija (La Mafia SE SIENTA A LA MESA)

   (Byla T-1/17) (1)

   ((Europos Sąjungos prekių ženklas - Registracijos pripažinimo negaliojančia procedūra - Vaizdinis Europos Sąjungos prekių ženklas „La Mafia SE SIENTA A LA MESA“ - Absoliutus atmetimo pagrindas - Prieštaravimas viešajai tvarkai arba nusistovėjusiems moralės principams - Reglamento (EB) Nr. 207/2009 7 straipsnio 1 dalies f punktas (dabar – Reglamento (ES) Nr. 2017/1001 7 straipsnio 1 dalies f punktas)))
   (2018/C 152/38)
   Proceso kalba: anglų

      Šalys

      Ieškovė: La Mafia Franchises, SL (Saragosa, Ispanija), atstovaujama advokato I. Sempere Massa

      Atsakovė: Europos Sąjungos intelektinės nuosavybės tarnyba (EUIPO), atstovaujama A. Folliard-Monguiral

      Kita procedūros EUIPO apeliacinėje taryboje šalis, įstojusi į bylą Bendrajame Teisme: Italijos Respublika, atstovaujama G. Palmieri, padedamos avvocato dello Stato D. Del Gaizo

      Dalykas

   Ieškinys, pateiktas dėl 2016 m. spalio 27 d. EUIPO pirmosios apeliacinės tarybos sprendimo (byla R 803/2016-1), susijusio su registracijos pripažinimo negaliojančia procedūra tarp Italijos Respublikos ir La Mafia Franchises.

      Rezoliucinė dalis

               1.

               Atmesti ieškinį.

               2.

               Priteisti iš La Mafia Franchises, SL bylinėjimosi išlaidas.

      (1)  OL C 53, 2017 2 20.


title: Byla C-57/18: 2018 m. sausio 30 d. Bundesarbeitsgericht (Vokietija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje AX / BW

text:
               30.4.2018

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 152/11

         2018 m. sausio 30 d.Bundesarbeitsgericht (Vokietija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje AX / BW

   (Byla C-57/18)
   (2018/C 152/12)
   Proceso kalba: vokiečių

      Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas

      Bundesarbeitsgericht

      Šalys pagrindinėje byloje

      Kasatorė: AX

      Kita kasacinio proceso šalis: BW

      Prejudiciniai klausimai

               1.

               Ar 1998 m. liepos 20 d. Tarybos direktyvos 98/59/EB (1) dėl valstybių narių įstatymų, susijusių su kolektyviniu atleidimu iš darbo, suderinimo (Direktyva 98/59/EB) 1 straipsnio 1 dalies pirmos pastraipos a punktą reikia aiškinti taip, kad, nustatant paprastai įmonės padalinyje dirbančių darbuotojų skaičių, reikia remtis atleidimo momentu įprastinei veiklai įdarbintų darbuotojų skaičiumi?

               2.

               Ar Direktyvos 98/59/EB 1 straipsnio 1 dalies pirmos pastraipos a punktą reikia aiškinti taip, kad, nustatant paprastai laikinąja darbo jėga besinaudojančios įmonės padalinyje dirbančių darbuotojų skaičių, galima skaičiuoti ir ten dirbančius laikinuosius darbuotojus?

         Jeigu į antrąjį klausimą būtų atsakyta teigiamai:

               3.

               Kokie reikalavimai taikomi, kai, nustatant paprastai laikinąja darbo jėga besinaudojančios įmonės padalinyje dirbančių darbuotojų skaičių, atsižvelgiama į laikinuosius darbuotojus?

      (1)  OL L 225, p. 16; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 5 sk., 3 t., p. 327.


title: Byla T-151/17: 2018 m. kovo 15 d. Bendrojo Teismo sprendimas byloje Marriott Worldwide / EUIPO – Graf (Sparnuoto jaučio vaizdas) (Europos Sąjungos prekių ženklas — Registracijos pripažinimo negaliojančia procedūra — Vaizdinis Europos Sąjungos prekių ženklas, vaizduojantis sparnuotą jautį — Ankstesni Europos Sąjungos ir nacionalinis vaizdiniai prekių ženklai, vaizduojantys grifą — Santykinis atmetimo pagrindas — Žymenų panašumas — Reglamento (EB) Nr. 207/2009 53 straipsnio 1 dalies a punktas ir 8 straipsnio 1 dalies b punktas (dabar – Reglamento (ES) 2017/1001 60 straipsnio 1 dalies a punktas ir 8 straipsnio 1 dalies b punktas — Nacionalinės teisės saugoma ankstesnė autoriaus teisė — Reglamento Nr. 207/2009 53 straipsnio 2 dalies c punktas (dabar – Reglamento 2017/1001 60 straipsnio 2 dalies c punktas) — Faktinių aplinkybių nagrinėjimas savo iniciatyva — Reglamento Nr. 207/2009 76 straipsnio1 dalis (dabar – Reglamento 2017/1001 95 straipsnio 1 dalis))

text:
               30.4.2018

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 152/32

         2018 m. kovo 15 d. Bendrojo Teismo sprendimas byloje Marriott Worldwide / EUIPO – Graf (Sparnuoto jaučio vaizdas)

   (Byla T-151/17) (1)

   ((Europos Sąjungos prekių ženklas - Registracijos pripažinimo negaliojančia procedūra - Vaizdinis Europos Sąjungos prekių ženklas, vaizduojantis sparnuotą jautį - Ankstesni Europos Sąjungos ir nacionalinis vaizdiniai prekių ženklai, vaizduojantys grifą - Santykinis atmetimo pagrindas - Žymenų panašumas - Reglamento (EB) Nr. 207/2009 53 straipsnio 1 dalies a punktas ir 8 straipsnio 1 dalies b punktas (dabar – Reglamento (ES) 2017/1001 60 straipsnio 1 dalies a punktas ir 8 straipsnio 1 dalies b punktas - Nacionalinės teisės saugoma ankstesnė autoriaus teisė - Reglamento Nr. 207/2009 53 straipsnio 2 dalies c punktas (dabar – Reglamento 2017/1001 60 straipsnio 2 dalies c punktas) - Faktinių aplinkybių nagrinėjimas savo iniciatyva - Reglamento Nr. 207/2009 76 straipsnio1 dalis (dabar – Reglamento 2017/1001 95 straipsnio 1 dalis)))
   (2018/C 152/39)
   Proceso kalba: anglų

      Šalys

      Ieškovė: Marriott Worldwide Corp. (Betesda, Merilandas, JAV), atstovaujama solisitoriaus A. Reid

      Atsakovė: Europos Sąjungos intelektinės nuosavybės tarnyba (EUIPO), atstovaujama J. Crespo Carrillo

      Kita procedūros EUIPO apeliacinėje taryboje šalis, įstojusi į bylą Bendrajame Teisme: Johann Graf (Gumpoldskirchen, Austrija), atstovaujamas advokato S. Salomonowitz

      Dalykas

   Ieškinys dėl 2017 m. sausio 17 d. EUIPO ketvirtosios apeliacinės tarybos sprendimo (byla R 165/2016-4), susijusio su registracijos pripažinimo negaliojančia procedūra tarp Marriott Worldwide ir M. Graf.

      Rezoliucinė dalis

               1.

               Panaikinti 2017 m. sausio 17 d. Europos Sąjungos intelektinės nuosavybės tarnybos (EUIPO) ketvirtosios apeliacinės tarybos sprendimą (byla R 165/2016-4).

               2.

               EUIPO padengia savo ir Marriott Worldwide Corp. patirtas bylinėjimosi išlaidas.

               3.

               Johann Graf padengia savo bylinėjimosi išlaidas.

      (1)  OL C 129, 2017 2 24.


title: Byla T-124/18: 2018 m. vasario 27 d. pareikštas ieškinys byloje Wendel ir kt. / Komisija

text:
               30.4.2018

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 152/45

         2018 m. vasario 27 d. pareikštas ieškinys byloje Wendel ir kt. / Komisija

   (Byla T-124/18)
   (2018/C 152/55)
   Proceso kalba: anglų

      Šalys

      Ieškovės: Wendel GmbH & Co. KG Schuhproduktionen International (Detmoldas, Vokietija), Jana shoes GmbH & Co. KG (Detmoldas), Novi International GmbH & Co. KG (Detmoldas), shoe.com GmbH & Co. KG (Detmoldas), Wortmann KG Internationale Schuhproduktionen (Detmoldas), atstovaujamos advokatų A. Willems, S. De Knop ir C. Zimmermann

      Atsakovė: Europos Komisija

      Reikalavimai

   Ieškovės Bendrojo Teismo prašo:

               —

               pripažinti ieškinį priimtinu,

               —

               panaikinti 2017 m. gruodžio 4 d. Komisijos įgyvendinimo reglamentą (ES) 2017/2232, kuriuo iš naujo nustatomas galutinis antidempingo muitas ir galutinai surenkamas laikinasis muitas, nustatytas tam tikrai importuojamai Kinijos Liaudies Respublikos ir Vietnamo kilmės avalynei su odiniais batviršiais, pagamintai tam tikrų Kinijos Liaudies Respublikos ir Vietnamo eksportuojančių gamintojų, ir kuriuo įgyvendinamas Teisingumo Teismo sprendimas sujungtose bylose C-659/13 ir C-34/14 (OL L 319, 2017, p. 30), ir

               —

               priteisti iš Komisijos bylinėjimosi išlaidas.

      Ieškinio pagrindai ir pagrindiniai argumentai

   Grįsdamos ieškinį ieškovės remiasi penkiais pagrindais.

               1.

               Pirmasis ieškinio pagrindas grindžiamas tuo, kad ėmusis veiksmų nesant tinkamo teisinio pagrindo, Komisijos įgyvendinimo reglamentu (ES) 2017/2232 (1) pažeistas suteikimo principas, įtvirtintas ESS 5 straipsnio 1 ir 2 dalyse, ir bet kuriuo atveju institucinės pusiausvyros principas, įtvirtintas ESS 13 straipsnio 2 dalyje.

               2.

               Antrasis ieškinio pagrindas grindžiamas tuo, kad nesiėmus būtinų priemonių sprendimui sujungtose bylose C-659/13 ir C-34/14 C&J Clark International vykdyti, Komisijos įgyvendinimo reglamentu (ES) 2017/2232 pažeistas SESV 266 straipsnis.

               3.

               Trečiasis ieškinio pagrindas grindžiamas tuo, kad „Tarybos reglamento (EB) Nr. 1472/2006 (2) ir Tarybos reglamento (ES) Nr. 1294/2009 (3) taikymo laikotarpiu“ importuojamai avalynei nustačius antidempingo muitą, Komisijos įgyvendinimo reglamentu (ES) 2017/2232 pažeista Reglamento (ES) Nr. 2016/1036 (4) 1 straipsnio 1 dalis ir 10 straipsnio 1 dalis bei teisinio saugumo (negaliojimo atgaline data) principas.

               4.

               Ketvirtasis ieškinio pagrindas grindžiamas tuo, kad nustačius antidempingo muitą, prieš tai neatlikus naujo Sąjungos interesų vertinimo, Komisijos įgyvendinimo reglamentu (ES) 2017/2232 pažeistas Reglamento (ES) Nr. 2016/1036 21 straipsnis; bet kuriuo atveju būtų buvę akivaizdžiai klaidinga daryti išvadą, kad antidempingo muito nustatymas atitinka Sąjungos interesus.

               5.

               Penktasis ieškinio pagrindas grindžiamas tuo, kad priėmus aktą, kuris viršija tai, kas būtina jo tikslui pasiekti, Komisijos įgyvendinimo reglamentu (ES) 2017/2232 pažeistos ESS 5 straipsnio 1 ir 4 dalys.

      (1)  2017 m. gruodžio 4 d. Komisijos įgyvendinimo reglamentas (ES) 2017/2232, kuriuo iš naujo nustatomas galutinis antidempingo muitas ir galutinai surenkamas laikinasis muitas, nustatytas tam tikrai importuojamai Kinijos Liaudies Respublikos ir Vietnamo kilmės avalynei su odiniais batviršiais, pagamintai tam tikrų Kinijos Liaudies Respublikos ir Vietnamo eksportuojančių gamintojų, ir kuriuo įgyvendinamas Teisingumo Teismo sprendimas sujungtose bylose C 659/13 ir C 34/14 (OL L 319, 2017, p. 30).

      (2)  2006 m. spalio 5 d. Tarybos reglamentas (EB) Nr. 1472/2006, nustatantis galutinį antidempingo muitą ir laikinojo muito, nustatyto Kinijos Liaudies Respublikos ir Vietnamo kilmės tam tikros avalynės su batviršiais iš odos importui, galutinį surinkimą (OL L 275, 2006, p. 1).

      (3)  2009 m. gruodžio 22 d. Tarybos įgyvendinimo reglamentas (ES) Nr. 1294/2009, kuriuo, pagal Tarybos reglamento (EB) Nr. 384/96 11 straipsnio 2 dalį atlikus priemonių galiojimo termino peržiūrą, tam tikrai importuojamai Vietnamo ir Kinijos Liaudies Respublikos kilmės avalynei su batviršiais iš odos nustatomas galutinis antidempingo muitas, kurio taikymas išplėstas tam tikrai importuojamai iš Ypatingojo Administracinio Kinijos Regiono Makao siunčiamai avalynei su batviršiais iš odos, deklaruojamai kaip Ypatingojo Administracinio Kinijos Regiono Makao kilmės arba ne (OL L 352, 2009, p. 1).

      (4)  2016 m. birželio 8 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentas (ES) 2016/1036 dėl apsaugos nuo importo dempingo kaina iš Europos Sąjungos narėmis nesančių valstybių (OL L 176, 2016, p. 21).


title: Byla T-205/17: 2018 m. kovo 15 d. Bendrojo Teismo sprendimas byloje SSP Europe / EUIPO (SECURE DATA SPACE) (Europos Sąjungos prekių ženklas — Vaizdinio Europos Sąjungos prekių ženklo SECURE DATA SPACE paraiška — Absoliutus atmetimo pagrindas — Apibūdinamasis pobūdis — Reglamento (EB) Nr. 207/2009 7 straipsnio 1 dalies, c punktas (dabar – Reglamento (ES) 2017/1001 7 straipsnio 1 dalies c punktas))

text:
               30.4.2018

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 152/33

         2018 m. kovo 15 d. Bendrojo Teismo sprendimas byloje SSP Europe / EUIPO (SECURE DATA SPACE)

   (Byla T-205/17) (1)

   ((Europos Sąjungos prekių ženklas - Vaizdinio Europos Sąjungos prekių ženklo SECURE DATA SPACE paraiška - Absoliutus atmetimo pagrindas - Apibūdinamasis pobūdis - Reglamento (EB) Nr. 207/2009 7 straipsnio 1 dalies, c punktas (dabar – Reglamento (ES) 2017/1001 7 straipsnio 1 dalies c punktas)))
   (2018/C 152/40)
   Proceso kalba: vokiečių

      Šalys

      Ieškovė: SSP Europe GmbH (Miunchenas, Vokietija), atstovaujama advokato B. Bittner

      Atsakovė: Europos Sąjungos intelektinės nuosavybės tarnyba, atstovaujama M. Tóhatí ir M. Fischer

      Dalykas

   Ieškinys dėl 2017 m. sausio 27 d. EUIPO penktosios apeliacinės tarybos sprendimo (byla R 2467/2015-5), susijusio su paraiška įregistruoti vaizdinį žymenį SECURE DATA SPACE kaip Europos Sąjungos prekių ženklą.

      Rezoliucinė dalis

               1.

               Atmesti ieškinį.

               2.

               Priteisti iš SSP Europe GmbH bylinėjimosi išlaidas.

      (1)  OL C 161, 2017 5 22.


title: Byla T-125/18: 2018 m. vasario 28 d. pareikštas ieškinys byloje Associazione – GranoSalus / Komisija

text:
               30.4.2018

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 152/46

         2018 m. vasario 28 d. pareikštas ieškinys byloje Associazione – GranoSalus / Komisija

   (Byla T-125/18)
   (2018/C 152/56)
   Proceso kalba: prancūzų

      Šalys

      Ieškovė: Associazione Nazionale Granosalus – Liberi – Cerealicoltori & Consumatori (Associazione – GranoSalus) (Fodža, Italija), atstovaujama advokato G. Dalfino

      Atsakovė: Europos Komisija

      Reikalavimai

   Ieškovė Bendrojo Teismo prašo panaikinti 2017 m. gruodžio 12 d. Komisijos įgyvendinimo reglamentą (ES) 2017/2324, paskelbtą Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje2017 m. gruodžio 15 d., kuriuo pagal Europos Parlamento ir Tarybos reglamentą (EB) Nr. 1107/2009 dėl augalų apsaugos produktų pateikimo į rinką pratęsiamas veikliosios medžiagos glifosato patvirtinimo galiojimas ir iš dalies keičiamas Komisijos įgyvendinimo reglamento (ES) Nr. 540/2011 priedas.

      Ieškinio pagrindai ir pagrindiniai argumentai

   Grįsdama ieškinį ieškovė remiasi dviem pagrindais.

               1.

               Pirmasis ieškinio pagrindas, susijęs su SESV 168, 169 ir 191 straipsnių, taip pat Europos Sąjungos pagrindinių teisių chartijos 35 straipsnio, Reglamento (EB) Nr. 2009/1107, Reglamento (ES) Nr. 2016/429 ir Reglamento (ES) Nr. 2013/1305, iš dalies pakeisto Reglamentu (ES) Nr. 2017/2393, Direktyvos 98/83/EB ir Direktyvos ES 2015/1787 pažeidimu; atsargumo principo, proporcingumo ir protingumo principų, taip pat gero administravimo, teisėtumo ir administravimo viešumo principų pažeidimu; piktnaudžiavimu įgaliojimais nepripažįstant faktinių aplinkybių, akivaizdžiai nepakankamu tyrimu ir motyvavimu; akivaizdžiu logikos nebuvimu, klaidingu Įgyvendinimo reglamento (ES) Nr. 2017/2324 pagrindimu ir jo klaidinančiu pobūdžiu.
               Grįsdama šį pagrindą ieškovė nurodo:

                           —

                           Įgyvendinimo reglamento (ES) Nr. 2017/2324 ir Reglamente (EB) Nr. 2009/1107 įtvirtintų principų ir atsargumo priemonių siekiant apsaugoti žmonių sveikatą, vartotojus, gyvūnus ir aplinką, nesuderinamumą;

                           —

                           atsargumo principo pažeidimą ir nesuderinamumą su Bendrojo Teismo bei Teisingumo Teismo jurisprudencija;

                           —

                           tyrimo dėl glifosato poveikio, konkrečiai gyvūnams ir požeminiams vandenims, neatlikimą ir Reglamente (EB) Nr. 2009/1107 numatytų procedūrų pažeidimą;

                           —

                           Įgyvendinimo reglamento (ES) Nr. 2017/2324 specifikacijų neteisėtumą, nes jose daroma nuoroda į valstybių narių diskreciją, nenustatant jokių referencinių verčių.

               2.

               Antrasis ieškinio pagrindas, susijęs su Įgyvendinimo reglamento (ES) Nr. 2017/2324 neteisėtumu, nes pažeidžiama Granosalus narių teisė į sveikatą, ir su neatitikimu Reglamento (ES) Nr. 1305/2013, iš dalies pakeisto Reglamentu (ES) Nr. 2017/2393, PAC gairėms.
               Grįsdama šį pagrindą ieškovė nurodo:

                           —

                           aplinkybę, kad glifosato buvimas kasdieninio naudojimo produktuose ir daiktuose turi įtakos Granosalus narių, kaip Europos Sąjungos piliečių ir vartotojų sveikatai;

                           —

                           aplinkybę, kad glifosato naudojimas turi įtakos Granosalus narių produktų pardavimui ir tinkamam konkurencijos ES teritorijoje užtikrinimui.


title: Byla C-68/18: 2018 m. vasario 2 d. Curtea de Apel Bucureşti (Rumunija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje SC Petrotel-Lukoil SA / Agenţia Naţională de Administrare Fiscală – Direcţia Generală de Administrare a Marilor Contribuabili, Agenţia Naţională de Administrare Fiscală – Direcţia Generală de Soluţionare a Contestaţiilor

text:
               30.4.2018

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 152/12

         2018 m. vasario 2 d.Curtea de Apel Bucureşti (Rumunija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje SC Petrotel-Lukoil SA / Agenţia Naţională de Administrare Fiscală – Direcţia Generală de Administrare a Marilor Contribuabili, Agenţia Naţională de Administrare Fiscală – Direcţia Generală de Soluţionare a Contestaţiilor

   (Byla C-68/18)
   (2018/C 152/13)
   Proceso kalba: rumunų

      Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas

      Curtea de Apel Bucureşti

      Šalys pagrindinėje byloje

      Ieškovė: SC Petrotel-Lukoil SA

      Atsakovės: Agenţia Naţională de Administrare Fiscală – Direcţia Generală de Administrare a Marilor Contribuabili, Agenţia Naţională de Administrare Fiscală – Direcţia Generală de Soluţionare a Contestaţiilor

      Prejudiciniai klausimai

               1.

               Ar 2003 m. spalio 27 d. Tarybos Direktyvos 2003/96/EB, pakeičiančios Bendrijos energetikos produktų ir elektros energijos mokesčių struktūrą (1), 21 straipsnio 3 dalies nuostatoms prieštarauja iki 2010 m. kovo 31 d. galiojusioms Codul fiscal – Legea nr. 571 (Mokesčių kodeksas – Įstatymas Nr. 571) 175 straipsnio nuostatos ir nuo 2010 m. balandžio 1 d. galiojančios Codul fiscal – Legea nr. 571 20616 straipsnio nuostatos bei vėliau priimti teisės aktai?

               2.

               Ar 2003 m. spalio 27 d. Tarybos Direktyvos 2003/96/EB, pakeičiančios Bendrijos energetikos produktų ir elektros energijos mokesčių struktūrą, 2 straipsnio 3 dalies nuostatoms prieštarauja iki 2010 m. kovo 31 d. galiojusios Codul fiscal – Legea nr. 571 (Mokesčių kodeksas – Įstatymas Nr. 571) 175 straipsnio nuostatos ir nuo 2010 m. balandžio 1 d. galiojančios Codul fiscal – Legea nr. 571 20616 straipsnio nuostatos bei vėliau priimti teisės aktai?

               3.

               Ar proporcingumo principas draudžia, kad valstybė ignoruotų aplinkybę, jog bendrovė po mokestinio patikrinimo gavo sprendimą, kuriuo „nebaigtas gaminti mazutas“ prilyginamas „mazutui (păcură)“ ir kad, nagrinėjant mokesčių mokėtojo (bendrovės) skundą, būtų išlaikytas pradžioje apskaičiuotas „dyzelinui“ taikomas akcizas?

      (1)  OL L 283, 2003, p. 51; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 9 sk., 1 t., p. 405.


title: Byla T-279/17: 2018 m. kovo 15 d. Bendrojo Teismo sprendimas byloje Hermann Bock / EUIPO (Push and Ready) (Europos Sąjungos prekių ženklas — Vaizdinio Europos Sąjungos prekių ženklo „Push and Ready“ paraiška — Absoliutus atmetimo pagrindas — Skiriamojo požymio nebuvimas — Reglamento (EB) Nr. 207/2009 7 straipsnio 1 dalies b punktas (dabar – Reglamento (ES) 2017/1001 7 straipsnio 1 dalies b punktas))

text:
               30.4.2018

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 152/33

         2018 m. kovo 15 d. Bendrojo Teismo sprendimas byloje Hermann Bock / EUIPO (Push and Ready)

   (Byla T-279/17) (1)

   ((Europos Sąjungos prekių ženklas - Vaizdinio Europos Sąjungos prekių ženklo „Push and Ready“ paraiška - Absoliutus atmetimo pagrindas - Skiriamojo požymio nebuvimas - Reglamento (EB) Nr. 207/2009 7 straipsnio 1 dalies b punktas (dabar – Reglamento (ES) 2017/1001 7 straipsnio 1 dalies b punktas)))
   (2018/C 152/41)
   Proceso kalba: vokiečių

      Šalys

      Ieškovė: Hermann Bock GmbH (Ferlis, Vokietija), atstovaujama advokatų S. Maaßen ir V. Schoene

      Atsakovė: Europos Sąjungos intelektinės nuosavybės tarnyba (EUIPO), atstovaujama W. Schramek ir A. Söder

      Dalykas

   Ieškinys dėl 2017 m. sausio 23 d. EUIPO penktosios apeliacinės tarybos sprendimo (byla R 1279/2016-5), susijusio su paraiška įregistruoti vaizdinį žymenį „Push and Ready“ kaip Europos Sąjungos prekių ženklą.

      Rezoliucinė dalis

               1.

               Atmesti ieškinį.

               2.

               Priteisti iš Hermann Bock GmbH bylinėjimosi išlaidas.

      (1)  OL C 213, 2017 7 3.


title: Byla T-155/18: 2018 m. kovo 5 d. pareikštas ieškinys byloje Sona Nutrition Ltd / EUIPO – Solgar Holdings, Inc. (SOLGAR Since 1947 MultiPlus WHOLEFOOD CONCENTRATE MULTIVITAMIN FORMULA)

text:
               30.4.2018

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 152/55

         2018 m. kovo 5 d. pareikštas ieškinys byloje Sona Nutrition Ltd / EUIPO – Solgar Holdings, Inc. (SOLGAR Since 1947 MultiPlus WHOLEFOOD CONCENTRATE MULTIVITAMIN FORMULA)

   (Byla T-155/18)
   (2018/C 152/65)
   Kalba, kuria surašytas ieškinys: anglų

      Šalys

      Ieškovė: Sona Nutrition Ltd (Dublinas, Airija), atstovaujama advokatų A. von Mühlendahl ir H. Hartwig

      Atsakovė: Europos Sąjungos intelektinės nuosavybės tarnyba (EUIPO)

      Kita procedūros Apeliacinėje taryboje šalis: Solgar Holdings, Inc. (Ronkonkoma, Niujorkas, Jungtinės Valstijos)

      Su procedūra EUIPO susijusi informacija

      Prekių ženklo, dėl kurio kilo ginčas, savininkė: kita procedūros Apeliacinėje taryboje šalis

      Prekių ženklas, dėl kurio kilo ginčas: šviesiai žalios, šviesiai rudos, smėlio, tamsiai rudos ir auksinės rudos spalvų vaizdinis ES prekių ženklas „SOLGAR Since 1947 MultiPlus WHOLEFOOD CONCENTRATE MULTIVITAMIN FORMULA“ – Registracijos paraiška Nr. 13 781 315

      Procedūra EUIPO: protesto procedūra

      Ginčijamas sprendimas: 2017 m. gruodžio 20 d. EUIPO ketvirtosios apeliacinės tarybos sprendimas byloje R 1323/2017-4

      Reikalavimai

   Ieškovė Bendrojo Teismo prašo:

               —

               panaikinti ginčijamą sprendimą,

               —

               priteisti iš EUIPO ir Solgar Holdings, Inc. bylinėjimosi išlaidas.

      Pagrindai, kuriais remiamasi

               —

               Reglamento Nr. 2017/1001 94 straipsnio 1 dalies pažeidimas,

               —

               Reglamento Nr. 2017/1001 8 straipsnio 1 dalies b punkto pažeidimas.


title: Byla C-165/18: 2018 m. vasario 28 d. pareikštas ieškinys byloje Europos Komisija / Ispanijos Karalystė

text:
               30.4.2018

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 152/20

         2018 m. vasario 28 d. pareikštas ieškinys byloje Europos Komisija / Ispanijos Karalystė

   (Byla C-165/18)
   (2018/C 152/25)
   Proceso kalba: ispanų

      Šalys

      Ieškovė: Europos Komisija, atstovaujama P. Ondrůšek, E. Sanfrutos Cano ir G. von Rintelen

      Atsakovė: Ispanijos Karalystė

      Ieškovės reikalavimai

               —

               Pripažinti, kad iki 2016 m. balandžio 18 d. nepriėmusi visų įstatymų ir kitų teisės aktų, būtinų įgyvendinti 2014 m. vasario 26 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvą 2014/25/ES (1), ir bet kuriuo atveju nepranešusi apie tokias nuostatas Komisijai, Ispanijos Karalystė neįvykdė įsipareigojimų pagal šios direktyvos 106 straipsnio 1 dalį.

               —

               Pagal SESV 260 straipsnio 3 dalį skirti Ispanijos Karalystei 123 928,64 EUR periodinę baudą per dieną, mokėtiną nuo sprendimo, kuriuo pripažinta, kad neįvykdyti įsipareigojimai priimti Direktyvai 2014/25/ES įgyvendinti būtinas nuostatas, ir bet kuriuo atveju apie jas nepranešus Komisijai, paskelbimo dienos;

               —

               priteisti iš Ispanijos Karalystės bylinėjimosi išlaidas.

      Ieškinio pagrindai ir pagrindiniai argumentai

   Terminas perkelti Europos Parlamento ir Tarybos direktyvą 2014/25/ES į vidaus teisę baigėsi 2016 m. balandžio 18 dieną.

      (1)  2014 m. vasario 26 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2014/25/ES dėl subjektų, vykdančių veiklą vandens, energetikos, transporto ir pašto paslaugų sektoriuose, vykdomų pirkimų, kuria panaikinama Direktyva 2004/17/EB (OL L 94, 2014, p. 243).


title: Byla T-346/17: 2018 m. kovo 13 d. Bendrojo Teismo sprendimas byloje Hotelbeds Spain / EUIPO – Guidigo Europe (Guidego what to do next) (Europos Sąjungos prekių ženklas — Protesto procedūra — Vaizdinio Europos Sąjungos prekių ženklo „Guidego what to do next“ paraiška — Ankstesnis žodinis Europos Sąjungos prekių ženklas GUIDIGO — Santykinis atmetimo pagrindas — Galimybė supainioti — Reglamento (EB) Nr. 207/2009 8 straipsnio 1 dalies b punktas (dabar – Reglamento (ES) 2017/1001 8 straipsnio 1 dalies b punktas))

text:
               30.4.2018

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 152/34

         2018 m. kovo 13 d. Bendrojo Teismo sprendimas byloje Hotelbeds Spain / EUIPO – Guidigo Europe (Guidego what to do next)

   (Byla T-346/17) (1)

   ((Europos Sąjungos prekių ženklas - Protesto procedūra - Vaizdinio Europos Sąjungos prekių ženklo „Guidego what to do next“ paraiška - Ankstesnis žodinis Europos Sąjungos prekių ženklas GUIDIGO - Santykinis atmetimo pagrindas - Galimybė supainioti - Reglamento (EB) Nr. 207/2009 8 straipsnio 1 dalies b punktas (dabar – Reglamento (ES) 2017/1001 8 straipsnio 1 dalies b punktas)))
   (2018/C 152/42)
   Proceso kalba: anglų

      Šalys

      Ieškovė: Hotelbeds Spain, SL (Maljorkos Palma, Ispanija), atstovaujama advokatės L. Broschat García

      Atsakovė: Europos Sąjungos intelektinės nuosavybės tarnybaT, atstovaujama J. Ivanausko

      Kita procedūros EUIPO apeliacinėje taryboje šalis, įstojusi į bylą Bendrajame Teisme: Guidigo Europe (Paryžius, Prancūzija), atstovaujama advokatės S. Lipovetsky

      Dalykas

   Ieškinys dėl 2017 m. kovo 21 d. EUIPO ketvirtosios apeliacinės tarybos sprendimo (byla R 449/2016-4), susijusio su protesto procedūra tarp Guidigo Europe ir Hotelbeds Spain.

      Rezoliucinė dalis

               1.

               Atmesti ieškinį.

               2.

               Priteisti iš Hotelbeds Spain, SL bylinėjimosi išlaidas.

      (1)  OL C 239, 2017 7 24.


title: Byla C-69/18: 2018 m. vasario 1 d. pareikštas ieškinys byloje Europos Komisija / Slovėnijos Respublika

text:
               30.4.2018

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 152/13

         2018 m. vasario 1 d. pareikštas ieškinys byloje Europos Komisija / Slovėnijos Respublika

   (Byla C-69/18)
   (2018/C 152/14)
   Proceso kalba: slovėnų

      Šalys

      Ieškovė: Europos Komisija, atstovaujama H. Støvlbæk, G. von Rintelen, M. Žebre

      Atsakovė: Slovėnijos Respublika

      Ieškovės reikalavimai

   Komisija Teisingumo Teismo prašo:

               —

               pripažinti, kad iki 2016 m. birželio 17 d. nepriėmusi įstatymų ir kitų teisės aktų, būtinų, kad būtų laikomasi 2014 m. balandžio 16 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 2014/56/ES, kuria iš dalies keičiama Direktyva 2006/43/EB dėl teisės aktų nustatyto metinės finansinės atskaitomybės ir konsoliduotos finansinės atskaitomybės audito (OL L 158, 2014, p. 196), ar, bet kuriuo atveju, apie juos nepranešusi Komisijai, Slovėnijos Respublika neįvykdė įsipareigojimų pagal tos direktyvos 2 straipsnį;

               —

               remiantis SESV 260 straipsnio 3 dalimi skirti Slovėnijos Respublikai 7 986,60 EUR per dieną baudą, skaičiuojamą nuo sprendimo šioje byloje priėmimo dienos;

               —

               priteisti iš Slovėnijos Respublikos bylinėjimosi išlaidas.

      Ieškinio pagrindai ir pagrindiniai argumentai

   Pagal 2014 m. balandžio 16 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 2014/56/ES, kuria iš dalies keičiama Direktyva 2006/43/EB dėl teisės aktų nustatyto metinės finansinės atskaitomybės ir konsoliduotos finansinės atskaitomybės audito, 2 straipsnį Slovėnijos Respublika turėjo priimti įstatymus ir kitus teisės aktus, būtinus, kad šios direktyvos būtų laikomasi nuo 2016 m. birželio 17 d. Kadangi iki to termino pabaigos Slovėnijos Respublika nepranešė Komisijai apie visų minėtos direktyvos nuostatų perkėlimą į nacionalinę teisę, Komisija nusprendė iškelti bylą Teisingumo Teisme.
   Ieškinyje Komisija prašo Teisingumo Teismo skirti Slovėnijos Respublikai baudą, siekiančią 7 986,60 EUR už kiekvieną dieną. Apskaičiuodama šios baudos dydį Komisija atsižvelgė į Sąjungos teisės pažeidimo rimtumą ir trukmę bei baudos atgrasantį poveikį, turėdama mintyje tos valstybės narės, t. y. Slovėnijos Respublikos, finansinį pajėgumą.
   Terminas perkelti direktyvą baigėsi 2016 m. birželio 17 dieną.


title: Byla C-181/18 P: 2018 m. kovo 5 d. Lenkijos Respublikos pateiktas apeliacinis skundas dėl 2017 m. gruodžio 14 d. Bendrojo Teismo (pirmoji kolegija) priimtos nutarties byloje T-849/16, PGNiG Supply & Trading / Europos Komisija

text:
               30.4.2018

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 152/21

         2018 m. kovo 5 d. Lenkijos Respublikos pateiktas apeliacinis skundas dėl 2017 m. gruodžio 14 d. Bendrojo Teismo (pirmoji kolegija) priimtos nutarties byloje T-849/16, PGNiG Supply & Trading / Europos Komisija

   (Byla C-181/18 P)
   (2018/C 152/26)
   Proceso kalba: lenkų

      Šalys

      Apeliantė: Lenkijos Respublika, atstovaujama B. Majczyna

      Kitos proceso šalys: PGNiG Supply & Trading GmbH, Europos Komisija

      Apeliantės reikalavimai

   Apeliantė prašo:

               —

               panaikinti visą 2017 m. gruodžio 14 d. Europos Sąjungos Bendrojo Teismo (pirmoji kolegija) nutartį PGNiG Supply & Trading / Europos Komisija, T-849/16,

               —

               grąžinti bylą nagrinėti Bendrajam Teismui,

               —

               nurodyti visoms šalims padengti savo bylinėjimosi išlaidas.

      Apeliacinio skundo pagrindai ir pagrindiniai argumentai

   Skundžiama nutartimi Bendrasis Teismas atmetė PGNiG Supply & Trading ieškinį dėl 2016 m. spalio 28 d. Komisijos sprendimo C(2016) 6950 final, kuriuo peržiūrimos sąlygos, kuriomis pagal Direktyvą 2003/55/EB OPAL dujotiekiui netaikomos taisyklės dėl trečiųjų šalių prieigos ir tarifų reglamentavimo, panaikinimo motyvuodamas tuo, kad ieškovė neturi teisės pareikšti ieškinio.
   Lenkijos Respublikos nuomone, Bendrasis Teismas skundžiamos nutarties 6, 10, 11 ir 43 punktuose padarė išvadų dėl bylos esmės, kiek ji susijusi su ginčijamo Komisijos sprendimo galiojimu. Todėl Lenkijos Respublika remiasi šiais apeliacinio skundo pagrindais dėl Bendrojo Teismo nutarties:
   Pirma, Bendrasis Teismas pažeidė Procedūros reglamento 130 straipsnio 1 ir 7 dalis, ES pagrindinių teisių chartijos 47 straipsnyje užtikrintą Lenkijos Respublikos teisę į veiksmingą teisinę gynybą ir teisingą bylos nagrinėjimą, taip pat rungimosi principą, nes skundžiamoje nutartyje pateikė faktinių ir teisinių išvadų dėl bylos esmės, kiek ji susijusi su ginčijamo Komisijos sprendimo galiojimu, nors dar negalėjo priimti sprendimo iš esmės byloje T-883/16, Lenkijos Respublika / Komisija.

   Antra, atliekant teisinį ginčijamo Komisijos sprendimo vertinimą padaryta klaida, nes preziumuota, kad tame sprendime numatyta trečiosioms šalims suteikti prieigą prie 50 % dujotiekio ruožo tarp Greifsvaldo ir Brandov pajėgumų, rengiant skaidrų ir nediskriminacinį aukcioną, todėl kiti subjektai turės galimybę įsigyti pajėgumų, ir kad ginčijamame sprendime nenustatyta papildoma išimtis, o kaip tik – jame iš dalies panaikinama esama išimtis. Lenkijos Respublikos nuomone, ginčijamo Komisijos sprendimo teisinio pobūdžio ir sukeliamų padarinių vertinimas klaidingas, nes tame sprendime tik tariamai numatyti sprendiniai, pristatomi kaip skaidrūs ir nediskriminaciniai. Iš tiesų, ginčijamu Komisijos sprendimu sukuriamas mechanizmas, kuriuo Gazprom grupės įmonėms suteikiama galimybė išimtinai naudotis ne mažiau kaip 90 % tame sprendime aptariamų OPAL dujotiekio transportavimo pajėgumų (50 % šių pajėgumų visiškai netaikomos taisyklės dėl trečiųjų šalių prieigos, o 40 % šių pajėgumų yra vadinamieji dinamiškai priskiriami pajėgumai, kuriuos rezervuoti gali tik Gazprom).
   Trečia, Bendrasis Teismas pažeidė pareigą tinkamai motyvuoti skundžiamą nutartį. Jis nepaaiškino, kokiomis prielaidomis vadovaudamasis jis padarė išvadas dėl ginčijamo Komisijos sprendimo esmės. Todėl neįmanoma įžvelgti priežasčių, kodėl Bendrasis Teismas nusprendė, kad ginčijamas Komisijos sprendimas suteikia galimybes naudotis OPAL dujotiekiu įmonėms, kurios nėra susijusios su grupe Gazprom, ir palankiai veikia konkurenciją gamtinių dujų rinkoje.


title: Byla T-158/18: 2018 m. kovo 6 d. pareikštas ieškinys byloje Scaloni ir Figini / Komisija

text:
               30.4.2018

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 152/56

         2018 m. kovo 6 d. pareikštas ieškinys byloje Scaloni ir Figini / Komisija

   (Byla T-158/18)
   (2018/C 152/66)
   Proceso kalba: italų

      Šalys

      Ieškovai: Mario Scaloni (Ankona, Italija), Ennio Figini (Kjaravalė, Italija), atstovaujami advokato P. Putti

      Atsakovė: Europos Komisija

      Reikalavimai

   Ieškovai Bendrojo Teismo prašo priteisti iš Sąjungos ar Komisijos žalos, patirtos dėl nurodytų direktyvos ir reglamento išaiškinimo, atlyginimą, lygų visų akcijų nominaliajai vertei, kaip nurodyta ieškinyje ir prie jo pridėtuose dokumentuose, taip pat bylinėjimosi išlaidas.

      Ieškinio pagrindai ir pagrindiniai argumentai

   Ieškovai teigia, kad įsigaliojus 2014 m. gegužės 15 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvai 2014/59/ES, kuria nustatoma kredito įstaigų ir investicinių įmonių gaivinimo ir pertvarkymo sistema ir iš dalies keičiamos Tarybos direktyva 82/891/EEB, direktyvos 2001/24/EB, 2002/47/EB, 2004/25/EB, 2005/56/EB, 2007/36/EB, 2011/35/ES, 2012/30/ES bei 2013/36/ES ir Europos Parlamento ir Tarybos reglamentai (ES) Nr. 1093/2010 bei (ES) Nr. 648/2012 (Tekstas svarbus EEE) (1), ir 2014 m. liepos 15 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentui (ES) Nr. 806/2014, kuriuo nustatomos kredito įstaigų ir tam tikrų investicinių įmonių pertvarkymo vienodos taisyklės ir vienoda procedūra, kiek tai susiję su bendru pertvarkymo mechanizmu ir Bendru pertvarkymo fondu, ir iš dalies keičiamas Reglamentas (ES) Nr. 1093/2010 (2), Italijai buvo uždrausta imtis paramos tam tikriems Italijos bankams, be kita ko, Banca Marche, priemonių.
   Grįsdami ieškinį ieškovai remiasi trimis pagrindais.

               1.

               Ieškinio pirmasis pagrindas grindžiamas patirta žala dėl Komisijos klaidingo Direktyvos 59/2014/ES ir Reglamento Nr. 806/2014 išaiškinimo, kiek tai susiję su sprendimu neteisėtai netaikyti Banca Marche nuostatas dėl valstybės pagalbos, dėl to buvo pažeistas lygybės ir diskriminacijos draudimo principas.

                           —

                           Šiuo klausimu teigiama, jog, kiek tai susiję su įvairių valstybių narių pagalba bankams, Komisija laikėsi nuomonės, kad ji atitiko SESV 107 straipsnio 3 dalies b punktą ir pripažino ją teisėta. Italijos planuojamos teikti paramos priemonės turėjo būti įvertintos taip pat atsižvelgiant į šią nuostatą (vienintelę nuostatą, reglamentuojančią valstybės pagalbos klausimą), o ne į nurodytus direktyvą ir reglamentą. Šiais aktais nereglamentuojama ir negalėtų būti reglamentuojama valstybės pagalbos sritis, nes tai yra antrinės teisės aktai. Italijos bankams norima teikti pagalba taip pat turėtų būti pripažinta leistina, nes ji buvo grindžiama tais pačiais pagrindais, kurie, kaip manė Komisija, pateisino jau sutektą pagalbą.

                           —

                           Be to, nurodyta, kad jeigu būtų pripažinta, jog taikytina antrinė teisė, pirmasis pagrindas būtų grindžiamas tuo, kad Komisija, nelesdama nurodytos pagalbos, pažeidė lygybės principą.

               2.

               Ieškinio antrasis pagrindas grindžiamas Sąjungos teisės aktų leidėjo padarytu Sąjungos normų hierarchijos principo pažeidimu.

                           —

                           Šiuo klausimu nurodoma: jeigu Bendrasis Teismas nuspręstų, kad Komisijos pateiktas išaiškinimas teisingas, reikėtų laikyti, kad pažeidimas padarytas Sąjungos teisėkūros procedūra priimtais aktais ir atsakomybė kiltų pačiai Sąjungai.

               3.

               Ieškinio trečiasis pagrindas grindžiamas pagrindinių Italijos teisės principų pažeidimu ir Bendrijos teisės aktų netaikymu.

                           —

                           Šiuo klausimu teigiama: jeigu Bendrasis Teismas pripažintų, kad direktyva ir reglamentas nepažeidė Bendrijos lygybės principo, reikėtų prašyti Italijos Corte costituzionale (Konstitucinis Teismas), kad jis patikrintų Italijos konstitucinės teisės normų atitiktį lygybės principui. Neatitikties atveju teisės aktas, kuriuo buvo pažeistos šios normos, negalėtų būti Italijos teisės sistemos dalis.

      (1)  OL L 173, 2014, p. 190.

      (2)  OL L 225, 2014, p. 1.


title: Byla C-188/18: 2018 m. kovo 12 d. pareikštas ieškinys byloje Europos Komisija / Slovėnijos Respublika

text:
               30.4.2018

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 152/22

         2018 m. kovo 12 d. pareikštas ieškinys byloje Europos Komisija / Slovėnijos Respublika

   (Byla C-188/18)
   (2018/C 152/27)
   Proceso kalba: slovėnų

      Šalys

      Ieškovė: Europos Komisija, atstovaujama P. Ondrůšek, G. von Rintelen, M. Žebre

      Atsakovė: Slovėnijos Respublika

      Ieškovės reikalavimai

   Ieškovė Teisingumo Teismo prašo:

               —

               pripažinti, kad iki 2016 m. balandžio 18 d. nepriėmusi įstatymų ir kitų teisės aktų, būtinų, kad būtų laikomasi 2014 m. vasario 26 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 2014/23/ES dėl koncesijos sutarčių suteikimo (OL L 94, 2014, p. 1), ar, bet kuriuo atveju, apie juos nepranešusi Komisijai, Slovėnijos Respublika neįvykdė įsipareigojimų pagal tos direktyvos 51 straipsnį;

               —

               remiantis SESV 260 straipsnio 3 dalimi skirti Slovėnijos Respublikai 8 992,32 EUR per dieną baudą, skaičiuojamą nuo sprendimo šioje byloje priėmimo dienos;

               —

               priteisti iš Slovėnijos Respublikos bylinėjimosi išlaidas.

      Ieškinio pagrindai ir pagrindiniai argumentai

   Pagal 2014 m. vasario 26 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 2014/23/ES dėl koncesijos sutarčių suteikimo 51 straipsnį Slovėnijos Respublika turėjo priimti įstatymus ir kitus teisės aktus, būtinus, kad šios direktyvos būtų laikomasi nuo 2016 m. balandžio 18 d., ir apie juos pranešti. Kadangi iki to termino pabaigos Slovėnijos Respublika nepranešė Komisijai apie visų minėtos direktyvos nuostatų perkėlimą į nacionalinę teisę, Komisija nusprendė iškelti bylą Teisingumo Teisme.
   Ieškinyje Komisija prašo Teisingumo Teismo skirti Slovėnijos Respublikai baudą, siekiančią 8 992,32 EUR už kiekvieną dieną. Apskaičiuodama šios baudos dydį Komisija atsižvelgė į Sąjungos teisės pažeidimo rimtumą ir trukmę bei baudos atgrasantį poveikį, turėdama mintyje tos valstybės narės, t. y. Slovėnijos Respublikos, finansinį pajėgumą.
   Terminas perkelti direktyvą baigėsi 2016 m. balandžio 18 dieną.


title: Byla T-160/18: 2018 m. kovo 2 d. pareikštas ieškinys byloje Theodorakidi / EUIPO – Benopoulou (THYREOS VASSILIKI)

text:
               30.4.2018

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 152/57

         2018 m. kovo 2 d. pareikštas ieškinys byloje Theodorakidi / EUIPO – Benopoulou (THYREOS VASSILIKI)

   (Byla T-160/18)
   (2018/C 152/67)
   Kalba, kuria surašytas ieškinys: anglų

      Šalys

      Ieškovė: Vassiliki Theodorakidi (Verija, Graikija), atstovaujama advokatės F. Ikonomidou Ikonomou

      Atsakovė: Europos Sąjungos intelektinės nuosavybės tarnyba (EUIPO)

      Kita procedūros Apeliacinėje taryboje šalis: Vassiliki Benopoulou (Kifisija, Graikija)

      Su procedūra EUIPO susijusi informacija

      Prekių ženklo, dėl kurio kilo ginčas, savininkė: ieškovė.

      Prekių ženklas, dėl kurio kilo ginčas: vaizdinis ES prekių ženklas THYREOS VASSILIKI – ES prekių ženklas Nr. 8 206 963.

      Procedūra EUIPO: registracijos pripažinimo negaliojančia procedūra.

      Ginčijamas sprendimas: 2017 m. gruodžio 19 d. EUIPO ketvirtosios apeliacinės tarybos sprendimas byloje R 40/2017-4.

      Reikalavimai

   Ieškovė Bendrojo Teismo prašo:

               —

               panaikinti ginčijamą sprendimą ir dėl to atmesti prašymą pripažinti registraciją negaliojančia;

               —

               nurodyti EUIPO ir kitai procedūros šaliai padengti bylinėjimosi išlaidas, įskaitant patirtąsias nagrinėjant bylą Bendrajame Teisme, EUIPO apeliacinėje taryboje ir Anuliavimo skyriuje.

      Pagrindai, kuriais remiamasi

               —

               Reglamento Nr. 2017/1001 8 straipsnio 1 dalies b punkto pažeidimas.

               —

               Konstatavusi, kad kita procedūros šalis yra „plačiai žinoma“, Apeliacinės taryba padarė teisės klaidą.

               —

               Pareigos motyvuoti pažeidimas.

               —

               Pritarusi tam, kad neturėtų būti jokio apribojimo dėl prekių ir paslaugų, kurių registracija turėtų būti pripažinta negaliojančia, Apeliacinė taryba padarė klaidą.


title: Byla T-542/11 RENV: 2018 m. kovo 13 d. Bendrojo Teismo sprendimas byloje Alouminion tis Ellados / Komisija (Valstybės pagalba — Elektra — Sprendimas, kuriuo pagalba pripažinta neteisėta ir nesuderinama su vidaus rinka ir reikalaujama ją susigrąžinti — Su esamu tiekėju sudaryta sutartimi suteiktas lengvatinis elektros tarifas — Esamo tiekėjo įvykdytas sutarties nutraukimas — Teismo nutartis dėl laikinųjų apsaugos priemonių, kuria sustabdytas sutarties nutraukimas — Komisijos sprendimo panaikinimas Bendrojo Teismo sprendimu — Bendrojo Teismo sprendimo panaikinimas Teisingumo Teismo sprendimu — Bylos grąžinimas Bendrajam Teismui — Ieškinio apimtis grąžinus bylą — Nutarties dėl laikinųjų priemonių pripažinimas nauja pagalba — Komisijos kompetencija — Veiksminga teisminė gynyba — Lengvatinio tarifo pripažinimas valstybės pagalba — Privalumas — Teisėti lūkesčiai — Gavėjo teisė į gynybą — Pareiga susigrąžinti — Pareiga motyvuoti)

text:
               30.4.2018

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 152/24

         2018 m. kovo 13 d. Bendrojo Teismo sprendimas byloje Alouminion tis Ellados / Komisija

   (Byla T-542/11 RENV) (1)

   ((Valstybės pagalba - Elektra - Sprendimas, kuriuo pagalba pripažinta neteisėta ir nesuderinama su vidaus rinka ir reikalaujama ją susigrąžinti - Su esamu tiekėju sudaryta sutartimi suteiktas lengvatinis elektros tarifas - Esamo tiekėjo įvykdytas sutarties nutraukimas - Teismo nutartis dėl laikinųjų apsaugos priemonių, kuria sustabdytas sutarties nutraukimas - Komisijos sprendimo panaikinimas Bendrojo Teismo sprendimu - Bendrojo Teismo sprendimo panaikinimas Teisingumo Teismo sprendimu - Bylos grąžinimas Bendrajam Teismui - Ieškinio apimtis grąžinus bylą - Nutarties dėl laikinųjų priemonių pripažinimas nauja pagalba - Komisijos kompetencija - Veiksminga teisminė gynyba - Lengvatinio tarifo pripažinimas valstybės pagalba - Privalumas - Teisėti lūkesčiai - Gavėjo teisė į gynybą - Pareiga susigrąžinti - Pareiga motyvuoti))
   (2018/C 152/28)
   Proceso kalba: graikų

      Šalys

      Ieškovė: Alouminion tis Ellados VEAE, buvusi Alouminion AE (Atėnai, Graikija), atstovaujama advokatų G. Dellis, N. Korogiannakis, E. Chrysafis, D. Diakopoulos ir N. Keramidas

      Atsakovė: Europos Komisija, atstovaujama A. Bouchagiar ir É. Gippini Fournier

      Atsakovės pusėje į bylą įstojusi šalis: Dimosia Epicheirisi Ilektrismou AE (DEI) (Atėnai, Graikija) atstovaujama advokatų E. Bourtzalas, C. Synodinos, A. Oikonomou ir H. Tagaras

      Dalykas

   SESV 263 straipsniu grindžiamas prašymas panaikinti 2011 m. liepos 13 d. Komisijos sprendimą 2012/339/ES dėl valstybės pagalbos SA.26117 – C 2/10 (ex NN 62/2009), kurią Graikija suteikė Aluminium of Greece SA (OL L 166, 2012, p. 83).

      Rezoliucinė dalis

               1.

               Atmesti ieškinį.

               2.

               Alouminion tis Ellados VEAE padengia savo, Europos Komisijos ir Dimosia Epicheirisi Ilektrismou AE (DEI) patirtas bylinėjimosi išlaidas.

      (1)  OL C 370, 2011 12 17.


title: Byla T-162/18: 2018 m. kovo 7 d. pareikštas ieškinys byloje Beko / EUIPO – Acer (ALTUS)

text:
               30.4.2018

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 152/58

         2018 m. kovo 7 d. pareikštas ieškinys byloje Beko / EUIPO – Acer (ALTUS)

   (Byla T-162/18)
   (2018/C 152/68)
   Kalba, kuria surašytas ieškinys: anglų

      Šalys

      Ieškovė: Beko plc (Votfordas, Jungtinė Karalystė), atstovaujama baristerio G. Tritton

      Atsakovė: Europos Sąjungos intelektinės nuosavybės tarnyba (EUIPO)

      Kita procedūros Apeliacinėje taryboje šalis: Acer, Inc. (Taipėjus, Taivanas)

      Su procedūra EUIPO susijusi informacija

      Pareiškėja: ieškovė.

      Prekių ženklas, dėl kurio kilo ginčas: vaizdinis Sąjungos prekių ženklas ALTUS – Registracijos paraiška Nr. 6 490 809.

      Procedūra EUIPO: protesto procedūra.

      Ginčijamas sprendimas: 2017 m. gruodžio 13 d. EUIPO penktosios apeliacinės tarybos sprendimas byloje R 1991/2016-5.

      Reikalavimai

   Ieškovė Bendrojo Teismo prašo:

               —

               panaikinti ginčijamą sprendimą ir grąžinti bylą EUIPO, kad ji persvarstytų prašymą dėl procedūros sustabdymo,

               —

               nurodyti sustabdyti procedūrą,

               —

               nurodyti EUIPO padengti savo ir ieškovės bylinėjimosi išlaidas.

      Pagrindas, kuriuo remiamasi

               —

               EUIPO nepagrįstai nepatenkino prašymo sustabdyti protesto nagrinėjimą iki pasibaigs Slovakijoje vykstantis procesas. Visų pirma teigiama, kad Penktosios apeliacinės tarybos motyvai buvo akivaizdžiai klaidingi ir (arba) nepagrįsti ir (arba) juos formuluojant nebuvo įvertinta bendra situacija, todėl nebuvo galima tinkamai pasverti atitinkamų skirtingų interesų, ir (arba) jie prilygo piktnaudžiavimui įgaliojimais.


title: Byla T-155/16: 2018 m. kovo 6 d. Bendrojo Teismo nutartis byloje CFA Institute / EUIPO – Bloss ir kt. (CERTIFIED FINANCIAL ENGINEER CFE)

text:
               30.4.2018

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 152/59

         2018 m. kovo 6 d. Bendrojo Teismo nutartis byloje CFA Institute / EUIPO – Bloss ir kt. (CERTIFIED FINANCIAL ENGINEER CFE)

   (Byla T-155/16) (1)

   (2018/C 152/70)
   Proceso kalba: anglų
   Septintosios kolegijos pirmininkas nutartimi nurodė išbraukti bylą iš registro.

      (1)  OL C 211, 2016 6 13.


title: Byla T-156/16: 2018 m. kovo 6 d. Bendrojo Teismo nutartis byloje CFA Institute / EUIPO – Ernst et Häcker (CERTIFIED FINANCIAL MODELER CFM)

text:
               30.4.2018

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 152/59

         2018 m. kovo 6 d. Bendrojo Teismo nutartis byloje CFA Institute / EUIPO – Ernst et Häcker (CERTIFIED FINANCIAL MODELER CFM)

   (Byla T-156/16) (1)

   (2018/C 152/71)
   Proceso kalba: anglų
   Septintosios kolegijos pirmininkas nutartimi nurodė išbraukti bylą iš registro.

      (1)  OL C 211, 2016 6 13.


title: Byla T-641/17: 2018 m. vasario 28 d. Bendrojo Teismo nutartis byloje Ferri / ECB

text:
               30.4.2018

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 152/59

         2018 m. vasario 28 d. Bendrojo Teismo nutartis byloje Ferri / ECB

   (Byla T-641/17) (1)

   (2018/C 152/72)
   Proceso kalba: italų
   Septintosios kolegijos pirmininkas nutartimi nurodė išbraukti bylą iš registro.

      (1)  OL C 382, 2017 11 13.


title: Byla C-72/18: 2018 m. vasario 5 d. Juzgado de lo Contencioso-Administrativo n° 1 de Pamplona (Ispanija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje Daniel Ustariz Aróstegui / Departamento de Educación del Gobierno de Navarra

text:
               7.5.2018

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 161/17

         2018 m. vasario 5 d.Juzgado de lo Contencioso-Administrativo no 1 de Pamplona (Ispanija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje Daniel Ustariz Aróstegui / Departamento de Educación del Gobierno de Navarra

   (Byla C-72/18)
   (2018/C 161/19)
   Proceso kalba: ispanų

      Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas

      Juzgado de lo Contencioso-Administrativo no 1 de Pamplona

      Šalys pagrindinėje byloje

      Pareiškėjas: Daniel Ustariz Aróstegui

      Atsakovas: Departamento de Educación del Gobierno de Navarra

      Prejudicinis klausimas

               1.

               Ar 1999 m. birželio 28 d. Tarybos direktyva 1999/70/EB (1) patvirtinto Europos profesinių sąjungų konfederacijos (ETUC), Europos pramonės ir darbdavių konfederacijų sąjungos (UNICE) ir Europos įmonių, kuriose dalyvauja valstybė, centro (CEEP) bendrojo susitarimo dėl darbo pagal terminuotas sutartis 4 punktas turi būti aiškinamas taip, kad pagal jį draudžiamas regiono teisės aktas, kaip antai nagrinėjamas pagrindinėje byloje, kuriame aiškiai nurodyta, kad tam tikras darbo užmokesčio priedas nepripažįstamas ir nemokamas Navaros valdžios institucijų darbuotojams, priskirtiems prie „administracinių sutartininkų“ kategorijos ir dirbantiems pagal terminuotą sutartį, nes šiuo priedu kompensuojamas tik darbuotojų, priskirtų prie „valstybės pareigūnų“ kategorijos ir dirbančių pagal neterminuotą sutartį, paaukštinimas ir profesinės karjeros pažanga?

      (1)  1999 m. birželio 28 d. Tarybos direktyva 1999/70/EB dėl Europos profesinių sąjungų konfederacijos (ETUC), Europos pramonės ir darbdavių konfederacijų sąjungos (UNICE) ir Europos įmonių, kuriose dalyvauja valstybė, centro (CEEP) bendrojo susitarimo dėl darbo pagal terminuotas sutartis (OL L 175, p. 43; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 5 sk., 3 t., p. 368).


title: Byla T-60/17: 2018 m. kovo 22 d. Bendrojo Teismo sprendimas byloje Safe Skies / EUIPO – Travel Sentry (TSA LOCK) (Europos Sąjungos prekių ženklas — Registracijos pripažinimo negaliojančia procedūra — Žodinis Europos Sąjungos prekių ženklas TSA LOCK — Absoliutūs atmetimo pagrindai — Skiriamasis požymis — Apibūdinamojo pobūdžio nebuvimas — Reglamento (EB) Nr. 207/2009 7 straipsnio 1 dalies b, c ir g punktai (dabar – Reglamento (ES) 2017/1001 7 straipsnio 1 dalies b, c ir g punktai)

text:
               7.5.2018

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 161/50

         2018 m. kovo 22 d. Bendrojo Teismo sprendimas byloje Safe Skies / EUIPO – Travel Sentry (TSA LOCK)

   (Byla T-60/17) (1)

   ((Europos Sąjungos prekių ženklas - Registracijos pripažinimo negaliojančia procedūra - Žodinis Europos Sąjungos prekių ženklas TSA LOCK - Absoliutūs atmetimo pagrindai - Skiriamasis požymis - Apibūdinamojo pobūdžio nebuvimas - Reglamento (EB) Nr. 207/2009 7 straipsnio 1 dalies b, c ir g punktai (dabar – Reglamento (ES) 2017/1001 7 straipsnio 1 dalies b, c ir g punktai))
   (2018/C 161/55)
   Proceso kalba: anglų

      Šalys

      Ieškovė: Safe Skies LLC (Niujorkas, Niujorkas, Jungtinės Valstijos), atstovaujama advokatės V. Schwepler

      Atsakovė: Europos Sąjungos intelektinės nuosavybės tarnyba (EUIPO), atstovaujama A. Söder

      Kita procedūros EUIPO apeliacinėje taryboje šalis, įstojusi į bylą Bendrajame Teisme: Travel Sentry, Inc. (Vindermyras, Florida, Jungtinės Valstijos), atstovaujama advokatų J. L. Gracia Albero ir V. Torelli

      Dalykas

   Ieškinys dėl 2016 m. lapkričio 24 d. EUIPO ketvirtosios apeliacinės tarybos sprendimo (byla R 233/2016-4), susijusio su registracijos pripažinimo negaliojančia procedūra tarp Safe Skies ir Travel Sentry.

      Rezoliucinė dalis

               1.

               Atmesti ieškinį.

               2.

               Priteisti iš Safe Skies LLC bylinėjimosi išlaidas.

      (1)  OL C 104, 2017 4 3.


title: Byla C-84/18 P: 2018 m. vasario 6 d. Sophie Montel pateiktas apeliacinis skundas dėl 2017 m. lapkričio 29 d. Bendrojo Teismo (šeštoji kolegija) priimto sprendimo byloje T-634/16 Montel / Parlamentas

text:
               7.5.2018

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 161/17

         2018 m. vasario 6 d. Sophie Montel pateiktas apeliacinis skundas dėl 2017 m. lapkričio 29 d. Bendrojo Teismo (šeštoji kolegija) priimto sprendimo byloje T-634/16 Montel / Parlamentas

   (Byla C-84/18 P)
   (2018/C 161/20)
   Proceso kalba: prancūzų

      Šalys

      Apeliantė: Sophie Montel, atstovaujama advokato G. Sauveur

      Kitos proceso šalys: Europos Parlamentas, Europos Sąjungos Taryba

      Apeliantės reikalavimai

               —

               Pakeisti skundžiamą sprendimą; taigi:

               —

               panaikinti 2016 m. birželio 24 d. Europos Parlamento generalinio sekretoriaus sprendimą, kuris buvo įteiktas 2016 m. liepos 6 d., kuriame nurodoma, kad „Sophie Montel buvo neteisėtai išmokėta 77 276,42 euro suma“ ir kuriuo už išmokėtą sumą atsakingam institucijos pareigūnui ir institucijos apskaitos pareigūnui nurodyta šią sumą susigrąžinti;

               —

               panaikinti visą debetinį dokumentą Nr. 2016-897, kurį 2016 m. liepos 4 d. pasirašė pats Finansų generalinis direktorius;

               —

               priimti sprendimą dėl atlyginti apeliantės neturtinei žalai, kuri susidarė dėl nepagrįstų kaltinimų, pareikštų prieš pateikiant tyrimo išvadas, dėl jos įvaizdžiui padarytos žalos ir dėl labai didelio jos asmeninio ir politinio gyvenimo sutrikdymo dėl ginčijamo sprendimo, skirtinos sumos;

               —

               priimti sprendimą dėl apeliantei priteistinos su procedūra susijusių išlaidų sumos;

               —

               priteisti iš Parlamento visas bylinėjimosi išlaidas.

      Apeliacinio skundo pagrindai ir pagrindiniai argumentai

               1.

               Pirmasis ieškinio pagrindas grindžiamas aktą priėmusio subjekto kompetencijos nebuvimu

                           —

                           Kompetenciją spręsti finansinius klausimus turi Europos Parlamento biuras, o ne generalinis sekretorius.

                           —

                           Įgaliojimų nesuteikimas generaliniam sekretoriui

                           —

                           Neteisėtumu grindžiamas prieštaravimas dėl Parlamento narių nepriklausomumo garantijos nesilaikymo ir teisės į nešališką sprendimą pažeidimo

               2.

               Antrasis apeliacinio skundo pagrindas grindžiamas principo „electa una via“ nepaisymu

                           —

                           Parlamento pirmininkas kreipėsi į OLAF ir į Prancūzijos teismą

               3.

               Trečiasis apeliacinio skundo pagrindas grindžiamas teisės į gynybą pažeidimu

                           —

                           Parlamento pirmininko padarytas nekaltumo prezumpcijos pažeidimas

                           —

                           Parlamento administracija atliko ir teismo, ir šalies funkcijas

                           —

                           Parlamento nurodytų kaltinimų pasikeitimas vykstant procedūrai

                           —

                           Generalinio sekretoriaus atsisakymas išklausyti apeliantę

               4.

               Ketvirtasis apeliacinio skundo pagrindas grindžiamas įrodinėjimo pareigos perkėlimu

                           —

                           Parlamentas įpareigojo apeliantę įrodyti, kad ji nepadarė jokio pažeidimo, nors jis neturėjo jokios informacijos, kuria remiantis galima būtų faktiškai teigti, kad buvo padarytas pažeidimas

               5.

               Penktasis apeliacinio skundo pagrindas grindžiamas motyvavimo stoka

                           —

                           Vienintelis argumentas, kurio remiamasi: organizacijos struktūros paskelbimas, tačiau tai nieko neįrodo

               6.

               Šeštasis apeliacinio skundo pagrindas grindžiamas teisinio saugumo ir teisėtų lūkesčių apsaugos principų nepaisymu

                           —

                           Nėra jokios taisyklės, kurioje būtų nurodyti pateiktini dokumentai, taigi, dėl apeliantės Parlamentas sprendė vadovaudamasis visiška diskrecija

               7.

               Septintasis apeliacinio skundo pagrindas grindžiamas Parlamento narių asistentų pilietinių teisių pažeidimu

                           —

                           Parlamentas draudžia asistentams vykdyti politinę veiklą

               8.

               Aštuntasis apeliacinio skundo pagrindas grindžiamas diskriminuojamuoju požiūriu, Fumus persecutionis ir įgaliojimų viršijimu

                           —

                           Prieš apeliantę ši procedūra pradėta dėl Europos Parlamento pirmininko turimų politinių pažiūrų

               9.

               Devintasis apeliacinio skundo pagrindas grindžiamas Parlamento narių nepriklausomumo principo nepaisymu

                           —

                           Parlamento nario asistento darbas nėra susijęs tik su teisėkūra

               10.

               Dešimtasis apeliacinio skundo pagrindas grindžiamas faktų stoka

                           —

                           Parlamentas savo atsakyme tik nurodė, kad apeliantės pateikti dokumentai nieko neįrodo, nors iš jų matyti asistento atliktas darbas

                           —

                           Parlamentas negali pagrįsti savo reikalavimų

               11.

               Vienuoliktasis apeliacinio skundo pagrindas grindžiamas proporcingumo principo nepaisymu

                           —

                           Organizacijos struktūra (dėl kurios Parlamento pirmininkas pradėjo procedūrą) buvo paskelbta 2015 m. vasario mėn., o nepagrįstai sumokėtos grąžintinos sumos skaičiuojamos nuo 2014 m. rugpjūčio mėn.