title: 2005 m. balandžio 12 d. Teisingumo Teismo sprendimas (didžioji kolegija), Byloje C-61/03 Europos Bendrijų Komisija prieš Jungtinę Didžiosios Britanijos ir Šiaurės Airijos Karalystę (Valstybės įsipareigojimų neįvykdymas — EAEB sutartis — Taikymo sritis — Kariniai įrenginiai — Sveikata ir sauga — Branduolinio reaktoriaus sustabdymas — Radioaktyviųjų atliekų laidojimas)

text:
               28.5.2005

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 132/3

      TEISINGUMO TEISMO SPRENDIMAS

   (didžioji kolegija)
   2005 m. balandžio 12 d.
   Byloje C-61/03 Europos Bendrijų Komisija prieš Jungtinę Didžiosios Britanijos ir Šiaurės Airijos Karalystę
       (1)

   (Valstybės įsipareigojimų neįvykdymas - EAEB sutartis - Taikymo sritis - Kariniai įrenginiai - Sveikata ir sauga - Branduolinio reaktoriaus sustabdymas - Radioaktyviųjų atliekų laidojimas)
   (2005/C 132/06)
   Proceso kalba: anglų
   Byloje C-61/03 dėl 2003 m. vasario 14 d. pagal EAEB sutarties 141 straipsnį pareikšto ieškinio dėl įsipareigojimų neįvykdymo, Europos Bendrijų Komisija, atstovaujama L. Ström ir X. Lewis, prieš Jungtinę Didžiosios Britanijos ir Šiaurės Airijos Karalystę, atstovaujamą P. Ormond ir C. Jackson, padedamų D. Wyatt ir R. Plender, S. Tromans, palaikomą Prancūzijos Respublikos, atstovaujamos R. Abraham, G. de Bergues ir E. Puisas, Teisingumo Teismas (didžioji kolegija), kurį sudaro pirmininkas V. Skouris, kolegijų pirmininkai P. Jann, C. W. A. Timmermans, A. Rosas (pranešėjas), R. Silva de Lapuerta ir A. Borg Barthet, teisėjai N. Colneric, S. von Bahr, J. N. Cunha Rodrigues, P. Kūris, E. Juhász, G. Arestis ir M. Ilešič; generalinis advokatas L. A. Geelhoed, sekretorius: sekretoriaus pavaduotojas H. von Holstein, 2005 m. balandžio 12 d. priėmė sprendimą, kurio rezoliucinėje dalyje nurodyta:

               1)

               Atmesti ieškinį.

               2)

               Priteisti iš Europos Bendrijų Komisijos bylinėjimosi išlaidas.

               3)

               Prancūzijos Respublika padengia savo bylinėjimosi išlaidas.

      (1)  OL C 101, 2003 4 26.


title: Byla T-181/15: 2015 m. balandžio 13 d. pareikštas ieškinys byloje Sopra Steria Group/Parlamentas

text:
               10.8.2015

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 262/28

         2015 m. balandžio 13 d. pareikštas ieškinys byloje Sopra Steria Group/Parlamentas

   (Byla T-181/15)
   (2015/C 262/38)
   Proceso kalba: anglų

      Šalys

      Ieškovė: Sopra Steria Group SA (Ansi le Vjė, Prancūzija), atstovaujama advokatų A. Verlinden, R. Martens ir J. Joossen

      Atsakovas: Europos Parlamentas

      Reikalavimai

   Ieškovė Bendrojo Teismo prašo:

               —

               panaikinti nežinomos datos Europos Parlamento sprendimą pradėti derybų procedūrą be skelbimo apie pirkimą NPE-15.8;

               —

               panaikinti bet kokį sprendimą, kurį Europos Parlamentas galėjo priimti, toliau vykdydamas šią derybų procedūrą be skelbimo apie pirkimą NPE-15.8;

               —

               pripažinti niekine (-ėmis) sutartį (-is), kuri (-os) galėjo būti sudarytos remiantis derybų procedūra be skelbimo apie pirkimą NPE-15.8;

               —

               priteisti iš Europos Parlamento bylinėjimosi išlaidas, įskaitant ieškovės teisinių konsultacijų išlaidas.

      Ieškinio pagrindai ir pagrindiniai argumentai

   Grįsdama ieškinį ieškovė nurodo vieną ieškinio pagrindą, kuriuo teigiama, kad pažeisti Finansinio reglamento 102, 103 straipsniai ir 104 straipsnio 2 dalis bei Taikymo taisyklių 134 straipsnio 1 dalies c punktas, todėl nežinomos datos sprendimas pradėti derybų procedūrą be išankstinio skelbimo apie pirkimą negalioja.
   Ieškovė teigia, kad Europos Parlamentas neteisingai ir neteisėtai taikė derybų procedūrą be išankstinio skelbimo apie pirkimą, kadangi turėjo būti nurodyta, kad ši derybų procedūra yra išimtinė procedūra, kurios taikymas turėjo būti teisiškai pagrįstas (taip pat atsižvelgiant į Europos Parlamento pareigą užtikrinti, kad visoms viešųjų pirkimų sutartims būtų sudaryti kuo plačiau skelbiami konkursai; žr. Finansinio reglamento 102 straipsnio 2 dalį). Tokio pagrindimo Europos Parlamentas, ieškovės teigimu, nepateikė, be to, nebuvo jokių ypatingos skubos priežasčių, atsiradusių dėl nenumatytų įvykių, nepriklausančių nuo Europos Parlamento (kaip reikalaujama taikant Taikymo taisyklių 134 straipsnio 1 dalies c punktą).


title: Byla C-434/11: 2011 m. gruodžio 14 d. Teisingumo Teismo nutartis byloje ( Tribunalul Alba (Rumunija) prašymas priimti prejudicinį sprendimą) Corpul Național al Polițiștilor prieš Ministerul Administrației și Internelor (MAI), Inspectoratul General al Poliției Române (IGPR), Inspectoratul de Poliție al Județului Alba (IPJ) (Prašymas priimti prejudicinį sprendimą — Europos Sąjungos pagrindinių teisių chartija — Nacionalinės teisės aktų, kuriais nustatomas kelių kategorijų valstybės tarnautojų darbo užmokesčio sumažinimas, leidimas — Sąjungos teisės neįgyvendinimas — Akivaizdus Teisingumo Teismo kompetencijos nebuvimas)

text:
               10.3.2012

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 73/13

         2011 m. gruodžio 14 d. Teisingumo Teismo nutartis byloje (Tribunalul Alba (Rumunija) prašymas priimti prejudicinį sprendimą) Corpul Național al Polițiștilor prieš Ministerul Administrației și Internelor (MAI), Inspectoratul General al Poliției Române (IGPR), Inspectoratul de Poliție al Județului Alba (IPJ)

   (Byla C-434/11) (1)

   (Prašymas priimti prejudicinį sprendimą - Europos Sąjungos pagrindinių teisių chartija - Nacionalinės teisės aktų, kuriais nustatomas kelių kategorijų valstybės tarnautojų darbo užmokesčio sumažinimas, leidimas - Sąjungos teisės neįgyvendinimas - Akivaizdus Teisingumo Teismo kompetencijos nebuvimas)
   2012/C 73/22
   Proceso kalba: rumunų

      Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas

      Tribunalul Alba

      Šalys

      Ieškovė: Corpul Național al Polițiștilor

      Atsakovės: Ministerul Administrației și Internelor (MAI), Inspectoratul General al Poliției Române (IGPR), Inspectoratul de Poliție al Județului Alba (IPJ)

      Dalykas

   Prašymas priimti prejudicinį sprendimą — Tribunalul Alba — Europos Sąjungos pagrindinių teisių chartijos 17 straipsnio 1 dalies, 20 straipsnio ir 21 straipsnio išaiškinimas — Nacionalinės teisės aktų, kuriais nustatomas kelių kategorijų valstybės tarnautojų darbo užmokesčio sumažinimas, leidimas — Teisės į nuosavybę, vienodo požiūrio principo ir nediskriminavimo principo pažeidimas

      Rezoliucinė dalis

   Europos Sąjungos Teisingumo Teismas akivaizdžiai neturi jurisdikcijos atsakyti į Tribunalul Alba (Rumunija) 2011 m. liepos 28 d. sprendimu pateiktą klausimą.

      (1)  OL C 331, 2011 11 12.


title: Byla T-415/03  2005 m. spalio 19 d.  Pirmosios instancijos teismo sprendimas  Cofradía de pescadores de  San Pedro  de Bermeo ir kt. prieš Tarybą  (Žuvininkystė — Jūros išteklių apsauga — Kiekvienos valstybės narės žvejybos veiklos santykinis stabilumas — Apsikeitimai žvejybos kvotomis — Portugalijos Respublikai paskirtos ančiuvių žvejybos kvotos dalies perdavimas Prancūzijos Respublikai — Šį perdavimą leidžiančių teisės aktų panaikinimas — Ispanijos Karalystės faktinių žvejybos galimybių sumažėjimas — Bendrijos deliktinė atsakomybė — Teisės norma, suteikianti teises asmenims — Žalos realumas)

text:
               24.12.2005

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 330/20

         2005 m. spalio 19 d. Pirmosios instancijos teismo sprendimas Cofradía de pescadores de „San Pedro“ de Bermeo ir kt. prieš Tarybą

   (Byla T-415/03) (1)

   (Žuvininkystė - Jūros išteklių apsauga - Kiekvienos valstybės narės žvejybos veiklos santykinis stabilumas - Apsikeitimai žvejybos kvotomis - Portugalijos Respublikai paskirtos ančiuvių žvejybos kvotos dalies perdavimas Prancūzijos Respublikai - Šį perdavimą leidžiančių teisės aktų panaikinimas - Ispanijos Karalystės faktinių žvejybos galimybių sumažėjimas - Bendrijos deliktinė atsakomybė - Teisės norma, suteikianti teises asmenims - Žalos realumas)
   (2005/C 330/49)
   Proceso kalba: ispanų
   Šalys

      Ieškovė: Cofradía de pescadores de „San Pedro“ de Bermeo (Bermeo, Ispanija) ir kiti ieškovai, kurių vardai nurodyti šio sprendimo priede, atstovaujami advokatų E. Garayar Gutiérrez, G. Martínez Villaseñor, A. García Castillo ir M. Troncoso Ferrer

      Atsakovė: Europos Sąjungos Taryba, atstovaujama M. Balta ir F. Florindo Gijón

      Į bylą įstojusi šalis, palaikanti atsakovę: Europos Bendrijų Komisija, atstovaujama iš pradžių T. van Rijn ir S. Pardo Quintillán, vėliau T. van Rijn ir F. Jimeno Fernández, ir Prancūzijos Respublika, atstovaujama G. de Bergues ir A. Colomb
   Bylos dalykas
   Ieškinys atlyginti žalą, kurią ieškovai tariamai patyrė Tarybai patvirtinus Portugalijos Respublikai paskirtos ančiuvių kvotos dalies perkėlimą Prancūzijos Respublikai,
   Rezoliucinė sprendimo dalis

               1.

               Atmesti ieškinį.

               2.

               Priteisti iš ieškovų padengti savo ir Tarybos bylinėjimosi išlaidas.

               3.

               Prancūzijos Respublika ir Komisija padengia savo bylinėjimosi išlaidas.

      (1)  OL C 47, 2004 2 21.


title: Byla C-444/06 2008 m. balandžio 3 d. Teisingumo Teismo (antroji kolegija) sprendimas byloje Europos Bendrijų Komisija prieš Ispanijos Karalystę (Valstybės įsipareigojimų neįvykdymas — Direktyva 89/665/EB — Viešieji prekių ir darbų pirkimai — Peržiūros procedūra sudarant viešojo pirkimo sutartis )

text:
               24.5.2008

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 128/12

         2008 m. balandžio 3 d. Teisingumo Teismo (antroji kolegija) sprendimas byloje Europos Bendrijų Komisija prieš Ispanijos Karalystę

   (Byla C-444/06) (1)

   (Valstybės įsipareigojimų neįvykdymas - Direktyva 89/665/EB - Viešieji prekių ir darbų pirkimai - Peržiūros procedūra sudarant viešojo pirkimo sutartis )
   (2008/C 128/18)
   Proceso kalba: ispanų
   Šalys

      Ieškovė: Europos Bendrijų Komisija, atstovaujama X. Lewis, advokatų C. Fernandez Vicién ir I. Moreno-Tapia Rivas,

      Atsakovė: Ispanijos Karalystė, atstovaujama F. Díez Moreno
   Dalykas
   Valstybės įsipareigojimų neįvykdymas — 1989 m. gruodžio 21 d. Tarybos direktyvos 89/655/EEB dėl įstatymų ir kitų teisės aktų, susijusių su peržiūros procedūrų taikymu sudarant viešojo prekių pirkimo ir viešojo darbų pirkimo sutartis, derinimo (OL L 395, p. 33) 2 straipsnio 1 dalies a ir b punktų pažeidimas — Direktyvos neatitinkantys nacionalinės teisės aktai
   Rezoliucinė dalis

               1.

               Nenumačiusi imperatyvaus termino, per kurį perkančioji organizacija visiems konkurso dalyviams turi pranešti apie sprendimą sudaryti sutartį, bei imperatyvaus laukimo termino tarp sprendimo sudaryti sutartį ir jos sudarymo, Ispanijos Karalystė neįvykdė įsipareigojimų pagal 1989 m. gruodžio 21 d. Tarybos direktyvos 89/665/EEB dėl įstatymų ir kitų teisės aktų, susijusių su peržiūros procedūrų taikymu sudarant viešojo prekių pirkimo ir viešojo darbų pirkimo sutartis, derinimo, iš dalies pakeistos 1992 m. birželio 18 d. Tarybos direktyva 92/50/EEB, 2 straipsnio 1 dalies a ir b punktus.

               2.

               Atmesti likusią ieškinio dalį.

               3.

               Ispanijos Karalystė turi padengti du trečdalius visų bylinėjimosi išlaidų. Europos Bendrijų Komisija padengia likusį šių išlaidų trečdalį.

      (1)  OL C 326, 2006 12 30.


title: Byla C-374/13 P: 2013 m. liepos 1 d. Metropolis Inmobiliarias y Restauraciones, SL pateiktas apeliacinis skundas dėl 2013 m. balandžio 25 d. Bendrojo Teismo (aštuntoji kolegija) priimto sprendimo byloje T-284/11, Metropolis Inmobiliarias y Restauraciones, SL prieš Vidaus rinkos derinimo tarnybą (prekių ženklams ir pramoniniam dizainui) (VRDT)

text:
               31.8.2013

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 252/23

         2013 m. liepos 1 d.Metropolis Inmobiliarias y Restauraciones, SL pateiktas apeliacinis skundas dėl 2013 m. balandžio 25 d. Bendrojo Teismo (aštuntoji kolegija) priimto sprendimo byloje T-284/11, Metropolis Inmobiliarias y Restauraciones, SL prieš Vidaus rinkos derinimo tarnybą (prekių ženklams ir pramoniniam dizainui) (VRDT)

   (Byla C-374/13 P)
   2013/C 252/38
   Proceso kalba: anglų

      Šalys

      Apeliantė: Metropolis Inmobiliarias y Restauraciones, SL, atstovaujama advokato J. Carbonell Callicó

      Kitos proceso šalys: Vidaus rinkos derinimo tarnyba (prekių ženklams ir pramoniniam dizainui), MIP Metro Group Intellectual Property GmbH & Co. KG

      Apeliantės reikalavimai

   Apeliantė Teisingumo Teismo prašo:

               —

               panaikinti 2013 m. balandžio 25 d. Bendrojo Teismo sprendimą byloje T-284/11, kuriuo patvirtinama Bendrijos prekių ženklo METROINVEST 36 klasės paslaugoms registracija Nr.°7.112.113 36,

               —

               priteisti iš kitų proceso šalių bylinėjimosi išlaidas.

      Apeliacinio skundo pagrindai ir pagrindiniai argumentai

   Apeliantė nurodo vienintelį pagrindą:

               —

                     Reglamento Nr. 207/2009 8 straipsnio 1 dalies b punkto pažeidimas

                   (1)

         Šį pagrindą sudaro šios keturios dalys:

               —

               Bendrojo Teismo ir VRDT klaida vertinant žymenų palyginimą,

               —

               Bendrasis Teismas neatsižvelgė į taikytiną teismo praktiką dėl bendro galimybės supainioti vertinimo,

               —

               neatitikimas VRDT sprendimams, kuriuose nagrinėjamos tos pačios dalys, ir susiję prekių ženklai,

               —

               kitų prekių ženklų, apimančių žodį METRO kitose bylose, taip pat 36 klasėje, taikus sambūvis.

      (1)  2009 m. vasario 26 d. Tarybos reglamentas (EB) Nr. 207/2009 dėl Bendrijos prekių ženklo (OL L 78, p. 1).


title: Byla C-536/13: 2015 m. gegužės 13 d. Teisingumo Teismo (didžioji kolegija) sprendimas byloje (Lietuvos Aukščiausiojo Teismo (Lietuva) prašymas priimti prejudicinį sprendimą) „Gazprom“ OAO (Prašymas priimti prejudicinį sprendimą — Laisvės, saugumo ir teisingumo erdvė — Teismų bendradarbiavimas civilinėse bylose — Reglamentas (EB) Nr. 44/2001 — Taikymo sritis — Arbitražas — Neįtraukimas — Užsienio arbitražo teismų sprendimų pripažinimas ir vykdymas — Valstybėje narėje esančio arbitražo teismo nustatytas įpareigojimas — Įpareigojimas, kuriuo neleidžiama pradėti arba tęsti proceso kitos valstybės narės teisme — Valstybės narės teismų teisė atsisakyti pripažinti arbitražo teismo sprendimą — Niujorko konvencija)

text:
               20.7.2015

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 236/8

         2015 m. gegužės 13 d. Teisingumo Teismo (didžioji kolegija) sprendimas byloje (Lietuvos Aukščiausiojo Teismo (Lietuva) prašymas priimti prejudicinį sprendimą) „Gazprom“ OAO

   (Byla C-536/13) (1)

   ((Prašymas priimti prejudicinį sprendimą - Laisvės, saugumo ir teisingumo erdvė - Teismų bendradarbiavimas civilinėse bylose - Reglamentas (EB) Nr. 44/2001 - Taikymo sritis - Arbitražas - Neįtraukimas - Užsienio arbitražo teismų sprendimų pripažinimas ir vykdymas - Valstybėje narėje esančio arbitražo teismo nustatytas įpareigojimas - Įpareigojimas, kuriuo neleidžiama pradėti arba tęsti proceso kitos valstybės narės teisme - Valstybės narės teismų teisė atsisakyti pripažinti arbitražo teismo sprendimą - Niujorko konvencija))
   (2015/C 236/10)
   Proceso kalba: lietuvių

      Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas

      Lietuvos Aukščiausiasis Teismas

      Šalys pagrindinėje byloje

      Ieškovė: „Gazprom“ OAO

      dalyvaujant: Lietuvos Respublikai

      Rezoliucinė dalis

   2000 m. gruodžio 22 d. Tarybos reglamentą (EB) Nr. 44/2001 dėl jurisdikcijos ir teismo sprendimų civilinėse ir komercinėse bylose pripažinimo ir vykdymo reikia aiškinti taip, kad juo valstybės narės teismui nedraudžiama nei pripažinti ir leisti vykdyti arbitražo teismo sprendimą, kuriuo vienai iš šalių uždraudžiama kreiptis su tam tikrais reikalavimais į šios valstybės narės teismą, nei atsisakyti pripažinti ir leisti vykdyti tokį arbitražo teismo sprendimą, nes šiame reglamente nereglamentuojamas vienoje valstybėje narėje priimto arbitražo teismo sprendimo pripažinimas ir vykdymas kitoje valstybėje narėje.

      (1)  OL C 377, 2013 12 21.


title: Byla T-392/11: 2011 m. liepos 22 d. pareikštas ieškinys byloje Iran Transfo prieš Tarybą

text:
               1.10.2011

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 290/9

         2011 m. liepos 22 d. pareikštas ieškinys byloje Iran Transfo prieš Tarybą

   (Byla T-392/11)
   2011/C 290/13
   Proceso kalba: vokiečių

      Šalys

      Ieškovė: Iran Transfo (Teheranas, Iranas), atstovaujama advokato K. Kleinschmidt

      Atsakovė: Europos Sąjungos Taryba

      Reikalavimai

   Ieškovė Bendrojo Teismo prašo:

               —

               Panaikinti 2011 m. gegužės 23 d. Tarybos sprendimą 2011/299/BUSP, kuriuo iš dalies keičiamas Sprendimas 2010/413/BUSP dėl ribojamųjų priemonių Iranui, kiek jis susijęs su ieškove.

               —

               Pritaikyti proceso organizavimo priemonę pagal Bendrojo Teismo procedūros reglamento 64 straipsnį, nurodant atsakovei pateikti visus su ginčijamu sprendimu susijusius dokumentus dėl ieškovės.

               —

               Priteisti iš atsakovės bylinėjimosi išlaidas.

      Ieškinio pagrindai ir pagrindiniai argumentai

   Grįsdama ieškinį ieškovė remiasi toliau išdėstytais ieškinio pagrindais.

               1.

               Pirmasis ieškinio pagrindas: Europos Sąjungos pagrindinių teisių chartijoje užtikrintų pagrindinių teisių pažeidimas
               Ieškovė teigia, kad buvo pažeistos Europos Sąjungos pagrindinių teisių chartijoje (toliau — Pagrindinių teisių chartija) jai garantuotos teisės. Pagrindinių teisių chartijos 16 straipsniu Europos Sąjungoje užtikrinama laisvė užsiimti verslu, o 17 straipsniu — teisė naudotis teisėtai įgyta nuosavybe ir visų pirma laisvai ja disponuoti Europos Sąjungoje. Anot ieškovės, Pagrindinių teisių chartijos 20 ir 21 straipsniais jai garantuojamas vienodas požiūris ir nediskriminavimas.
               Ieškovė tvirtina, kad ginčijamu sprendimu jai užkertamas kelias dalyvauti ekonominėje apyvartoje Europos Sąjungoje. Dėl to kyla pavojus jos ekonominei egzistencijai. Ieškovė pabrėžia, kad yra priklausoma nuo prekių tiekimo iš ekonominės Europos Sąjungos teritorijos.
               Ieškovės nuomone, viešojo intereso apriboti jos laisvę užsiimti verslu, jos teisę į nuosavybę, į vienodą požiūrį ir nediskriminavimą nėra. Visų pirma, jos nuomone, nėra jokių faktų, pagrindžiančių atsakovės sprendimą ir su tuo susijusį ieškovės pagrindinių teisių apribojimą. Ieškovė visų pirma nedalyvauja branduolinėje veikloje, susijusioje su padidinta platinimo rizika, ir (arba) branduolinių ginklų siuntimo į taikinį sistemų kūrimo veikloje.

               2.

               Antrasis ieškinio pagrindas: akivaizdžiai klaidingas faktų, kuriais pagrįstas ginčijamas sprendimas, atsiradimo įvertinimas
               Ieškovės teigimu, faktai, kuriais pagrįstas ginčijamas atsakovės sprendimas, buvo akivaizdžiai klaidingai įvertinti. Ieškovė nedalyvauja branduolinėje veikloje, susijusioje su padidinta platinimo rizika, ir (arba) branduolinių ginklų siuntimo į taikinį sistemų kūrimo veikloje.

               3.

               Trečiasis ieškinio pagrindas: proporcingumo principo pažeidimas
               Ieškovė tvirtina, kad priimdama sprendimą atsakovė nepaisė proporcingumo principo. Ieškovė iš tiesų negali atmesti galimybės, kad vienas iš energijos gamintojų, kuriam ji tiekė transformatorius, pažeisdamas sutartį be ieškovės žinios pardavė transformatorius Irano Branduolinės energijos tarnybai. Tačiau Irano Branduolinės energijos tarnyba taip pat be jokių sunkumų būtų galėjusi įsigyti atitinkamus transformatorius pasaulinėje arba Europos Sąjungos rinkoje. Ginčijamus vidutinės įtampos transformatorius gamina visi žinomi generatorių gamintojai ir platina juos visame pasaulyje, įskaitant Iraną. Be to, pasaulyje vyksta aktyvi prekyba naudotais transformatoriais, kurie atitinka ieškovės gaminamų transformatorių charakteristikas.

               4.

               Ketvirtasis ieškinio pagrindas: teisės būti išklausytam pražeidimas
               Ieškovė teigia, kad buvo pažeista jos teisė būti išklausytai. Anot ieškovės, ji negali suprasti ginčijamo sprendimo I priedo 16 punkte esančio pagrindimo ir atsakovė nėra jai pateikusi logiško pagrindimo atskirai, dėl ko buvo pažeista jos teisė į gynybą ir teisė į veiksmingą teisinę apsaugą.


title: Byla C-218/06  2006 m. gegužės 12 d.  pareikštas ieškinys byloje  Europos Bendrijų Komisija prieš Liuksemburgo Didžiąją Hercogystę

text:
               15.7.2006

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 165/19

         2006 m. gegužės 12 d. pareikštas ieškinys byloje Europos Bendrijų Komisija prieš Liuksemburgo Didžiąją Hercogystę

   (Byla C-218/06)
   (2006/C 165/34)
   Proceso kalba: prancūzų
   Šalys

      Ieškovė: Europos Bendrijų Komisija, atstovaujama D. Maidani

      Atsakovė: Liuksemburgo Didžioji Hercogystė
   Ieškovės reikalavimai

               —

               Pripažinti, kad nepriėmusi 2002 m. gruodžio 16 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvą 2002/87/EB dėl finansiniam konglomeratui priklausančių kredito įstaigų, draudimo įmonių ir investicinių firmų papildomos priežiūros, ir iš dalies keičiančią Tarybos direktyvas 73/239/EEB, 79/267/EEB, 92/49/EEB, 92/96/EEB, 93/6/EEB ir 93/22/EEB bei Europos Parlamento ir Tarybos direktyvas 98/78/EB ir 2000/12/EB (1) įgyvendinančių įstatymų ir kitų aktų ir bet kuriuo atveju nepateikusi jų Komisijai, Liuksemburgo Didžioji Hercogystė neįvykdė įsipareigojimų pagal šią direktyvą.

               —

               Priteisti iš Liuksemburgo Didžiosios Hercogystės bylinėjimosi išlaidas.

         Ieškinio pagrindai ir pagrindiniai argumentai
   Terminas perkelti direktyvą baigėsi 2004 m. rugpjūčio 11 d.

      (1)  OL L 35, 2003, p. 1.


title: Byla T-329/07 2007 m. rugsėjo 3 d. pareikštas ieškinys byloje UPS Europe ir UPS Deutschland prieš Komisiją

text:
               20.10.2007

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 247/39

         2007 m. rugsėjo 3 d. pareikštas ieškinys byloje UPS Europe ir UPS Deutschland prieš Komisiją

   (Byla T-329/07)
   (2007/C 247/65)
   Proceso kalba: anglų
   Šalys

      Ieškovės: UPS Europe NV/SA (Briuselis, Belgija) ir UPS Deutschland Inc. & Co. OHG (Noisas, Vokietija), atstovaujamos advokatų T. Ottervanger ir E. Henny

      Atsakovė: Europos Bendrijų Komisija
   Ieškovių reikalavimai

               —

               Remiantis EB 232 straipsniu nustatyti, kad Komisija, neapibrėždama savo pozicijos ieškovių jai 2004 m. gegužės 11 d. pateikto skundo atžvilgiu, nesiėmė atitinkamų veiksmų.

               —

               Priteisti iš Komisijos ieškovių šiame procese patirtas bylinėjimosi išlaidas.

         Ieškinio pagrindai ir pagrindiniai argumentai
   Ieškovės teigia, jog Komisija, kuri pagal EB 232 straipsnį buvo paraginta imtis atitinkamų veiksmų, jų nesiėmė, neapibrėždama savo pozicijos ieškovių jai 2004 m. gegužės 11 d. pateikto skundo dėl neteisėtos valstybės pagalbos, kurią Vokietijos Federacinė Respublika tariamai suteikė bendrovei Deutsche Post, be kita ko, užtikrindama jai kitas valstybės garantijas, atlikdama mokėjimus į Deutsche Post pensijų fondą bei taikydama jai įvairias Vokietijos teisės aktų reikalavimų išimtis, atžvilgiu.
   Grįsdamos savo ieškinį, ieškovės teigia, jog Komisija yra įpareigota rūpestingai ir nešališkai įvertinti jai pateiktą skundą, ypač atsižvelgiant į tai, jog ji turi išimtinę kompetenciją vertinti valstybės pagalbos priemonių suderinamumą su bendrąja rinka.
   Ieškovės taip pat tvirtina, kad EB 232 straipsnis turi būti aiškinamas kaip suteikiantis teisę fiziniams ir juridiniams asmenims pareikšti institucijai ieškinius dėl neveikimo, jei priemonės, kurių ji nesiima, galėtų būti tiesiogiai ir konkrečiai su jais susijusios nepaisant to, jog jie nėra potencialūs adresatai, kurių atžvilgiu šių priemonių būtų imamasi.
   Galiausiai ieškovės teigia, jog priemonės, kurių Komisija nesiėmė, galėtų būti traktuojamos kaip tiesiogiai ir konkrečiai su jomis susijusios, nes jos yra bendrovės Deutsche Post konkurentės.


title: Byla C-82/15 P: 2015 m. gruodžio 3 d. Teisingumo Teismo (aštuntoji kolegija) sprendimas byloje PP Nature-Balance Lizenz GmbH/Europos Komisija (Apeliacinis skundas — Žmonėms skirti vaistai — Direktyva 2001/83/EB — 31 ir 116 straipsniai — Komisijos sprendimas, įpareigojantis valstybes nares atsiimti ir pakeisti nacionalinius leidimus pateikti į rinką žmonėms skirtus vaistus, kurių sudėtyje yra veiklioji medžiaga tolperizonas)

text:
               1.2.2016

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 38/11

         2015 m. gruodžio 3 d. Teisingumo Teismo (aštuntoji kolegija) sprendimas byloje PP Nature-Balance Lizenz GmbH/Europos Komisija

   (Byla C-82/15 P) (1)

   ((Apeliacinis skundas - Žmonėms skirti vaistai - Direktyva 2001/83/EB - 31 ir 116 straipsniai - Komisijos sprendimas, įpareigojantis valstybes nares atsiimti ir pakeisti nacionalinius leidimus pateikti į rinką žmonėms skirtus vaistus, kurių sudėtyje yra veiklioji medžiaga tolperizonas))
   (2016/C 038/14)
   Proceso kalba: vokiečių

      Šalys

      Apeliantė: PP Nature-Balance Lizenz GmbH, atstovaujama advokato M. Ambrosius

      Kita proceso šalis: Europos Komisija, atstovaujama B.-R. Killmann, A. Sipos ir M. Šimerdová

      Rezoliucinė dalis

               1.

               Atmesti apeliacinį skundą.

               2.

               Priteisti iš PP Nature-Balance Lizenz GmbH bylinėjimosi išlaidas.

      (1)  OL C 127, 2015 4 20.


title: Byla T-303/05: 2009 m. rugsėjo 8 d. Pirmosios instancijos teismo sprendimas byloje AceaElectravbel prieš Komisiją ( Valstybės pagalba — Energetikos sektorius — Pagalba investicijoms miesto šildymo tinklo statybai — Sprendimas, pripažįstantis pagalbą suderinama su bendrąja rinka — Įmonės gavėjos pareiga iš anksto grąžinti ankstesnę pagalbą, kuri pripažinta neteisėta ir nesuderinama — Ekonominio vieneto sąvoka )

text:
               24.10.2009

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 256/21

         2009 m. rugsėjo 8 d. Pirmosios instancijos teismo sprendimas byloje AceaElectravbel prieš Komisiją
   (Byla T-303/05) (1)

   („Valstybės pagalba - Energetikos sektorius - Pagalba investicijoms miesto šildymo tinklo statybai - Sprendimas, pripažįstantis pagalbą suderinama su bendrąja rinka - Įmonės gavėjos pareiga iš anksto grąžinti ankstesnę pagalbą, kuri pripažinta neteisėta ir nesuderinama - Ekonominio vieneto sąvoka“)
   2009/C 256/37
   Proceso kalba: italų

      Šalys

      Ieškovė: AceaElectravbel Produzione SpA, atstovaujama advokatų L. Radicati di Brozolo, M. Merola, C. Bazoli ir F. D'Alessandri

      Atsakovė: Europos Bendrijų Komisija, atstovaujama advokatų V. Di Bucci ir E. Righini

      Ieškovės pusėje į bylą įstojusi šalis: Electrabel, atstovaujama advokatų L. Radicati di Brozolo, M. Merola ir C. Bazoli

      Dalykas

   Prašymas panaikinti 2005 m. kovo 16 d. Komisijos sprendimą 2006/598/EB dėl valstybės pagalbos, kurią Italijos Lacijaus regionas ketina suteikti siekiant sumažinti šiltnamio efektą sukeliančių dujų emisiją (OL L 244, 2006, p. 8).

      Rezoliucinė dalis

               1.

               Atmesti ieškinį.

               2.

               Priteisti iš AceaElectrabel Produzione SpA bylinėjimosi išlaidas, išskyrus nurodytas 3 punkte.

               3.

               Electrabel padengia savo ir Komisijos dėl jos įstojimo į bylą patirtas bylinėjimosi išlaidas.

      (1)  OL C 257, 2005 10 15.


title: Byla C-380/17: 2017 m. birželio 26 d. Raad van State (Nyderlandai) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje Staatssecretaris van Veiligheid en Justitie, K, B./H.Y., Staatssecretaris van Veiligheid en Justitie

text:
               11.9.2017

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 300/18

         2017 m. birželio 26 d.Raad van State (Nyderlandai) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje Staatssecretaris van Veiligheid en Justitie, K, B./H.Y., Staatssecretaris van Veiligheid en Justitie

   (Byla C-380/17)
   (2017/C 300/22)
   Proceso kalba: nyderlandų

      Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas

      Raad van State

      Šalys pagrindinėje byloje

      Apeliantai: H.Y., K ir B.

      Kita šalis: Staatssecretaris van Veiligheid en Justitie

      Prejudiciniai klausimai

               1.

               Ar, atsižvelgdamas į 2003 m. rugsėjo 22 d. Tarybos direktyvos 2003/86/EB dėl teisės į šeimos susijungimą (OL L 251, 2003, p. 12; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 19 sk., 6 t., p. 224) 3 straipsnio 2 dalies c punktą ir Sprendimą Nolan (ECLI:EU:C:2012:638), Teisingumo Teismas turi jurisdikciją atsakyti į prejudicinius klausimus, kuriuos Nyderlandų teismas pateikė dėl šios direktyvos nuostatų išaiškinimo byloje, kuri susijusi su papildomos apsaugos statusą turinčio šeimos nario teise gyventi šalyje, jeigu pagal Nyderlandų teisę ši direktyva buvo pripažinta tiesiogiai ir besąlygiškai taikytina papildomos apsaugos statutą turintiems asmenims?

               2.

               Ar 2003 m. rugsėjo 22 d. Tarybos direktyvos 2003/86/EB dėl teisės į šeimos susijungimą (OL L 251, 2003, p. 12; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 19 sk., 6 t., p. 224) sistema draudžia tokią nacionalinės teisės nuostatą, kaip nagrinėjamoji pagrindinėje byloje, pagal kurią remiantis palankesnėmis V skyriaus nuostatomis prašymas atsižvelgti į šeimos susijungimą gali būti atmestas tik dėl to, kad jis nebuvo pateiktas per 12 straipsnio 1 dalies trečioje pastraipoje nustatytą terminą?
               Ar siekiant atsakyti į šį klausimą yra svarbu, kad praleidus minėtą terminą – nepaisant to, ar jis praleidžiamas po to, kai prašymas atmetamas arba neatmetamas – galima pateikti prašymą dėl šeimos susijungimo, kurio atveju tikrinama, ar įvykdytos Direktyvos 2003/86/EB 7 straipsnyje nustatytos sąlygos, ir atsižvelgiama į 5 straipsnio 5 dalyje ir 17 straipsnyje minėtus interesus ir aplinkybes?


title: Byla T-140/14: 2014 m. vasario 28 d. pareikštas ieškinys byloje Bora Creations/VRDT (gel nails at home)

text:
               5.5.2014

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 135/56

         2014 m. vasario 28 d. pareikštas ieškinys byloje Bora Creations/VRDT (gel nails at home)

   (Byla T-140/14)
   2014/C 135/73
   Proceso kalba: vokiečių

      Šalys

      Ieškovė: Bora Creations, SL (Seuta, Ispanija), atstovaujama advokatų R. Lange, G. Hild ir E. Schalast

      Atsakovė: Vidaus rinkos derinimo tarnyba (prekių ženklams ir pramoniniam dizainui)

      Reikalavimai

   Ieškovė Bendrojo Teismo prašo:

               —

               panaikinti 2013 m. gruodžio 5 d. Vidaus rinkos derinimo tarnybos (prekių ženklams ir pramoniniam dizainui) pirmosios apeliacinės tarybos sprendimą byloje R 450/2013-1,

               —

               priteisti iš atsakovės bylinėjimosi išlaidas.

      Ieškinio pagrindai ir pagrindiniai argumentai

      Bendrijos prekių ženklas, su kuriuo susijęs ieškinys: žodinis prekių ženklas „gel nails at home“ 3, 8, 11 ir 21 klasių prekėms – Bendrijos prekių ženklo paraiška Nr. 11 331 634.

      Eksperto sprendimas: atmesti paraišką.

      Apeliacinės tarybos sprendimas: atmesti apeliaciją.

      Ieškinio pagrindai:

               —

               Reglamento Nr. 207/2009 7 straipsnio 1 dalies c punkto pažeidimas,

               —

               Reglamento Nr. 207/2009 7 straipsnio 1 dalies b punkto pažeidimas.


title: Byla T-513/14: 2014 m. liepos 7 d. pareikštas ieškinys byloje GreenPack/VRDT (greenpack)

text:
               8.9.2014

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 303/48

         2014 m. liepos 7 d. pareikštas ieškinys byloje GreenPack/VRDT (greenpack)

   (Byla T-513/14)
   2014/C 303/56
   Proceso kalba: vokiečių

      Šalys

      Ieškovė: GreenPack GmbH (Henigsdorfas, Vokietija), atstovaujama advokatų P. Ruess ir A. Doepner-Thiele

      Atsakovė: Vidaus rinkos derinimo tarnyba (prekių ženklams ir pramoniniam dizainui)

      Reikalavimai

   Ieškovė Bendrojo Teismo prašo:

               —

               panaikinti 2014 m. balandžio 29 d. Vidaus rinkos derinimo tarnybos (prekių ženklams ir pramoniniam dizainui) pirmosios apeliacinės tarybos sprendimą byloje R 2324/2013-1,

               —

               priteisti iš VRDT bylinėjimosi išlaidas.

      Ieškinio pagrindai ir pagrindiniai argumentai

      Bendrijos prekių ženklas, su kuriuo susijęs ieškinys: žodinis prekių ženklas „greenpack“ 9 klasės prekėms – Bendrijos prekių ženklo paraiška Nr. 1 1 9 26  706.

      Eksperto sprendimas: nepatenkinti paraiškos.

      Apeliacinės tarybos sprendimas: atmesti apeliaciją.

      Ieškinio pagrindai:

               —

               Reglamento (EB) Nr. 207/2009 7 straipsnio 1 dalies b punkto pažeidimas.

               —

               Reglamento (EB) Nr. 207/2009 7 straipsnio 1 dalies c punkto pažeidimas.


title: Byla C-340/14: 2014 m. liepos 14 d. Raad van State (Nyderlandai) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje R. L. Trijber, verslininkas su komerciniu pavadinimu Amstelboats, kita proceso šalis : College van Burgemeester en Wethouders van Amsterdam

text:
               29.9.2014

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 339/8

         2014 m. liepos 14 d.Raad van State (Nyderlandai) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje R. L. Trijber, verslininkas su komerciniu pavadinimu Amstelboats, kita proceso šalis: College van Burgemeester en Wethouders van Amsterdam

   (Byla C-340/14)
   2014/C 339/09
   Proceso kalba: nyderlandų

      Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas

   Raad van State

      Šalys pagrindinėje byloje

      Apeliantas: R. L. Trijber, verslininkas su komerciniu pavadinimu Amstelboats

      Kita proceso šalis: College van burgemeester en wethouders van Amsterdam

      Prejudiciniai klausimai

               1)

               Ar keleivių vežimas atviru laivu Amsterdamo vidaus vandenyse, ypač ekskursijos už atlygį ir nuoma šventėms, kaip nurodyta pagrindinėje byloje, yra paslauga, kuriai taikomos 2006 m. gruodžio 12 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 2006/123/EB dėl paslaugų vidaus rinkoje (OL L 376, p. 36) nuostatos atsižvelgiant į šios direktyvos 2 straipsnio 2 dalies d punkte nustatytą transporto paslaugų išimtį?

               2)

               Jeigu į pirmąjį klausimą būtų atsakyta teigiamai:
               Ar 2006 m. gruodžio 12 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 2006/123/EB dėl paslaugų vidaus rinkoje (OL L 376, p. 36) III skyrius taikomas visiškai vidaus situacijoms ir ar nagrinėjant klausimą, ar šis skyrius taikomas, galioja Teisingumo Teismo praktika dėl Sutarties nuostatų dėl įsisteigimo laisvės ir laisvės teikti paslaugas visiškai vidaus situacijose?

               3)

               Jeigu į antrąjį klausimą būtų atsakyta taip, kad Teisingumo Teismo praktika dėl Sutarties nuostatų dėl įsisteigimo laisvės ir laisvės teikti paslaugas visiškai vidaus situacijoje galioja nagrinėjant klausimą, ar 2006 m. gruodžio 12 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 2006/123/EB dėl paslaugų vidaus rinkoje (OL L 376, p. 36) III skyrius taikomas:

                           a)

                           Ar nacionaliniai teismai turi taikyti 2006 m. gruodžio 12 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 2006/123/EB dėl paslaugų vidaus rinkoje (OL L 376, p. 36) III skyrių tokiu atveju, koks nagrinėjamas pagrindinėje byloje, kai paslaugų teikėjas nei įsisteigęs užsienyje, nei teikia paslaugas užsienyje, bet vis tiek remiasi šiomis nuostatomis?

                           b)

                           Ar atsakant į šį klausimą svarbu, kad paslaugos daugiausia teikiamos Nyderlandų gyventojams?

                           c)

                           Ar atsakant į šį klausimą reikia konstatuoti, ar kitose valstybėse narėse įsteigtos įmonės iš tiesų buvo ar bus suinteresuotos teikti tokias pačias arba panašias paslaugas?

               4)

               Ar 2006 m. gruodžio 12 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 2006/123/EB dėl paslaugų vidaus rinkoje (OL L 376, p. 36) 11 straipsnio 1 dalies b punkte nustatyta, kad kai leidimų skaičius apribojamas remiantis svarbiais visuomenės interesais, leidimų galiojimo laikas taip pat turi būti apribojamas atsižvelgiant į direktyvos tikslą užtikrinti laisvę patekti į paslaugų rinką, o gal tai yra kompetentingų valstybės narės institucijų diskrecija?


title: Byla C-316/08: 2010 m. vasario 23 d. Teisingumo Teismo pirmosios kolegijos pirmininko nutartis byloje ( Corte suprema di cassazione (Italija) prašymas priimti prejudicinį sprendimą) Latex srl prieš Agenzia delle Entrate, Amministrazione dell’economia e delle Finanze

text:
               22.5.2010

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 134/28

         2010 m. vasario 23 d. Teisingumo Teismo pirmosios kolegijos pirmininko nutartis byloje (Corte suprema di cassazione (Italija) prašymas priimti prejudicinį sprendimą) Latex srl prieš Agenzia delle Entrate, Amministrazione dell’economia e delle Finanze

   (Byla C-316/08) (1)

   2010/C 134/44

      Proceso kalba: italų

   Pirmosios kolegijos pirmininkas nutartimi nurodė išbraukti bylą iš registro.

      (1)  OL C 260, 2008 10 11.


title: Byla T-158/11: 2011 m. kovo 10 d. pareikštas ieškinys byloje Magnesitas de Rubián ir kiti prieš Parlamentą ir Tarybą

text:
               7.5.2011

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 139/25

         2011 m. kovo 10 d. pareikštas ieškinys byloje Magnesitas de Rubián ir kiti prieš Parlamentą ir Tarybą

   (Byla T-158/11)
   2011/C 139/48
   Proceso kalba: ispanų

      Šalys

      Ieškovės: Magnesitas de Rubián, SA (Incio, Ispanija), Magnesitas Navarras, SA (Subyris, Ispanija), Ellinikoi Lefkolithoi Anonimos Metalleftiki Viomichaniki Naftiliaki kai Emporiki Etaireia (Atėnai, Graikija) atstovaujamos advokatų H. Brokelmann ir P. Martínez-Lage Sobredo

      Atsakovai: Parlamentas, Taryba

      Ieškovų reikalavimai

   Šia byla siekiama panaikinti 2010 m. lapkričio 24 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 2010/75/ES dėl pramoninių išmetamų teršalų (OL L 334, p. 17) 13 straipsnio 7 dalyje numatytą individualų sprendimą tiek, kiek jame įtvirtinta pareiga valstybėms narėms laikytis „informacinio dokumento apie geriausius prieinamus gamybos būdus cemento, kalkių ir magnio oksido gamybos pramonėje“ (OL C 166, p. 5) 3.5 skyriuje nurodytų išvadų dėl geriausių prieinamų gamybos būdų, kiek tai susiję su sąlygomis, kuriomis kompetentingos institucijos išduoda leidimus magnio oksido gamykloms, kurioms turi būti išduodamas leidimas pagal šią direktyvą.
   Ieškovės Bendrojo Teismo prašo:

               —

               Pirmiausia panaikinti ginčijamą sprendimą.

               —

               Nepatenkinus pirmojo reikalavimo, ir jei Bendrasis Teismas nepanaikins viso šio sprendimo, kiek jis susijęs su informacinio dokumento 3.5 skyriumi, bet kokiu atveju panaikinti sprendimą tiek, kiek jis susijęs su šio dokumento 3.5.5.4 skyriumi, įskaitant, be kita ko, jame įtvirtintoje 3.11 lentelėje nurodytus išmetamų teršalų kiekius.

               —

               Bet kokiu atveju priteisti iš Europos Parlamento ir Tarybos bylinėjimosi išlaidas.

      Ieškinio pagrindai ir pagrindiniai argumentai

   Grįsdamos savo ieškinį ieškovės nurodo keturis pagrindus.

               1.

               Pirmas pagrindas yra pagrįstas tuo, kad Europos Komisija neturėjo kompetencijos.
               Šiuo atžvilgiu tvirtinama, kad Europos Komisija neturėjo kompetencijos įtraukti magnio oksido gamybą į informacinį dokumentą.

               2.

               Antras pagrindas, pagrįstas esminių procedūros reikalavimų nesilaikymu, būtent:

                           —

                           ieškovės nebuvo informuotos, kad pradėta informacinio dokumento rengimo procedūra, kurioje jos galėjo dalyvauti tik pavėluotai;

                           —

                           minėtame dokumente nebuvo atsižvelgta į „split views“ (atskirąsias nuomones), pateiktas ieškovių;

                           —

                           nebuvo laikytasi nustatyto termino informacinio dokumento galutinio projekto nagrinėjimui.

               3.

               Trečias pagrindas, pagrįstas Direktyvos 2008/1/EB dėl taršos integruotos prevencijos ir kontrolės 1 straipsnio pažeidimu.
               Šiuo atžvilgiu tvirtinama, kad informaciniu dokumentu pažeidžiamas minėtos direktyvos 1 straipsnyje įtvirtintas tikslas, t. y. visos aplinkos apsauga, taip pat šis tikslas pažeidžiamas šio dokumento 3.5 skyriuje nurodytomis išvadomis, kurios dėl ginčijamo sprendimo tapo privalomomis.

               4.

               Ketvirtas pagrindas, pagrįstas bendrojo vienodo požiūrio principo pažeidimu, nes ginčijamame sprendime vienodai vertinamos įmonės esančios skirtingose padėtyse.


title: Byla T-318/01: 2009 m. birželio 11 d. Pirmosios instancijos teismo sprendimas byloje Othman prieš Tarybą ir Komisiją (Bendra užsienio ir saugumo politika — Ribojančios priemonės, taikomos tam tikriems asmenims ir organizacijoms, susijusioms su Osama bin Ladenu, Al-Qaida tinklu ir Talibanu — Lėšų įšaldymas — Ieškinys dėl panaikinimo — Reikalavimų pritaikymas — Pagrindinės teisės — Teisė į nuosavybės apsaugą, teisė būti išklausytam ir teisė į veiksmingą teisminę kontrolę)

text:
               1.8.2009

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 180/37

         2009 m. birželio 11 d. Pirmosios instancijos teismo sprendimas byloje Othman prieš Tarybą ir Komisiją
   (Byla T-318/01) (1)

   (Bendra užsienio ir saugumo politika - Ribojančios priemonės, taikomos tam tikriems asmenims ir organizacijoms, susijusioms su Osama bin Ladenu, Al-Qaida tinklu ir Talibanu - Lėšų įšaldymas - Ieškinys dėl panaikinimo - Reikalavimų pritaikymas - Pagrindinės teisės - Teisė į nuosavybės apsaugą, teisė būti išklausytam ir teisė į veiksmingą teisminę kontrolę)
   2009/C 180/66
   Proceso kalba: anglų

      Šalys

      Ieškovas: Omar Mohammed Othman (Londonas, Jungtinė Karalystė), iš pradžių atstovaujamas baristerio J. Walsh ir solisitorių F. Lindsley bei S. Woodhouse, vėliau baristerio S. Cox ir solisitoriaus H. Miller

      Atsakovės: Europos Sąjungos Taryba, iš pradžių atstovaujama M. Vitsentzatos ir M. Bishop, vėliau M. Bishop ir E. Finnegan; Europos Bendrijų Komisija, iš pradžių atstovaujama A. van Solinge ir C. Brown, vėliau E. Paasivirta ir P. Aalto

      Atsakovės pusėje į bylą įstojusi šalis: Jungtinės Didžiosios Britanijos ir Šiaurės Airijos Karalystė, iš pradžių atstovaujama J. Collins, vėliau C. Gibbs, dar vėliau E. O’Neill ir galiausiai I. Rao, iš pradžių padedamų baristerės S. Moore, vėliau baristerio M. Hoskins

      Dalykas

   Iš pradžių prašymas panaikinti, pirma, 2001 m. kovo 6 d. Tarybos reglamentą (EB) Nr. 467/2001, uždraudžiantį tam tikrų prekių ir paslaugų eksportą į Afganistaną, sustiprinantį skrydžių uždraudimą ir pratęsiantį Afganistano Talibano lėšų ir kitų finansinių išteklių įšaldymą ir panaikinantį Reglamentą (EB) Nr. 337/2000 (OL L 67, p. 1), bei, antra, 2001 m. spalio 19 d. Komisijos reglamentą (EB) Nr. 2062/2001, trečią kartą keičiantį Reglamentą Nr. 467/2001 (OL L 277, p. 25), vėliau prašymas panaikinti 2002 m. gegužės 27 d. Tarybos reglamentą (EB) Nr. 881/2002, nustatantį tam tikras specialias ribojančias priemones, taikomas tam tikriems asmenims ir subjektams, susijusiems su Osama bin Ladenu, Al-Qaida tinklu ir Talibanu, ir panaikinantį Tarybos reglamentą (EB) Nr. 467/2001 (OL L 139, p. 9; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 18 sk., 1 t., p. 294), tiek, kiek šie aktai susiję su ieškovu

      Sprendimo rezoliucinė dalis

               1.

               Nebėra reikalo priimti sprendimo dėl prašymų panaikinti 2001 m. kovo 6 d. Tarybos reglamentą (EB) Nr. 467/2001, uždraudžiantį tam tikrų prekių ir paslaugų eksportą į Afganistaną, sustiprinantį skrydžių uždraudimą ir pratęsiantį Afganistano Talibano lėšų ir kitų finansinių išteklių įšaldymą ir panaikinantį Reglamentą (EB) Nr. 337/2000, ir 2001 m. spalio 19 d. Komisijos reglamentą (EB) Nr. 2062/2001, trečią kartą keičiantį Reglamentą Nr. 467/2001.

               2.

               Panaikinti 2002 m. gegužės 27 d. Tarybos Reglamentą (EB) Nr. 881/2002, nustatantį tam tikras specialias ribojančias priemones, taikomas tam tikriems asmenims ir subjektams, susijusiems su Osama bin Ladenu, Al-Qaida tinklu ir Talibanu, ir panaikinantį Tarybos reglamentą (EB) Nr. 467/2001 tiek, kiek jis yra susijęs su Omar Mohammed Othman.

               3.

               Priteisti iš Europos Sąjungos Tarybos, be savo bylinėjimosi išlaidų, padengti Omar Mohammed Othman bylinėjimosi išlaidas ir Pirmosios instancijos teismo kasos avansu išmokėtas sumas teisinei pagalbai suteikti.

               4.

               Europos Bendrijų Komisija ir Jungtinė Didžiosios Britanijos ir Šiaurės Airijos Karalystė padengia savo bylinėjimosi išlaidas.

      (1)  OL C 68, 2002 3 16.


title: Byla C-10/08: 2009 m. kovo 19 d. Teisingumo Teismo (pirmoji kolegija) sprendimas byloje Europos Bendrijų Komisija prieš Suomijos Respubliką (Iš kitų valstybių narių importuotų naudotų automobilių apmokestinimas Suomijoje — Nacionalinės teisės aktų atitiktis EB 90 straipsnio pirmajai pastraipai, Šeštajai PVM direktyvai ir Direktyvai 2006/112/EB)

text:
               16.5.2009

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 113/9

         2009 m. kovo 19 d. Teisingumo Teismo (pirmoji kolegija) sprendimas byloje Europos Bendrijų Komisija prieš Suomijos Respubliką
   (Byla C-10/08) (1)

   (Iš kitų valstybių narių importuotų naudotų automobilių apmokestinimas Suomijoje - Nacionalinės teisės aktų atitiktis EB 90 straipsnio pirmajai pastraipai, Šeštajai PVM direktyvai ir Direktyvai 2006/112/EB)
   2009/C 113/17
   Proceso kalba: suomių

      Šalys

      Ieškovė: Europos Bendrijų Komisija, atstovaujama I. Koskinen ir D. Triantafyllou

      Atsakovė: Suomijos Respublika, atstovaujama J. Heliskoski

      Dalykas

   Valstybės įsipareigojimų neįvykdymas — EB 90 straipsnio ir 1977 m. gegužės 17 d. Šeštosios Tarybos direktyvos 77/388/EB dėl valstybių narių apyvartos mokesčių įstatymų derinimo — Bendra pridėtinės vertės mokesčio sistema: vienodas vertinimo pagrindas (OL L 145, p. 1; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 9 sk., 1 t., p. 23) 17 straipsnio 1 ir 2 dalių, dabar — 2006 m. lapkričio 28 d. Tarybos direktyvos 2006/112/EB dėl pridėtinės vertės mokesčio bendros sistemos (OL L 347, p. 1) 167 ir 168 straipsniai — pažeidimas — Nacionalinės teisės aktas, numatantis pridėtinės vertės mokestį nuo automobilių mokesčio ir teisę iš pardavimo pridėtinės vertės mokesčio atskaityti atitinkamą sumą — Vienodos mokestinės vertės taikymas naujesniems nei 3 mėnesių senumo automobiliams ir naujiems automobiliams — 0,8 % mėnesinio nuvertėjimo dydžio taikymas senesniems nei šešių mėnesių automobiliams, kai nacionalinėje rinkoje nėra panašių automobilių.

      Rezoliucinė dalis

               1.

               Leidusi, kad 1994 m. gruodžio 29 d. Automobilių mokesčio įstatymo Nr. 1482/1994 (Autoverolaki 1482/1994) 5 straipsnyje nurodytas mokestis, remiantis 1993 m. gruodžio 30 d. Pridėtinės vertės mokesčio įstatymo Nr. 1501/1993 (Arvonlisäverolaki 1501/1993) 102 straipsnio pirmosios pastraipos 4 punktu, būtų atskaitytas iš pridėtinės vertės mokesčio, Suomijos Respublika neįvykdė įsipareigojimų pagal EB 90 straipsnio pirmąją pastraipą ir 1977 m. gegužės 17 d. Šeštosios Tarybos direktyvos 77/388/EB dėl valstybių narių apyvartos mokesčių įstatymų derinimo — Bendra pridėtinės vertės mokesčio sistema: vienodas vertinimo pagrindas 17 straipsnio 1 ir 2 dalis, dabar — 2006 m. lapkričio 28 d. Tarybos direktyvos 2006/112/EB dėl pridėtinės vertės mokesčio bendros sistemos 167 ir 168 straipsniai.

               2.

               Apmokestinant automobilius, naujesniems nei 3 mėnesių senumo automobiliams palikusi tokią pačią mokestinę vertę kaip naujiems automobiliams, Suomijos Respublika neįvykdė įsipareigojimų pagal EB 90 straipsnio pirmąją pastraipą.

               3.

               Atmesti likusią ieškinio dalį.

               4.

               Be savo pačios bylinėjimosi išlaidų, Suomijos Respublika padengia tris ketvirtadalius Europos Bendrijų Komisijos bylinėjimosi išlaidų.

               5.

               Europos Bendrijų Komisija padengia likusią savo bylinėjimosi išlaidų dalį.

      (1)  OL C 79, 2008 3 29.


title: Byla C-132/09: 2009 m. balandžio 6 d. pareikštas ieškinys byloje Europos Bendrijų Komisija prieš Belgijos Karalystę

text:
               4.7.2009

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 153/21

         2009 m. balandžio 6 d. pareikštas ieškinys byloje Europos Bendrijų Komisija prieš Belgijos Karalystę
   (Byla C-132/09)
   2009/C 153/39
   Proceso kalba: prancūzų

      Šalys

      Ieškovė: Europos Bendrijų Komisija, atstovaujama B. Eggers ir J.-P. Keppenne

      Atsakovė: Belgijos Karalystė

      Ieškovės reikalavimai

               —

               Pripažinti, kad atsisakydama padengti išlaidas susijusias su Europos mokyklų mokymosi įranga ir medžiaga, Belgijos Karalystė neįvykdė įsipareigojimų pagal 1962 m. Susitarimą dėl buveinės kartu skaitomą su EB 10 straipsniu.

               —

               Priteisti iš Belgijos Karalystės bylinėjimosi išlaidas.

      Ieškinio pagrindai ir pagrindiniai argumentai

   Komisija nurodo, kad buvo pažeistas 1962 m. sudarytas susitarimas tarp Europos mokyklų valdytojų tarybos ir Belgijos Karalystės, nes pastaroji atsisakė padengti išlaidas susijusias su jos teritorijoje įsteigtų Europos mokyklų mokymosi įranga ir medžiaga.
   Savo ieškiniui pagrįsti Komisija visų pirma nurodo, kad iš 1994 m. birželio 21 d. Konvencijos dėl Europos mokyklų statuto (1) 6 straipsnio antrosios pastraipos matyti, kad kiekviena valstybė narė mokyklą laiko švietimo įstaiga, pavaldžia viešajai teisei. Todėl Europos mokyklas turi finansuoti Belgijos valdžios institucijos ir jos turi būti taip pat vertinamos kaip nacionalinės valstybinės mokyklos, tiek kiek tai susiję su pradine įranga, reikalinga Europos mokyklai atidaryti ar ją išplėsti, tiek su šių mokyklų eksploatavimo ir tvarkymo metinėmis išlaidomis. Mokymosi reikalų priskyrimas vietos valdžiai Belgijoje šiuo atžvilgiu negali pateisinti Belgijos valdžios institucijų atsisakymo padengti metines Europos mokyklų eksploatavimo išlaidas, nes pagal nusistovėjusią teismo praktiką valstybė narė negali nesilaikyti įpareigojimų, kuriuos ji prisiėmė, šią kompetenciją deleguodama vietos valdžios institucijoms.
   Atsakydama į Belgijos valdžios institucijų prieštaravimus, Komisija, antra, nurodo, kad 1967 m. gegužės mėn. Karlsruhėje vykusiame Valdytojų tarybos susirinkime padarytose išvadose neginčijami šios valstybės finansiniai įsipareigojimai, kuriuos ji prisiėmė kaip buveinės šalis.
   Visų pirma Valdytojų taryba Karlsruhėje tik parengė susitarimo su valstybėmis narėmis, kuriose yra Europos mokyklos, memorandumo gaires ir bet kuriuo atveju ji neturi kompetencijos, atsižvelgiant į teisės normų hierarchiją, pakeisti 1962 m. susitarimą dėl buveinės.
   Antra, šį Karlsruhės „sprendimą“ negalima aiškinti kaip „vėlesnį šalių susitarimą ar veiksmus“ Vienos konvencijos dėl tarptautinių sutarčių teisės 31 straipsnio 3 dalies a ir b punktų prasme, kiek tai susiję su susitarimo dėl buveinės aiškinimu, nes nėra patvirtintų veiksmų ar deklaracijų, ginčijančių susitarime dėl buveinės numatytą pareigą finansuoti. Be to, daugelis dokumentų ir finansavimo, kurį Belgija atliko po 1967 m., atvejai patvirtina šią pareigą padengti išlaidas susijusias su Europos mokyklų mokymosi įranga ir medžiaga.

      (1)  OL L 212, p. 3


title: 2016 m. liepos 29 d. Teismo sprendimas byloje E-25/15 – ELPA priežiūros institucija prieš Islandiją (ELPA valstybės įsipareigojimų nevykdymas – Valstybės pagalba – ELPA valstybių susitarimo dėl Priežiūros institucijos ir Teisingumo Teismo įsteigimo 3 protokolo II dalies 14 straipsnio 3 dalis – Neteisėtai suteiktos pagalbos nesusigrąžinimas)

text:
               6.4.2017

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 108/12

         TEISMO SPRENDIMAS
   2016 m. liepos 29 d.
   byloje E-25/15
   ELPA priežiūros institucija prieš Islandiją
   (ELPA valstybės įsipareigojimų nevykdymas – Valstybės pagalba – ELPA valstybių susitarimo dėl Priežiūros institucijos ir Teisingumo Teismo įsteigimo 3 protokolo II dalies 14 straipsnio 3 dalis – Neteisėtai suteiktos pagalbos nesusigrąžinimas)
   (2017/C 108/10)
   Byloje E-25/15 ELPA priežiūros institucija prieš Islandiją – PRAŠYMAS pripažinti, kad, per nustatytą terminą nesiėmusi visų priemonių, reikalingų valstybės pagalbai, kuri 2014 m. spalio 8 d. ELPA priežiūros institucijos sprendimo Nr. 404/14/COL dėl Islandijos investicijų lengvatų schemos 2, 3, 4 ir 5 straipsniais pripažinta nesuderinama su Europos ekonominės erdvės susitarimo veikimu, susigrąžinti iš gavėjų; per nustatytą terminą nepanaikinusi jokių likusių mokėjimų, nurodytų to sprendimo 7 straipsnio trečiame sakinyje, ir per nustatytą terminą ELPA priežiūros institucijai nepateikusi informacijos, nurodytos to sprendimo 8 straipsnyje, Islandija neįvykdė įsipareigojimų pagal ELPA valstybių susitarimo dėl Priežiūros institucijos ir Teisingumo Teismo įsteigimo 3 protokolo II dalies 14 straipsnio 3 dalį ir pagal ELPA priežiūros institucijos sprendimo Nr. 404/14/COL 6, 7 ir 8 straipsnius, – Teismas, kurį sudaro pirmininkas Carlas Baudenbacheris ir teisėjai Peras Christiansenas (teisėjas pranešėjas) bei Pállis Hreinssonas, 2016 m. liepos 29 d. priėmė sprendimą, kurio rezoliucinė dalis yra tokia:
   Teismas:

               1.

               Pripažįsta, kad, per nustatytą terminą nesiėmusi visų priemonių, reikalingų valstybės pagalbai, kuri 2014 m. spalio 8 d. ELPA priežiūros institucijos sprendimo Nr. 404/14/COL dėl Islandijos investicijų lengvatų schemos 3, 4 ir 5 straipsniais pripažinta nesuderinama su Europos ekonominės erdvės susitarimo veikimu, susigrąžinti iš gavėjų, per nustatytą terminą nepanaikinusi jokių likusių mokėjimų, nurodytų to sprendimo 7 straipsnio trečiame sakinyje, ir ELPA priežiūros institucijai nepateikusi informacijos, nurodytos to sprendimo 8 straipsnyje, Islandija neįvykdė įsipareigojimų pagal ELPA valstybių susitarimo dėl Priežiūros institucijos ir Teisingumo Teismo įsteigimo 3 protokolo II dalies 14 straipsnio 3 dalį ir to sprendimo 6, 7 ir 8 straipsnius.

               2.

               Nurodo Islandijai padengti bylinėjimosi išlaidas.


title: Byla T-288/11: 2011 m. birželio 1 d. pareikštas ieškinys byloje Kieffer Omnitec prieš Komisiją

text:
               27.8.2011

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 252/34

         2011 m. birželio 1 d. pareikštas ieškinys byloje Kieffer Omnitec prieš Komisiją

   (Byla T-288/11)
   2011/C 252/79
   Proceso kalba: prancūzų

      Šalys

      Ieškovė: A+P Kieffer Omnitec Sàrl (Liuksemburgas, Liuksemburgas), atstovaujama advokatų A. Delvaux ir V. Bertrand

      Atsakovė: Europos Komisija

      Reikalavimai

   Ieškovė Bendrojo Teismo prašo:

               —

               pripažinti ieškinį dėl panaikinimo priimtinu,

               —

               panaikinti 2011 m. balandžio 1 d. laišku, kurį ji gavo 2011 m. balandžio 5 d., praneštą Komisijos sprendimą atmesti jos pasiūlymą ir sudaryti sutartį su kitu konkurso dalyviu,

               —

               priteisti iš Komisijos bylinėjimosi išlaidas.

      Ieškinio pagrindai ir pagrindiniai argumentai

   Šis ieškinys pareikštas dėl 2011 m. balandžio 1 d. Komisijos sprendimo, kuriuo buvo atmestas ieškovės pasiūlymas viešojo pirkimo procedūroje dėl šildymo, ventiliavimo, oro kondicionavimo bei vandens ir sanitarijos įrenginių priežiūros „Joseph Bech“ pastate Liuksemburge sutarties sudarymo (OL 2010/S 241-367523).
   Grįsdama ieškinį ieškovė remiasi dviem pagrindais.

               1.

               Pirmasis ieškinio pagrindas, susijęs su Finansinio reglamento 89 straipsnio 1 ir 2 dalių, Vykdymo reglamento 135 straipsnio 1 ir 5 dalių ir 2004 m. kovo 31 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 2004/18/EB dėl viešojo darbų, prekių ir paslaugų pirkimo sutarčių sudarymo tvarkos derinimo (1) 49 straipsnio bei skaidrumo, vienodo požiūrio ir proporcingumo principų pažeidimu, nes Europos Komisija reikalavo, kad konkurso dalyvis pateiktų „sertifikavimo įstaigos išduotą, visai jo priežiūros veiklai galiojantį ISO sertifikatą“. Ieškovė kaltina Komisiją, kad, pirma, konkurso dokumentuose nenurodžiusi reikalaujamo ISO sertifikato numerio, ji nesuformulavo atrankos kriterijaus aiškiai ir tiksliai; antra, nustatė reikalavimą konkurso dalyviams turėti ISO sertifikatą „visai priežiūros veiklai“, o ne vien atitinkamam pirkimui; ir, trečia, neleido konkurso dalyviams įrodyti, jog jie užtikrina ISO sertifikavimo kriterijams prilyginamą kokybę.

               2.

               Antrasis ieškinio pagrindas, susijęs su SESV 296 straipsnyje įtvirtintos pareigos motyvuoti, Finansinio reglamento 100 straipsnio 2 dalies, konkurso dokumentų ir jų priedų pažeidimu bei su akivaizdžia vertinimo klaida, nes Europos Komisija atmetė bendrovės A+P KIEFFER OMNITEC pasiūlymą dėl to, jog ieškovė neatitinka 16 kriterijaus, jai nepateikus įrodymų arba reikšmingų dokumentų, siekiant patvirtinti, kad kandidatai turi reikiamą kvalifikaciją. Ieškovė tvirtina, viena vertus, kad 16 kriterijus skirtas „deklaracijai apie per pastaruosius trejus metus visų galimos grupės narių vidutinį reikiamo profilio darbuotojų skaičių“ ir kad konkurso dokumentų II priedo 27/37 puslapyje kalbama vien apie kandidatų kalbų žinias, bei, kita vertus, kad ieškovė, pateikdama patvirtinančius dokumentus, įrodė, jog vienas iš kandidatų turi konkurso dokumentų II priedo 28/38 puslapyje reikalaujamą kvalifikaciją. Kiek tai susiję su kitu kandidatu, ieškovės teigimu, konkurso dokumentuose nebuvo reikalaujama atitikti darbų vadovui vietoje reikiamos kvalifikacijos.

      (1)  OL L 134, 2004 4 30, p. 114, 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 6 sk., 7 t., p. 132.


title: Byla T-59/09: 2009 m. vasario 11 d. pareikštas ieškinys byloje Vokietija prieš Komisiją

text:
               16.5.2009

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 113/35

         2009 m. vasario 11 d. pareikštas ieškinys byloje Vokietija prieš Komisiją
   (Byla T-59/09)
   2009/C 113/73
   Proceso kalba: vokiečių

      Šalys

      Ieškovė: Vokietijos Federacinė Respublika, atstovaujama M. Lumma ir B. Klein

      Atsakovė: Europos Bendrijų Komisija

      Ieškovės reikalavimai

               —

               Panaikinti 2008 m. gruodžio 5 d. Komisijos sprendimą SG.E.3/RG/mbp D(2008) 10067, nepaisant federalinės vyriausybės prieštaravimo Reglamento (EB) Nr. 1049/2001 2 straipsnio 5 dalies prasme, suinteresuotiesiems privatiems asmenims suteikti galimybę susipažinti su iš Vokietijos valdžios institucijų kilusiais dokumentais, susijusiais su procedūra dėl įsipareigojimų neįvykdymo Nr. 2005/4569;

               —

               priteisti iš Komisijos bylinėjimosi išlaidas.

      Ieškinio pagrindai ir pagrindiniai argumentai

   Ieškovė prieštarauja 2008 m. gruodžio 5 d. Komisijos sprendimui, nepaisant federalinės vyriausybės prieštaravimo, privatiems tretiesiems asmenims suteikti galimybę susipažinti su iš Vokietijos valdžios institucijų kilusiais dokumentais, susijusiais su procedūra dėl įsipareigojimų neįvykdymo.
   Grįsdama savo ieškinį, ieškovė nurodo, kad ginčijamas sprendimas pažeidžia Reglamento Nr. 1049/2001 (1) 4 straipsnio 5 dalį, o kartu ir lojalaus Bendrijos ir valstybių narių bendradarbiavimo principą EB 10 straipsnio prasme.
   Reglamento Nr. 1049/2001 4 straipsnio 5 dalis suteikia valstybėms narėms galimybę savo valdžios institucijų dokumentų, esančių Bendrijos institucijų žinioje, perdavimą susieti su valstybės narės sutikimu. Komisija neturi teisės išsamiai įvertinti priežasčių, susijusių su atsisakymu suteikti galimybę susipažinti su dokumentais pagal Reglamento Nr. 1049/2001 4 straipsnio 1-3 dalis. Teisingumo Teismo sprendime Švedija prieš Komisiją ir kt., C-64/05 P (2), yra nustatyti išsamūs kriterijai, kuriais remiantis suinteresuotoji Bendrijos institucija gali neatsižvelgti į tokį prieštaravimą ir pati įvertinti atsisakymo priežastis pagal Reglamento Nr. 1049/2001 4 straipsnio 1-3 dalis: prieštaravimas turi būti „visiškai nepagrįstas“ arba „nesusijęs“ su atsisakymo priežastimis.
   Iš nurodytos bylos bei iš kartu skaitomo lojalaus Bendrijos ir valstybių narių bendradarbiavimo principo EB 10 straipsnio prasme išplaukia, kad paprastai valstybė narė turi teisę įvertinti atsisakymo priežastis Reglamento Nr. 1049/2001 4 straipsnio 1-3 dalių prasme. Komisija gali nereaguoti į atsisakymą duoti sutikimą tik išimtiniais atvejais, jeigu valstybės narės pateikti motyvai nepakankamai atitinka šiuo kriterijus. To reikalauja taip pat palyginimas su Reglamento Nr. 1049/2001 4 straipsnio 4 dalimi. Abu Teisingumo Teismo praktikoje nurodyti kriterijai yra susiję su esminiais formos reikalavimais, kurių turinys turėtų būti paremtas pareiga motyvuoti EB 253 prasme. Už teisėtumo patikrinimą, nustatant, ar atsisakymas suteikti galimybę susipažinti su dokumentais atitinka Reglamento Nr. 1049/2001 4 straipsnio 1-3 dalis, yra kompetentingas Bendrijos teismas, o ne Komisija.
   Papildomai Komisija pažymi, kad, net jeigu Teisingumo teismo praktiką byloje C-64/05 P teismas turėtų aiškinti taip, kad valstybių narių prieštaravimas pagal Reglamento Nr. 1049/2001 4 straipsnio 5 dalį Bendrijos institucijai yra privalomas, tik jeigu jis yra suderinamas su šio reglamento 4 straipsnio 1-3 dalimis, tai bet kuriuo atveju Komisija turėtų teisę atlikti valstybės narės pateiktų motyvų akivaizdumo kontrolę. Tačiau motyvai, susiję su Vokietijos prieštaravimu, jokiu būdu negali būti laikomi akivaizdžiai klaidingais.

      (1)  2001 m. gegužės 30 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentas (EB) Nr. 1049/2001 dėl galimybės visuomenei susipažinti su Europos Parlamento, Tarybos ir Komisijos dokumentais (OL L 145, p. 43; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k. 1 sk., 3 t., p. 331).

      (2)  2007 m. gruodžio 18 d. Teisingumo Teismo sprendimas Švedija prieš Komisiją ir kt. (C-64/05 P, Rink. p. I-113839).


title: Byla C-26/09: 2009 m. sausio 19 d. Court of Appeal (Jungtinė Karalystė) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje The Motor Insurers' Bureau prieš Helphire (UK) Limited, Angel Assitance Limited

text:
               18.4.2009

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 90/8

         2009 m. sausio 19 d. Court of Appeal (Jungtinė Karalystė) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje The Motor Insurers' Bureau prieš Helphire (UK) Limited, Angel Assitance Limited
   (Byla C-26/09)
   2009/C 90/13
   Proceso kalba: anglų

      Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas

      Court of Appeal

      Šalys pagrindinėje byloje

      Ieškovė: The Motor Insurers' Bureau

      Atsakovės: Helphire (UK) Limited, Angel Assitance Limited

      Prejudiciniai klausimai

               1)

               klausimas

                           a)

                           Ar tuo atveju, kai valstybės narės nacionalinėje teisėje numatyta, kad išlaidos, kurias patyrė kelių eismo įvykio auka nuomodama pakaitinę mašiną, turi būti išieškomos iš atsakingo už įvykį asmens, Direktyvos (1) 1 straipsnio 4 dalis atleidžia MIB nuo pareigos atlyginti tokias išlaidas kai nuostolių atlyginimas galiausiai būtų išmokėtas draudikui, išdavusiam draudimo po įvykio polisą, apimantį nuomos išlaidas tuo atveju, kai jų negalima išieškoti iš atsakingo už įvykį asmens?

                           b)

                           Jei į 1a klausimą būtų atsakyta neigiamai, ar galima riboti MIB nuostolių atlyginimą draudimo įmokos dydžiu, prireikus, mokėtinu draudikams, kurie padengė nuomos išlaidas?

               2)

               klausimas
               Jei atsakymas į 1a klausimą būtų neigiamas:
               Ar nacionalinis teismas Susitarimą dėl neapsidraudusių vairuotojų privalo aiškinti taip, kad Direktyva būtų vykdoma remiantis Teisingumo Teismo 1990 m. lapkričio 13 d. Sprendime (C-106/89, Rink. p. I-4135) nustatytais principais? Kitaip tariant, ar „nacionalinės teisės nuostatų visuma“, į kurią daroma nuoroda 2004 m. spalio 5 d. sprendimo Pfeiffer ir kt. (C-397/01–C-403/01, Rink. p. I-8835), 120 punkto trečioje įtraukoje, apima susitarimus, kaip antai Susitarimą dėl neapsidraudusių vairuotojų?

               3)

               klausimas
               Jei atsakymas į 1a klausimą būtų neigiamas:
               Ar Direktyvos 1 straipsnio 4 dalis turi tiesioginį poveikį?

               4)

               klausimas
               Jei atsakymas į 3 klausimą būtų teigiamas:

                           a)

                           Siekiant nustatyti, ar įstaiga, tokia kaip MIB, yra viena iš tų, prieš kurią galima remtis Direktyvos nuostatomis, kurios gali turėti tiesioginį poveikį:

                                       i)

                                       ar Teisingumo Teismo 1990 m. liepos 12 d. Sprendime Foster ir kt. (C-188/89, Rink. p. I-3313) nustatyti kriterijai yra kriterijai, kuriais remiantis turi būti atliktas toks vertinimas?

                                       ii)

                                       Jei vertinimas turėtų būti atliktas remiantis kai kuriais (bet ne visais) iš šių kriterijų ir (arba) papildomais kriterijais, remiantis kuriais kriterijais toks vertinimas turi būti atliktas?

                           b)

                           Ar tik nacionalinis teismas privalo nustatyti, ar įstaiga atitinka taikytinus kriterijus?

                           c)

                           Ar MIB pobūdžio įstaiga atitinka kriterijus, leidžiančius prieš ją pasinaudoti tiesioginį poveikį turinčiomis Direktyvos nuostatomis?

      (1)  1983 m. gruodžio 30 d. Antroji Tarybos direktyva 84/5/EEB dėl valstybių narių teisės aktų, susijusių su motorinių transporto priemonių valdytojų civilinės atsakomybės draudimu, suderinimo (OL L 8, p. 17; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 6 sk., 7 t, p. 3).


title: Byla C-159/15: 2016 m. birželio 16 d. Teisingumo Teismo (pirmoji kolegija) sprendimas byloje (Verwaltungsgerichtshof (Austrija) prašymas priimti prejudicinį sprendimą) Franz Lesar/Beim Vorstand der Telekom Austria AG eingerichtetes Personalamt (Prašymas priimti prejudicinį sprendimą — Socialinė politika — Direktyva 2000/78/EB — Vienodas požiūris užimtumo ir profesinėje srityje — 2 straipsnio 1 dalis ir 2 straipsnio 2 dalies a punktas — 6 straipsnio 2 dalis — Diskriminacija dėl amžiaus — Buvusių pareigūnų teisių į pensiją nustatymas — Mokymosi ir darbo laikotarpiai — Neatsižvelgimas į tokius laikotarpius, įgytus, iki asmeniui sueina 18 metų)

text:
               22.8.2016

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 305/8

         2016 m. birželio 16 d. Teisingumo Teismo (pirmoji kolegija) sprendimas byloje (Verwaltungsgerichtshof (Austrija) prašymas priimti prejudicinį sprendimą) Franz Lesar/Beim Vorstand der Telekom Austria AG eingerichtetes Personalamt

   (Byla C-159/15) (1)

   ((Prašymas priimti prejudicinį sprendimą - Socialinė politika - Direktyva 2000/78/EB - Vienodas požiūris užimtumo ir profesinėje srityje - 2 straipsnio 1 dalis ir 2 straipsnio 2 dalies a punktas - 6 straipsnio 2 dalis - Diskriminacija dėl amžiaus - Buvusių pareigūnų teisių į pensiją nustatymas - Mokymosi ir darbo laikotarpiai - Neatsižvelgimas į tokius laikotarpius, įgytus, iki asmeniui sueina 18 metų))
   (2016/C 305/12)
   Proceso kalba: vokiečių

      Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas

      Verwaltungsgerichtshof

      Šalys pagrindinėje byloje

      Ieškovė: Franz Lesar

      Atsakovė: Beim Vorstand der Telekom Austria AG eingerichtetes Personalamt

      Rezoliucinė dalis

   2000 m. lapkričio 27 d. Tarybos direktyvos 2000/78/EB, nustatančios vienodo požiūrio užimtumo ir profesinėje srityje bendruosius pagrindus, 2 straipsnio 1 dalį, 2 straipsnio 2 dalies a punktą ir 6 straipsnio 2 dalį reikia aiškinti taip, kad jiems neprieštarauja tokios nacionalinės teisės normos, kaip nagrinėjamos pagrindinėje byloje, pagal kurias neleidžiama atsižvelgti į mokymosi ir darbo laikotarpius, kuriuos pareigūnas įgijo, iki jam suėjo 18 metų, suteikiant teisę į pensiją ir apskaičiuojant jo senatvės pensijos dydį, nes šiomis teisės normomis siekiama užtikrinti, kad pareigūnų pensijų sistemoje būtų nustatytas vienodas dalyvavimo šioje sistemoje amžius ir teisių į senatvės išmokas, mokamas pagal šią sistemą, įgijimo amžius.

      (1)  OL C 254, 2015 8 3.


title: Byla T-313/15: 2015 m. birželio 12 d. pareikštas ieškinys byloje Italija/Komisija

text:
               10.8.2015

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 262/35

         2015 m. birželio 12 d. pareikštas ieškinys byloje Italija/Komisija

   (Byla T-313/15)
   (2015/C 262/47)
   Proceso kalba: italų

      Šalys

      Ieškovė: Italijos Respublika, atstovaujama avvocato dello Stato P. Gentili ir G. Palmieri

      Atsakovė: Europos Komisija

      Reikalavimai

   Ieškovė Bendrojo Teismo prašo:

               —

               panaikinti pranešimą apie konkursą EPSO/AD/301/15 – Administratoriai (AD 5),

               —

               priteisti iš Komisijos bylinėjimosi išlaidas.

      Ieškinio pagrindai ir pagrindiniai argumentai

   Ieškinio pagrindai ir pagrindiniai argumentai yra tie patys, kaip ir nurodytieji byloje T-17/15, Italijos Respublika/Komisija (OL C 81, 2015 3 9, p. 27).


title: Byla C-285/11: 2012 m. gruodžio 6 d. Teisingumo Teismo (trečioji kolegija) sprendimas byloje ( Administrativen sad — Varna (Bulgarija) prašymas priimti prejudicinį sprendimą) BONIK (EOOD) prieš Direktor na Direktsia „Obzhalvane I upravlenie na izpalnenieto“ — Varna pri Tsentralno upravlenie na Natsionalnata agentsia za prihodite (PVM — Direktyva 2006/112/EB — Teisė į atskaitą — Atsisakymas)

text:
               26.1.2013

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 26/10

         2012 m. gruodžio 6 d. Teisingumo Teismo (trečioji kolegija) sprendimas byloje (Administrativen sad — Varna (Bulgarija) prašymas priimti prejudicinį sprendimą) BONIK (EOOD) prieš Direktor na Direktsia „Obzhalvane I upravlenie na izpalnenieto“ — Varna pri Tsentralno upravlenie na Natsionalnata agentsia za prihodite

   (Byla C-285/11) (1)

   (PVM - Direktyva 2006/112/EB - Teisė į atskaitą - Atsisakymas)
   2013/C 26/17
   Proceso kalba: bulgarų

      Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas

      Administrativen sad — Varna

      Šalys pagrindinėje byloje

      Ieškovė: BONIK (EOOD)

      Atsakovas: Direktor na Direktsia „Obzhalvane I upravlenie na izpalnenieto“ — Varna pri Tsentralno upravlenie na Natsionalnata agentsia za prihodite

      Dalykas

   Prašymas priimti prejudicinį sprendimą — Administrativen sad — Varna — 2006 m. lapkričio 28 d. Tarybos direktyvos 2006/112/EB dėl pridėtinės vertės mokesčio bendros sistemos (OL L 347, p. 1) 14, 62, 63, 167, 168 straipsnių ir 178 straipsnio a ir b punktų aiškinimas — Valstybių narių nustatyti formalūs reikalavimai teisės į PVM atskaitą srityje — Priemonės, skirtos išvengti tam tikrų formų mokesčių slėpimo ar vengimo — Atsisakymas suteikti teisę atskaityti PVM apmokestinamajam asmeniui, tiekiamų prekių Bendrijos viduje gavėjui, dėl to, kad neįrodytas tiekimų tarp ankstesnių tiekėjų faktas, nepaisant tiesioginio tiekėjo apmokestinamajam asmeniui įvykdytų tiekimų patvirtinimo įrodymų

      Rezoliucinė dalis

   2006 m. lapkričio 28 d. Tarybos direktyvos 2006/112/EB dėl pridėtinės vertės mokesčio bendros sistemos 2, 9, 14, 62, 63, 167, 168 ir 178 straipsnius reikia aiškinti taip, kad jais draudžiama aplinkybėmis, kaip antai nagrinėjamomis pagrindinėje byloje, atsisakyti apmokestinamajam asmeniui suteikti teisę atskaityti pridėtinės vertės mokestį už prekių tiekimą dėl to, kad, atsižvelgiant į sukčiavimą ar pažeidimus, įvykdytus šio tiekimo ankstesniame ar vėlesniame etape, šis tiekimas laikomas faktiškai neįvykdytu, jei remiantis objektyviais įrodymais nenustatyta, kad šis apmokestinamasis asmuo žinojo arba turėjo žinoti, jog sandoris, kuriuo remiamasi siekiant pagrįsti teisę į atskaitą, susijęs su sukčiavimu PVM srityje vykdant tiekimo grandinės pirkimo ar pardavimo sandorį, o tai turi patikrinti prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas.

      (1)  OL C 238, 2011 8 13.


title: Byla C-88/12: 2012 m. rugsėjo 14 d. Teisingumo Teismo pirmininko nutartis ( Rechtbank Roermond (Nyderlandai) prašymas priimti prejudicinį sprendimą) baudžiamojoje byloje prieš Jibril Jaoo

text:
               8.12.2012

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 379/20

         2012 m. rugsėjo 14 d. Teisingumo Teismo pirmininko nutartis (Rechtbank Roermond (Nyderlandai) prašymas priimti prejudicinį sprendimą) baudžiamojoje byloje prieš Jibril Jaoo
   (Byla C-88/12) (1)

   2012/C 379/34
   Proceso kalba: olandų
   Teisingumo Teismo pirmininkas nutartimi nurodė išbraukti bylą iš registro.

      (1)  OL C 126, 2012 4 28.


title: Byla C-185/10: 2010 m. balandžio 13 d. pareikštas ieškinys byloje Europos Komisija prieš Lenkijos Respubliką

text:
               31.7.2010

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 209/11

         2010 m. balandžio 13 d. pareikštas ieškinys byloje Europos Komisija prieš Lenkijos Respubliką

   (Byla C-185/10)
   ()
   2010/C 209/16
   Proceso kalba: lenkų

      Šalys

      Ieškovė: Europos Komisija, atstovaujama M. Simerdova ir K. Herrmann

      Atsakovė: Lenkijos Respublika

      Ieškovės reikalavimai

               —

               Pripažinti, kad priėmusi ir palikusi galioti 2001 m. rugsėjo 6 d. Lenkijos vaistų įstatymo (Prawo farmaceutyczne), iš dalies pakeisto 2007 m. kovo 30 d. Įstatymu (Dz.U. Nr 75, poz. 492), 4 straipsnį, tiek, kiek juo leidžiama be Lenkijoje išduoto leidimo išleisti į Lenkijos rinką iš užsienio importuotus vaistus, kurių veikliosios medžiagos, dozės ir forma yra tokie patys, kaip ir vaistų, kuriems jau suteiktas leidimas išleisti į Lenkijos rinką, jei jų kaina yra konkurencinė, palyginti su tų vaistų, kuriems išduotas leidimas Lenkijoje, Lenkijos Respublika neįvykdė savo įsipareigojimų pagal 2001 m. lapkričio 6 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 2001/83/EB dėl Bendrijos kodekso, reglamentuojančio žmonėms skirtus vaistus (1) 6 straipsnį.

               —

               Priteisti iš Lenkijos Respublikos bylinėjimosi išlaidas.

      Ieškinio pagrindai ir pagrindiniai argumentai

   Lenkijos Respublikos priimti ir taikomi Lenkijos vaistų įstatymo 4 straipsnio 1 dalis ir 3 dalies a punktas leidžia išleisti į Lenkijos rinką vaistus, kuriems nacionalinės kompetentingos institucijos nesuteikė leidimo išleisti į rinką šioje valstybėje narėje, tai prieštarauja Direktyvos 2001/83 6 straipsnio 1 daliai.
   Ieškovės teigimu, Lenkijos nuostatų neapima nei Direktyvos 5 straipsnio 1 dalis, nei 126a straipsnis, kuriuose numatomos išimtys iš bendros pareigos vaistams, kuriems reikalingas nacionalinis leidimas, numatytos šios direktyvos 6 straipsnio 1 dalyje.
   Svarbiausia, Lenkijos vaistų įstatymo 4 straipsnio 3 dalies a punkte, kuriame numatyta, kad iš užsienio importuotų vaistų išleidimo sąlyga yra jų „konkurencinė kaina“, palyginti su vaistų, kuriems jau suteiktas leidimas išleisti į nacionalinę rinką, pagrįsta vien ekonominiu kriterijumi, tuo tarpu kai toks kriterijus negali pateisinti išimties iš Direktyvos 2001/83/EB 6 straipsnio 1 dalies. Be to, atsižvelgiant į tai, kad Lenkijos nuostatos yra susijusios su vaistais, kurių veikliosios medžiagos, dozės ir forma yra tokie patys, kaip ir vaistų, kuriems jau suteiktas leidimas išleisti į nacionalinę rinką, šių vaistų negalima laikyti tokiais, kurių negalima gauti nacionalinėje rinkoje, atvejis, kuris galėtų pateisinti tikslinio importo poreikį pagal direktyvos 5 straipsnio 1 dalį.

      (1)  OL L 311, p. 67.


title: Byla C-498/14 PPU: 2015 m. sausio 9 d. Teisingumo Teismo (ketvirtoji kolegija) sprendimas byloje (Cour d'appel de Bruxelles (Belgija) prašymas priimti prejudicinį sprendimą) (Informacija ištrinta arba pakeista pagal asmens duomenų apsaugos ir (arba) konfidencialumo reikalavimus.) / (Informacija ištrinta arba pakeista pagal asmens duomenų apsaugos ir (arba) konfidencialumo reikalavimus.) (Prašymas priimti prejudicinį sprendimą – Prejudicinio sprendimo priėmimo skubos tvarka procedūra – Teismų bendradarbiavimas civilinėse bylose – Jurisdikcija ir teismo sprendimų, susijusių su santuoka ir tėvų pareigomis, pripažinimas bei vykdymas – Vaiko pagrobimas – Reglamentas (EB) Nr. 2201/2003 – 11 straipsnio 7 ir 8 dalys)

text:
                  2.3.2015

                  LT

                  Europos Sąjungos oficialusis leidinys

                  C 73/8

         2015 m. sausio 9 d. Teisingumo Teismo (ketvirtoji kolegija) sprendimas byloje (Cour d'appel de Bruxelles (Belgija) prašymas priimti prejudicinį sprendimą)  RG (*1)/ SF (*1)

         (Byla C-498/14 PPU) (1)

         (Prašymas priimti prejudicinį sprendimą - Prejudicinio sprendimo priėmimo skubos tvarka procedūra - Teismų bendradarbiavimas civilinėse bylose - Jurisdikcija ir teismo sprendimų, susijusių su santuoka ir tėvų pareigomis, pripažinimas bei vykdymas - Vaiko pagrobimas - Reglamentas (EB) Nr. 2201/2003 - 11 straipsnio 7 ir 8 dalys)
         (2015/C 073/11)
         Proceso kalba: prancūzų

            Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas

            Cour d'appel de Bruxelles

            Šalys pagrindinėje byloje

            Apeliantas: RG (*1)

            Kita šalis: SF (*1)

            Rezoliucinė dalis

         2003 m. lapkričio 27 d. Tarybos reglamento (EB) Nr. 2201/2003 dėl jurisdikcijos ir teismo sprendimų, susijusių su santuoka ir tėvų pareigomis, pripažinimo bei vykdymo, panaikinančio Reglamentą (EB) Nr. 1347/2000, 11 straipsnio 7 ir 8 dalys aiškintinos taip, kad jomis valstybei narei iš esmės nedraudžiama specializuotam teismui suteikti jurisdikcijos nagrinėti vaiko grąžinimo ar globos klausimus taikant šiose nuostatose numatytą procedūrą, net jei kitame teisme jau iš esmės nagrinėjama byla dėl tėvų pareigų vaikui.

            (*1)  Informacija ištrinta arba pakeista pagal asmens duomenų apsaugos ir (arba) konfidencialumo reikalavimus.

            (1)  OL C 16, 2015 1 19.


title: Byla C-370/04 Europos Bendrijų Komisijos 2004 m. rugpjūčio 26 d. pareikštas ieškinys Vokietijos Federacinei Respublikai

text:
               23.10.2004

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 262/22

         Europos Bendrijų Komisijos 2004 m. rugpjūčio 26 d. pareikštas ieškinys Vokietijos Federacinei Respublikai
   (Byla C-370/04)
   (2004/C 262/38)
   2004 m. rugpjūčio 26 d. Europos Bendrijų Teisingumo Teisme buvo pareikštas Europos Bendrijų Komisijos, atstovaujamos Komisijos Teisės tarnybos darbuotojų Gerald Braun ir Wouter Wils, nurodžiusių adresą dokumentams įteikti Liuksemburge, ieškinys Vokietijos Federacinei Respublikai.
   Europos Bendrijų Komisija Teisingumo Teismo prašo:

               1)

               pripažinti, kad Vokietijos Federacinė Respublika pažeidė savo įsipareigojimus, kylančius iš EB sutarties ir iš 2001 m. kovo 19 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 2001/16/EB (1) dėl transeuropinės paprastųjų geležinkelių sistemos sąveikos, kadangi per nustatytą terminą nepriėmė šiai direktyvai įgyvendinti reikalingų įstatymų ir kitų teisės aktų;

               2)

               priteisti iš Vokietijos Federacinės Respublikos bylinėjimosi išlaidas.

         Teisiniai pagrindai ir pagrindiniai argumentai
   Direktyvos 2001/16/EB įgyvendinimo terminas pasibaigė 2003 m. balandžio 20 d.

      (1)  OL L 110, p. 1


title: Byla C-263/09: 2009 m. liepos 14 d. Edwin Co. Ltd pateiktas apeliacinis skundas dėl 2009 m. gegužės 14 d. Pirmosios instancijos teismo (penktoji kolegija) priimto sprendimo byloje T-165/06 Elio Fiorucci prieš Vidaus rinkos derinimo tarnybą (prekių ženklams ir pramoniniam dizainui)

text:
               12.9.2009

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 220/25

         2009 m. liepos 14 d. Edwin Co. Ltd pateiktas apeliacinis skundas dėl 2009 m. gegužės 14 d. Pirmosios instancijos teismo (penktoji kolegija) priimto sprendimo byloje T-165/06 Elio Fiorucci prieš Vidaus rinkos derinimo tarnybą (prekių ženklams ir pramoniniam dizainui)
   (Byla C-263/09)
   2009/C 220/51
   Proceso kalba: italų

      Šalys

      Ieškovė: Edwin Co. Ltd, atstovaujama advokatų D. Rigatti, M. Bertani, S. Verea, K. P. Muraro ir M. Balestriero

      Kita proceso šalis: Vidaus rinkos derinimo tarnyba (prekių ženklams ir pramoniniam dizainui)

      Ieškovės reikalavimai

               —

               Panaikinti ginčijamą sprendimą.

               —

               Priteisti iš E. Fiorucci išlaidas, skirtas padengti ieškovės patirtas bylinėjimosi išlaidas pirmosios instancijos ir apeliaciniame procesuose, arba, esant ginčytinai prielaidai, kad ieškinys nepatenkinamas, nurodyti, jog bylinėjimosi išlaidos būtų padalytos.

      Apeliacinio skundo pagrindai ir pagrindiniai argumentai

               1.

               Ginčijamu sprendimu visų pirma pažeidžiamas arba neteisingai taikomas BPŽR (Bendrijos prekių ženklo reglamento) (1) 52 straipsnio 2 dalies a punktas. Santykinį atmetimo pagrindą, kas remiantis šia nuostata reiškia, kad prekių ženklo, kurį sudaro kito asmens nei registratorius, asmenvardis, registracija negalioja, rodo faktas, kad šaliai, prašančiai pripažinti prekių ženklo registraciją negaliojančia, priklauso išimtinė teisė į tą vardą pagal nacionalinę teisę. Pagal CPI (2) 8 straipsnio 3 dalį, kuria remiasi kita proceso šalis, E. Fiorucci tokia teisė nepriklauso. CPI 8 straipsnio 3 dalis jam tik suteikia teisę užregistruoti ženklą „Elio Fiorucci“, kuria jis bet kuriuo atveju niekada negalėtų pasinaudoti, nes taip užregistruotas ženklas pažeistų Edwin teises į žodį „Fiorucci“. Būtent tokiomis aplinkybėmis Pirmosios instancijos teismas paskelbė Edwin ženklą „Elio Fiorucci“ negaliojančiu, remdamasis atmetimo pagrindu, kuris negalioja ir niekada negalėtų galioti. Dėl to pažeidžiamas arba neteisingai taikomas BPŽR 52 straipsnio 2 dalies a punktas, kuris, jei teisingai aiškinamas, gali būti taikomas tik tuomet, kai šaliai, prašančiai pripažinti prekių ženklo registraciją negaliojančia, jau priklauso išimtinė teisė (arba jis bent jau turi galimybę ją įgyti) naudoti savo vardą kaip prekės ženklą.

               2.

               Ginčijamu sprendimu taip pat pažeidžiama arba neteisingai taikoma CPI 8 straipsnio 3 dalis. Priešingai, nei teigia Pirmosios instancijos teismas, ši nuostata iš tiesų taikytina tik asmenų, kurie tapo žinomi ne prekybos srityje, vardams: todėl jos negalima taikyti patronimui „Elio Fiorucci“, kuris, remiantis neginčytinu faktų vertinimu, iš pradžių tapo žinomas prekybos srityje.
               Tokį CPI 8 straipsnio 3 dalies aiškinimą visų pirma lemia minėtos nuostatos, kurioje aiškiai nurodyta, kad joje numatytą apsaugą ketinama suteikti tik asmenų, kurie tapo žinomi „meno, literatūros, politikos arba sporto srityse“, vardams, pažodinė formuluotė. Tokią išvadą taip pat patvirtina Italijos prekių ženklų teisės sisteminė analizė, kuri rodo, kad prekybos srityje žinomais tapusių asmenų vardai saugomi pagal CPI 12 straipsnio 1 dalies b ir f punktus, o CPI 8 straipsnio 3 dalis susijusi tik su vardais, kurie pirmiausiai tapo žinomi ne prekybos srityje. Abiejų šių nuostatų taip pat negalima kartu taikyti tam pačiam ženklui, nes dėl to atsirastų dvi tarpusavyje nesuderinamos išimtinės teisės į prekių ženklą. Savo pavardę užregistravęs kaip prekių ženklą (vėliau priskirtą Edwin), E. Fiorucci tokiu būdu atsisakė bet kokių reikalavimų su savo vardu susijusį žinomumą naudoti komerciniais tikslais. Todėl jis negali remtis CPI 8 straipsnio 3 dalimi teiginiui, kad Edwin prekių ženklas „Elio Fiorucci“ negalioja, pagrįsti.
               Kita vertus, Edwin siūlomas CPI 8 straipsnio 3 dalies aiškinimas, dėl kurio šioje byloje ji netaikoma, atitinka šios nuostatos, kuria siekiama užkirsti kelią asmeniui užregistruoti ir savanaudiškai naudotis prekių ženklu, kuris tapo žinomas kito asmens dėka, tikslą. Edwin negalima apkaltinti savanaudišku naudojimusi, nes įsigydama „Fiorucci“ prekių ženklus už didelę sumą, ieškovė brangiai sumokėjo už teisę naudotis žinomumu, susijusiu su garsaus Milano stilisto vardu.
               Pirmosios instancijos teismo aiškinimas, pagal kurį CPI 8 straipsnio 3 dalyje numatyta apsauga yra platesnė ir nedubliuoja apsaugos, numatytos prekybos srityje žinomais tapusiems skiriamiesiems ženklams, neįtikina. Remiantis geriausia Italijos doktrina, neapibrėžta teisė registruoti ženklus, kurie žinomi ne prekybos srityje, pagal CPI 8 straipsnio 3 dalį nėra absoliuti. Tačiau visų pirma ji nėra platesnė už numatytą CPI 12 straipsnio 1 dalies b ir f punktuose ženklų, kurie žinomi arba tapo žinomi prekybos srityje, atžvilgiu. Faktas, kad sritys, kuriose taikomos šios nuostatos, sutampa, dar kartą patvirtina, kad jų taikyti kartu negalima.
               Priešingai, nei paviršutiniškai teigia Pirmosios instancijos teismas, kruopšti ir išsami Italijos doktrinos, kurioje teikiamos pastabos dėl CPI 8 straipsnio 3 dalies (buvęs 21.3 l.m. straipsnis), analizė akivaizdžiai rodo, kad vyrauja nuomonė, jog ši nuostata taikoma tik ženklams, kurie tapo žinomi ne prekybos srityje. Tai patvirtinta iki šiol nedaugelyje Italijos teismų dėl CPI 8 straipsnio 3 dalies priimtų sprendimų.
               Taip pat neįtikina Pirmosios instancijos teismo argumentas, kad tapęs žinomu ir ne prekybos srityje (tiksliau meno, kultūros, ekologijos ir vaikų apsaugos srityse) E. Fiorucci galėtų bet kuriuo atveju naudotis ir CPI 8 straipsnio 3 dalyje numatyta apsauga. Remiantis geriausia Italijos doktrina, kai patronimas, kuris jau užregistruotas kito asmens ir tapo plačiai žinomas, tampa garsus ne prekybos srityje, jo savininkas (šiuo atveju Elio Fiorucci) negali remtis CPI 8 straipsnio 3 dalimi, nes pirmenybė teikiama poreikiui apsaugoti plačiai žinomo jau anksčiau užregistruoto prekių ženklo (šiuo atveju ženklas „Fiorucci“) savininką (šiuo atveju Edwin).

               3.

               Ginčijamas sprendimas yra neteisėtas, nes nepakankamai motyvuotas, kadangi Pirmosios instancijos teismas neišnagrinėjo argumentų bei įrodymų, pagrindžiančių Edwin teiginį, jog jis gavo Elio Fiorucci leidimą užregistruoti jo patronimą kaip prekių ženklą. Edwin papildomai teigia, kad jei Teisingumo Teismas nusprendžia, jog nei jis, nei Pirmosios instancijos teismas neturi kompetencijos nagrinėti atitinkamo argumento, jis privalo klausimą tiesiogiai perduoti (ko Pirmosios instancijos teismas nepadarė) VRDT Apeliacinei tarybai (arba kitam biurui ar skyriui), remiantis RMC 63 straipsnio 6 dalimi ir Reglamento Nr. 216/96 (3) 1 straipsnio 4 dalimi.

               4.

               Ginčijamas sprendimas taip pat neteisėtas, nes juo pažeidžiamas arba neteisingai taikomas BPŽR 63 straipsnis ir atsisakyta vykdyti teisingumą, kadangi Pirmosios instancijos teismas padarė klaidą atsisakydamas nagrinėti Edwin argumentus, pagrįstus faktu, jog ieškovė įsigijo iš bendrovėsFiorucci s.p.a. su patronimu „Elio Fiorucci“ susijusį de facto prekės ženklą (arba bet kuriuo atveju bet kokią kitą teisę naudotis su juo susijusiu žinomumu). Edwin papildomai teigia, kad jei Teisingumo Teismas nusprendžia, jog nei jis, nei Pirmosios instancijos teismas neturi kompetencijos nagrinėti atitinkamo argumento, jis privalo klausimą tiesiogiai perduoti (ko Pirmosios instancijos teismas nepadarė) VRDT Apeliacinei tarybai (arba kitam biurui ar skyriui), remiantis BPŽR 63 straipsnio 6 dalimi ir Reglamento Nr. 216/96 1 straipsnio 4 dalimi.

      (1)  1993 m. gruodžio 20 d. Tarybos reglamentas (EB) Nr. 40/94 dėl Bendrijos prekių ženklo (OL L 11, 1994, p. 1; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 17 sk., 1 t., p. 146).

      (2)  Italijos pramoninės nuosavybės kodeksas (Codice della Proprietà industriale italiano, CPI).

      (3)  1996 m. vasario 5 d. Komisijos reglamentas (EB) Nr. 216/96 nustatantis Vidaus rinkos derinimo tarnybos (prekių ženklai ir dizainas) Apeliacinių tarybų darbo tvarką (OL L 28, p. 11; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 17 sk., 1 t., p. 221).


title: Byla C-155/15: 2015 m. balandžio 1 d. Kammarrätten i Stockholm – Migrationsöverdomstolen (Švedija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje George Kari/Migrationsverket

text:
               15.6.2015

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 198/23

         2015 m. balandžio 1 d.Kammarrätten i Stockholm – Migrationsöverdomstolen (Švedija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje George Kari/Migrationsverket

   (Byla C-155/15)
   (2015/C 198/31)
   Proceso kalba: švedų

      Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas

      Kammarrätten i Stockholm – Migrationsöverdomstolen

      Šalys pagrindinėje byloje

      Apeliantas: George Kari

      Atsakovė: Migrationsverket

      Prejudiciniai klausimai

               1.

               Ar Reglamente Nr. 604/2013 (1) (šio reglamento 19 konstatuojamoji dalis ir jo 27 straipsnio 1 ir 5 dalys) įtvirtintos naujos nuostatos dėl teisės į veiksmingą teisės gynimo priemonę reiškia, kad prieglobsčio prašytojas (-a) taip pat gali ginčyti reglamento III skyriuje nustatytus kriterijus, kuriais remiantis jis (ji) perduodamas (-a) į kitą valstybę narę, kuri sutiko jį (ją) priimti, ar teisė į veiksmingą teisės gynimo priemonė gali būti apribota ir reikšti tik teisę vertinti, ar valstybės narės, į kurią prašytojas perduodamas, prieglobsčio procedūroje ir prašytojų priėmimo sąlygose yra sisteminių trūkumų (pagal Teisingumo Teismo sprendimą byloje C-394/12)?

               2.

               Jei Teisingumo Teismas nuspręstų, kad galima ginčyti reglamento III skyriuje nustatytus kriterijus, taip pat prašoma atsakyti į kitą klausimą: ar Reglamento Nr. 604/2013 19 straipsnio 2 dalis reiškia, kad reglamentas negali būti taikomas, kai prieglobsčio prašytojas (-a) įrodo, kad jis (ji) buvo išvykęs (-usi) iš valstybių narių teritorijos ne trumpiau kaip trims mėnesiams?

      (1)  2013 m. birželio 26 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentas (ES) Nr. 604/2013, kuriuo išdėstomi valstybės narės, atsakingos už trečiosios šalies piliečio arba asmens be pilietybės vienoje iš valstybių narių pateikto tarptautinės apsaugos prašymo nagrinėjimą, nustatymo kriterijai ir mechanizmai (OL L 180, p. 31).


title: Byla C-182/06 2007 m. liepos 18 d. Teisingumo Teismo (pirmoji kolegija) sprendimas ( Cour administrative (Liuksemburgas) prašymas priimti prejudicinį sprendimą) Liuksemburgo Didžioji Hercogystė prieš Hans Ulrich Lakebrink, Katrin Peters-Lakebrink (EB 39 straipsnis — Nerezidentų pajamų mokestis — Mokesčio tarifo apskaičiavimas — Kitos valstybės narės teritorijoje esantis nekilnojamasis turtas — Neigiamos nuomos pajamos, į kurias neatsižvelgta)

text:
               8.9.2007

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 211/7

         2007 m. liepos 18 d. Teisingumo Teismo (pirmoji kolegija) sprendimas (Cour administrative (Liuksemburgas) prašymas priimti prejudicinį sprendimą) Liuksemburgo Didžioji Hercogystė prieš Hans Ulrich Lakebrink, Katrin Peters-Lakebrink

   (Byla C-182/06) (1)

   (EB 39 straipsnis - Nerezidentų pajamų mokestis - Mokesčio tarifo apskaičiavimas - Kitos valstybės narės teritorijoje esantis nekilnojamasis turtas - Neigiamos nuomos pajamos, į kurias neatsižvelgta)
   (2007/C 211/12)
   Proceso kalba: prancūzų
   Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas
   Cour administrative
   Šalys pagrindinėje byloje

      Ieškovė: Liuksemburgo Didžioji Hercogystė

      Atsakovai: Hans Ulrich Lakebrink, Katrin Peters-Lakebrink
   Dalykas
   Prašymas priimti prejudicinį sprendimą — Cour administrative (Liuksemburgas) — EB sutarties 39 straipsnio išaiškinimas — Nacionalinė Bendrijos piliečių, neturinčių nuolatinės gyvenamosios vietos atitinkamoje valstybėje narėje, apmokestinimo pajamų mokesčiu tvarka — Atsisakymas, nustatant mokesčio tarifą, atsižvelgti į neigiamas nuomos pajamas, susijusias su kitos valstybės narės teritorijoje esančiais pastatais
   Rezoliucinė dalis
   EB 39 straipsnis turi būti aiškinamas kaip draudžiantis nacionalinės teisės aktą, kuris Bendrijos piliečiui, neturinčiam nuolatinės gyvenamosios vietos valstybėje narėje, kur gauna didžiąją apmokestinamųjų pajamų dalį, neleidžia, nustatant šioms pajamoms taikytiną mokesčio tarifą, prašyti atsižvelgti į neigiamas nuomos pajamas, susijusias su pastatais, kuriuose jis asmeniškai negyvena ir kurie yra kitoje valstybėje narėje, nors pirmosios valstybės pilietis gali prašyti atsižvelgti į šias neigiamas nuomos pajamas.

      (1)  OL C 143, 2006 6 17.


title: Byla C-643/13 P: 2014 m. liepos 17 d. Teisingumo Teismo (šeštoji kolegija) nutartis byloje Melkveebedrijf Overenk BV ir kt./Europos Komisija (Apeliacinis skundas — Deliktinė atsakomybė — Reglamentas (EB) Nr. 1468/2006 — Mokestis pieno ir pieno produktų sektoriuje — Akivaizdus nepriimtinumas)

text:
               15.9.2014

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 315/30

         2014 m. liepos 17 d. Teisingumo Teismo (šeštoji kolegija) nutartis byloje Melkveebedrijf Overenk BV ir kt./Europos Komisija

   (Byla C-643/13 P) (1)

   ((Apeliacinis skundas - Deliktinė atsakomybė - Reglamentas (EB) Nr. 1468/2006 - Mokestis pieno ir pieno produktų sektoriuje - Akivaizdus nepriimtinumas))
   2014/C 315/48
   Proceso kalba: nyderlandų

      Šalys

      Apeliantės: Melkveebedrijf Overenk BV, Maatschap Veehouderij Kwakernaak, Mulders Agro vof, Melkveebedrijf Engelen vof, Melkveebedrijf De Peel, Mathijs H. H. M. Moonen, atstovaujamos advocaten P. E. Mazel ir A van Beelen

      Kita proceso šalis: Europos Komisija, atstovaujama H. Kranenborg ir Z. Malůšková

      Rezoliucinė dalis

               1.

               Atmesti apeliacinį skundą

               2.

                  Melkveebedrijf Overenk BV, Maatschap Veehouderij Kwakernaak, Mulders Agro vof, Melkveebedrijf Engelen vof, Melkveebedrijf De Peel ir Mathijs Moonen padengia bylinėjimosi išlaidas.

      (1)  OL C 52, 2014 2 22.


title: Byla T-168/12: 2014 m. rugsėjo 18 d. Bendrojo Teismo sprendimas byloje Georgias ir kt./Taryba ir Komisija (Bendra užsienio ir saugumo politika — Ribojamosios priemonės, taikomos tam tikriems asmenims ir organizacijoms atsižvelgiant į padėtį Zimbabvėje — Lėšų įšaldymas — Deliktinė atsakomybė — Priežastinis ryšys — Pakankamai rimtas teisės normos, suteikiančios teisių privatiems asmenims, pažeidimas — Akivaizdi vertinimo klaida — Pareiga motyvuoti)

text:
               3.11.2014

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 388/10

         2014 m. rugsėjo 18 d. Bendrojo Teismo sprendimas byloje Georgias ir kt./Taryba ir Komisija

   (Byla T-168/12) (1)

   ((Bendra užsienio ir saugumo politika - Ribojamosios priemonės, taikomos tam tikriems asmenims ir organizacijoms atsižvelgiant į padėtį Zimbabvėje - Lėšų įšaldymas - Deliktinė atsakomybė - Priežastinis ryšys - Pakankamai rimtas teisės normos, suteikiančios teisių privatiems asmenims, pažeidimas - Akivaizdi vertinimo klaida - Pareiga motyvuoti))
   2014/C 388/10
   Proceso kalba: anglų

      Šalys

      Ieškovai: Aguy Clement Georgias (Harare, Zimbabvė), Trinity Engineering (Private) Ltd (Harare), Georgiadis Trucking (Private) Ltd (Harare), iš pradžių atstovaujami solisitorių M. Robson, E. Goulder ir QC H. Mercer, vėliau — M. Robson, H. Mercer ir baristerio I. Quirk

      Atsakovės: Europos Sąjungos Taryba, atstovaujama B. Driessen ir G. Étienne, ir Europos Komisija, atstovaujama M. Konstantinidis ir S. Bartelt

      Dalykas

   Prašymas atlyginti ieškovų tariamai patirtą žalą priėmus 2007 m. balandžio 16 d. Komisijos reglamentą (EB) Nr. 412/2007, iš dalies keičiantį Tarybos reglamentą (EB) Nr. 314/2004 dėl tam tikrų ribojamųjų priemonių Zimbabvei (OL L 101, p. 6).

      Rezoliucinė dalis

               1.

               Atmesti ieškinį.

               2.

               Aguy Clement Georgias, Trinity Engineering (Private) Ltd ir Georgiadis Trucking (Private) Ltd padengia savo bei Europos Sąjungos Tarybos ir Europos Komisijos patirtas bylinėjimosi išlaidas.

      (1)  OL C 165, 2012 6 9.