title: 2009 m. birželio 4 d. Tarnautojų teismo (antroji kolegija) sprendimas. # Jörg Mölling prieš Europos policijos biuras (Europolas). # Viešoji tarnyba - Įdarbinimas. # Byla F-11/08.

text:
TARNAUTOJŲ TEISMO (antroji kolegija) SPRENDIMAS
      2009 m. birželio 4 d.
      Byla F‑11/08
      Jörg Mölling
      prieš
      Europos policijos biurą (Europolas)
      „Viešoji tarnyba – Europolo personalas – Įdarbinimas – Atrankos procedūra – Priėmimo į darbą sąlygos – Deleguotas nacionalinis ekspertas – Europolo tarnautojų tarnybos nuostatų 6 straipsnis – 2006 m. gruodžio 8 d. Europolo direktoriaus sprendimo 2 straipsnio 4 dalis“
      Dalykas: Pagal Konvencijos, grindžiamos Europos Sąjungos sutarties K.3 straipsniu, dėl Europos policijos biuro įsteigimo (Europolo
         konvencija) 40 straipsnio 3 dalį ir Europolo tarnautojų tarnybos nuostatų 93 straipsnio 1 dalį pareikštas ieškinys, kuriuo
         J. Mölling prašo panaikinti 2007 m. spalio 10 d. Europolo sprendimą, kuriuo jam neleista dalyvauti atrankos procedūroje į
         Europolo Kovos su narkotikais skyriaus pagrindinio administratoriaus (first officer) pareigas.

      Sprendimas: Panaikinti 2007 m. spalio 10 d. Europolo sprendimą, kuriuo ieškovui neleista dalyvauti atrankos procedūroje į Europolo Kovos
         su narkotikais skyriaus pagrindinio administratoriaus (first officer) pareigas. Priteisti iš Europolo visas bylinėjimosi išlaidas.

      Santrauka
      1.      Pareigūnai – Europolo pareigūnai – Įdarbinimas – Europolo direktoriaus sprendimas, susijęs su Tarnautojų tarnybos nuostatais
            – Žodžių junginys „bet kokia darbo vieta Europole“
      (Europolo tarnautojų tarnybos nuostatų 1 priedas)
      2.      Bendrijos teisė – Aiškinimas – Metodai – Pažodinis ir loginis aiškinimas
      1.      Pažodžiui aiškinant 2006 m. gruodžio 8 d. Europolo direktoriaus sprendimo dėl Europolo tarnautojų tarnybos nuostatų 6 straipsnio
         įgyvendinimo 2 straipsnio 4 punktą matyti, kad jame esantis žodžių junginys „bet kokia darbo vieta Europole“ turi būti aiškinamas
         pirmiausia pagal to paties sprendimo 1 straipsnio 1 dalyje įtvirtintą apibrėžimą, kaip bet kokia darbo vieta, įtvirtinta Tarnautojų
         tarnybos nuostatų 1 priede, ir remiantis minėto 2 straipsnio 4 punkto versijos anglų kalba pažodiniu aiškinimu žodžių junginio
         „Europol post“, nurodyto 2006 m. gruodžio 8 d. sprendimo 2 straipsnio 4 punkte, negalima aiškinti taip, lyg jis apimtų kitą
         turinį nei žodžių junginys „Europol post“, apibrėžtas šio sprendimo 1 straipsnio 1 dalyje.

      Kadangi į Europolą deleguoto eksperto darbo vieta nenurodyta Europolo tarnautojų tarnybos nuostatų 1 priedo sąraše, asmuo,
         užimantis tokią darbo vietą, „nepriskiriamas prie jokios darbo vietos Europole“, kaip tai suprantama pagal minėto sprendimo
         2 straipsnio 4 punktą.

      (žr. 57–59 punktus)
      2.      Nesant parengiamųjų darbų, iš kurių būtų aiškiai matyti nuostatos rengėjų ketinimas, reikia remtis tik priimto teksto taikymo
         sritimi ir jam suteikti prasmę, kylančią iš jo pažodinio ir loginio aiškinimo. Taigi aiškinimas, paremtas paties teksto formuluote,
         negali būti keičiamas aiškinimu, pagrįstu konkrečiu atveju paremtais faktiniais svarstymais.

      (žr. 69 punktą)
      Nuoroda:
      Teisingumo Teismo praktika: 1961 m. birželio 1 d. Sprendimo Simon prieš Teisingumo Teismą, 15/60, Rink. p. 223, 244.

      Pirmosios instancijos teismo praktika: 2006 m. gruodžio 14 d. Sprendimo André prieš Komisiją, F‑10/06, Rink. VT p. I‑A‑1‑183 ir II‑A‑1‑755, 44 punktas.

EUROPOS SĄJUNGOS TARNAUTOJŲ TEISMO (antroji kolegija) SPRENDIMAS
      2009 m. birželio 4 d.(*)

      „Viešoji tarnyba – Europolo darbuotojai – Įdarbinimas – Atrankos procedūra – Priėmimo į darbą sąlygos – Deleguotas nacionalinis ekspertas – Europolo tarnautojų tarnybos nuostatų 6 straipsnis – 2006 m. gruodžio 8 d. Europolo direktoriaus sprendimo 2 straipsnio 4 dalis“
      Byloje F‑11/08
      dėl pagal Konvencijos, grindžiamos Europos Sąjungos sutarties K.3 straipsniu, dėl Europos policijos biuro įsteigimo (toliau
         – Europolo konvencija) 40 straipsnio 3 dalį ir Europolo tarnautojų tarnybos nuostatų 93 straipsnio 1 dalį pareikšto ieškinio

      Jörg Mölling, į Europos policijos biurą deleguotas nacionalinis ekspertas, gyvenantis Hagoje (Nyderlandai), iš pradžių atstovaujamas advokato
         P. de Casparis, vėliau – advokatų P. de Casparis, N. D. Dane ir W. J. Dammingh,

      ieškovas,
      prieš
      Europos policijos biurą (Europolas), atstovaujamą D. Neumann ir D. El Khoury, padedamų advokatų B. Wägenbaur ir R. Van der Hout,

      atsakovą,
      TARNAUTOJŲ TEISMAS (antroji kolegija),
      kurį sudaro pirmininkas S. Van Raepenbusch, teisėjai I. Boruta ir H. Kanninen (pranešėjas),
      posėdžio sekretorius R. Schiano, administratorius,
      atsižvelgęs į rašytinę proceso dalį ir įvykus 2008 m. rugsėjo 9 d. posėdžiui,
      priima šį
      Sprendimą
      1        Ieškiniu, kurį Tarnautojų teismo kanceliarija gavo 2008 m. sausio 22 d. elektroninėmis priemonėmis (originalas gautas sausio
         25 d.), J. Mölling prašo panaikinti 2007 m. spalio 10 d. Europolo sprendimą, kuriuo jam neleista dalyvauti atrankos į Europolo
         Kovos su narkotikais skyriaus pagrindinio administratoriaus (first officer) pareigas procedūroje.

       Teisinis pagrindas
      2        Šioje byloje taikytinos redakcijos Europolo tarnautojų tarnybos nuostatų (toliau – Tarnybos nuostatai) 1 straipsnio 1 dalyje
         numatyta:

      „Šie tarnybos nuostatai taikomi visiems pagal sutartį Europole įdarbintiems tarnautojams. Tokie tarnautojai yra:
      –        Europolo personalas, kurį sudaro tik iš Europolo konvencijos [grindžiamos Europos Sąjungos sutarties K.3 straipsniu, dėl Europos
         policijos biuro įsteigimo] 2 straipsnio 4 dalyje nurodytų kompetentingų institucijų įdarbintas personalas bei personalas,
         kuris gali būti įdarbintas tiek iš šių institucijų, tiek ir nepriklausantis joms,

      –        vietinis personalas, jei tai aiškiai nurodyta šiuose Tarnybos nuostatuose.“
      3        Tarnybos nuostatų 2 straipsnio 1 dalyje nurodyta:

      „Šiuose tarnybos nuostatuose „Europolo personalas“ yra darbuotojai, samdomi 1 priede pateikiame sąraše nurodytoms pareigybėms,
         išskyrus vietiniam personalui skirtas pareigybes.

      Kiekvienai iš šių pareigybių nustatoma, ar ją gali eiti tik iš Europolo konvencijos [grindžiamos Europos Sąjungos sutarties
         K.3 straipsniu, dėl Europos policijos biuro įsteigimo] 2 straipsnio 4 dalyje nurodytų kompetentingų institucijų įdarbinti
         pareigūnai, ar ir kiti pareigūnai.

      Pareigūnams, priimamiems į pareigybes, kurias gali eiti tik iš kompetentingų institucijų įdarbinti pareigūnai, gali būti pasiūlyta
         tik laikina sutartis šiai pareigybei užimti pagal 6 straipsnį“.

      4        Tarnybos nuostatų 1 priede išvardytos Europolo pareigybės, o jo 1 dalyje numatyta, kad, „atsižvelgiant į 3 dalies nuostatas,
         Europolo organizacijoje yra šios pareigybės: <...>“. 1 priedo 1 dalies paskutinėje pastraipoje numatyta, kad „šį [Europolo
         pareigybių] sąrašą valdyba gali keisti vienbalsiu sprendimu“.

      5        Pagal Tarnybos nuostatų 6 straipsnį:

      „Visas Europolo personalas – tiek priimtas į pareigas, kurias gali eiti tik personalas, įdarbintas iš Europolo konvencijos
         [grindžiamos Europos Sąjungos sutarties K.3 straipsniu, dėl Europos policijos biuro įsteigimo] 2 straipsnio 4 dalyje nurodytų
         kompetentingų institucijų, tiek priimtas į pareigas, kurioms netaikomas toks apribojimas, – visų pirma įdarbinamas terminuotam
         vienų–penkerių metų laikotarpiui.

      Pirmosios sutartys gali būti pratęstos. Bendra terminuotų sutarčių trukmė, įskaitant jų pratęsimą, turi būti ne ilgesnė kaip
         devyneri metai.

      Tik personalas, priimtas į pareigas, kurios numatytos tik personalui, įdarbintam iš Europolo konvencijos [grindžiamos Europos
         Sąjungos sutarties K.3 straipsniu, dėl Europos policijos biuro įsteigimo] 2 straipsnio 4 dalyje nurodytų kompetentingų institucijų,
         gali būti įdarbinamas neterminuotam laikotarpiui po to, kai atidirbęs ne mažiau kaip šešerius tarnybos metus pagal dvi terminuotas
         darbo sutartis nuosekliai pasiekė pakankamai gerą darbo lygį.

      <…>“
      6        1995 m. liepos 26 d. Konvencijos, grindžiamos Europos Sąjungos sutarties K.3 straipsniu, dėl Europos policijos biuro įsteigimo
         (OL C 316, p. 2; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 19 sk., 8 t., p. 12; toliau – Europolo konvencija) 2 straipsnio
         4 dalyje apibrėžiamos kompetentingos institucijos, kurios minimos Tarnybos nuostatų 6 straipsnyje:

      „Šioje Konvencijoje „kompetentingos institucijos“ – tai visos valstybėse narėse esančios viešosios valdžios institucijos,
         pagal nacionalinę teisę atsakingos už nusikaltimų prevenciją ir kovą su jais.“

      7        Tarnybos nuostatų II antraštinės dalies 3 skyriaus „Įdarbinimo sąlygos“ 24 straipsnyje numatyta:

      „1.      Įdarbinant Europolo personalą siekiama užtikrinti, kad į instituciją ateitų dirbti patys gabiausi, sugebantys efektyviai dirbti
         ir patikimiausi asmenys. Atrenkant Europolo personalą, be asmeninio tinkamumo ir profesinės kvalifikacijos reikalavimų, taip
         pat siekiama, kad būtų deramai atstovaujami visų valstybių narių piliečiai ir Europos Sąjungos oficialiosios kalbos. Europolas
         laikosi lygių galimybių politikos.

      2.      Europolo personalo narys gali būti įdarbinamas tik pagal 2 straipsnio 1 dalies reikalavimus ir tik tuo atveju, jei:
      a)      jis yra vienos iš Europos Sąjungos valstybių narių pilietis ir naudojasi visomis tos valstybės piliečio teisėmis;
      b)      jis yra atlikęs visas pagal nacionalinius įstatymus nustatytas karinės tarnybos prievoles;
      c)      jis pasižymi tarnybinėms pareigoms atlikti reikiamomis charakterio savybėmis;
      d)      jis yra fiziškai tinkamas savo pareigoms atlikti ir
      e)      pateikia įrodymų, patvirtinančių puikų vienos iš Europos Sąjungos oficialiųjų kalbų ir pakankamą pareigoms tinkamai atlikti
         dar vienos iš šių kalbų mokėjimą.

      <…>
      4.      Įdarbinant Europolo personalą taikytina atrankos tvarka nustatyta šių tarnybos nuostatų 2 priede.“
      8        Pagal Tarnybos nuostatų 2 priedo 5 straipsnio pirmąją pastraipą: „atrankos komisija, remdamasi kvalifikacijos, patirties,
         reikiamo profilio reikalavimais ir tarnybos nuostatų 24 straipsnyje nurodytos išankstinės atrankos rezultatais, atlieka pirminę
         gautų pareiškimų atranką“.

      9        2006 m. gruodžio 8 d. Europolo direktoriaus sprendimo dėl bendros tarnybos nuostatų 6 straipsnio įgyvendinimo politikos (toliau
         – 2006 m. gruodžio 8 d. Sprendimas) 6 konstatuojamojoje dalyje numatyta:

      „Priežastis, dėl kurios nustatomas maksimalus tarnybos laikotarpis visiems Europolo darbuotojams, įdarbintiems į pareigas
         [kurias gali eiti tik Europolo konvencijos 2 straipsnio 4 dalyje numatytose kompetentingose nacionalinėse institucijose įdarbinti
         darbuotojai], sudarius dvi terminuotas sutartis, yra ta, jog valstybės narės nori, kad būtų vykdoma šių Europolo darbuotojų,
         kurie vėliau turi grįžti į tarnybą kompetentingose nacionalinės valdžios institucijose, rotacija (rotacijos principas) <…>
         (The reason for prescribing a maximum period of service for all Europol staff on bold posts under two fixed-term contracts
            is that the Member States want a rotation of such staff members who should subsequently be re-integrated into the service
            of their competent national authority (the rotation principle) <…>)“.

      10      2006 m. gruodžio 8 d. Sprendimo 15 konstatuojamojoje dalyje numatyta, kad, „remiantis pagrįstu Tarnybos nuostatų 2 priedo
         ir 6 straipsnio aiškinimu, Europolas gali nuspręsti, kad buvęs Europolo darbuotojas gali pateikti savo kandidatūrą į naują
         darbo vietą, po tam tikro nedarbo laikotarpio, o tai garantuoja, kad visi kandidatai į konkrečią darbo vietą, t. y. tiek vietiniai,
         tiek iš išorės, yra vertinami vienodai ir kad joks kandidatas negali daryti įtakos įdarbinimo kampanijai (Based on a reasonable interpretation of Article 6 and Appendix 2 of the Staff Regulations, Europol is not prevented from considering
            a previous staff member as eligible to apply for a new post following a period of absence which ensures that all candidates
            for a particular post, internal or external, are in an equal position and that no candidate may have influenced a forthcoming
            recruitment campaign)“.

      11      2006 m. gruodžio 8 d. Sprendimo 1 straipsnyje taip apibrėžiamos kai kurios šiame sprendime minėtos frazės:

      „[1 punktas] „Europolo pareigybės“: visos pareigybės, įtrauktos į Tarnybos nuostatų 1 priede pateiktą Europolo pareigybių
         sąrašą, ar tos, kurias ketinama į jį įtraukti, išskyrus direktoriaus, direktoriaus pavaduotojų ir vietinio personalo, kaip
         numatyta Europolo tarnybos nuostatų 98–100 straipsniuose („Europol Post“: Any post that is included or is intended to be included in the list of Europols posts set out in Appendix 1
            of the Staff Regulations, with the exception of the Director, the Deputy Directors and local staff as provided for by Articles
            98-100 of the Staff Regulations);

      <…>
      [6 punktas] „Kompetentingos [nacionalinės] institucijos“: pagal Europolo konvencijos 2 straipsnio 4 dalį tai visos valstybėse
         narėse esančios viešosios valdžios institucijos, pagal nacionalinę teisę atsakingos už nusikaltimų prevenciją ir kovą su jais
         („Competent Authority“: In accordance with Article 2(4) of the Europolas Convention, all public bodies existing in the Member
            States which are responsible under national law for preventing and combating criminal offences);

      [7 punktas] „Juodu šriftu paryškintos pareigybės“: pareigybės, kurias  eiti gali tiktai iš kompetentingų institucijų įdarbintas
         personalas („Bold Post“: Any Europol post which can be filled only by staff engaged from a Competent Authority);

      [8 punktas] „Juodu šriftu neparyškintos pareigybės“: pareigybės, kurias gali eiti nebūtinai iš kompetentingų institucijų įdarbintas
         personalas („Non-bold Post“: Any Europol post which can be filled by staff that do not need to be engaged from a Competent Authority).“

      12      2006 m. gruodžio 8 d. Sprendimo 2 straipsnio 3 punkte numatyta, kad „nepažeidžiant 2 straipsnio 4 punkto nuostatų Europolo
         personalas su Europolu gali sudaryti tik pirmą sutartį (Without prejudice to Article 2.4 below, only one First Contract shall be entered into with any individual)“.

      13      Pagal 2006 m. gruodžio 8 d. Sprendimo 2 straipsnio 4 punktą „pasibaigus 18 mėn. laikotarpiui, kuriuo buvęs darbuotojas nedirbo
         Europole, atlikus naują atrankos procedūrą, bet kokia nauja sutartis laikoma pirma sutartimi (After a period of 18 months during which a former member of staff has been detached from any Europol post, and following a
            new selection procedure, any new Employment Contract shall be deemed to be a First Contract)“.

      14      Europolo konvencijos 40 straipsnio 3 dalyje numatyta, kad „Europolo darbuotojams mutatis mutandis taikomos Europos Bendrijų laikiniems ir pagalbiniams darbuotojams taikytinose įdarbinimo sąlygų taisyklėse nurodytos nuostatos
         dėl skundų“. Tarnybos nuostatų 92 ir 93 straipsnių nuostatos atitinka esančiąsias Europos Bendrijų pareigūnų tarnybos nuostatų
         90 ir 91 straipsniuose, kurios, remiantis Kitų Europos Bendrijų tarnautojų įdarbinimo sąlygų 117 straipsniu, pagal analogiją
         taikomos Europos Bendrijų laikiniems ir pagalbiniams darbuotojams.

       Faktinės bylos aplinkybės
      15      Ieškovas, Vokietijos policijos pareigūnas, 1999 m. rugsėjo 1 d. pradėjo dirbti pagrindiniu administratoriumi (first officer) Kovos su narkotikais skyriuje. Jo sutartis, sudaryta pagal Europolo tarnybos nuostatų iki 2006 m. gruodžio 4 d. Tarybos
         sprendimo, iš dalies keičiančio Europolo tarnautojų tarnybos nuostatus (OL C 311, p. 1), priėmimo galiojusios redakcijos 6 straipsnio
         pirmą įtrauką, baigė galioti 2005 m. rugpjūčio 31 d.

      16      Nuo šios datos ieškovas vėl pradėjo dirbti Vokietijos policijos tarnyboje, kurioje jis dirbo prieš 1999 m. rugsėjo 1 d. ir
         kuri jį nuo 2005 m. rugsėjo 1 d. delegavo į Europolą kaip deleguotą ekspertą (seconded expert). Šis delegavimas, kuris iš pradžių turėjo baigtis 2007 m. vasario 28 d., buvo pratęstas iki 2008 m. vasario 28 d., pridedant
         priedą prie sutarties dėl ieškovo delegavimo. Ieškovas teigia, kad nuo pat delegavimo pradžios Europolas jam leido suprasti,
         kad pasibaigus šiam delegavimui jis galės „grįžti į Europolą kaip darbuotojas“.

      17      2007 m. liepos 13 d. Europolas paskelbė pranešimą apie laisvą darbo vietą pagrindinio administratoriaus (first officer) pareigoms Kovos su narkotikais skyriuje eiti (toliau – ginčijamos pareigos). Pagal pranešimo apie laisvą darbo vietą 3.1 punktą
         „Bendrieji reikalavimai (Tarnybos nuostatų 24 straipsnis)“ ginčijamas pareigas užimantis asmuo visų pirma turėjo „būti vienos
         iš Europos Sąjungos valstybių narių kompetentingų nacionalinių institucijų darbuotojas, turintis visas piliečio teises (juodu
         šriftu paryškintos pareigybės)“.

      18      Ieškovas pateikė savo kandidatūrą ginčijamoms pareigoms.

      19      Tarnybos nuostatų 2 priede numatyta atrankos komisija atliko pirmąją kandidatų atranką, įrašydama ieškovą pirmuoju numeriu.

      20      2007 m. spalio 10 d. Europolo Kovos su narkotikais skyriaus vadovas žodžiu informavo ieškovą, kad jo kandidatūra nėra priimtina
         todėl, kad jis neatitinka 2006 m. gruodžio 8 d. Sprendimo 2 straipsnio 4 punkte numatytų reikalavimų. Kovos su narkotikais
         skyriaus vadovo nuomone, pasibaigus sutarčiai, sudarytai su Europolu 1999 m. rugsėjo 1 d.–2005 m. rugpjūčio 31 d. laikotarpiui,
         nepraėjo bent 18 mėn. laikotarpis, per kurį ieškovas nebūtų ėjęs jokių pareigų Europole, kaip to reikalaujama šioje nuostatoje.

      21      2007 m. spalio 11 d. ieškovas apskundė 2007 m. spalio 10 d. Europolo sprendimą, ginčydamas Europolo pateiktą 2006 m. gruodžio
         8 d. Sprendimo 2 straipsnio 4 punkto išaiškinimą.

      22      2007 m. spalio 23 d. Sprendimu Europolas atmetė skundą.

       Procesas ir šalių reikalavimai
      23      Imdamasis proceso organizavimo priemonių pagal Procedūros reglamento 55 straipsnio 2 dalies d punktą Tarnautojų teismas paprašė
         šalių pateikti kai kuriuos dokumentus.

      24      Atsakydamas į prašymą pateikti dokumentus, ieškovas, be kita ko, pateikė darbo sutarties, sudarytos su Europolu 1999 m. rugsėjo
         1 d.– 2005 m. rugpjūčio 31 d. laikotarpiui, kopiją. Savo ruožtu Europolas pateikė pranešimo apie laisvą darbo vietą ginčijamoms
         pareigoms eiti, dokumentų, susijusių su dviem kitais atrankos procedūroje į šias pareigas dalyvavusiais kandidatais, kuriuos
         savo ieškinio pagrinde dėl „lygybės principo“ pažeidimo minėjo ieškovas, kopijas bei Kovos su narkotikais skyriuje dirbančio
         deleguoto eksperto pareigų aprašymą (Job description for the Seconded Expert to the Drugs Unit), kurį parengė ieškovas ir patvirtino Europolo Kovos su narkotikais skyriaus vadovas.

      25      Ieškovas Tarnautojų teismo prašo:

      –        panaikinti 2007 m. spalio 10 d. Europolo sprendimą, kuriuo jam neleista dalyvauti atrankos procedūroje ginčijamoms pareigoms
         eiti,

      –        panaikinti sprendimą atmesti 2007 m. spalio 23 d. skundą,
      –        priteisti iš Europolo bylinėjimosi išlaidas, įskaitant advokato honorarus.
      26      Europolas Tarnautojų teismo prašo:

      –        atmesti ieškinį,
      –        priteisti iš ieškovo bylinėjimosi išlaidas.
       Dėl ieškinio dalyko
      27      Be prašymo panaikinti 2007 m. spalio 10 d. Europolo sprendimą, kuriuo jam neleista dalyvauti atrankos į ginčijamas pareigas
         procedūroje, ieškovas prašo panaikinti 2007 m. spalio 23 d. Sprendimą, kuriuo atmetamas jo skundą. Šiuo atžvilgiu reikia priminti,
         kad formaliais reikalavimais panaikinti sprendimą, kuriuo atmestas skundas, tuo atveju, kai šio sprendimo turinys nėra savarankiškas,
         siekiama kreiptis į teismą dėl užginčyto akto (šiuo klausimu žr. 1989 m. sausio 17 d. Teisingumo Teismo sprendimo Vainker prieš Parlamentą, 293/87, Rink. p. 23, 8 punktą; 2006 m. balandžio 6 d. Pirmosios instancijos teismo sprendimo Camós Grau prieš Komisiją, T‑309/03, Rink. p. II‑1173, 43 punktą; 2008 m. rugsėjo 4 d. Tarnautojų teismo sprendimo Duta prieš Teisingumo Teismą, F‑103/07, Rink. VT p. I‑A‑1‑0000 ir II‑A‑1‑0000, 23 punktą; Europos Bendrijų Pirmosios instancijos teisme nagrinėjamas dėl
         šio sprendimo pateiktas apeliacinis skundas, byla T‑475/08 P).

      28      Ieškovas apskundė 2007 m. spalio 10 d. Europolo sprendimą, kuriuo jam neleista dalyvauti atrankos į ginčijamas pareigas procedūroje.
         Todėl reikia manyti, kad ieškovo ieškinys pateiktas dėl šio sprendimo.

       Dėl teisės
      29      Savo skundui pagrįsti ieškovas nurodo du pagrindus susijusius, pirma, su klaidingu 2006 m. gruodžio 8 d. Sprendimo 2 straipsnio
         4 punkto taikymu ir teisinio saugumo principo pažeidimu ir, antra, su vienodo požiūrio principo pažeidimu.

      30      Visų pirma reikia išnagrinėti ieškinio pagrindą dėl klaidingo 2006 m. gruodžio 8 d. Sprendimo 2 straipsnio 4 punkto taikymo
         ir teisinio saugumo principo pažeidimo.

       Šalių argumentai
      31      Pirmiausia ieškovas primena 2006 m. gruodžio 8 d. Sprendimo 2 straipsnio 4 punkto turinį, pagal kurį pasibaigus 18 mėn. laikotarpiui,
         kuriuo buvęs darbuotojas nėjo jokių pareigų Europole (any Europol post), atlikus naują atrankos procedūrą, bet kokia nauja sutartis laikoma pirmąja sutartimi.

      32      Be to, ieškovas tvirtina, kad pasibaigus jo sutarčiai su Europolu 2005 m. rugpjūčio 31 d. jis dirbo Europole kaip „deleguotas
         ekspertas“. Kadangi ši pareigybė nenumatyta tarnybos nuostatų 1 priede, jam neturėjo būti neleista dalyvauti atrankos į ginčijamas
         pareigas procedūroje, remiantis tuo, kad jis neatitinka 2006 m. gruodžio 8 d. 2 straipsnio 4 punkte numatytų reikalavimų.

      33      Ieškovas priduria, kad Europolo daromas skirtumas tarp frazių „Europol post“ ir „Europol Post“, žodį „post“ kartais rašant
         mažąja raide, kartais didžiąja, nėra pagrįstas 2006 m. gruodžio 8 d. Sprendimu. Darant prielaidą, kad yra esminis skirtumas,
         jis turėtų būti aiškiai nurodytas minėtame sprendime. Tarnybos nuostatuose, taip pat kaip 2006 m. gruodžio 8 d. Sprendime,
         šios dvi frazės vartojamos nedarant skirtumo.

      34      Galiausiai ieškovas nurodo, kad jis šešerius metus dirbo Europole, o per tą laiką buvo nustatytas devynerių metų terminas,
         kuriam pasibaigus turėjo įvykti Europolo darbuotojų „rotacija“.

      35      Europolas visų pirma primena 2006 m. gruodžio 8 d. Sprendimo 2 straipsnio 4 punkto buvimo priežastį. Europolo manymu, Tarnybos
         nuostatų 6 straipsnyje reglamentuojamos darbuotojų, kurių pareigos paryškintos juodu šriftu (bold posts), t. y. pareigos, kurias gali eiti tik nacionalinių policijos ir muitinių institucijų darbuotojai, į kurias jie grįžta dirbti
         pasibaigus su Europolu sudarytai sutarčiai, sutartys. Pagal Tarnybos nuostatų 6 straipsnį šios sutartys ribotos laiko atžvilgiu,
         o tai paaiškina, kodėl 2006 m. gruodžio 8 d. Sprendimo 2 straipsnio 4 punkte numatyta, kad Europolo darbuotojas gali sudaryti
         naują sutartį su Europolu tik pasibaigus 18 mėn. trunkančiam „nedarbo laikotarpiui“.

      36      Antra, Europolas tvirtina, kad ieškovo nurodytas pagrindas nepagrįstas atsižvelgiant tiek į 2006 m. gruodžio 8 d. Sprendimo
         2 straipsnio 4 punkto formuluotę, tiek į jo tikslą.

      37      Visų pirma 2006 m. gruodžio 8 d. Sprendimo 2 straipsnio 4 punkte numatyti du kartu taikomi reikalavimai. Ieškovas atitiko
         pirmą reikalavimą, t. y. jis buvo Europolo darbuotojas. Tačiau ieškovas neatitiko reikalavimo 18 mėn. „neiti jokių pareigų
         Europole“. Šiuo atžvilgiu Europolas tvirtina, kad „neiti jokių pareigų Europole“ 2006 m. gruodžio 8 d. Sprendimo 2 straipsnio
         4 punkto prasme reiškia, kad neturi egzistuoti jokių teisinių ar faktinių ryšių tarp Europolo ir buvusio darbuotojo.

      38      Be to, Europolas tvirtina, kad remiantis 2006 m. gruodžio 8 d. Sprendimo 6 konstatuojamąja dalimi valstybės narės, kurios
         yra Europolo konvencijos šalys, nori, kad Europolo darbuotojai, einantys juodu šriftu paryškintas pareigas, Europole dirbtų
         tik terminuotai, kad galėtų „rotuotis“ ir grįžti dirbti į savo nacionalinės valdžios institucijas. Europolo nuomone, 2006 m.
         gruodžio 8 d. Sprendimo 2 straipsnio 4 punkto frazė „neina jokių pareigų Europole“ turi būti atitinkamai aiškinama.

      39      Be to, pagal 2006 m. gruodžio 8 d. Sprendimo 15 konstatuojamąją dalį buvęs Europolo darbuotojas gali pateikti kandidatūrą
         į naujas pareigas tik pasibaigus „nedarbo laikotarpiui“, o tai leidžia garantuoti lygias galimybes visiems kandidatams.

      40      Šioje byloje kitą dieną, kai pasibaigė šešerių metų ieškovo sutartis su Europolu, valstybė jį delegavo į Europolą kaip „deleguotą
         ekspertą“. Kaip deleguotas ekspertas jis toliau dirbo Europole šiam prižiūrint.

      41      Galiausiai Europolas tvirtina, jog ieškovas turi įrodyti, kad atitinka visus 2006 m. gruodžio 8  d. Sprendimo 2 straipsnio
         4 punkto reikalavimus, o jis iš esmės tik ginčija skirtumą tarp frazių „Europolas post“ ir „Europolas Post“, žodį „post“ rašant
         tiek „p“ mažąja, tiek „P“ didžiąja raide.

       Tarnautojų teismo vertinimas
      42      Tarnybos nuostatų 2 straipsnio 1 dalies pirmojoje pastraipoje pirmiausia numatyta, kad „šiuose Tarnybos nuostatuose „Europolo
         personalas“ yra darbuotojai, samdomi 1 priede pateikiamame sąraše nurodytoms pareigybėms, išskyrus vietiniam personalui skirtas
         pareigybes, eiti“.

      43      Tarnybos nuostatų 2 straipsnio 1 dalies antrojoje pastraipoje nustatytas skirtumas tarp pareigybių, kurias gali eiti tik iš
         Europolo konvencijos 2 straipsnio 4 dalyje nurodytų kompetentingų institucijų įdarbinti pareigūnai, ir tų, kurias gali užimti
         ir kiti pareigūnai.

      44      Galiausiai iš Tarnybos nuostatų 2 straipsnio 1 dalies trečiosios pastraipos matyti, kad darbuotojams, priimamiems į pareigas,
         kurias gali eiti tik iš Europolo konvencijos 2 straipsnio 4 dalyje numatytų kompetentingų institucijų įdarbinti darbuotojai,
         gali būti pasiūlyta tik laikina sutartis šioms pareigoms eiti. Šioje nuostatoje daroma nuoroda į Tarnybos nuostatų 6 straipsnį,
         kuriame nustatytas maksimalus terminuotos sutarties terminas. Šis devynerių metų terminas prieš tai, kai 2006 m. gruodžio
         4 d. Sprendimu, kuriuo iš dalies keičiami Europolo tarnybos nuostatai, buvo pakeistas 6 straipsnis, buvo šešeri metai.

      45      Šioje byloje ieškovo pareigoms, einamoms 1999 m. rugsėjo 1 d.–2005 m. rugpjūčio 31 d. laikotarpiu, buvo nustatytas Tarnybos
         nuostatų 2 straipsnio 1 dalyje numatytas apribojimas laiko atžvilgiu, dėl kurio ieškovas turėjo išeiti iš darbo 2005 m. rugpjūčio
         31 d.

      46      Vis dėlto reikia konstatuoti, kad taisyklė, kurioje numatytas maksimalus Tarnybos nuostatų 2 straipsnio 1 dalyje numatytų
         asmenų darbo sutarties terminas, neatima iš Europolo galimybės sudaryti naują darbo sutartį su šiais asmenimis po to, kai
         jie 18 mėn. nėjo jokių pareigų Europole. 2006 m. gruodžio 8 d. Sprendimo 2 straipsnio 4 punkte numatyta, kad „pasibaigus 18 mėn.
         laikotarpiui, kuriuo buvęs darbuotojas nėjo jokių pareigų Europole, atlikus naują atrankos procedūrą, bet kokia nauja sutartis
         laikoma pirma sutartimi“.

      47      Šioje byloje ginčijamas klausimas, ar pareigos, kurias ėjo ieškovas nuo 2005 m. rugsėjo 1 d. iš pradžių 18 mėn. laikotarpiu,
         kuris vėliau buvo pratęstas iki 2008 m. vasario 28 d., buvo tokios pareigos, dėl kurių pagal 2006 m. gruodžio 8 d. Sprendimo
         2 straipsnio 4 punktą ieškovas negalėjo eiti ginčijamų pareigų.

      48      Europolas nemano, kad ieškovas, kaip deleguotas ekspertas Europole nuo 2005 m. rugsėjo 1 d. iki 2008 m. vasario 28 d., ėjo
         Tarnybos nuostatų 1 priede numatytas pareigas. Europolas tvirtina, jog kadangi 2006 m. gruodžio 8 d. Sprendimo 2 straipsnio
         4 punkte kalbama apie „visas Europolo pareigybes“ („any Europol post“), jame Europolo pareigybės nėra ribojamos numatytosiomis
         Tarnybos nuostatų 1 priede. Pagrįsdamas šį teiginį, Europolas savo sprendime, kuriuo atmestas ieškovo skundas, nurodė, kad
         2006 m. gruodžio 8 d. Sprendimo 2 straipsnio 4 punkto formuluotėje nedaroma nuoroda į šio sprendimo 1 straipsnio 1 dalyje
         numatytos frazės „Europol Post“ apibrėžimą. Europolo nuomone, tai, kad 2006 m. gruodžio 8 d. Sprendimo 2 straipsnio 4 punkte
         žodis „post“ nerašomas didžiąja „P“ raide, kaip šio sprendimo 1 straipsnio 1 punkte, iš tiesų parodo, kad frazė „Europol post“
         apima visas Europolo pareigybes, ne tik numatytąsias 2006 m. gruodžio 8 d. Sprendimo 1 straipsnio 1 punkte.

      49      Ieškinyje ieškovas ginčijo šį Europolo argumentą, o Europolas savo atsiliepime į ieškinį nekomentavo šio ieškovo prieštaravimo.
         Tačiau atsakydamas į teisėjo pranešėjo per posėdį pateiktą klausimą, Europolas nurodė, kad jis laikosi savo argumento dėl
         išvadų, kurias galima padaryti dėl žodžio „post“ rašymo mažąja „p“ raide 2006 m. gruodžio 8 d. Sprendimo 2 straipsnio 4 punkte.

      50      Be to, Europolas tvirtina, kad 2006 m. gruodžio 8 d. Sprendimo 2 straipsnio 4 punkto formuluotė patvirtina jo pateiktą šio
         straipsnio nuostatų aiškinimą, nes šioje nuostatoje daroma nuoroda į visas Europolo pareigas („neina jokių pareigų Europole“),
         o tai parodo, kad šio straipsnio 4 punkte reikalaujama, ne tik kad nebūtų jokių teisinių, bet ir faktinių ryšių tarp Europolo
         ir buvusio jo darbuotojo.

      51      Galiausiai Europolas tvirtina, kad jo pažodinį 2006 m. gruodžio 8 d. Sprendimo 2 straipsnio 4 punkto nuostatų aiškinimą patvirtina
         šių nuostatų tikslo analizė.

      52      Visų pirma reikia išnagrinėti, ar pažodinis 2006 m. gruodžio 8 d. Sprendimo 2 straipsnio 4 punkto aiškinimas pagrindžia Europolo
         poziciją.

      53      Pirma, dėl kausimo, ar frazėje „Europol post“ žodžiui „post“ turi būti suteikiama kitokia prasmė, atsižvelgiant į tai, ar
         jis rašomas didžiąja „P,“ ar mažąja „p“ raide, visų pirma reikia pažymėti, kad 2006 m. gruodžio 8 d. Sprendimo 1 straipsnyje
         visi jame numatyti terminai rašomi didžiąja raide.

      54      Antra, iš 2006 m. gruodžio 8 d. Sprendimo formuluotės matyti, kad visose jo nuostatose (1 straipsnio 7 punktas, 1 straipsnio
         8 punktas, 5 straipsnio 5 punktas, 5 straipsnio 5.1 punktas, 5 straipsnio 5.2 punktas), o ne tik 2 straipsnio 4 punkte frazėje
         „Europolas post“ žodis „post“ rašomas mažąja „p“ raide, tačiau akivaizdu, kad šios frazės prasmė visose šiose nuostatose nesiskiria
         nuo 2006 m. gruodžio 8 d. Sprendimo 1 straipsnio 1 punkte pateikto apibrėžimo, nes priešingu atveju šiame straipsnyje numatyta
         frazė „Europol Post“ netektų prasmės. Taigi, pačiame 2006 m. gruodžio 8 d. Sprendime nėra sisteminio skirtumo tarp frazių
         „Europol Post“ ir „Europol post“, nesvarbu, ar žodis „post“ rašomas didžiąja „P,“ ar mažąja „p“ raide.

      55      Trečia, reikia pažymėti, kad Tarnybos nuostatų 1 priedo versijoje anglų kalba žodis „post“ rašomas mažąja „p“ raide tiek pavadinime,
         tiek tekste.

      56      Galiausiai, jeigu 2006 m. gruodžio 8 d. Sprendimo autorius norėjo įtvirtinti skirtumą tarp frazių „Europol post“ ir „Europol
         Post“, pagal tinkamos teisėkūros taisykles jis turėjo būti aiškiai matomas sprendime, tačiau taip nėra.

      57      Antra, kalbant apie argumentą, jog žodis „any“, vartojamas 2006 m. gruodžio 8 d. Sprendimo 2 straipsnio 4 punkte numatytoje
         frazėje „any Europol post“, parodo, kad ši frazė skirta bet kokio pobūdžio darbo santykiams, o ne tik Tarnybos nuostatų 1 priede
         numatytoms pareigoms, reikia pripažinti, kad jis nėra įtikinamas. Ši frazė taip pat gali būti suprantama kaip numatanti bet
         kokias pareigas 2006 m. gruodžio 8 d. Sprendimo 1 straipsnio 1 punkte numatytos frazės „Europol Post“ apibrėžimo prasme. Šiuo
         atžvilgiu reikia konstatuoti, kad frazė „Europol Post“ 2006 m. gruodžio 8 d. Sprendimo 1 straipsnio 1 punkte apibrėžta kaip
         „any post“ (bet kokios pareigos), įtrauktos į Tarnybos nuostatų 1 priedo sąrašą. Be to, 2006 m. gruodžio 8 d. Sprendimo 1 straipsnio
         7 ir 8 punktuose vartojama frazė „Any Europol post“, todėl nėra abejonių, kad šios nuostatos apima tik pareigas, apibrėžtas
         šio sprendimo 1 straipsnio 1 punkte.

      58      Iš visų šių teiginių matyti, kad pažodžiui aiškinant 2006 m. gruodžio 8 d. Sprendimo 2 straipsnio 4 punktą negalima frazei
         „Europol post“ suteikti kitokios prasmės nei šio sprendimo 1 straipsnio 1 punkte apibrėžtai frazei „Europol Post“, todėl negalima
         pritarti Europolo teiginiui, kad frazė „any Europol post“ taip pat apima ir kitas pareigas nei numatytosios Tarnybos nuostatų
         1 priede.

      59      Šioje byloje reikia pripažinti, kad 2005 m. rugsėjo 1 d.–2008 m. vasario 28 d. laikotarpiu eidamas Europole deleguoto eksperto
         pareigas, kurios nenumatytos Tarnybos nuostatų 1 priedo sąraše, ieškovas „nėjo jokių pareigų Europole“ 2006 m. gruodžio 8 d.
         Sprendimo 2 straipsnio 4 punkto prasme.

      60      Akivaizdu, kad nebuvo sudaryta jokia sutartis tarp ieškovo ir Europolo 2005 m. rugsėjo 1 d.–2008 m. vasario 28 d. laikotarpiu.
         Ieškovas į Europolą deleguotas kaip ekspertas remiantis susitarimu, sudarytu tarp Europolo ir „Polizeipräsident in Berlin“,
         kuriame apibrėžtas ieškovo statusas, pareigos, teisės ir pareigos. Be to, reikia nurodyti, kad nei Tarnybos nuostatuose, nei
         Europolo priimtuose sprendimuose, kurie buvo perduoti Tarnautojų teismui, nėra nuostatų dėl deleguojamų ekspertų. Iš šių argumentų
         matyti, kad kaip deleguotas ekspertas ieškovas buvo Vokietijos policijos pareigūnas, Vokietijos policijos pagal susitarime
         numatytas sąlygas deleguotas į Europolą.

      61      Dar lieka išnagrinėti, ar Europolo nurodytomis faktinėmis aplinkybėmis tokia išvada gali būti paneigta.

      62      Šiuo atžvilgiu reikia nurodyti, kad vienas iš Tarnybos nuostatų 6 straipsnyje numatyto maksimalaus darbo sutarties termino
         nustatymo tikslų pagal 2006 m. gruodžio 8 d. Sprendimo 6 konstatuojamąją dalį yra užtikrinti darbuotojų „rotaciją“, kad asmenys
         išdirbę maksimalų laikotarpį Europole grįžtų dirbti į jų nacionalinės valdžios institucijas.

      63      Šioje byloje Europolas pateikė Tarnautojų teismui 2006 m. liepos 19 d. dokumentą „Job Description for the Seconded Expert
         to the Drugs Unit“ (Į Kovos su narkotikais skyrių deleguoto eksperto darbo aprašymas), kurį parengė ieškovas ir patvirtino
         Europolo Kovos su narkotikais skyriaus vadovas, iš kurio matyti, kad ieškovas aktyviai dalyvavo šio skyriaus įprastiniuose
         darbuose, taip pat kelis kartus atstovavo Europolui ir kai nebuvo Kovos su narkotikais skyriaus vadovo, jį pavadavo. Taip
         pat svarbu pažymėti, jog šiame dokumente nurodyta, kad, „vykdydamas deleguoto eksperto pareigas ir savo užduotis, jis prižiūri
         ir koordinuoja operatyvinę įvairių Kovos su narkotikais skyriaus poskyrių veiklą, patvirtina ir leidžia platinti išorės partneriams
         operatyvinius dokumentus, ataskaitas ir kitus dokumentus, duoda interviu spaudai ir pataria Kovos su narkotikais skyriaus
         vadovui politiniais klausimais. Kasdien vyksta Kovos su narkotikais skyriaus vadovo ir deleguoto eksperto susitikimai (in his capacity as Seconded Expert and his special tasking, he supervises and co-ordinates the operational activities in the
            various Sections of the Drugs Unit, approves and authorises the distribution, to external partners, of operational documents,
            reports and other products, gives interviews to the media and advises the Head of the Drugs Unit on policy matters[; d]aily
            meetings between the Head of the Drugs Unit and the Seconded Expert take place)“.

      64      Be to, Europolas per posėdį nurodė, kad ieškovas, kaip Kovos su narkotikais skyriaus pagrindinis administratorius (first officer), vykdė lygiai tokias pačias užduotis kaip ir deleguotas ekspertas. Užduotys nepasikeitė ir ieškovas liko šio skyriaus vadovo
         pavaduotoju (deputy head). Europolas taip pat nurodė, kad ieškovas nedirbo Berlyne 2005 m. rugpjūčio 31 d. pasibaigus jo darbo sutarčiai.

      65      Taip pat posėdyje Europolas paaiškino, kad 2005 m. rugpjūčio 31 d. pasibaigus ieškovo sutarčiai praktiniais sumetimais Europolas
         paliko jį dirbti turint kitą statusą.

      66      Ieškovas neginčija, kad dokumentas „Job Description for the Seconded Expert to the Drugs Unit“ tiksliai atspindi jam patikėtas
         užduotis. Tačiau ieškovo atstovas posėdyje tvirtino, kad „nemanė, jog veikla ar darbai buvo tokie patys [kokius ieškovas vykdė
         kaip pagrindinis administratorius (first officer)]; jei taip būtų buvę, [ieškovui] nebūtų reikėję iš naujo aprašyti užduočių“. Be to, ieškovas tvirtina, kad jis, kaip deleguotas
         ekspertas, neturėjo teisės vykdyti Kovos su narkotikais skyriaus vadovo pavaduotojo pareigų (deputy head), nes šias pareigas galėjo vykdyti tik Europolo darbuotojas.

      67      Iš ieškovo teisinės ir faktinės situacijos vykdant deleguoto eksperto pareigas analizės matyti, kad nors formaliai jis grįžo
         dirbti į Vokietijos policiją 2005 m. rugsėjo 1 d., faktiškai jis toliau vykdė iš esmės tas pačias pareigas kaip ir anksčiau,
         tik turėjo kitą statusą. Be to, ieškovas neįrodė, kaip jo darbas iš esmės pasikeitė nuo 2005 m. rugsėjo 1 dienos.

      68      Tačiau svarbu nurodyti, jog pats Europolas, viena vertus, reikalavo, kad ieškovas išeitų iš darbo 2005 m. rugpjūčio 31 d.,
         kad būtų laikomasi pagal Tarnybos nuostatų 6 straipsnį nustatytų sutarties ir jos pratęsimo terminų. Kita vertus, Europolas
         leido ieškovui toliau dirbti kaip deleguotam ekspertui, o tai iš tiesų leido užtikrinti ieškovo pareigų Europole tęstinumą
         ir jis galėjo realiai negrįžti į jo nacionalinės valdžios institucijos tarnybą.

      69      Šiomis aplinkybėmis Europolas negali veiksmingai remtis faktinėmis aplinkybėmis, išdėstytomis šio sprendimo 63–65 punktuose,
         grįsdamas 2006 m. gruodžio 8 d. Sprendimo 2 straipsnių 4 punkto nuostatų aiškinimą, kuris prieštarauja jo aiškiam ir nedviprasmiškam
         tekstui. Pagal nusistovėjusią teismų praktiką, nesant parengiamųjų dokumentų, kuriuose aiškiai išreiškiami nuostatos rengėjų
         ketinimai, galima remtis tik nustatytu teksto turiniu ir jam suteikti prasmę, pagrįstą pažodiniu ir loginiu aiškinimu (šiuo
         klausimu žr. 1961 m. birželio 1 d. Teisingumo Teismo sprendimą Simon prieš Teisingumo Teismą, 15/60, Rink. p. 223, 244,  ir 2006 m. gruodžio 14 d. Tarnautojų teismo sprendimo André prieš Komisiją, F‑10/06, Rink. FP p. I‑A‑1‑183 ir II‑A‑1‑755, 44 punktą). Taigi pažodinio teksto aiškinimo negalima pakeisti su konkrečiu
         atveju susijusiomis faktinėmis aplinkybėmis pagrįstu aiškinimu.

      70      Iš viso to, kas pasakyta, matyti, kad ieškinio pagrindui, susijusiam su klaidingu 2006 m. gruodžio 8 d. Sprendimo 2 straipsnio
         4 punkto aiškinimu, turi būti pritarta. Todėl reikia panaikinti 2007 m. spalio 10 d. Europolo sprendimą nenagrinėjant kitų
         ieškovo pateiktų pagrindų.

       Dėl bylinėjimosi išlaidų
      71      Pagal Procedūros reglamento 87 straipsnio 1 dalį pralaimėjusiai šaliai nurodoma padengti bylinėjimosi išlaidas, jeigu laimėjusi
         šalis to reikalavo.

      72      Kadangi Europolas pralaimėjo bylą ir ieškovas reikalavo priteisti išlaidas iš atsakovo, Europolas turi padengti visas šioje
         instancijoje patirtas bylinėjimosi išlaidas.

      Remdamasis šiais motyvais,
      TARNAUTOJŲ TEISMAS (antroji kolegija)
      nusprendžia:
      1.      Panaikinti 2007 m. spalio 10 d. Europos policijos biuro (Europolo) sprendimą, kuriuo J. Mölling neleista dalyvauti atrankos
            į Europolo Kovos su narkotikais skyriaus pagrindinio administratoriaus (first officer) pareigas procedūroje.
      2.      Priteisti iš Europolo visas bylinėjimosi išlaidas.

               Van Raepenbusch

                Boruta

                Kanninen

         Paskelbta 2009 m. birželio 4 d. viešame posėdyje Liuksemburge.

               Kancleris

                      Pirmininkas

               W. Hakenberg

                     H. Kanninen

         Šį sprendimą ir jame cituojamus Bendrijos teismų sprendimus, kurie nėra paskelbti Rinkinyje, galima rasti Teisingumo Teismo
            interneto svetainėje www.curia.europa.eu

      * Proceso kalba: olandų.


title: 2013 m. liepos 11 d. Bendrojo Teismo (aštuntoji kolegija) sprendimas.#Ispanijos Karalystė prieš Europos Komisiją (spausdinamos ištraukos).#Sanglaudos fondas – Reglamentas (EB) Nr. 1164/94 – Saragosos asenizacijos projektas – Finansinės paramos panaikinimas iš dalies – Viešieji pirkimai – Darbo sąvoka – Direktyvos 93/38/EEB 14 straipsnio 10 ir 13 dalys – Sutarčių suskaidymas – Teisėti lūkesčiai – Pareiga motyvuoti – Sprendimo priėmimo terminas – Finansinių pataisų nustatymas – Reglamento Nr. 1164/94 II priedo H straipsnio 2 dalis – Proporcingumas – Senatis.#Byla T‑358/08 (paskelbtos ištraukos).

text:
         BENDROJO TEISMO (aštuntoji kolegija) SPRENDIMAS
      2013 m. liepos 11 d. (
            *1
         )
      „Sanglaudos fondas — Reglamentas (EB) Nr. 1164/94 — Saragosos asenizacijos projektas — Finansinės paramos panaikinimas iš dalies — Viešieji pirkimai — Darbo sąvoka — Direktyvos 93/38/EEB 14 straipsnio 10 ir 13 dalys — Sutarčių suskaidymas — Teisėti lūkesčiai — Pareiga motyvuoti — Sprendimo priėmimo terminas — Finansinių pataisų nustatymas — Reglamento Nr. 1164/94 II priedo H straipsnio 2 dalis — Proporcingumas — Senatis“
      Byloje T-358/08

         Ispanijos Karalystė, iš pradžių atstovaujama abogado del Estado J. Rodríguez Cárcamo, vėliau abogado del Estado A. Rubio González,
      ieškovė,
      prieš

         Europos Komisiją, atstovaujamą G. Valero Jordana ir A. Steiblytės,
      atsakovę,
      dėl prašymo panaikinti 2008 m. birželio 25 d. Komisijos sprendimą C(2008) 3249 dėl paramos, iš Sanglaudos fondo suteiktos Ispanijos Karalystei projektui Nr. 96/11/61/018 „Saragosos asenizacija“1996 m. liepos 26 d. Komisijos sprendimu C(96) 2095, sumažinimo
      BENDRASIS TEISMAS (aštuntoji kolegija),
      kurį sudaro pirmininkas L. Truchot, teisėjai M. E. Martins Ribeiro ir A. Popescu (pranešėjas),
      posėdžio sekretorius J. Palacio González, vyriausiasis administratorius,
      atsižvelgęs į rašytinę proceso dalį ir įvykus 2012 m. lapkričio 28 d. posėdžiui,
      priima šį

         Sprendimą (
            1
         )

         Ginčo aplinkybės

               1

               1996 m. liepos 26 d. Sprendimu C(96) 2095 (toliau – 1996 m. sprendimas) Europos Bendrijų Komisija patvirtino 8850689 EUR finansinės paramos skyrimą iš Sanglaudos fondo projektui Nr. 96/11/61/018 – „Saragosos asenizacija“ (toliau – Saragosos asenizacijos projektas). Šis projektas, kuriuo siekiama pagerinti ir papildyti Saragosos miesto (Ispanija) asenizacijos ir nuotekų valymo įrenginius, apėmė dvi operacijų grupes. Pirmąja operacijų grupe „Kanalizacijos pakeitimo planas“ (toliau – FIMMA 96 etapas) numatyta pakeisti kanalizaciją kai kuriuose miesto kvartaluose. Antroji operacijų grupė „Aglomeracijos Vakarų zonos (Almozara valymo stoties baseino) asenizacijos programa“ (toliau – SPWS etapas) apėmė, be kita ko, kolektorių, antrinio kolektorių tinklo ir lietaus vandens išleidimo angos įrengimą. Saragosos savivaldybė buvo galutinė finansinės paramos gavėja ir atsakinga už projekto, kurį buvo numatyta įgyvendinti laikotarpiu tarp 1996 m. gegužės 1 d. ir 1998 m. gruodžio 31 d., valdymą.

               2

               Ispanijos Karalystės prašymu 1996 m. sprendimas buvo iš dalies pakeistas 1997 m. liepos 29 d. Komisijos sprendimu C(97) 2601 (toliau – 1997 m. sprendimas), siekiant įtraukti aštuonias papildomas operacijas (toliau – FIMMA 97 etapas). Septynios operacijos buvo susijusios su kolektorių pakeitimu, pertvarkymu ir įrengimu, o viena operacija buvo susijusi su dumblo valymo įrenginių įrengimu. Darbų užbaigimo terminas buvo pratęstas iki 1999 m. gruodžio 31 d.
               (praleista)

         Ginčijamas sprendimas

               13

               Ginčijamame sprendime Komisija konstatavo pažeidimus, susijusius su aštuoniomis SPWS etapo sutartimis ir, be kita ko, keturiomis FIMMA 97 etapo sutartimis.

               14

               Aštuonios SPWS etapo sutartys buvo šios:

                        —

                        išleidimo kolektorius Ebro upėje,

                        —

                        Los Palos kvartalo kolektorius,

                        —

                        Martín Arpal zonos kolektorius,

                        —

                        Valles Verdes kolektorius,

                        —

                        San Lamberto – Vistabella kolektorius,

                        —

                        Madrido kelio kolektorius,

                        —

                        antrinis kolektorių tinklas,

                        —

                        savivaldybės teritorijos ribotos zonos kolektorius.

               15

               Keturios FIMMA 97 etapo sutartys buvo šios:

                        —

                        Huervos upės dešiniojo kranto kolektorius,

                        —

                        dumblo valymo įrenginiai,

                        —

                        Galjego upės kolektorius,

                        —

                        Almozara valymo stoties prijungimo kolektorius.

               16

               Komisija ginčijamo sprendimo 20 konstatuojamojoje dalyje nusprendė, kad pagal Direktyvos 93/38 4 straipsnio 2 dalį ir 14 straipsnio 1, 10 ir 13 dalis ginčijamos sutartys yra vieno darbo dalys ir jų sudarymo iniciatyva priklauso vienai perkančiajai organizacijai, todėl joms turėjo būti taikomos šios direktyvos nuostatos. Ji nusprendė, kad suskaidžius šias sutartis pažeistos direktyvos nuostatos, visų pirma susijusios su riba, skelbimu ir vienodu konkurso dalyvių vertinimu.
               (Praleista)

               18

               Pirma, siekdama patvirtinti pažeidimų egzistavimą, kaip tai suprantama pagal Reglamento Nr.1164/94 II priedo H straipsnį, Komisija visų pirma priminė Direktyvos 93/38 1 straipsnio 4 dalies b punkto, 4 straipsnio 2 dalies ir 14 straipsnio 1, 10 ir 13 dalių nuostatas (ginčijamo sprendimo 19, 21–23 konstatuojamosios dalys).

               19

               Be to, ginčijamo sprendimo 24 konstatuojamojoje dalyje Komisija pažymėjo, kad visuose skelbimuose apie pirkimus, paskelbtuose Boletín Oficial de Aragón ir vietos žiniasklaidoje, Saragosos savivaldybės taryba buvo perkančioji organizacija, kuriai reikėjo teikti pasiūlymus. Ji taip pat pažymėjo darbų, vykdytinų kanalizacijos ir nuotekų valymo tinkle, aprašymo panašumą ir nusprendė, kad darbai turi atlikti tą pačią ekonominę ir techninę funkciją. Ji nusprendė, kad nagrinėjamu atveju tai buvo tam tikras skaičius konkrečių esamos kanalizacijos ir nuotekų valymo tinklo priežiūros, plėtros ir atnaujinimo darbų, kurių rezultatas užbaigus turėjo būti bendras sistemos pagerinimas galutiniams vartotojams. Komisija nurodė, kad darbai buvo susiję su nuotekų kolektoriais, vandens lietaus ištekėjimo kolektoriais, dumblo valymo įrenginiais ir nuotekų kolektoriumi tarp dviejų Almorzara ir Cartuja valymo stočių. Ji nusprendė, kad skirtumas tarp įvairių rūšių darbų buvo funkcinis, o ne techninis ar ekonominis, todėl nebuvo reikalaujama specialių techninių žinių jiems atlikti. Galiausiai ji pabrėžė, kad ekonominiu aspektu galutiniai vartotojai turėjo sumokėti paslaugų teikėjui pagal jų panaudojimą.

               20

               Pirma, kiek tai susiję su aštuoniais SPWS etapo projektais, Komisija ginčijamo sprendimo 24 konstatuojamosios dalies a punkte nusprendė, kad darbų tikslas panašus, o vienintelis skirtumas tas, kad jie vykdyti geografiškai skirtinguose sektoriuose. Ji manė, kad pagrindinis darbų tikslas buvo įrengti ar atnaujinti kanalizacijos sistemą įvairiuose sektoriuose, įskaitant nuotekų kolektorių ir vandens išleidimo angų įrengimą.

               21

               Antra, kalbant apie šio sprendimo 15 punkte nurodytus keturis FIMMA 97 etapo projektus, dėl kurių nebuvo galima remtis Direktyvos 93/38 14 straipsnio 10 dalies išimtimi, Komisija ginčijamo sprendimo 24 konstatuojamosios dalies b punkte nusprendė, kad darbų tikslas buvo panašus, o vienintelis skirtumas susijęs su jų atlikimu geografiškai skirtinguose sektoriuose. Jos nuomone, pagrindinis darbų tikslas – įrengti kolektorius palei Huervos ir Galjego upes, siekiant aprūpinti zonas, kuriose kanalizacijos vanduo dar patenka tiesiai į upes, ir atnaujinti du nuotekų valymo įrenginius, į kuriuos buvo nukreipiamos nuotekos.

               22

               Ginčijamo sprendimo 25 konstatuojamojoje dalyje Komisija nurodė, kad, kalbant apie Direktyvos 93/38 4 straipsnio 2 dalies ir 14 straipsnio 10 dalies pažeidimą, sutartys turėjo būti vertinamos kaip skirtos atlikti vieną darbą, kai jos susijusios taip, kad, kaip šiuo atveju, Bendrijos įmonė gali jas laikyti vienu ekonominiu sandoriu ir pateikti pasiūlymą dėl viso sandorio. Komisija pažymėjo, kad šis aiškinimas atitinka Direktyvos 93/38 tikslą užtikrinti, kad kitų valstybių narių įmonės galėtų dalyvauti konkursuose, kai yra suinteresuotos, dėl objektyvių priežasčių, susijusių su sutarčių verte. Tokia įmonė gali norėti būti informuota apie visų darbus sudarančių dalių vertę, net jei negalėtų visų jų įvykdyti. Komisija taip pat pažymėjo, kad tai vienintelė galimybė įvertinti tikslią sutarties apimtį ir patikslinti kainą pagal dalių skaičių, dėl kurių buvo numatyta pateikti pasiūlymus.

               23

               Komisija ginčijamo sprendimo 26 konstatuojamojoje dalyje nusprendė, kad kartu aštuoni SPWS etapo projektai ir kartu keturi FIMMA 97 etapo projektai atitiko ekonominę ir techninę funkcijas, todėl Ispanijos valdžios institucijos dirbtinai padalijo darbus, susijusius su esamo kanalizacijos ir nuotekų valymo tinklo priežiūra, plėtra ir atnaujinimu. Ji nurodė, kad ši išvada pagrįsta panašiu darbų aprašymų pobūdžiu ir skelbimų apie pirkimus panašumu, tos pačios perkančiosios organizacijos procedūros vykdymu ir bendru koordinavimu bei tuo, kad darbai atlikti vienoje geografinėje zonoje.
               (Praleista)

         Procesas ir šalių reikalavimai

               28

               Ispanijos Karalystė pareiškė šį ieškinį, kurį Bendrojo Teismo kanceliarija gavo 2008 m. rugsėjo 3 d.

               29

               2010 m. lapkričio 30 d. ši byla paskirta naujam teisėjui pranešėjui, priklausančiam antrajai kolegijai. Pakeitus Bendrojo Teismo kolegijų sudėtį, teisėjas pranešėjas paskirtas į aštuntąją kolegiją, todėl byla paskirta tai kolegijai.

               30

               Išklausęs teisėjo pranešėjo pranešimą, Bendrasis Teismas (aštuntoji kolegija) nusprendė pradėti žodinę proceso dalį. Per 2012 m. lapkričio 28 d. posėdį išklausytos šalys ir jų atsakymai į Bendrojo Teismo pateiktus klausimus.

               31

               Ispanijos Karalystė Bendrojo Teismo prašo:

                        —

                        pripažinti ginčijamą sprendimą negaliojančiu,

                        —

                        priteisti iš Komisijos bylinėjimosi išlaidas.

               32

               Komisija Bendrojo Teismo prašo:

                        —

                        atmesti visą ieškinį,

                        —

                        priteisti iš Ispanijos Karalystės bylinėjimosi išlaidas.

         Dėl teisės

      (Praleista)
      1. 1. 1. 1. 1. Dėl pirmojo ieškinio pagrindo, susijusio su teisės ir akivaizdžiomis vertinimo klaidomis taikant Reglamento Nr. 1164/94 II priedo H straipsnį dėl finansinių pataisų kartu su Direktyvos 93/38 14 straipsnio 13 dalimi

      (Praleista)

               35

               Pirmiausia reikia pažymėti, kad per posėdį atsakydama į Bendrojo Teismo klausimą Ispanijos Karalystė nurodė, kad pirmajame ieškinio pagrinde ji nurodo Direktyvos 93/38 14 straipsnio 13 dalies, kuri turi būti taikoma kartu su Direktyvos 93/38 14 straipsnio 10 dalimi, pažeidimą. Tai buvo įrašyta į teismo posėdžio protokolą.

               36

               Be to, Ispanijos Karalystė tvirtina, kad Komisija ginčijamame sprendime padarė teisės klaidą ir rimtą vertinimo klaidą, patvirtinusi Direktyvos 93/38 nuostatų pažeidimo egzistavimą. Ji teigia, kad nors įrodinėjimo pareiga tenka Komisijai, tikslinga trumpai išnagrinėti sutartis, kurios yra šio ginčo dalykas, pagal Teisingumo Teismo apibrėžtus kriterijus tam, kad būtų įrodyta, jog neįvykdyta nė viena iš sąlygų, leidžiančių daryti išvadą, kad egzistavo vienas darbas. Reikia konstatuoti, kad šiuo ieškiniu Ispanijos Karalystė ginčija tiek Komisijos pateiktą Direktyvos 93/38 14 straipsnio 10 dalies pirmos pastraipos ir 14 straipsnio 13 dalies taikymo sąlygų apibrėžtį, tiek jų taikymą ginčijamame sprendime nagrinėjamoms sutartims. Todėl reikia išnagrinėti, ar Komisija ginčijamame sprendime klaidingai nusprendė, kad pažeistos minėtos nuostatos, o tai Bendrajam Teismui turi įrodyti Ispanijos Karalystė.
               (Praleista)

         Dėl pirmos dalies – akivaizdi Komisijos vertinimo klaida, kiek tai susiję su darbo sąvoka

               38

               Ispanijos Karalystės nuomone, Komisija klaidingai nusprendė, kad Saragosos savivaldybė pažeidė Direktyvos 93/38 nuostatas, kai suskaidė nagrinėjamas sutartis ir nepaskelbė pranešimo Oficialiajame leidinyje. Ji mano, kad Komisijos teiginiai ginčijamo sprendimo 8 konstatuojamosios dalies antroje pastraipoje, 9 konstatuojamojoje dalyje, 23 konstatuojamosios dalies b punkte ir 24 konstatuojamojoje dalyje yra nepagrįsti.

               39

               Pirma, Ispanijos Karalystė tvirtina, kad siekiant įvertinti, ar projektas gali būti sudarytas iš kelių atskirų darbų, atsižvelgiant į Direktyvos 93/38 nuostatas ir Teisingumo Teismo praktiką, reikia atlikti trejopą analizę: techninę ekonominę, geografinę ir laiko atžvilgiu.

               40

               Antra, Ispanijos Karalystė nurodo klaidingą šių kriterijų taikymą nagrinėjamu atveju. Komisija neatliko jokios objektyvios darbų analizės šiais „trim aspektais“, o atrodo, naudojo šiek tiek specifinius kriterijus Ispanijos valdžios institucijų pažeidimui nustatyti, kaip antai galimų konkurso dalyvių pajėgumas ar naudingumas jiems sudaryti tam tikras ar visas sutartis (ginčijamo sprendimo 9 konstatuojamoji dalis). Be to, techninei ekonominei analizei trūksta techninio tikslumo.

               41

               Ginčijamame sprendime Komisija nusprendė, kad Ispanijos valdžios institucijos pažeidė Direktyvos 93/38 14 straipsnio 13 dalį, taikomą kartu su šio straipsnio 1 ir 10 dalimis, kai išskaidė, pirma, aštuonias SPWS etapo sutartis ir, antra, be kita ko, keturias FIMMA 97 etapo sutartis. Ginčijamo sprendimo 23 konstatuojamosios dalies b punkte priminusi darbo apibrėžtį, kaip ji suprantama pagal Direktyvos 93/38 14 straipsnio 10 dalies pirmą pastraipą, ji ją taikė ginčijamoms sutartims ginčijamo sprendimo 24–26 konstatuojamosiose dalyse.
               (Praleista)

         Dėl darbo sąvokos, kaip ji suprantama pagal Direktyvos 93/38 14 straipsnio 10 dalies pirmą pastraipą, ginčijamame sprendime

               43

               Pagal Direktyvos 93/38 14 straipsnio 1 dalies c punktą ši direktyva taikoma sutartims, kurių apskaičiuota vertė be PVM lygi arba viršija 5 mln. EUR, kiek tai susiję su darbų pirkimo sutartimis. Pagal Direktyvos 93/38 14 straipsnio 13 dalį „perkančiosios organizacijos negali netaikyti šios direktyvos suskaidydamos sutartis dalimis arba naudodamos specialius sutarčių vertės apskaičiavimo metodus.“

               44

               Be to, pagal Direktyvos 93/38 14 straipsnio 10 dalį „apskaičiuojant darbų sutarties vertę pagal 1 dalį, pagrindu laikoma bendroji numatomo darbo vertė“, o šios nuostatos pirmoje pastraipoje darbas apibrėžtas kaip „bendras statybos ir civilinės inžinerinės veiklos rezultatas, kurio paskirtis – ekonominė ir techninė funkcija“.

               45

               Pirma, pažymėtina, kaip pažymėjo Ispanijos Karalystė ir Komisija, kad Teisingumo Teismas Direktyvos 93/38 14 straipsnio 10 ir 13 dalis aiškino 2000 m. spalio 5 d. Sprendime Komisija prieš Prancūziją (C-16/98, Rink. p. I-8315). Tame sprendime Teisingumo Teismas nusprendė, kad Direktyvos 93/38 14 straipsnio 13 dalyje „konkrečiai išreikštos perkančiųjų organizacijų pareigos pagal direktyvos [93/38] 14 straipsnio 10 dalies pirmą pastraipą, todėl ją reikia taikyti kartu su pastarąja nuostata siekiant nuspręsti dėl darbo suskaidymo egzistavimo“ (31 punktas). Be to, Teisingumo Teismo nuomone, „iš darbo apibrėžties, nurodytos direktyvos [93/38] 14 straipsnio 10 dalies pirmos pastraipos antrame sakinyje, matyti, kad darbo egzistavimas turi būti vertinamas atsižvelgiant į atitinkamų darbų ekonominę ir techninę funkciją“ (36 punktas).

               46

               Iš minėto teismo sprendimo matyti, kad Teisingumo Teismas, siekdamas įvertinti, ar šie darbai tarpusavyje buvo susiję taip, kad turėjo būti laikomi vienu darbu, kaip tai suprantama pagal Direktyvos 93/38 14 straipsnio 10 dalies pirmą pastraipą, laikėsi funkcinio požiūrio (šiuo klausimu žr. 2012 m. kovo 15 d. Sprendimo Komisija prieš Vokietiją, C-574/10, 37 punktą). Teisingumo Teismas taikė du kriterijus – darbų rezultato ekonominės ir techninės funkcijos kriterijus.

               47

               Pažymėtina, kad remdamasi minėtu Sprendimu Komisija prieš Prancūziją Komisija ginčijamame sprendime nurodė, kad siekiant nustatyti, ar tai yra darbas, kaip jis suprantamas pagal Direktyvos 93/38 14 straipsnio 10 dalies pirmą pastraipą, reikia taikyti darbų rezultato ekonominės ir techninės funkcijos kriterijus (23 ir 24 konstatuojamosios dalys). Ginčijamo sprendimo 23 konstatuojamojoje dalyje priminusi šios nuostatos sąvoką, Komisija 24 konstatuojamojoje dalyje nusprendė, kad „kanalizacijos ir nuotekų valymo tinkle vykdytino darbo aprašymas buvo panašus, o darbai turėjo įgyvendinti tą pačią ekonominę ir techninę funkciją“, kad „šis atvejis susijęs su tam tikrų esamo kanalizacijos ir nuotekų valymo tinklo priežiūros, plėtros ir atnaujinimo darbų skaičiumi, kurių rezultatas užbaigus turėtų būti bendras tinklo pagerinimas galutiniams naudotojams“ ir kad „skirtumas tarp įvairių rūšių darbų [nėra] techninis ar ekonominis“.

               48

               Todėl, nesant būtinybės nuspręsti dėl Komisijos iškelto klausimo, ar darbų rezultato ekonominės ir techninės funkcijos kriterijai siekiant nustatyti, ar tai yra darbas, kaip jis suprantamas pagal Direktyvos 93/38 14 straipsnio 10 dalies pirmą pastraipą, yra kumuliaciniai, reikia pažymėti, priešingai, nei teigia Ispanijos Karalystė, kad Komisija nepadarė klaidos ginčijamame sprendime, kai nurodė darbų rezultato ekonominės ir techninės funkcijos kriterijus, taikytinus siekiant nustatyti, ar tai yra darbas, kaip jis suprantamas pagal Direktyvos 93/38 14 straipsnio 10 dalies pirmą pastraipą.

               49

               Antra, Ispanijos Karalystė tvirtina, kad ginčijamų sutarčių analizė turėjo būti atlikta taip pat naudojant geografinį ir laiko kriterijus.

               50

               Šiuo klausimu pažymėtina, kad minėtame Sprendime Komisija prieš Prancūziją apibrėždamas vieną darbą Teisingumo Teismas naudojo darbų rezultato techninės ir ekonominės funkcijos kriterijus (49–56 punktai). Toliau 65 punkte jis nurodė, kad „kiekvienas sutarties sudarymo atvejis turi būti vertinamas atsižvelgiant į jo aplinkybes ir ypatybes“. Teisingumo Teismas taip pat pažymėjo, kad atveju, dėl kurio priimtas šis teismo sprendimas, „[buvo] svarbių aplinkybių, tokių kaip ginčijamų sutarčių paskelbimas tuo pačiu metu, skelbimų apie pirkimą panašumas, viena geografinė vietovė, kurioje sudarytos šios sutartys, ir organizacijos, sujungiančios tarpsavivaldybines elektrifikacijos asociacijas departamento lygiu, užtikrinamas koordinavimas, kurios skatino sujungti minėtas sutartis šiuo lygiu“.

               51

               Taigi Teisingumo Teismas minėtame Sprendime Komisija prieš Prancūziją atsižvelgė į geografinį kriterijų, kad patikrintų, ar vienodas darbų techninės ir ekonominės funkcijos pobūdis egzistavo skirtingų vietinių tinklų atveju, t. y. elektros energijos paskirstymo (64 ir 65 punktai) arba viešojo apšvietimo (69 ir 70 punktai), platesnėje geografinėje zonoje ir ar šie vietiniai tinklai dėl to galėjo būti sujungti į vieną tinklą, remiantis šių vietinių tinklų sujungimo galimybe.

               52

               Kalbant apie laiko aspektą, Teisingumo Teismas minėtame Sprendime Komisija prieš Prancūziją nurodė „ginčijamų sutarčių paskelbimą vienu metu“ (65 punktas).

               53

               Reikia pripažinti, kad geografinis ir laiko aspektai nėra kriterijai, skirti nustatyti, ar tai yra darbas, kaip jis suprantamas pagal Direktyvos 93/38 14 straipsnio 10 dalies pirmą pastraipą, tačiau jie yra būtini elementai siekiant patvirtinti tokio darbo egzistavimą, nes tik darbai, kurie vykdomi apibrėžtoje geografinėje vietovėje ir nustatytu laiku, gali būti laikomi vienu darbu.

               54

               Reikia pažymėti, kad ginčijamame sprendime Komisija nurodo geografinį aspektą (ginčijamo sprendimo 24 ir 26 konstatuojamosios dalys) ir laiko aspektą dėl sutarčių, susijusių su tuo pačiu etapu – SPWS arba FIMMA 97 – sujungimo. Todėl Komisija nepadarė klaidos, kai nagrinėdama ginčijamas sutartis taikė geografinį ir laiko aspektus ir jų nelaikė funkciniais kriterijais, siekdama kvalifikuoti nagrinėjamus darbus.

               55

               Trečia, Ispanijos Karalystės nuomone, atrodo, kad Komisija naudojo šiek tiek savitus kriterijus, siekdama nustatyti, ar Ispanijos valdžios institucijos padarė pažeidimą, kaip antai galimų konkurso dalyvių pajėgumą ar naudingumą jiems sudaryti kai kurias ar visas sutartis (ginčijamo sprendimo 9 konstatuojamoji dalis).

               56

               Ginčijamame sprendime Komisija tam tikras aplinkybes dėl galimų konkurso dalyvių iš tikrųjų nurodė dalyje, susijusioje su pirminiu vertinimu (9 konstatuojamoji dalis).

               57

               Šiuo klausimu minėtame Sprendime Komisija prieš Prancūziją Teisingumo Teismas nusprendė, kad darbo apibrėžtyje pagal Direktyvos 93/38 14 straipsnio 10 dalies pirmą pastraipą darbo egzistavimas nesiejamas su veiksniais, kaip antai perkančiųjų organizacijų skaičiumi ar galimybe vykdyti visus darbus vienai įmonei (43 punktas). Jis pažymėjo, kad nors vienos ir tos pačios perkančiosios organizacijos egzistavimas ir galimybė vienai Sąjungos įmonei įvykdyti visus darbus, nurodytus atitinkamose sutartyse, atsižvelgiant į aplinkybes gali būti požymiai, patvirtinantys darbo, kaip jis suprantamas pagal direktyvą, egzistavimą, jie negali būti lemiami kriterijai šiuo klausimu. Jis taip pat pažymėjo, kad „tai, jog buvo kelios perkančiosios organizacijos ir kad viena įmonė negalėjo įvykdyti visų atitinkamų darbų, [negalėjo] paneigti darbo egzistavimo, jeigu ši išvada padaryta taikant funkcinius kriterijus, apibrėžtus direktyvos 14 straipsnio 10 dalies pirmos pastraipos antrame sakinyje“ (42 punktas).

               58

               Todėl iš minėto Sprendimo Komisija prieš Prancūziją matyti, kad tam tikrų kriterijų, susijusių, be kita ko, su galimais konkurso dalyviais, naudojimas yra galimas, tačiau jie negali būti lemiami ir jais negali būti paneigiama darbo egzistavimo išvada, pagrįsta darbų rezultato techninės ir ekonominės funkcijos kriterijais.

               59

               Todėl reikia nagrinėti šių kriterijų taikymą ginčijamame sprendime nagrinėjamoms sutartims ir įvertinti, ar Komisija teisingai pripažino juos įvykdytus, kad padarytų išvadą dėl dviejų darbų egzistavimo. Vėliau reikės išnagrinėti, kaip atsižvelgta į kitus kriterijus.

         Dėl darbo sąvokos, kaip ji suprantama pagal Direktyvos 93/38 14 straipsnio 10 dalies pirmą pastraipą, taikymo ginčijamame sprendime nagrinėjamoms sutartims

               60

               Ispanijos Karalystė remiasi tuo, kad neatlikta objektyvi darbų techninė ekonominė, geografinė analizė ir analizė laiko atžvilgiu, kad šie kriterijai nagrinėjamu atveju taikyti klaidingai ir kad taikyti saviti kriterijai.

               61

               Komisija ginčijamame sprendime laikėsi nuomonės, kad yra dvi darbų grupės, kurių pirmąją sudarė aštuoni SPWS etapo projektai [(24 konstatuojamosios dalies a punktas], o antrąją – keturi FIMMA 97 etapo projektai [(24 konstatuojamosios dalies b punktas]. Todėl reikia paeiliui nagrinėti kiekvieną iš šių dviejų grupių.

         – Dėl aštuonių ginčijamų SPWS etapo sutarčių

               62

               Ispanijos Karalystė remiasi tuo, kad Komisijos atlikta techninė ekonominė analizė yra netiksli, ir techniniu bei ekonominiu atžvilgiu analizuoja aštuonias ginčijamas SPWS etapo sutartis, nurodytas šio sprendimo 14 punkte, susijusias su šešiais nuotekų kolektoriais, lietaus vandens išleidimo anga ir antriniu kolektorių tinklu, kurios yra savarankiški projektai.

               63

               Pirma, dėl šių darbų techninės funkcijos Ispanijos Karalystė teigia, kad kiekvieno iš nagrinėjamų projektų ji yra skirtinga.

               64

               Tačiau Komisija neišnagrinėjo įvairių darbų, nurodytų ginčijamose sutartyse, savarankiškai ir neįvertino jų techninių funkcijų, kaip teigia Ispanijos Karalystė, o pagal šio sprendimo 45 punkte nurodytą teismo praktiką išnagrinėjo, ar darbų rezultatas atitinka tą pačią techninę funkciją.

               65

               Taip Komisija nusprendė, kad tai yra darbai, kurių rezultatas – bendras asenizacijos tinklo pagerinimas, ir kad jie skirti atlikti tą pačią techninę funkciją (ginčijamo sprendimo 24 konstatuojamoji dalis).

               66

               Pirma, dėl šešių kolektorių ir antrinio kolektorių tinklo reikia pažymėti, kad jie surenka visas nuotekas jų tvarkymui asenizacijos tinkle.

               67

               Antra, dėl lietaus vandens išleidimo angos Ispanijos Karalystė tvirtina, kad ji atlieka skirtingą techninę funkciją, kuri yra ne nuotekų tvarkymas ar valymas, o potvynių susidarymo išvengimas pernelyg didelių liūčių atveju. Tačiau ji neteigia, kad nagrinėjamu atveju ši vandens išleidimo anga kartu su kolektoriais ir antriniu kolektorių tinklu neprisideda prie asenizacijos tinklo techninės funkcijos. Kaip teisingai tvirtina Komisija, ši vandens išleidimo anga skirta išvengti nepageidautino vandens, kuris turi būti valomas valymo stotyje, kiekio padidėjimo ir sumažinti priimančiojo vandens taršą pertekliumi, kylančiu dėl gausių liūčių, taip prisidedant prie geresnio nuotekų tvarkymo. Be to, Ispanijos Karalystė teigia, kad aptariamoje vandens angoje nuotekos nevalomos, tačiau netvirtina, kad neišleidžia nuotekų. Ji nurodo, kad neįmanoma griežtai atskirti lietaus vandens ir nuotekų, kurios prateka per kolektorius. Reikia konstatuoti, kad atitinkama vandens išleidimo anga išleidžiamas lietaus vanduo ir nuotekos, siekiant sumažinti vandens kiekį nuotekų kolektoriuose ir sudaryti galimybę asenizacijos tinklui geriau veikti.

               68

               Šiuo klausimu reikia pažymėti, kad atsakydamos į 1996 m. pateiktą paramos prašymo klausimyną Ispanijos valdžios institucijos nurodė, kad asenizacijos projekto tikslas – pastatyti tam tikrą skaičių kolektorių, skirtų papildyti zoną, kurioje nuotekos nukreipiamos į Almozara valymo stotį. Taip pat buvo nurodyta, kad numatyta pastatyti vandens išleidimo angą potvynių atveju, išleisiančią į Ebro upę lietaus vandenį, kuris negalėtų pratekėti kolektoriumi, tik kai labai smarkiai lytų ir kai nuotekos būtų atitinkamai atskiestos. Galiausiai pažymėta, kad pagrindinis visų projektų tikslas buvo „atnaujinti esamus pasenusius įrenginius ir ištaisyti sistemos trūkumus, aprūpinant savivaldybę kanalizacijos tinklu, galinčiu nukreipti nuotekas į pagrindinius kolektorius, ir taip išvengti potvynių, nutekėjimo į požeminius vandenis ir nekontroliuojamų nuotekų srautų“. Toks pats šio pagrindinio tikslo aprašymas pakartotas prie 1996 m. sprendimo pridėtoje projekto santraukoje. Tuo remiantis darytina išvada, kad pati Ispanijos Karalystė pripažįsta, jog asenizacijos tinklo atveju yra ryšys tarp nuotekų nutekinimo ir potvynių išvengimo naudojant vandens išleidimo angą.

               69

               Darytina išvada, kad aštuoni projektai nėra savarankiški, kaip tvirtina Ispanijos Karalystė, tačiau visi priklauso tam pačiam projektui, susijusiam su asenizacijos tinklu, kurio tikslas, remiantis 1996 m. pateiktu paramos prašymo klausimynu ir prie 1996 m. sprendimo pridėta santrauka, yra įrengti kanalizacijos tinklą, galintį nukreipti nuotekas į pagrindinius kolektorius ir taip išvengti potvynių, nutekėjimo į požeminius vandenis ir nekontroliuojamų nuotekų srautų. Kaip teisingai nusprendė Komisija, nagrinėjamais SPWS etapo darbais siekta panašaus tikslo, t. y. įrengti ar atnaujinti kanalizacijos sistemą skirtinguose sektoriuose, įskaitant nuotekų kolektorių ir ištekėjimo angų įrengimą [ginčijamo sprendimo 24 konstatuojamosios dalies a punktas]. Taigi iš tikrųjų tai yra darbų grupė, kurių rezultatas – bendras asenizacijos tinklo pagerinimas galutiniams naudotojams (ginčijamo sprendimo 24 konstatuojamoji dalis). Pagal Direktyvos 93/38 14 straipsnio 10 dalies pirmą pastraipą ir minėtą Sprendimą Komisija prieš Prancūziją šios darbų grupės rezultato paskirtis – techninė funkcija, kuri yra nuotekų asenizacija.

               70

               Šios išvados nepaneigia Ispanijos Karalystės argumentas, kad Direktyva 93/38 netaikytina vandens išleidimo angoms tiek, kiek jos neskirtos nuotekoms pašalinti. Pirma, kaip jau pažymėta (žr. šio sprendimo 67 punktą), klaidinga tvirtinti, kad aptariama vandens išleidimo anga išleidžiamas tik lietaus vanduo. Antra, kaip teisingai teigia Komisija, reikia pripažinti, kad Direktyvos 93/38 6 straipsnio 2 dalies b punkto taikymo sritis neapribota tik įrenginiais, kurie tiesiogiai išleidžia ar valo nuotekas, ir ši nuostata taikoma sutartims, kurios „yra susijusios su nutekamųjų vandenų pašalinimu arba valymu“, o tai apima vandens išleidimo angas.

               71

               Be to, reikia atmesti Ispanijos Karalystės nurodytus argumentus siekiant užginčyti Komisijos argumentus, kad veiksmų, susijusių su skirtingomis miesto nuotekų kolektorių rūšimis, grupės prilyginimą vienam darbui patvirtina 1991 m. gegužės 21 d. Tarybos direktyva 91/271/EEB dėl miesto nuotekų valymo (OL L 135, p. 40; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., sk. 15, t. 2, p. 26). Iš tiesų direktyva susijusi būtent su miesto nuotekų surinkimu, valymu ir išleidimu, o jos 2 straipsnio 1 dalyje tokios nuotekos apibrėžtos kaip apimančios paviršines (lietaus) nuotekas. Be to, net darant prielaidą, kad direktyvoje sukonkretinama vandens valymo stotims taikoma tvarka, Ispanijos Karalystė nepaaiškina, kokia pasekmė dėl to kyla, kalbant apie nagrinėjamus projektus, iš kurių nė vienas nesusijęs su vandens valymo stotimi.

               72

               Antra, Ispanijos Karalystė ginčija nagrinėjamų projektų ekonominių funkcijų tapatumą. Lietaus vandeniui netaikomas specialus mokestis už nuotekų asenizacijos paslaugas, kurį renka Saragosos savivaldybė. Todėl mokestis arba individualizuotas mokestis negali būti renkamas už lietaus vandens išleidimo angą. Be to, atsakydama Komisijai Ispanijos Karalystė tvirtina, kad net jei šis specialus mokestis skirtas tinklo eksploatavimo išlaidoms finansuoti, jis yra nepakankamas ir reikia įnašų iš savivaldybės biudžetų. Tai reiškia, kad jeigu nuotekų tvarkymas faktiškai iš dalies finansuojamas iš mokesčio pajamų, tinklo infrastruktūra, skirta lietaus vandeniui surinkti ir valyti, turėtų būti finansuojama iš viešųjų lėšų. Egzistuoja esminis skirtumas tarp mokesčio už nuotekų valymą ir viešosios paslaugos, suteiktos lietaus vandens išleidimo angomis, apmokėjimo, o tai įrodo visišką tapatumo nebuvimą ekonominiu atžvilgiu. Mokestis už nuotekų valymą iš tiesų nustatomas atsižvelgiant į faktinį kiekvieno namų ūkio atliekų išmetimą, t. y. individualizuotas mokestis atsižvelgiant į kiekvieno apmokestinamojo asmens vartojimą, o viešosios paslaugos, suteiktos lietaus vandens išleidimo angomis, apmokėjimas galėtų būti perkeltas gyventojams, tačiau nepakeičiant reikalaujamų sumų, atsižvelgiant į atitinkamų asmenų gautą naudą.

               73

               Ginčijamame sprendime Komisija nusprendė, kad ekonominiu atžvilgiu „galutiniai vartotojai [turi] mokėti paslaugų teikėjui už tai, kuo jie naudojasi“ (24 konstatuojamoji dalis).
               (Praleista)

               75

               Pirma, per teismo posėdį atsakydama į Bendrojo Teismo klausimą Ispanijos Karalystė patvirtino, kad Saragosos savivaldybės renkamas specialus asenizacijos mokestis už nuotekų asenizacijos paslaugas, kurį ji nurodė ieškinyje, numatytas Saragosos savivaldybės mokesčių įsakymo dėl mokesčio už geriamojo vandens tiekimo ir nuotekų asenizacijos paslaugas Nr. 24.25 2 skyriaus „Nuotekų asenizacijos paslauga“ 2 straipsnyje, o šį straipsnį Komisija nurodė savo raštuose. Pagal šią nuostatą „šio mokesčio apmokestinamasis įvykis sutampa su nuotekų asenizacijos paslaugos teikimu, jeigu tai yra lietaus vanduo ir (arba) nuotekos, surinktos kolektoriuose ir savivaldybei priklausančiuose ar prižiūrimuose vamzdynuose, nes tada Saragosos savivaldybė prisiima šių vandenų tvarkymą, įskaitant išlaidas, susijusias su jų nutekinimu, valymu ir išleidimu į gamtinius vandenis Ebro hidrografijos konfederacijos išduotuose išleidimo leidimuose numatytomis sąlygomis“. Iš šios nuostatos matyti, kad joje nedaromas skirtumas tarp nuotekų ir lietaus vandens.

               76

               Antra, reikia konstatuoti, kad Ispanijos Karalystės argumentai, susiję su tinklo infrastruktūros, skirtos lietaus vandeniui surinkti ir valyti, finansavimu, yra nepagrįsti, nes Ispanijos Karalystė tik tvirtina, kad ši infrastruktūra turi būti finansuojama iš viešųjų lėšų. Be to, Ispanijos Karalystė nepateikė duomenų, galinčių įrodyti, kad ši infrastruktūra nėra nors iš dalies finansuojama iš specialaus asenizacijos mokesčio.

               77

               Todėl darytina išvada, kad nagrinėjami SPWS etapo darbai yra visumos elementai, kurių rezultato paskirtis – ekonominė funkcija.

               78

               Atsižvelgiant į visa tai, kas išdėstyta, reikia pripažinti, kad Ispanijos Karalystė neįrodė, jog Komisija padarė klaidą, kai ginčijamo sprendimo 26 konstatuojamojoje dalyje nusprendė, kad nagrinėjami SPWS etapo darbai turėjo įgyvendinti tą pačią techninę ir ekonominę funkciją, kaip tai suprantama pagal Direktyvos 93/38 14 straipsnio 10 dalies pirmą pastraipą.

         – Dėl keturių ginčijamų FIMMA 97 etapo sutarčių

               79

               Ispanijos Karalystė remiasi tuo, kad Komisijos atlikta techninė ekonominė analizė yra netiksli, ir techniniu bei ekonominiu atžvilgiu analizuoja keturias ginčijamas FIMMA 97 etapo sutartis, nurodytas šio sprendimo 15 punkte, susijusias su dumblo valymo įrenginiais, prijungimo kolektoriumi ir kolektoriais, įskaitant Galjego upės kolektorių. Vėliau ji analizuoja šio etapo sutartis ir daro išvadą, kad kiekvienas projektas turi būti laikomas savarankišku nuo kitų ir kad skelbimų apie pirkimą nereikėjo skelbti Oficialiajame leidinyje.

               80

               Pirma, kalbėdama apie FIMMA 97 etapo projektų techninę funkciją Komisija ginčijamame sprendime nusprendė, kad keturi projektai sudaro vieną darbą, o tai Ispanijos Karalystė ginčija.

               81

               Pagal 1997 m. pateiktą paramos prašymo klausimyną FIMMA 97 etapo projektais siekta trijų skirtingų tikslų. Tačiau reikia pažymėti, kaip tai padarė Komisija, kad keturi ginčijami šio etapo projektai priklausė tai pačiai grupei, siekiant to paties tikslo – „neišleisti neišvalytų nuotekų“.

               82

               Dėl sujungimo kolektoriaus Ispanijos Karalystė tvirtina, kad „jo funkcija nėra, kaip kitų kolektorių, surinkti ir nutekinti nuotekas ar lietaus vandenį atitinkamai į valymo stotis ar vandens išleidimo angas“; ji nurodo, kad šiuo sujungimo kolektoriumi „bandoma kompensuoti asenizacijos įrenginių disbalansą, kilusį dėl netolygaus Saragosos miesto augimo“. Priešingai, nei teigia Ispanijos Karalystė, dėl to klaidinga manyti, kad sujungimo kolektorius tarp dviejų valymo stočių yra „visiškai nepriklausoma nuo kitų kolektorių infrastruktūra“, nes šis kolektorius integruotas į Saragosos miesto asenizacijos tinklą. Taigi Ispanijos Karalystė išskiria kiekvieno projekto techninę funkciją, neatsižvelgdama į tai, kad tai yra darbų visuma; jų rezultatas – bendras asenizacijos tinklo pagerinimas galutiniams vartotojams (ginčijamo sprendimo 24 konstatuojamoji dalis), kurio paskirtis yra techninė funkcija – nuotekų asenizacija.

               83

               Kalbėdama apie dumblo valymo įrenginius Ispanijos Karalystė tvirtina, kad, skirtingai nei kolektoriai, jie skirti ne lietaus vandeniui ar nuotekoms nutekinti, o išvengti dumblo, susidariusio visame mieste valant vandenį asmeninio, komercinio ar pramoninio naudojimo tikslais, išliejimo į Huervos upę. Tačiau reikia ne nustatyti, ar pačių dumblo valymo įrenginių techninė funkcija skiriasi nuo kolektoriaus funkcijos, o įvertinti, ar atsižvelgiant į Direktyvos 93/38 14 straipsnio 10 dalies pirmą pastraipą kolektoriai ir dumblo valymo įrenginiai priskirtini darbų grupei, kurių rezultatas – bendra techninė funkcija, t. y. nuotekų asenizacija. Ispanijos Karalystė neneigia, kad dumblo valymo įrenginiai prisideda prie Saragosos miesto nuotekų asenizacijos.

               84

               Be to, Ispanijos Karalystės argumentą, kad konkurso dalyvio dėl sutarties, susijusios su kolektoriumi, profilis yra visiškai skirtingas nei dalyvio dėl sutarties, susijusios su dumblo valymo įrenginiais, reikia atmesti, nes tai nėra vienas iš kriterijų, leidžiančių kvalifikuoti darbą pagal Direktyvos 93/38 14 straipsnio 10 dalies pirmą pastraipą.

               85

               Galiausiai Ispanijos Karalystė ginčija Komisijos argumentą, kad techniniu atžvilgiu egzistuoja lygiavertiškumas tarp kolektorių ir dumblo valymo stočių, kurių pobūdis nuotekų valymo atžvilgiu yra papildomas. Šiuo klausimu ji tvirtina, kad nagrinėjamu atveju tai yra dumblo iš vandens valymo įrenginių, o ne iš nuotekų valymo stoties valymo įrenginiai. Tačiau reikia konstatuoti, kad Ispanijos Karalystė nepaaiškina, kodėl tai, kad tai yra tokie dumblo valymo įrenginiai, reiškia, kad jie papildomai neprisideda prie nuotekų valymo, jeigu šiais įrenginiais siekiama neišleisti neišvalytų nuotekų, kaip pažymėta 1997 m. pateikto prašymo finansavimo klausimyne.
               (Praleista)

               87

               Darytina išvada, kad keturi projektai nėra savarankiški, kaip tvirtina Ispanijos Karalystė, o visi priklauso tam pačiam projektui, susijusiam su asenizacijos tinklu. Kaip teisingai nusprendė Komisija, nagrinėjamais FIMMA 97 etapo darbais siekta panašaus tikslo – įrengti kolektorius palei Huervos ir Galjego upes, siekiant aprūpinti zonas, kuriose kanalizacijos vanduo dar patenka tiesiai į upes, ir atnaujinti du nuotekų valymo įrenginius, į kuriuos jos nukreipiamos [ginčijamo sprendimo 24 konstatuojamosios dalies b punktas]. Taigi jie sudaro darbų grupę, kurių rezultatas – bendras asenizacijos tinklo pagerinimas galutiniams vartotojams (ginčijamo sprendimo 24 konstatuojamoji dalis). Pagal Direktyvos 93/38 14 straipsnio 10 dalies pirmą pastraipą ir minėtą Sprendimą Komisija prieš Prancūziją šios darbų grupės rezultatas yra techninė funkcija – nuotekų asenizacija.
               (Praleista)

               89

               Atsižvelgiant į visa tai, kas išdėstyta, reikia pripažinti, kad Ispanijos Karalystė neįrodė, jog Komisija padarė klaidą, kai ginčijamo sprendimo 26 konstatuojamojoje dalyje nusprendė, kad nagrinėjami FIMMA 97 etapo darbai turėjo atlikti tą pačią techninę ir ekonominę funkciją, kaip tai suprantama pagal Direktyvos 93/38 14 straipsnio 10 dalies pirmą pastraipą.

         – Išvada

               90

               Taigi, kalbant apie nagrinėjamus SPWS ir FIMMA 97 etapų projektus, Ispanijos Karalystė neįrodė, kad Komisija ginčijamo sprendimo 26 konstatuojamojoje dalyje klaidingai nusprendė, jog šie projektai kiekvieno iš šių dviejų etapų atveju sudarė dirbtinai suskaidytą darbą, kaip tai suprantama pagal Direktyvos 93/38 14 straipsnio 10 dalies pirmą pastraipą ir 13 dalį. Pagal analogiją su situacija, dėl kurios priimtas minėtas Sprendimas Komisija prieš Prancūziją, nagrinėjami projektai iš tiesų yra dvi konkrečių darbų, susijusių su esamu asenizacijos tinklu, grupės, kurių rezultatas užbaigus darbus yra dalis šio tinklo atliekamų funkcijų.

               91

               Šios išvados nepaneigia Ispanijos Karalystės argumentai, susiję su kitais jos nurodytais kriterijais, t. y. geografiniu ir laiko elementu, arba tais, kuriuos Komisija klaidingai naudojo ginčijamame sprendime.

               92

               Pirmiausia, kalbant apie geografinį ir laiko aspektus, reikia priminti, kad pagal Direktyvos 93/38 14 straipsnio 10 dalies pirmą pastraipą ir Teisingumo Teismo pateiktą jos išaiškinimą minėtame Sprendime Komisija prieš Prancūziją tai savaime nėra kriterijai, įtvirtinti tekste ar teismo praktikoje (žr. šio sprendimo 53 punktą).

               93

               Pirma, kalbant apie geografinį aspektą, ginčijamo sprendimo 24 konstatuojamojoje dalyje Komisija nurodė, kad, „kiek tai susiję su aštuoniais SPWS [etapo] projektais, <...>, vienintelis skirtumas [buvo] tai, kad [darbai] atlikti geografiškai skirtinguose sektoriuose“ ir kad „kiek tai susiję su keturiais [FIMMA 97 etapo projektais], vienintelis skirtumas [buvo] tai, kad [darbai] atlikti geografiškai skirtinguose sektoriuose“. Komisija 26 konstatuojamojoje dalyje papildomai pažymėjo, kad „darbai [buvo] atlikti vienoje geografinėje zonoje“.

               94

               Šiuo klausimu Ispanijos Karalystė remiasi prieštaravimo ginčijamame sprendime egzistavimu, susijusiu su tuo, kad Komisija paradoksaliai teigė kartu egzistuojant geografinį išskaidymą ir vieną geografinę zoną. Tačiau reikia konstatuoti, kad Ispanijos Karalystė teigia taip pat ir tvirtina, kad, „nepaisant to, [kad aptariami darbai] susiję su viena teritorija, [jie] gerokai nutolę vieni nuo kitų ir nesusieti geografiniu atžvilgiu“.

               95

               Ispanijos Karalystė remiasi tuo, kad tarp įgyvendinant nagrinėjamus projektus numatytų darbų nėra fizinės sąsajos, dėl kurios Komisija negalėtų nuspręsti dėl dviejų darbų egzistavimo. Tačiau net darant prielaidą, kad fizinės sąsajos nebuvimas yra įrodomas, skirtingi darbai yra dalis Saragosos miesto asenizacijos tinklo atliekamos funkcijos, o tai leidžia teigti, kad jie priskirtini tam pačiam darbui. Todėl nesvarbu, kad šie darbai išskaidyti per tinklą, o ne tiesiogiai fiziškai susiję, nes, kaip tvirtina Komisija, o Ispanijos Karalystė tam neprieštarauja, jie yra zonoje, kurią apima Saragosos savivaldybės valdomas kanalizacijos ir kolektorių tinklas. Todėl, kaip Komisija nurodė ginčijamame sprendime, net jeigu „atlikti geografiškai skirtinguose sektoriuose“, jie yra „vienoje geografinėje zonoje“. Todėl Ispanijos Karalystės argumentams, susijusiems su tariamu prieštaravimu šiuo klausimu ginčijamame sprendime, negalima pritarti.

               96

               Taigi Ispanijos Karalystės argumentą, kuriuo situacija tapatinama su minėtame Sprendime Komisija prieš Prancūziją nagrinėta situacija, reikia atmesti. Ispanijos Karalystė nepateikė jokių duomenų, galinčių patvirtinti, kad ginčijamos sutartys buvo susijusios su skirtingais asenizacijos tinklais ir dėl kurių reiktų nagrinėti, ar jos galėjo būti sujungtos.

               97

               Galiausiai atsakydama į Komisijos argumentą, kad Direktyvoje 91/271 aglomeracija vartojama kaip referencinė geografinė vietovė, Ispanijos Karalystė tvirtina, kad ši nuoroda yra visiškai nereikšminga siekiant kvalifikuoti darbą, kaip jis suprantamas pagal su viešaisiais pirkimais susijusius teisės aktus. Tai, kad šioje direktyvoje aglomeracija vartojama kaip referencinė geografinė vietovė, turėtų reikšmės atsižvelgiant į miesto nuotekų valymą ir visuomenės sveikatos apsaugą. Šiuo klausimu reikia pripažinti, kad dėl to, jog skirtingų darbų rezultatas yra dalis Saragosos miesto asenizacijos tinklo atliekamos funkcijos, teritorija, kurioje šis tinklas veikia, yra reikšminga geografinė zona, neatsižvelgiant į tai, ar jis susijęs su miesto aglomeracija, ar savivaldybės teritorija.

               98

               Todėl darytina išvada, kad Ispanijos Karalystės argumentams dėl tariamo geografinio kriterijaus taikymo, dėl kurio Komisija ginčijamame sprendime turėjo nuspręsti, kad nagrinėjami projektai nesudaro dviejų darbų, kaip tai suprantama pagal Direktyvos 93/38 14 straipsnio 10 dalies pirmą pastraipą, negalima pritarti.

               99

               Antra, kalbant apie laiko aspektą, Komisija ginčijamame sprendime išskyrė dvi projektų grupes: vieną – SPWS, kitą – FIMMA 97 etapui.

               100

               Šiuo klausimu, darant prielaidą, jog Ispanijos Karalystė suinteresuota ginčyti šį padalijimą į du sprendimus, jos argumentus, kad neįmanoma nustatyti dviejų grupių tik atsižvelgiant į tai, jog projektai patvirtinti dviejuose skirtinguose sprendimuose, reikia atmesti. Iš tiesų, kaip tvirtina Komisija, dvi projektų grupes ji išskyrė taikydama laiko elementą, nes darbų sugrupavimas buvo susijęs su jų priklausymu dviem laiko atžvilgiu skirtingiems Saragosos asenizacijos plano etapams.

               101

               Be to, Ispanijos Karalystė neigia tai, kad ginčijami projektai kiekviename iš dviejų etapų galėtų būti laikomi patenkančiais į tą patį laikotarpį. Ji ginčija Komisijos, kuri per administracinę procedūrą nepaneigė Ispanijos Karalystės argumento, kad sutartys sudarytos per keturiolikos mėnesių laikotarpį dėl SPWS etapo ir per dvidešimties mėnesių laikotarpį dėl FIMMA 97 etapo, a posteriori analizę.

               102

               Kaip jau buvo nurodyta (žr. šio sprendimo 50, 52 ir 53 punktus), Teisingumo Teismas minėtame Sprendime Komisija prieš Prancūziją neapibrėžė laiko kriterijaus, tačiau atsižvelgė į laiko aspektą kaip į vertinimo elementą. Reikia pažymėti, kad Teisingumo Teismas nurodo ne laiko vieneto egzistavimą, bet „ginčijamų sutarčių paskelbimą vienu metu“, nors, kaip tvirtina Komisija, generalinis advokatas F. G. Jacobs išvadoje dėl minėto Sprendimo Komisija prieš Prancūziją (Rink. p. I-8341, I-8318) nurodė „nustatytą laikotarpį“ (72 punktas).

               103

               Šiuo atveju, kaip teisingai pažymi Komisija, skelbimai apie viešuosius pirkimus dėl kiekvienos nagrinėjamų projektų grupės buvo paskelbti tuo pačiu laikotarpiu. Taigi iš aštuonių SPWS etapo pirkimų septyni paskelbti per mažiau nei penkis mėnesius nuo 1997 m. liepos 29 d. iki 1997 m. gruodžio 17 d., penki paskelbti dviem datomis, o vienas paskelbtas 1998 m. liepos 24 d., tačiau nustačius keturių mėnesių įvykdymo terminą. Kalbant apie keturis FIMMA 97 etapo pirkimus, reikia pažymėti, kad skelbimai apie juos paskelbti per mažiau nei septynis mėnesius, nuo 1998 m. lapkričio 13 d. iki 1999 m. birželio 9 d.
               (Praleista)

               107

               Todėl Ispanijos Karalystės argumentams, kad egzistavo tariamas laiko kriterijus, dėl kurio taikymo nagrinėjamu atveju būtų galima teigti, jog Komisija ginčijamame sprendime klaidingai nusprendė dėl dviejų darbų egzistavimo, negalima pritarti.

               108

               Antra, Ispanijos Karalystė teigia, kad siekdama nustatyti Ispanijos valdžios institucijų pažeidimą Komisija ginčijamame sprendime rėmėsi šiek tiek specifiniais kriterijais, kaip antai galimų konkurso dalyvių pajėgumu ar naudingumu jiems sudaryti tam tikras ar visas sutartis (ginčijamo sprendimo 9 konstatuojamoji dalis).

               109

               Ginčijamo sprendimo dalyje, susijusioje su pirminiu vertinimu (9 konstatuojamoji dalis), Komisija iš tikrųjų nurodė tam tikras aplinkybes dėl galimų konkurso dalyvių. Ji jas taip pat nurodė galutiniame vertinime (25 konstatuojamoji dalis), nors vartojo skirtingą formuluotę.

               110

               Tačiau iš ginčijamo sprendimo 24 ir 26 konstatuojamųjų dalių matyti, kad Komisija nusprendė, jog egzistavo du darbai, kaip tai suprantama pagal Direktyvos 93/38 14 straipsnio 10 dalies pirmą pastraipą, nes buvo tenkinami techniniai ir ekonominiai funkciniai kriterijai. Todėl ginčijamo sprendimo 25 konstatuojamojoje dalyje nurodytos aplinkybės tik patvirtina šiais funkciniais kriterijais pagrįstą išvadą. Taigi tokių aplinkybių nurodymas negali paneigti ginčijamo sprendimo teisėtumo.

               111

               Papildomai reikia pažymėti, kad, kalbant apie nuorodas ginčijamo sprendimo 25 konstatuojamojoje dalyje į galimus konkurso dalyvius, Teisingumo Teismas minėto Sprendimo Komisija prieš Prancūziją 42 punkte pažymėjo, kad „galimybė vienai Bendrijos įmonei atlikti visus atitinkamose sutartyse numatytus darbus“ gali būti požymis, patvirtinantis vieno darbo, kaip jis suprantamas pagal Direktyvą 93/38, egzistavimą.

               112

               Be to, ginčijamo sprendimo 25 konstatuojamojoje dalyje Komisija nurodė Direktyvos 93/38 4 straipsnio 2 dalį. Šia nuostata draudžiamas bet koks konkurso dalyvių diskriminavimas ir saugomi tie, kurie buvo atgrasyti nuo dalyvavimo konkurse, nes jų padėtis buvo nepalanki dėl perkančiosios organizacijos taikomos procedūros (minėto Sprendimo Komisija prieš Prancūziją 109 punktas). Taigi su galimais konkurso dalyviais susijusios aplinkybės ginčijamo sprendimo 25 konstatuojamojoje dalyje taip pat nurodytos atsižvelgiant į Direktyvos 93/38 4 straipsnio 2 dalį.

               113

               Atsižvelgiant į visa tai, kas išdėstyta, darytina išvada, kad Ispanijos Karalystė neįrodė, jog Komisija padarė klaidą ginčijamame sprendime tiek, kiek tai susiję su kriterijų, leidžiančių kvalifikuoti kaip darbą, kaip jis suprantamas pagal Direktyvos 93/38 14 straipsnio 10 dalies pirmą pastraipą, apibrėžtimi, tiek, kiek tai susiję su jų taikymu nagrinėjamu atveju. Iš tiesų nagrinėjami darbai yra dvi konkrečių darbų, susijusių su Saragosos asenizacijos tinklu, grupės, kurių rezultatas juos užbaigus – dalis šio tinklo atliekamos funkcijos. Todėl Ispanijos Karalystė neįrodė, kad Komisija klaidingai nusprendė, jo egzistavo du darbai – vieni SPWS, kiti – FIMMA 97 etapo.

               114

               Todėl pirmojo ieškinio pagrindo pirmą dalį reikia atmesti.

         Dėl antros dalies, susijusios su akivaizdžia Komisijos vertinimo klaida, kalbant apie tyčinio pobūdžio egzistavimą

               115

               Ispanijos Karalystė iš esmės tvirtina, kad Direktyvos 93/38 14 straipsnio 13 dalies pažeidimas leidžia teigti ketinimą, kurį Komisija turi įrodyti. Šiuo klausimu reikėjo atsižvelgti tik į viešųjų pirkimų teisės aktus, o ne į Reglamentą Nr. 1164/94. Tačiau Komisija tokio ketinimo neįrodė. Bet kuriuo atveju Ispanijos Karalystė teigia veikusi skaidriai, sąžiningai ir visapusiškai bendradarbiaudama su Komisija per visą procedūrą.

               116

               Nagrinėjamu atveju Komisija ginčijamame sprendime nusprendė, kad Ispanijos valdžios institucijos pažeidė Direktyvos 93/38 14 straipsnio 13 dalį, ir Ispanijos Karalystei nustatė finansinę pataisą pagal Reglamento Nr. 1164/94 II priedo H straipsnį.

               117

               Kaip teisingai tvirtina Ispanijos Karalystė, generalinis advokatas F. G. Jacobs išvadoje byloje, kurioje priimtas minėtas Sprendimas Komisija prieš Prancūziją, tvirtino, kad Direktyvos 93/38 14 straipsnio 13 dalies formuluotė apima ketinimo laipsnį veiksmuose (37–39 punktai).

               118

               Tačiau Teisingumo Teismas minėtame Sprendime Komisija prieš Prancūziją (31 punktas) nusprendė, kad Direktyvos 93/38 14 straipsnio 13 dalyje aiškiai nustatytos perkančiųjų organizacijų pareigos pagal Direktyvos 93/38 14 straipsnio 10 dalies pirmą pastraipą, todėl ją reikėjo taikyti kartu su pastarąja nuostata sprendžiant, ar egzistavo darbo suskaidymas. Teisingumo Teismas nesiaiškino, ar perkančiosios organizacijos sąmoningai suskaidė vieną darbą, kaip jis suprantamas pagal Direktyvos 93/38 14 straipsnio 10 dalies pirmą pastraipą.

               119

               Todėl reikia pripažinti, kad šiuo atveju Komisija pagal Direktyvos 93/38 14 straipsnio 13 dalį neprivalėjo įrodyti Ispanijos valdžios institucijų ketinimo suskaidyti į skirtingus pirkimus vieną darbą, kaip tai suprantama pagal Direktyvos 93/38 14 straipsnio 10 dalies pirmą pastraipą. Taigi šiuo klausimu ji neturėjo jokios įrodinėjimo pareigos ir bet kuriuo atveju negali būti kaltinama neįrodžiusi tokio ketinimo.

               120

               Šios išvados nepaneigia Ispanijos Karalystės argumentai, kad Ispanijos valdžios institucijos sąžiningai bendradarbiavo su Komisija ir veikė skaidriai bei sąžiningai. Iš tiesų, kadangi nereikalaujama jokio atitinkamų institucijų tyčinio elemento, kad būtų galima konstatuoti Direktyvos 93/38 14 straipsnio 13 dalies pažeidimą, argumentai, susiję su Ispanijos valdžios institucijų veiksmais nagrinėjamu atveju, yra nereikšmingi siekiant įrodyti, kad Komisija klaidingai nusprendė, jog ši nuostata buvo pažeista.
               (Praleista)

               Remdamasis šiais motyvais,
               BENDRASIS TEISMAS (aštuntoji kolegija)
               nusprendžia:

                           1.

                           Atmesti ieškinį.

                           2.

                           Priteisti iš Ispanijos Karalystės bylinėjimosi išlaidas.

                           Truchot

                           Martins Ribeiro

                           Popescu

                     Paskelbta 2013 m. liepos 11 d. viešame posėdyje Liuksemburge.
                     Parašai.

            (
            *1
         )	Proceso kalba: ispanų.
      (
            1
         )	Pateikiami tik tie šio sprendimo punktai, kuriuos paskelbti Bendrasis Teismas mano tikslinga.