title: Byla C-463/12: 2015 m. kovo 5 d. Teisingumo Teismo (ketvirtoji kolegija) sprendimas byloje (Østre Landsret (Danija) prašymas priimti prejudicinį sprendimą) Copydan Båndkopi/Nokia Danmark A/S (Prašymas priimti prejudicinį sprendimą — Autorių teisės ir gretutinės teisės — Direktyva 2001/29/EB — 5 straipsnio 2 dalies b punktas ir 6 straipsnis — Atgaminimo teisė — Išimtis — Kopijavimas asmeniniam naudojimui — Atgaminimas pasinaudojant mobiliųjų telefonų atminties kortelėmis — Teisinga kompensacija — Mokestis už laikmenas — Vienodas požiūris — Mokesčio grąžinimas — Minimali žala)

text:
               27.4.2015

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 138/2

         2015 m. kovo 5 d. Teisingumo Teismo (ketvirtoji kolegija) sprendimas byloje (Østre Landsret (Danija) prašymas priimti prejudicinį sprendimą) Copydan Båndkopi/Nokia Danmark A/S

   (Byla C-463/12) (1)

   ((Prašymas priimti prejudicinį sprendimą - Autorių teisės ir gretutinės teisės - Direktyva 2001/29/EB - 5 straipsnio 2 dalies b punktas ir 6 straipsnis - Atgaminimo teisė - Išimtis - Kopijavimas asmeniniam naudojimui - Atgaminimas pasinaudojant mobiliųjų telefonų atminties kortelėmis - Teisinga kompensacija - Mokestis už laikmenas - Vienodas požiūris - Mokesčio grąžinimas - Minimali žala))
   (2015/C 138/02)
   Proceso kalba: danų

      Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas

      Østre Landsret

      Šalys pagrindinėje byloje

      Ieškovė: Copydan Båndkopi

      Atsakovė: Nokia Danmark A/S

      Rezoliucinė dalis

               1.

               2001 m. gegužės 22 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 2001/29/EB dėl autorių teisių ir gretutinių teisių informacinėje visuomenėje tam tikrų aspektų suderinimo 5 straipsnio 2 dalies b punktui neprieštarauja nacionalinės teisės aktai, kuriuose numatyta teisinga kompensacija, taikoma už teisės atgaminti asmeniniam naudojimui išimtį, už daugiafunkces laikmenas, kaip antai mobiliųjų telefonų atminties korteles, nesvarbu, ar pagrindinė šių laikmenų funkcija yra toks kopijavimas, ar ne, su sąlyga, kad viena iš tokių laikmenų funkcijų, net jeigu ji antraeilė, leidžia laikmenų turėtojams jomis naudotis šiuo tikslu. Vis dėlto tai, ar ši funkcija yra pagrindinė ar antraeilė, ir kopijoms atlikti skirtos laikmenos talpos santykinis dydis gali turėti įtakos mokėtinos teisingos kompensacijos dydžiui. Jeigu būtų laikoma, kad teisių turėtojams daroma žala yra minimali, dėl galimybės naudotis tokia funkcija suteikimo galėtų nekilti pareiga mokėti tokią kompensaciją.

               2.

               Direktyvos 2001/29 5 straipsnio 2 dalies b punktui neprieštarauja nacionalinės teisės aktai, pagal kuriuos mokestis, skirtas teisingai kompensacijai, taikomai už teisės atgaminti asmeniniam naudojimui išimtį, finansuoti, renkamas už laikmenų, kurios gali būti naudojamos kopijavimui asmeniniam naudojimui, kaip antai mobiliųjų telefonų atminties kortelių, teikimą, tačiau toks mokestis nerenkamas už sudedamųjų dalių, daugiausia skirtų saugoti asmeniniam naudojimui skirtas kopijas, kaip antai MP 3 grotuvų vidinių atmintinių, teikimui, jeigu šios atskiros laikmenų ir sudedamųjų dalių kategorijos nėra panašios arba jeigu skirtingas požiūris į jas yra pagrįstas, o tai turi patikrinti prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas.

               3.

               Direktyvos 2001/29 5 straipsnio 2 dalies b punktą reikia aiškinti taip, kad jam neprieštarauja nacionalinės teisės aktai, pagal kuriuos mokestį, skirtą teisingai kompensacijai, taikomai už teisės atgaminti asmeniniam naudojimui išimtį, finansuoti privalo mokėti gamintojai ir importuotojai, kurie parduoda mobiliųjų telefonų atminties korteles verslo klientams, nors žino, kad verslo klientai šias korteles perparduos, tačiau nežino, ar galutiniai tokių kortelių pirkėjai bus privatūs asmenys ar verslo klientai, jeigu:

                           —

                           tokios sistemos nustatymą pateisina praktiniai sunkumai,

                           —

                           mokesčio mokėtojai atleidžiami nuo šio mokesčio, jeigu įrodo, kad mobiliųjų telefonų atminties korteles jie teikė ne fiziniams, o kitiems asmenims, akivaizdžiai kitiems tikslams, nei kopijuoti asmeniniam naudojimui, ir nuo šio mokesčio atleidžiama ne tik teikimo verslo klientams, kurie įregistruoti šiuos mokesčius administruojančioje organizacijoje, atveju,

                           —

                           pagal šią sistemą numatyta teisė susigrąžinti šį mokestį, kuri yra veiksminga ir dėl kurios netampa pernelyg sunku sumokėtą mokestį susigrąžinti, o mokestis gali būti sugrąžintas tik tokios atminties kortelės galutiniam įgijėjui, kuris turi minėtai organizacijai šiuo tikslu paduoti prašymą.

               4.

               Direktyvos 2001/29 5 straipsnio 2 dalies b punktą, kartu atsižvelgiant į jos 35 konstatuojamąją dalį, reikia aiškinti taip, kad juo tam tikrais į išimties, taikomos už kopijavimą asmeniniam naudojimui, taikymo sritį patenkančiais atvejais valstybėms narėms suteikta galimybė atleisti nuo teisingos kompensacijos, taikomos už šią išimtį, mokėjimo, jeigu tokiais atvejais teisių turėtojams padaryta žala yra minimali. Šios valstybės narės yra kompetentingos nustatyti tokios žalos ribą ir ši riba, be kita ko, turi būti taikoma laikantis vienodo požiūrio principo.

               5.

               Direktyvos 2001/29 5 straipsnio 2 dalies b punktą reikia aiškinti taip, kad tuo atveju, kai pagal šios direktyvos 5 straipsnio 2 dalį valstybė narė nusprendžia pagal šios teisės nuostatos dalykinę taikymo sritį panaikinti teisių turėtojų teisę leisti atgaminti asmeniniam naudojimui jiems priklausančius kūrinius, teisių turėtojo duotas leidimas naudoti rinkmenas, kuriose yra saugomi kūriniai, negali turėti poveikio pareigai mokėti teisingą kompensaciją, taikomą už teisės atgaminti išimtį, už pasinaudojant tokiomis rinkmenomis atliekamą atgaminimą pagal minėtos direktyvos 5 straipsnio 2 dalies b punktą, ir dėl šio leidimo atitinkamų rinkmenų naudotojui negali savaime atsirasti pareiga mokėti kokį nors atlyginimą tokiam teisių turėtojui.

               6.

               Direktyvos 2001/29 6 straipsnyje numatytų techninių apsaugos priemonių taikymas įrenginiams, kurie naudojami saugomiems kūriniams atgaminti, kaip antai DVD, CD, MP 3 grotuvai ar kompiuteriai, negali daryti poveikio pareigai mokėti teisingą kompensaciją, taikomą už teisės atgaminti asmeniniam naudojimui išimtį ir mokėtiną už naudojantis šiais įrenginiais atliktą atgaminimą. Vis dėlto toks taikymas gali daryti poveikį konkrečiam tokios kompensacijos dydžiui.

               7.

               Direktyvai 2001/29 prieštarauja nacionalinės teisės aktai, kuriuose numatyta teisinga kompensacija, taikoma už teisės atgaminti išimtį, už atgaminimą iš neteisėtų šaltinių, t. y. pasinaudojant saugomais kūriniais, kurie pateikti viešai naudoti be teisių turėtojų leidimo.

               8.

               Direktyvai 2001/29 neprieštarauja nacionalinės teisės aktai, kuriuose numatyta teisinga kompensacija, taikoma už teisės atgaminti išimtį, už saugomų kūrinių atgaminimą, kurį fizinis asmuo atlieka pasinaudodamas trečiajam asmeniui priklausančiu įrenginiu.

      (1)  OL C 399, 2012 12 22.


title: Byla T-17/15: 2015 m. sausio 15 d. pareikštas ieškinys byloje Italija/Komisija

text:
               9.3.2015

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 81/27

         2015 m. sausio 15 d. pareikštas ieškinys byloje Italija/Komisija

   (Byla T-17/15)
   (2015/C 081/35)
   Proceso kalba: italų

      Šalys

      Ieškovė: Italijos Respublika, atstovaujama avvocato dello Stato P. Gentili ir G. Palmieri

      Atsakovė: Europos Komisija

      Reikalavimai

   Ieškovė Bendrojo Teismo prašo:

               —

               panaikinti pranešimą apie konkursą EPSO/AD/294/14 – Duomenų apsaugos srities administratoriai (AD 6),

               —

               priteisti iš Komisijos bylinėjimosi išlaidas.

      Ieškinio pagrindai ir pagrindiniai argumentai

   Grįsdama ieškinį ieškovė remiasi septyniais pagrindais.

               1.

               Pirmasis ieškinio pagrindas susijęs su SESV 263, 264 ir 266 straipsnių pažeidimu.

                           —

                           Komisija neatsižvelgė į Teisingumo Teismo sprendimo byloje C-566/10 P privalomą veikimą; tame sprendime neteisėtais pripažinti pranešimai, kurie apsiriboja anglų, prancūzų ir vokiečių kalbomis, t. y. kalbomis, kurias konkurentai Sąjungos viešuosiuose konkursuose gali nurodyti kaip antrąją kalbą.

               2.

               Antrasis ieškinio pagrindas susijęs su SESV 342 straipsnio ir Reglamento 1/58 1 ir 6 straipsnių pažeidimu.

                           —

                           Šiuo klausimu nurodyta, kad apribojusi kalbų, kurias konkurentai Sąjungos viešuosiuose konkursuose gali nurodyti kaip antrąją kalbą, pasirinkimą tik trimis kalbomis, Komisija praktiškai nustatė naujas kalbų vartojimo institucijose taisykles ir taip pažeidė išimtinę Tarybos kompetenciją šioje srityje.

               3.

               Trečiasis ieškinio pagrindas susijęs su EB 12 straipsnio (dabar – SESV 18 straipsnis), Europos Sąjungos pagrindinių teisių chartijos 22 straipsnio, ES 6 straipsnio 3 dalies, Pareigūnų tarnybos nuostatų III priedo 1 straipsnio antros ir trečios pastraipų, Reglamento 1/58 1 ir 6 straipsnių, Pareigūnų tarnybos nuostatų 1d straipsnio 1 ir 6 dalių, 27 straipsnio antros pastraipos ir 28 straipsnio f punkto pažeidimu.

                           —

                           Šiuo klausimu nurodyta, kad Komisijos taikomas kalbinis apribojimas yra diskriminacinis, nes minėtomis teisės normomis draudžiama Sąjungos piliečiams ir patiems institucijų pareigūnams nustatyti kalbinius apribojimus, kurie bendrai ir objektyviai nenustatyti institucijų vidaus darbo tvarkos taisyklėse, numatytose Reglamento 1/58 6 straipsnyje ir iki šiol nepriimtose, ir draudžiama nustatyti tokius apribojimus, jei nėra konkretaus ir pagrįsto tarnybos intereso.

               4.

               Ketvirtasis ieškinio pagrindas susijęs su ES 6 straipsnio 3 dalies pažeidimu tiek, kiek joje įtvirtintas teisėtų lūkesčių apsaugos principas kaip pagrindinė teisė, kylanti iš valstybių narių bendrų konstitucinių tradicijų.

                           —

                           Šiuo klausimu nurodyta, kad Komisija pažeidė piliečių pasitikėjimą galimybe kaip antrąją kalbą pasirinkti bet kurią iš Sąjungos kalbų, kaip buvo visą laiką iki 2007 m. ir kaip autoritetingai buvo patvirtinta Teisingumo Teismo sprendime byloje C-566/10 P.

               5.

               Penktasis ieškinio pagrindas susijęs su piktnaudžiavimu įgaliojimais ir materialinių teisės normų, kuriomis reglamentuojamas pranešimų apie konkursą būdas ir tikslas, visų pirma Pareigūnų tarnybos nuostatų 1d straipsnio 1 ir 6 dalių, 28 straipsnio f punkto, 27 straipsnio antros pastraipos, 34 straipsnio 3 dalies ir 45 straipsnio 1 dalies, taip pat proporcingumo principo pažeidimu.

                           —

                           Šiuo klausimu nurodyta, kad, prevenciškai bendrai susiaurinusi kaip antrąją kalbą galimų pasirinkti kalbų sąrašą iki trijų, Komisija faktiškai į pranešimo apie konkursą ir atrankos reikalavimų etapą atkėlė kandidatų kalbos įgūdžių patikrinimą, kuris iš tiesų turi būti atliekamas per konkursą. Tokiu būdu kalbos žinios tampa lemiamomis, palyginti su profesinėmis žiniomis.

               6.

               Šeštasis ieškinio pagrindas susijęs su SESV 18 straipsnio ir 24 straipsnio ketvirtos pastraipos, Europos Sąjungos pagrindinių teisių chartijos 22 straipsnio, Reglamento 1/58 2 straipsnio ir Pareigūnų tarnybos nuostatų 1d straipsnio 1 ir 6 dalių pažeidimu.

                           —

                           Šiuo klausimu nurodyta, kad, numačius, jog dalyvavimo paraiškos būtinai turi būti pateikiamos anglų, prancūzų arba vokiečių kalba ir kad EPSO ta pačia kalba kandidatams siųs pranešimus apie konkurso eigą, pažeista Sąjungos piliečių teisė bendrauti su institucijomis savo kalba ir nustatyta diskriminacija tų, kurie gerai nemoka šių trijų kalbų.

               7.

               Septintasis ieškinio pagrindas susijęs su Reglamento 1/58 1 ir 6 straipsnių, Pareigūnų tarnybos nuostatų 1d straipsnio 1 ir 6 dalių bei 28 straipsnio f punkto, Pareigūnų tarnybos nuostatų III priedo 1 straipsnio pirmos pastraipos f punkto, SESV 296 straipsnio antros pastraipos (motyvavimo stoka) ir proporcingumo principo pažeidimu bei faktų iškraipymu.

                           —

                           Šiuo klausimu nurodyta, kad apribojimą trimis kalbomis Komisija motyvavo reikalavimu, jog naujai priimti darbuotojai iš karto sugebėtų komunikuoti institucijose. Toks motyvavimas iškraipo faktus, nes nėra taip, kad trys minėtos kalbos būtų labiausiai vartojamos komunikuojant tarp įvairių kalbų grupių institucijose; be to, jis yra neproporcingas tokios pagrindinės teisės, kaip teisė nebūti diskriminuojamam dėl kalbos, atžvilgiu, nes yra mažiau ribojančių priemonių, leidžiančių užtikrinti greitą komunikavimą institucijose.


title: Byla C-493/06 2006 m. lapkričio 30 d. Tesco Stores Ltd pateiktas apeliacinis skundas dėl 2006 m. rugsėjo 13 d.  Pirmosios instancijos teismo (trečioji kolegija) priimto sprendimo byloje T-191/04 MIP Group Intellectual Property GmbH & Co. KG prieš Vidaus rinkos derinimo tarnybą (prekių ženklams ir pramoniniam dizainui) (VRDT)

text:
               10.3.2007

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 56/13

         2006 m. lapkričio 30 d.Tesco Stores Ltd pateiktas apeliacinis skundas dėl 2006 m. rugsėjo 13 d. Pirmosios instancijos teismo (trečioji kolegija) priimto sprendimo byloje T-191/04 MIP Group Intellectual Property GmbH & Co. KG prieš Vidaus rinkos derinimo tarnybą (prekių ženklams ir pramoniniam dizainui) (VRDT)

   (Byla C-493/06)
   (2007/C 56/22)
   Proceso kalba: anglų
   Šalys

      Apeliantė: Tesco Stores Ltd, atstovaujama solicitor E. Kelly, barrister S. Malynicz

      Kita proceso šalis: Vidaus rinkos derinimo tarnyba, MIP Metro Group Intellectual Property GmbH & Co. KG

   Apeliantės reikalavimai

               —

               Panaikinti 2006 m. rugsėjo 13 d. Pirmosios instancijos teismo sprendimą byloje T-191/04.

               —

               Priteisti iš atsakovės padengti Tesco bylinėjimosi išlaidas, susijusias su šiuo apeliaciniu skundu ir procesu Pirmosios instancijos teisme.

         Ieškinio pagrindai ir pagrindiniai argumentai
   Ieškovė tvirtina, kad skundžiamas sprendimas turi būti panaikintas remiantis tuo, kad Pirmosios instancijos teismas pažeidė proceso normas, o tai turėjo neigiamos įtakos ieškovei ir pažeidė Bendrijos teisę. Ieškovė tvirtina, kad:

               1.

               Reglamento dėl Bendrijos prekių ženklo (1) 8 ir 42 straipsniai nereikalauja iš protestą pateikusio asmens įrodyti kokias nors protesto aplinkybes pasibaigus terminui protestui pateikti. Tikslus ir teisiškai tinkamas nuostatų aiškinimas reikalauja iš protestą pateikusio asmens įrodyti tokias aplinkybes kaip nuosavybės teisę ir teisių išsaugojimą vieną vienintelį kartą, t. y., pateikiant protestą.

               2.

               1995 m. gruodžio 13 d. Komisijos reglamento (EB) Nr. 2868/95 skirto įgyvendinti Tarybos reglamentą (EB) Nr. 40/94 dėl Bendrijos prekių ženklo (2) 15, 16 ir 20 taisyklės nereikalauja iš protestą pateikusio asmens pateikti daugiau ankstesnį prekių ženklą pagrindžiančių įrodymų nei yra pateikta ir ypač nenumato jai jokios pareigos įrodyti ankstesnio prekių ženklo registracijos galiojimo pratęsimą pasibaigus terminui protestui pateikti.

               3.

                  Tesco teisėtai manė, kad iš jos nereikalaujama pateikti daugiau įrodymų apie jos teisę į ankstesnį prekių ženklą nei jau yra pateikta.

               4.

                  Tesco atžvilgiu numatyti pareigą įrodyti prekių ženklo registracijos galiojimo pratęsimą po 2000 m. sausio 28 d., 2000 m. vasario 24 d., 2000 m. birželio 13 d. ar net 2000 m. spalio 23 d. reikštų reikalauti iš Tesco atgaline data įrodyti tai, ko tuo metu ji negalėjo arba neprivalėjo daryti pagal nacionalinę teisę.

               5.

               Buvo pažeistos proceso Pirmosios instancijos teisme normos sukeliant neigiamas pasekmes Tesco, nes: a) VRDT rėmėsi direktyvomis, susijusiomis su protesto procedūra, kurios faktinių bylos aplinkybių metu negaliojo; b) VRDT pateikė argumentus, kurie išėjo už ginčo tarp šalių ribų.

      (1)  OL L 11, p. 1.

      (2)  OL L 303, p. 1.


title: Byla T-642/11 P: 2012 m. rugsėjo 4 d. Bendrojo Teismo nutartis byloje Mische prieš Parlamentą (Apeliacinis skundas — Viešoji tarnyba — Pareigūnai — Paskyrimas — Priskyrimas prie lygio — Konkursas, paskelbtas prieš įsigaliojant naujiems Pareigūnų tarnybos nuostatams — Faktinių aplinkybių iškreipimas — Akivaizdžiai nepagrįstas apeliacinis skundas)

text:
               27.10.2012

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 331/25

      2012 m. rugsėjo 4 d. Bendrojo Teismo nutartis byloje Mische prieš Parlamentą

      (Byla T-642/11 P) (1)

      (Apeliacinis skundas - Viešoji tarnyba - Pareigūnai - Paskyrimas - Priskyrimas prie lygio - Konkursas, paskelbtas prieš įsigaliojant naujiems Pareigūnų tarnybos nuostatams - Faktinių aplinkybių iškreipimas - Akivaizdžiai nepagrįstas apeliacinis skundas)
      (2012/C 331/48)
      Proceso kalba: anglų

         Šalys

         Apeliantas: Harald Mische (Briuselis, Belgija), atstovaujamas advokatų R. Holland, J. Mische ir M. Velardo

         Kitos proceso šalys: Europos Parlamentas, atstovaujamas S. Seyr ir S. Alves, ir Europos Sąjungos Taryba, atstovaujama A. Jensen ir J. Herrmann

         Dalykas

      Apeliacinis skundas, pateiktas dėl 2011 m. rugsėjo 29 d. Europos Sąjungos Tarnautojų teismo (antroji kolegija) sprendimo Mische prieš Parlamentą (F-93/05, dar nepaskelbtas Rinkinyje), ir juo siekiama šį sprendimą panaikinti.

         Rezoliucinė dalis

                  1.

                  Atmesti apeliacinį skundą.

                  2.

                  Harald Mische padengia savo ir Europos Parlamento šioje instancijoje patirtas bylinėjimosi išlaidas.

                  3.

                  Europos Sąjungos Taryba padengia savo pačios bylinėjimosi išlaidas

         (1)  OL C 49, 2012 2 18.


title: Byla C-239/17: 2017 m. gegužės 10 d. Østre Landsret (Danija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje Gert Teglgaard, Fløjstrupgård I/S/Fødevareministeriets Klagecenter

text:
               10.7.2017

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 221/13

         2017 m. gegužės 10 d.Østre Landsret (Danija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje Gert Teglgaard, Fløjstrupgård I/S/Fødevareministeriets Klagecenter

   (Byla C-239/17)
   (2017/C 221/17)
   Proceso kalba: danų

      Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas

      Østre Landsret

      Šalys pagrindinėje byloje

      Ieškovai: Gert Teglgaard, Fløjstrupgård I/S

      Atsakovas: Fødevareministeriets Klagecenter

      Prejudiciniai klausimai

               1.

               Tuo atveju, kai kalendoriniais metais ūkininkas nesilaiko teisės aktų nustatytų valdymo reikalavimų ir geros agrarinės ir aplinkosaugos būklės reikalavimų ir dėl to reikia šiam ūkininkui sumažinti tiesiogines išmokas remiantis Tarybos reglamento Nr. 1782/2003 (1) 6 straipsnio 1 dalimi, siejama su Komisijos reglamento Nr. 796/2004 (2) 66 straipsnio 1 dalimi, ar paramos sumažinimas turi būti skaičiuojamas remiantis tiesioginėmis išmokomis ūkininkui:

                           a)

                           už kalendorinius metus, kuriais nesilaikyta reikalavimų, ar

                           b)

                           už (vėlesnius) kalendorinius metus, kuriais konstatuota, kad nesilaikyta reikalavimų?

               2.

               Ar rezultatas yra toks pat atsižvelgiant į vėlesnes nuostatas: Tarybos reglamento Nr. 73/2009 (3) 23 straipsnio 1 dalį, siejamą su Komisijos reglamento Nr. 1122/2009 (4) 70 straipsnio 4 dalimi ir 8 dalies a punktu?

               3.

               Tuo atveju, kai ūkininkas nesilaiko teisės aktų nustatytų valdymo reikalavimų ir geros agrarinės ir aplinkosaugos būklės reikalavimų 2007 m. ir 2008 m., bet tik 2011 m. konstatuojama, kad nesilaikyta reikalavimų, ar apskaičiuojant paramos sumažinimą taikomas Tarybos reglamentas Nr. 1782/2003, siejamas su Komisijos reglamentu Nr. 796/2004, ar Tarybos reglamentas Nr. 73/2009, siejamas su Komisijos reglamentu Nr. 1122/2009?

      (1)  2003 m. rugsėjo 29 d. Tarybos reglamentas (EB) Nr. 1782/2003, nustatantis bendrąsias tiesioginės paramos schemų pagal bendrą žemės ūkio politiką taisykles ir nustatantis tam tikras paramos schemas ūkininkams bei iš dalies keičiantis Reglamentus (EEB) Nr. 2019/93, (EB) Nr. 1452/2001, (EB) Nr. 1453/2001, (EB) Nr. 1454/2001, (EB) Nr. 1868/94, (EB) Nr. 1251/1999, (EB) Nr. 1254/1999, (EB) Nr. 1673/2000, (EEB) Nr. 2358/71 ir (EB) Nr. 2529/2001 (OL L 270, 2003, p. 1; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 3 sk., 40 t., p. 269).

      (2)  2004 m. balandžio 21 d. Komisijos reglamentas (EB) Nr. 796/2004, nustatantis išsamias kompleksinio paramos susiejimo, moduliavimo ir integruotos administravimo ir kontrolės sistemos, numatytų Tarybos reglamente (EB) Nr. 1782/2003, nustatančiame bendrąsias tiesioginės paramos schemų pagal bendrąją žemės ūkio politiką taisykles ir nustatančiame tam tikras paramos schemas ūkininkams, įgyvendinimo taisykles (OL L 141, 2004, p. 18; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 3 sk., 44 t., p. 243).

      (3)  2009 m. sausio 19 d. Tarybos reglamentas (EB) Nr. 73/2009, nustatantis bendrąsias tiesioginės paramos schemų ūkininkams pagal bendrą žemės ūkio politiką taisykles ir nustatantis tam tikras paramos schemas ūkininkams, iš dalies keičiantis Reglamentus (EB) Nr. 1290/2005, (EB) Nr. 247/2006, (EB) Nr. 378/2007 ir panaikinantis Reglamentą (EB) Nr. 1782/2003 (OL L 30, 2009, p. 16).

      (4)  2009 m. lapkričio 30 d. Komisijos reglamentas (EB) Nr. 1122/2009, kuriuo nustatomos išsamios Tarybos reglamento (EB) Nr. 73/2009 įgyvendinimo taisyklės, susijusios su kompleksiniu paramos susiejimu, moduliavimu ir integruota administravimo ir kontrolės sistema pagal tame reglamente numatytas ūkininkams skirtas tiesioginės paramos schemas, ir Tarybos reglamento (EB) Nr. 1234/2007 įgyvendinimo taisyklės, susijusios su kompleksiniu paramos susiejimu pagal vyno sektoriui numatytą paramos schemą (OL L 316, 2009, p. 65).


title: Byla T-489/11: 2011 m. rugsėjo 20 d. pareikštas ieškinys byloje Ruse Industry prieš Komisiją

text:
               26.11.2011

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 347/36

         2011 m. rugsėjo 20 d. pareikštas ieškinys byloje Ruse Industry prieš Komisiją

   (Byla T-489/11)
   2011/C 347/66
   Proceso kalba: bulgarų

      Šalys

      Ieškovė: Ruse Industry AD (Rusė, Bulgarija), atstovaujama advokatų A. Angelov ir S. Panov

      Atsakovė: Europos Komisija

      Dalykas

   Ieškinys dėl 2011 m. liepos 13 d. Komisijos sprendimo, susijusio su Bulgarijos Ruse Industry suteikta valstybės pagalba C 12/2010 ir N 389/2009, panaikinimo.

      Reikalavimai

   Ieškovė Bendrojo Teismo prašo:

               —

               panaikinti 2011 m. liepos 13 d. Komisijos sprendimo, susijusio su Bulgarijos Ruse Industry suteikta valstybės pagalba C 12/2010 ir N 389/2009, 2, 3, 4 ir 5 straipsnius,

               —

               priteisti iš atsakovės bylinėjimosi išlaidas.

      Ieškinio pagrindai ir pagrindiniai argumentai

   Grįsdama ieškinį ieškovė remiasi keturiais pagrindais.

               1.

               Pirmasis ieškinio pagrindas susijęs su SESV 107 straipsnio 1 dalies pažeidimu. Pagal šią nuostatą tai, ką Komisija laiko valstybės negalėjimu imtis priemonių susigrąžinti priklausančias sumas, nėra nei nauja pagalba, kaip ji suprantama pagal 1999 m. kovo 22 d. Tarybos reglamento (EB) Nr. 659/1999, nustatančio išsamias EB Sutarties 93 straipsnio taikymo taisykles (1), 1 straipsnio c dalį, nei esamos pagalbos modifikavimas. Ieškovė mano, kad bendra valstybės rizika nepadidėjo, o net jei ir būtų padidėjusi, tai nėra pagrindas nagrinėjamas aplinkybes laikyti nauja valstybės pagalba.

               2.

               Antrasis ieškinio pagrindas susijęs su SESV 263 straipsnio antros pastraipos trečio atvejo pažeidimu, nes Komisija visiškai nesiremdama jokiais įrodymais ir nenurodydama motyvų klaidingai nusprendė, kad tai, jog valstybė nereikalavo grąžinti skolą, yra įmonei suteiktas ir konkurenciją iškraipantis pranašumas, kuris yra nesuderinamas su bendrąja rinka.

               3.

               Trečiasis ieškinio pagrindas susijęs su proceso normų pažeidimu, nes Komisijos sprendimo išvados yra nemotyvuotos.

               4.

               Ketvirtasis ieškinio pagrindas susijęs su Reglamento Nr. 659/1999 14 straipsnio pažeidimu, nes ginčijamame sprendime nėra nurodyta ieškovės grąžintina suma ar Komisijos atitinkamos palūkanų normos pagrindu apskaičiuotos palūkanos.

      (1)  OL L 83, p. 1. 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 8 sk., 1 t., p. 339.


title: Byla C-396/11: 2011 m. liepos 27 d. Curtea de Apel Constanța (Rumunija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą baudžiamojoje byloje prieš Ciprian Vasile Radu

text:
               24.9.2011

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 282/15

         2011 m. liepos 27 d.Curtea de Apel Constanța (Rumunija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą baudžiamojoje byloje prieš Ciprian Vasile Radu
   (Byla C-396/11)
   2011/C 282/29
   Proceso kalba: rumunų

      Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas

      Curtea de Apel Constanța

      Šalis pagrindinėje byloje

   Ciprian Vasile Radu

      Prejudiciniai klausimai

               1.

               Ar Europos žmogaus teisių ir pagrindinių laisvių apsaugos konvencijos 5 straipsnio 1 dalies ir 6 straipsnio nuostatos, skaitant jas kartu su Europos Sąjungos pagrindinių teisių chartijos 48 ir 52 straipsniais ir atsižvelgiant į Europos žmogaus teisių ir pagrindinių laisvių apsaugos konvencijos 5 straipsnio 3 ir 4 dalis bei 6 straipsnio 2 ir 3 dalis, yra Steigimo sutartyse įtvirtintos pirminės Bendrijos teisės normos?

               2.

               Ar Europos arešto orderį vykdančiosios valstybės kompetentingos teisminės institucijos veiksmai, kai iš asmens, kurio atžvilgiu išduotas Europos arešto orderis (asmens, kurį prašoma areštuoti ir perduoti), atimama laisvė ir jis vėliau perduodamas be sutikimo, reiškia, kad orderį vykdančioji valstybė riboja šio asmens teisę į laisvę, Sąjungos teisėje pripažintą ES sutarties 6 straipsniu, skaitant jį kartu su Europos žmogaus teisių ir pagrindinių laisvių apsaugos konvencijos 5 straipsnio 1 dalimi, ir Europos Sąjungos pagrindinių teisių chartijos 6 straipsniu, skaitant jį kartu su 48 ir 52 straipsniais bei atsižvelgiant į Europos žmogaus teisių ir pagrindinių laisvių apsaugos konvencijos 5 straipsnio 3 ir 4 dalis bei 6 straipsnio 2 ir 3 dalis?

               3.

               Ar Europos arešto orderį vykdančiosios valstybės teisių ir garantijų, numatytų Europos žmogaus teisių ir pagrindinių laisvių apsaugos konvencijos 5 straipsnio 1 dalyje ir 6 straipsnyje, skaitant juos kartu su Europos Sąjungos pagrindinių teisių chartijos 48 ir 52 straipsniais bei atsižvelgiant į Europos žmogaus teisių ir pagrindinių laisvių apsaugos konvencijos 5 straipsnio 3 ir 4 dalis bei 6 straipsnio 2 ir 3 dalis, apribojimai turi atitikti būtinumo demokratinėje visuomenėje ir proporcingumo atsižvelgiant į konkrečiai siekiamą tikslą sąlygas?

               4.

               Ar Europos arešto orderį vykdančiosios valstybės kompetentinga teisminė institucija gali atmesti prašymą perduoti (asmenį) nepažeisdama Steigimo sutartyse ir kitose Bendrijos teisės normose įtvirtintų įsipareigojimų, jei nėra įvykdytos visos būtinos sąlygos, numatytos Europos žmogaus teisių ir pagrindinių laisvių apsaugos konvencijos 5 straipsnio 1 dalyje ir 6 straipsnyje, skaitant juos kartu su Europos Sąjungos pagrindinių teisių chartijos 48 ir 52 straipsniais bei atsižvelgiant į Europos žmogaus teisių ir pagrindinių laisvių apsaugos konvencijos 5 straipsnio 3 ir 4 dalis bei 6 straipsnio 2 ir 3 dalis?

               5.

               Ar Europos arešto orderį vykdančiosios valstybės kompetentinga teisminė institucija gali atmesti prašymą perduoti (asmenį) nepažeisdama Steigimo sutartyse ir kitose Bendrijos teisės normose įtvirtintų įsipareigojimų, remdamasi tuo, kad Europos arešto orderį išduodančioji valstybė neperkelė, nepilnai ar netinkamai perkelė (nes nesilaikė abipusio pripažinimo taisyklės) Europos Sąjungos Tarybos pagrindų sprendimą 2002/584/TVR (1)?

               6.

               Ar Europos žmogaus teisių ir pagrindinių laisvių apsaugos konvencijos 5 straipsnio 1 dalies ir 6 straipsnio nuostatos, skaitant jas kartu su Europos Sąjungos pagrindinių teisių chartijos 48 ir 52 straipsniais bei atsižvelgiant į Europos žmogaus teisių ir pagrindinių laisvių apsaugos konvencijos 5 straipsnio 3 ir 4 dalis bei 6 straipsnio 2 ir 3 dalis, į kurias nukreipta ES sutarties 6 straipsnyje, prieštarauja Europos Sąjungos valstybės narės — Rumunijos — nacionalinei teisei, būtent Įstatymo Nr. 302/2004 III antraštinei daliai, ir, ar šiomis normomis Europos Sąjungos Tarybos pagrindų sprendimas 2002/584/TVR buvo tinkamai perkeltas (į nacionalinę teisę)?

      (1)  2002 m. birželio 13 d. Tarybos pagrindų sprendimas 2002/584/TVR dėl Europos arešto orderio ir perdavimo tarp valstybių narių tvarkos (OL L 190, p. 1; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 19 sk., 6 t., p. 34).


title: Byla T-487/07: 2009 m. liepos 2 d. Pirmosios instancijos teismo nutartis byloje Imperial Chemical Industries prieš VRDT (FACTORY FINISH)

text:
               29.8.2009

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 205/47

         2009 m. liepos 2 d. Pirmosios instancijos teismo nutartis byloje Imperial Chemical Industries prieš VRDT (FACTORY FINISH)

   (Byla T-487/07) (1)

   2009/C 205/87

      Proceso kalba: anglų

   Penktosios kolegijos pirmininkas nutartimi nurodė išbraukti bylą iš registro.

      (1)  OL C 51, 2008 2 23.


title: Byla C-503/11 P: 2011 m. rugsėjo 30 d. ThyssenKrupp Elevator (CENE) GmbH, anksčiau ThyssenKrupp Aufzüge GmbH , ir ThyssenKrupp Fahrtreppen GmbH pateiktas apeliacinis skundas dėl 2011 m. liepos 13 d. Bendrojo Teismo (aštuntoji kolegija) priimto sprendimo sujungtose bylose ThyssenKrupp Liften Ascenseurs ir kt. prieš Europos Komisiją , T-144/07, T-147/07, T-148/07, T-149/07, T-150/07 ir T-154/07

text:
               26.11.2011

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 347/21

         2011 m. rugsėjo 30 d.ThyssenKrupp Elevator (CENE) GmbH, anksčiau ThyssenKrupp Aufzüge GmbH, ir ThyssenKrupp Fahrtreppen GmbH pateiktas apeliacinis skundas dėl 2011 m. liepos 13 d. Bendrojo Teismo (aštuntoji kolegija) priimto sprendimo sujungtose bylose ThyssenKrupp Liften Ascenseurs ir kt. prieš Europos Komisiją, T-144/07, T-147/07, T-148/07, T-149/07, T-150/07 ir T-154/07
   (Byla C-503/11 P)
   2011/C 347/31
   Proceso kalba: vokiečių

      Šalys

      Apeliantės: ThyssenKrupp Elevator (CENE) GmbH, anksčiau ThyssenKrupp Aufzüge GmbH, ir ThyssenKrupp Fahrtreppen GmbH, atstovaujamos advokato K. Blau-Hansen

      Kita proceso šalis: Europos Komisija

      Apeliančių reikalavimai

   Apeliantės prašo:

               —

               Panaikinti 2011 m. liepos 13 d. Bendrojo Teismo (aštuntoji kolegija) sprendimą sujungtose bylose ThyssenKrupp Liften Ascenseurs ir kt. prieš Komisiją (T-144/07, T-147/07, T-148/07, T-149/07, T-150/07 ir T-154/07), kiek juo buvo atmestas apeliančių ieškinys ir kiek jis su jomis susijęs.

               —

               Nepatenkinus šio prašymo, atitinkamai dar daugiau sumažinti ginčijamo 2007 m. vasario 21 d. Europos Komisijos sprendimo 2 straipsnyje apeliantėms skirtą baudą.

               —

               Nepatenkinus ir šio prašymo, grąžinti bylą Bendrajam Teismui nagrinėti iš naujo.

               —

               Priteisi iš Europos Komisijos bylinėjimosi išlaidas.

      Apeliacinio skundo pagrindai ir pagrindiniai argumentai

   Apeliacinis skundas pateiktas dėl 2011 m. liepos 13 d. Bendrojo Teismo (aštuntoji kolegija) sprendimo sujungtose bylose ThyssenKrupp Liften Ascenseurs ir kt. prieš Europos Komisiją (T-147/07 ir kt.), kiek šiuo sprendimu buvo atmestas 2007 m. gegužės 7 d. ieškinys dėl 2007 m. vasario 21 d. Europos Komisijos sprendimo C(2007) 512 galutinis (byla COMP/E-1/38.823 — Liftai ir eskalatoriai) ir kiek jis susijęs su apeliantėmis.
   Keturiais apeliacinio skundo pagrindais apeliantės pateikia kaltinimus dėl Komisijos kompetencijos stokos, esminių procedūrinių reikalavimų pažeidimo, EB arba SESV ir įgyvendinant šias sutartis taikytinų teisės normų pažeidimo ir piktnaudžiavimo įgaliojimais bei pagrindinių teisių pažeidimų.
   Pirma, apeliantės tvirtina, kad Bendrasis Teismas padarė teisės klaidą patvirtindamas Komisijos kompetenciją vesti procedūrą. Jos mano, kad Bendrasis Teismas turėjo pripažinti Komisijos sprendimą niekiniu dėl galimybės taikyti SESV 101 straipsnį (buvęs EB 81 straipsnis) stokos, nes inkriminuojami vietiniai pažeidimai neturėjo tarpvalstybinės reikšmės. Nors Bendrasis Teismas pripažino SESV 101 straipsnį taikytinu, jis turėjo atsižvelgti į tai, kad pagal Pranešimą dėl Europos konkurencijos institucijų tinklo Komisijos kompetencijai bet kuriuo atveju prieštarauja Reglamentu Nr. 1/2003 (1) sukurta lygiagrečių kompetencijų sistema. Galiausiai, anot apeliančių, Bendrasis Teismas neatsižvelgė į tai, kad vėlesnė procedūros pradžia vadovaujant Komisijai pažeidžia bausmių apibrėžtumo bei įtvirtinimo įstatymuose principą, kuris saugomas kaip pagrindinė teisė.
   Antra, apeliantės tvirtina, kad Bendrasis Teismas padarė teisės klaidą patvirtindamas Komisijos sprendimą solidariai patraukti apeliantes atsakomybėn ir pasiremti ThyssenKrupp AG koncerno apyvarta. Apeliančių teigimu, šiuo aspektu teismo sprendimas prieštarauja Reglamento Nr. 1/2003 23 straipsniui, teisinės valstybės principui nulla poena sine lege, proporcingo nubaudimo principui, principui in dubio pro reo ir kaltės principui. Jų nuomone, teismo sprendime padaryta teisės klaida, kiek jame daroma prielaida, kad dukterinė bendrovė kartu su savo patronuojančia bendrove (ir kitomis koncerno bendrovėmis) sudaro atsakomybės subjektą ekonominio vieneto forma. Be to, ir neatsižvelgiant į pirmiau išdėstytą aspektą, teismo sprendimas prieštarauja kaltės principui, nes bauda apeliantėms skirta solidariai su jų patronuojančia bendrove. Papildomai teigiama, kad Bendrasis Teismas padarė klaidą, kai patvirtino solidarią atsakomybę nepaisant to, jog nebuvo nustatytos atskirų bendrovių atsakomybės ribos.
   Trečia, apeliantės tvirtina, kad savo sprendime Bendrasis Teismas pažeidė teisės normose jam numatytą pareigą atlikti išsamų tyrimą, nes nepakankamai ištyrė pagrindinės baudos nustatymo ir atgrasymo koeficiento proporcingumą bei nepakankamą apeliančių bendradarbiavimo įvertinimą ir taip pažeidė pagrindinę teisę į sąžiningą procesą ir su ja susijusią teisių apsaugos garantiją.
   Ketvirta, apeliantės teigia, kad buvo pažeistas proporcingumo principas ir vienodo požiūrio principas, kiek tai susiję su pagrindine bauda už pažeidimą Vokietijoje, nes nustatant pagrindinę baudą buvo atsižvelgta į jokio ryšio su pažeidimu neturinčią apyvartą, nors tam prieštarauja imperatyvūs pagrindai. Anot apeliančių, Schindler atveju šiuo klausimu Bendrasis Teismas tinkamai išdėstė diferencijuotą pagrindimą, tačiau nepagrįstai netaikė tokios diferenciacijos apeliančių atveju.

      (1)  2002 m. gruodžio 16 d. Tarybos reglamentas (EB) Nr. 1/2003 dėl konkurencijos taisyklių, nustatytų Sutarties 81 ir 82 straipsniuose, įgyvendinimo (OL L 1, 2003, p. 1; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 8 sk., 2 t., p. 205).


title: Byla T-133/12: 2014 m. balandžio 2 d. Bendrojo Teismo sprendimas byloje Ben Ali/Taryba (Bendra užsienio ir saugumo politika — Ribojamosios priemonės, taikomos tam tikriems asmenims ir subjektams, atsižvelgiant į situaciją Tunise — Lėšų įšaldymas — Teisinis pagrindas — Nuosavybės teisė — Pagrindinių teisių chartijos 17 straipsnio 1 dalis — Panaikinimo poveikis laiko atžvilgiu — Deliktinė atsakomybė — Materialinės žalos nebuvimas)

text:
               19.5.2014

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 151/18

         2014 m. balandžio 2 d. Bendrojo Teismo sprendimas byloje Ben Ali/Taryba

   (Byla T-133/12) (1)

   ((Bendra užsienio ir saugumo politika - Ribojamosios priemonės, taikomos tam tikriems asmenims ir subjektams, atsižvelgiant į situaciją Tunise - Lėšų įšaldymas - Teisinis pagrindas - Nuosavybės teisė - Pagrindinių teisių chartijos 17 straipsnio 1 dalis - Panaikinimo poveikis laiko atžvilgiu - Deliktinė atsakomybė - Materialinės žalos nebuvimas))
   2014/C 151/23
   Proceso kalba: prancūzų

      Šalys

      Ieškovas: Mehdi Ben Tijani Ben Haj Hamda Ben Haj Hassen Ben Ali (Sent-Etjen diu Ruvrė, Prancūzija), atstovaujamas advokato A. de Saint Remy

      Atsakovė: Europos Sąjungos Taryba, atstovaujama G. Étienne ir S. Kyriakopoulou

      Atsakovės pusėje į bylą įstojusi šalis: Europos Komisija, atstovaujama É. Cujo ir M. Konstantinidis

      Dalykas

   Pirma, prašymas panaikinti 2012 m. sausio 27 d. Tarybos sprendimą 2012/50/BUSP, kuriuo iš dalies keičiamas Sprendimas 2011/72/BUSP dėl ribojamųjų priemonių, taikytinų tam tikriems asmenims ir subjektams atsižvelgiant į padėtį Tunise (OL L 27, p. 11), kiek tas sprendimas jam taikomas, ir, antra, prašymas atlyginti žalą.

      Rezoliucinė dalis

               1.

               Panaikinti 2011 m. sausio 31 d. Tarybos sprendimo 2011/72/BUSP dėl ribojamųjų priemonių, taikytinų tam tikriems asmenims ir subjektams atsižvelgiant į padėtį Tunise, iš dalies pakeisto 2011 m. vasario 4 d. Tarybos įgyvendinimo Sprendimu 2011/79/BUSP, kuriuo įgyvendinamas Sprendimas 2011/72, priedą tiek, kiek to priedo galiojimas pratęstas 2012 m. sausio 27 d. Tarybos sprendimu 2012/50/BUSP, kuriuo iš dalies keičiamas Sprendimas 2011/72/BUSP, ir tiek, kiek jame nurodytas Mehdi Ben Tijani Ben Haj Hamda Ben Haj Hassen Ben Ali vardas.

               2.

               Sprendimo 2011/72, iš dalies pakeisto Įgyvendinimo sprendimu 2011/79 ir pratęsto Sprendimu 2012/50, priedas Ben Tijani Ben Haj Hamda Ben Haj Hassen Ben Ali atžvilgiu galioja iki termino apeliaciniam skundui dėl šio sprendimo pateikti pabaigos arba, jei per nustatytą terminą apeliacinis skundas būtų pateiktas, iki jo atmetimo datos.

               3.

               Atmesti likusią ieškinio dalį.

               4.

               Europos Sąjungos Taryba padengia savo ir Ben Tijani Ben Haj Hamda Ben Haj Hassen Ben Ali patirtas bylinėjimosi išlaidas.

               5.

               Europos Komisija padengia savo bylinėjimosi išlaidas.

      (1)  OL C 165, 2012 6 9.


title: Kvietimas teikti kandidatūras Europos Sąjungos Teisingumo Teismo kanclerio pareigoms užimti

text:
               26.6.2010

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 168/6

         KVIETIMAS TEIKTI KANDIDATŪRAS
   Europos Sąjungos Teisingumo Teismo kanclerio pareigoms užimti
   2010/C 168/06
   Artimiausiu metu bus laisva Europos Sąjungos Teisingumo Teismo kanclerio vieta. Kancleris bus paskirtas pagal Teisingumo Teismo procedūros reglamento 12 straipsnyje numatytą procedūrą.
   Kancleris skiriamas 6 metams. Jo statusas ir įdarbinimo sąlygos reglamentuojami Teisingumo Teismo statute ir Teisingumo Teismo procedūros reglamente, taip pat Reglamente, nustatančiame Komisijos ir Teisingumo Teismo narių tarnybines pajamas (1967 m. liepos 25 d. Tarybos reglamentas Nr. 422/67/EEB).

      Pareigų aprašymas

   Kancleris padeda Teisingumo Teismui vykdyti jo teismines funkcijas. Tai darydamas jis atlieka Teisingumo Teismo procedūros reglamento 17 straipsnyje aprašytas užduotis.
   Be to, kancleris yra šios institucijos, kurią sudaro trys teismai – Teisingumo Teismas, Bendrasis Teismas ir Tarnautojų teismas, generalinis sekretorius. Būdamas pavaldus Teisingumo Teismo pirmininkui jis yra atsakingas už institucijos administravimą ir vadovauja jos personalui bei tarnyboms. Įgaliotas Teisingumo Teismo, jis eina pareigūno, duodančio leidimus asignavimams, įrašytiems į institucijos biudžetą, vykdyti, pareigas.

      Reikalaujama kompetencija

   Kandidatai turi:

               —

               būti vienos iš Europos Sąjungos valstybių narių piliečiai,

               —

               būti baigę universitetines teisės studijas, patvirtintas universiteto diplomu, ir gerai išmanyti Europos Sąjungos teisę ir jos teismų veikimą,

               —

               turėti 15 metų profesinę patirtį, kurios didžioji dalis būtų įgyta einant itin atsakingas pareigas,

               —

               labai gerai mokėti prancūzų kalbą ir gerai žinoti kurią nors kitą iš oficialiųjų Europos Sąjungos kalbų. Kitų oficialiųjų kalbų mokėjimas būtų privalumas.

      Paraiškų teikimas

   Paraiškas Teisingumo Teismui teikti tik elektroniniu paštu, adresu Greffier.CJUE@curia.europa.eu, vėliausiai iki 2010 m. liepos 18 d. Prie kandidato paraiškos reikia pridėti gyvenimo aprašymą, kuriame būtų pateikta visa informacija apie kandidato amžių, pilietybę, universitetinį išsilavinimą, kalbų mokėjimą, šiuo metu užimamas ir ankstesnes pareigas, taip pat galimai turimą darbo teismuose ar tarptautinėse institucijose patirtį.


title: Byla T-84/17: 2017 m. gegužės 18 d. Bendrojo Teismo nutartis byloje Consorzio IB Innovation/Komisija

text:
               17.7.2017

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 231/54

         2017 m. gegužės 18 d. Bendrojo Teismo nutartis byloje Consorzio IB Innovation/Komisija

   (Byla T-84/17) (1)

   (2017/C 231/70)
   Proceso kalba: italų
   Antrosios kolegijos pirmininkas nutartimi nurodė išbraukti bylą iš registro.

      (1)  OL C 95, 2017 3 27.


title: Byla C-395/11: 2011 m. liepos 27 d. Bundesfinanzhof (Vokietija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje BLV Wohn- und Gewerbebau GmbH prieš Finanzamt Lüdenscheid

text:
               22.10.2011

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 311/18

         2011 m. liepos 27 d.Bundesfinanzhof (Vokietija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje BLV Wohn- und Gewerbebau GmbH prieš Finanzamt Lüdenscheid

   (Byla C-395/11)
   2011/C 311/29
   Proceso kalba: vokiečių

      Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas

      Bundesfinanzhof

      Šalys pagrindinėje byloje

      Ieškovė: BLV Wohn- und Gewerbebau GmbH

      Atsakovė: Finanzamt Lüdenscheid

      Kita proceso dalyvė: Rolf & Co. OHG

      Prejudiciniai klausimai

               1.

               Ar statybos darbų sąvoka pagal Leidimo nukrypti nuo (direktyvos) nuostatų 2004/290/EB (1), be paslaugų teikimo, apima ir tiekimą?

               2.

               Jeigu apibrėžiant paslaugos gavėją, kaip mokesčio mokėtoją, Leidimas nukrypti nuo nuostatų taikomas ir tiekimui:
               ar valstybė narė, kuriai leidžiama nukrypti nuo nuostatų, turi teisę tik iš dalies taikyti Leidimą nukrypti nuo nuostatų tam tikriems statybos darbų pogrupiams, kaip antai atskiroms rūšims, ir tam tikriems paslaugų gavėjams teikiamoms paslaugoms?

               3.

               Jeigu valstybė narė turi teisę nustatyti pogrupius: ar valstybei narei nustatant pogrupius taikomi apribojimai?

               4.

               Jeigu valstybė narė apskritai (žr. 2 klausimą) arba dėl apribojimų nesilaikymo (žr. 3 klausimą) neturi teisės nustatyti pogrupių:

                           a)

                           kokios teisinės pasekmės kyla neteisėtai nustačius pogrupius?

                           b)

                           ar neteisėtai nustačius pogrupius nacionalinės teisės aktas turi būti taikomas tik atskiriems apmokestinamiesiems asmenims arba turi būti apskritai netaikomas?

      (1)  2004 m. kovo 30 d. Tarybos sprendimas 2004/290/EB dėl leidimo Vokietijai taikyti nuo Šeštosios Tarybos direktyvos 77/388/EEB dėl valstybių narių apyvartos mokesčių įstatymų derinimo 21 straipsnio nukrypstančią nuostatą (OL L 94, p. 59).


title: Byla T-301/08 2008 m. rugpjūčio 6 d. pareikštas ieškinys byloje Laura Ashley prieš VRDT — Tiziana Bucci (LAURA ASHLEY)

text:
               27.9.2008

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 247/21

         2008 m. rugpjūčio 6 d. pareikštas ieškinys byloje Laura Ashley prieš VRDT — Tiziana Bucci (LAURA ASHLEY)

   (Byla T-301/08)
   (2008/C 247/42)
   Kalba, kuria surašytas ieškinys: anglų
   Šalys

      Ieškovė: Laura Ashley Ltd (Londonas, Jungtinė Karalystė), atstovaujama solisitoriaus J. Guise

      Atsakovė: Vidaus rinkos derinimo tarnyba (prekių ženklams ir pramoniniam dizainui)

      Kita procedūros Apeliacinėje taryboje šalis: Tiziana Bucci (Viaredžas, Italija)
   Ieškovės reikalavimai

               —

               Panaikinti 2008 m. gegužės 28 d. Vidaus rinkos derinimo tarnybos (prekių ženklams ir pramoniniam dizainui) pirmosios apeliacinės tarybos sprendimą byloje R 1237/2007-1 ir atmesti protestą,

               —

               priteisti iš atsakovės bylinėjimosi išlaidas.

         Ieškinio pagrindai ir pagrindiniai argumentai

      Bendrijos prekių ženklo paraišką pateikęs asmuo: ieškovė

      Prašomas įregistruoti Bendrijos prekių ženklas: žodinis prekių ženklas „LAURA ASHLEY“ įvarioms 3, 18, 24 ir 25 klasės prekėms
   Ženklo ar žymens, kuriuo remtasi protesto procedūroje, savininkas: kita procedūros Apeliacinėje taryboje šalis

      Ženklas ar žymuo, kuriuo remtasi protesto procedūroje: tarptautinis erdvinis prekių ženklas „Ashley's“ 25 klasės prekėms, įregistruotas Nr. 311 675; erdvinis prekių ženklas „Ashley's“ 3, 18, 24 ir 25 klasės prekėms, Italijoje įregistruotas Nr. 517 151; tarptautinis erdvinis prekių ženklas „Ashley's il primo Cashmere Italiano“ 25 klasės prekėms, įregistruotas Nr. 646 926

      Protestų skyriaus sprendimas: patenkinti visą protestą

      Apeliacinės tarybos sprendimas: atmesti apeliaciją

      Ieškinio pagrindai: Tarybos reglamento Nr. 40/94 8 straipsnio 5 dalies pažeidimas dėl to, kad Apeliacinė taryba neįrodė, jog ieškovė prašomą įregistruoti Bendrijos prekių ženklą naudojo be rimtos priežasties.


title: Byla C-551/09: 2009 m. gruodžio 23 d. pareikštas ieškinys byloje Europos Komisija prieš Austrijos Respubliką

text:
               13.3.2010

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 63/32

         2009 m. gruodžio 23 d. pareikštas ieškinys byloje Europos Komisija prieš Austrijos Respubliką

   (Byla C-551/09)
   2010/C 63/52
   Proceso kalba: vokiečių

      Šalys

      Ieškovė: Europos Komisija, atstovaujama K. Gross ir M. Adam

      Atsakovė: Austrijos Respublika

      Ieškovės reikalavimai

               1.

               Pripažinti, kad nesiimdama reikalingų priemonių, reikalingų išsireikalauti valstybės pagalbą, Austrijos Respublika pažeidė savo įsipareigojimus pagal Europos bendrijos steigimo sutarties 288 straipsnį ir 2008 m. balandžio 30 d. Komisijos sprendimo dėl valstybės pagalbos C 56/06 (ex NN 77/06), kurią Austrija suteikė Bank Burgenland privatizavimui (pranešta dokumentu Nr. C(2008) 1625) (OL L 239, p. 32) 1 ir 3 straipsnius.

               2.

               Pripažinti, kad Austrijos Respublika, laiku nepranešusi Komisijai reikalingos informacijos apie valstybės pagalbos dydžio apskaičiavimą, pažeidė savo įsipareigojimus pagal Europos bendrijos steigimo sutarties 288 straipsnį ir 2008 m. balandžio 30 d. Komisijos sprendimo dėl valstybės pagalbos C 56/06 (ex NN 77/06), kurią Austrija suteikė Bank Burgenland privatizavimui (pranešta dokumentu Nr. C(2008) 1625) 4 straipsnį.

               3.

               Priteisti iš atsakovės bylinėjimosi išlaidas.

      Ieškinio pagrindai ir pagrindiniai argumentai

   Komisijos manymu, Austrijos Respublika per 2008 m. balandžio 30 d. Komisijos sprendime dėl valstybės pagalbos C 56/06 (ex NN 77/06), kurią Austrija suteikė Bank Burgenland privatizavimui (pranešta dokumentu Nr. C(2008) 1625) nustatytą terminą nepateikė informacijos apie valstybės pagalbos dydžio apskaičiavimą.
   Pasibaigus nustatytam terminui Komisijos ir Austrijos Respublikos sudarytą susitarimą dėl išsireikalautinos sumos dydžio Austrijos Respublika atšaukė, nes suinteresuota įmonė įpareigojimo grąžinti valstybės pagalbą atveju numatė Bank Burgenland pirkimo sandorio atšaukimą. Tai, Austrijos Respublikos duomenimis, sukeltų rimtas pasekmes Burgenlando (vokiškai Burgenland) federacinės žemės ūkiui. Tačiau, Komisijos manymu, ši aplinkybė nepateisina atsisakymo išsireikalauti valstybės pagalbą.
   Teisminis ieškinys dėl minėto sprendimo taip pat negali pakeisti įgyvendinimo pareigos.


title: Sujungtos bylos C-585/08 ir C-144/09: 2010 m. gruodžio 7 d. Teisingumo Teismo (didžioji kolegija) sprendimas byloje ( Oberster Gerichtshof (Austrija) prašymas priimti prejudicinį sprendimą) Peter Pammer prieš Reederei Karl Schlüter GmbH & Co KG (C-585/08), Hotel Alpenhof GesmbH prieš Oliver Heller (C-144/09) (Jurisdikcija civilinėse ir komercinėse bylose — Reglamentas (EB) Nr. 44/2001 — 15 straipsnio 1 dalies c punktas ir 3 dalis — Jurisdikcija bylose dėl vartotojų sudarytų sutarčių — Sutartis dėl kelionės krovininiu laivu — „Kelionės paketo“ sąvoka — Sutartis dėl apgyvendinimo viešbutyje — Informacijos apie kelionę ir viešbutį pateikimas interneto svetainėje — Su valstybe nare, kurioje yra vartotojo nuolatinė gyvenamoji vieta, „susietos“ veiklos sąvoka — Kriterijai — Interneto svetainės prieinamumas)

text:
               19.2.2011

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 55/4

         2010 m. gruodžio 7 d. Teisingumo Teismo (didžioji kolegija) sprendimas byloje (Oberster Gerichtshof (Austrija) prašymas priimti prejudicinį sprendimą) Peter Pammer prieš Reederei Karl Schlüter GmbH & Co KG (C-585/08), Hotel Alpenhof GesmbH prieš Oliver Heller (C-144/09)

   (Sujungtos bylos C-585/08 ir C-144/09) (1)

   (Jurisdikcija civilinėse ir komercinėse bylose - Reglamentas (EB) Nr. 44/2001 - 15 straipsnio 1 dalies c punktas ir 3 dalis - Jurisdikcija bylose dėl vartotojų sudarytų sutarčių - Sutartis dėl kelionės krovininiu laivu - „Kelionės paketo“ sąvoka - Sutartis dėl apgyvendinimo viešbutyje - Informacijos apie kelionę ir viešbutį pateikimas interneto svetainėje - Su valstybe nare, kurioje yra vartotojo nuolatinė gyvenamoji vieta, „susietos“ veiklos sąvoka - Kriterijai - Interneto svetainės prieinamumas)
   2011/C 55/06
   Proceso kalba: vokiečių

      Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas

      Oberster Gerichtshof

      Šalys pagrindinėje byloje

      Ieškovai: Peter Pammer (C-85/08), Hotel Alpenhof GesmbH (C-144/09)

      Atsakovai: Reederei Karl Schlüter GmbH & Co KG (C-585/08), Oliver Heller (C-144/09)

      Dalykas

   Prašymas priimti prejudicinį sprendimą — Oberster Gerichtshof (Austrija) — 2000 m. gruodžio 22 d. Tarybos reglamento (EB) Nr. 44/2001 dėl jurisdikcijos ir teismo sprendimų civilinėse ir komercinėse bylose pripažinimo ir vykdymo (OL L 12, 2001, p. 1; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 19 sk., 4 t., p. 42) 15 straipsnio 1 dalies c punkto ir 3 dalies aiškinimas — Kompetencija sutarčių su vartotojais srityje — Minimalūs būtini reikalavimai interneto svetainei, kad joje nurodytą nagrinėjamą veiklą būtų galima laikyti „siejama“ su valstybe nare, kurioje yra vartotojo nuolatinė gyvenamoji vieta

      Rezoliucinė dalis

               1.

               Tokia sutartis dėl kelionės krovininiu laivu, kaip nagrinėjama pagrindinėje byloje C-585/08, yra vežimo sutartis, kurioje už bendrą kainą numatyta kelionė ir apgyvendinimas 2000 m. gruodžio 22 d. Tarybos reglamento (EB) Nr. 44/2001 dėl jurisdikcijos ir teismo sprendimų civilinėse ir komercinėse bylose pripažinimo ir vykdymo 15 straipsnio 3 dalies prasme.

               2.

               Siekiant nustatyti, ar prekybininkas, apie kurio veiklą nurodoma jo paties arba tarpininko interneto svetainėje, gali būti laikomas „susiejančiu“ savo veiklą su valstybe nare, kurios teritorijoje vartotojas turi savo nuolatinę gyvenamąją vietą, Reglamento Nr. 44/2001 15 straipsnio 1 dalies c punkto prasme, reikia patikrinti, ar prieš galimą sutarties su vartotoju sudarymą iš šių interneto svetainių ir bendros prekybininko veiklos matyti, jog jis planavo sudaryti prekybos sandorius su vartotojais, turinčiais nuolatinę gyvenamąją vietą vienoje valstybėje narėje ar keliose valstybėse narėse, įskaitant tą, kurios teritorijoje šis vartotojas turi savo nuolatinę gyvenamąją vietą, ir net ketino sudarinėti sutartis su šiais vartotojais.
               Toliau nurodomi veiksniai, kurių sąrašas nėra galutinis, gali būti aplinkybės, leidžiančios manyti, kad prekybininko veikla siejama su valstybe nare, kurioje vartotojas turi nuolatinę gyvenamąją vietą, būtent tarptautinis veiklos pobūdis, maršrutų iš kitų valstybių narių su paaiškinimais, kaip atvykti į vietą, kurioje įsisteigęs prekybininkas, pateikimas, kitos kalbos ir valiutos nei paprastai vartojama ir naudojama valstybėje narėje, kurioje įsisteigęs prekybininkas, vartojimas ir naudojimas su galimybe pateikti užsakymą ir jį patvirtinti šia kita kalba, telefono numerių su tarptautiniu kodu pateikimas, išlaidos, susijusios su nuorodos teikimo internete paslauga, kuri suteikia galimybę vartotojams, turintiems nuolatinę gyvenamąją vietą kitose valstybėse narėse, lengviau pasiekti prekybininko arba jo tarpininko interneto svetainę, kito nei valstybės narės, kurioje įsisteigęs prekybininkas, aukščiausio lygio domeno vardo naudojimas ir informacijos apie užsienio klientus, gyvenančius įvairiose valstybėse narėse, pateikimas. Nacionalinis teismas turi patikrinti, ar yra tokių aplinkybių.
               Tačiau vien to, kad prekybininko arba tarpininko interneto svetainė pasiekiama valstybėje narėje, kurios teritorijoje vartotojas turi nuolatinę gyvenamąją vietą, nepakanka. Taip yra ir tuo atveju, kai pateikiamas elektroninis adresas ir kiti kontaktiniai duomenys arba nuoroda apie paprastai valstybėje narėje, kurioje įsisteigęs prekybininkas, vartojamą kalbą ir (arba) naudojamą valiutą.

      (1)  OL C 44, 2009 2 21.

      OL C 153, 2009 7 4.


title: Byla C-399/11: 2013 m. vasario 26 d. Teisingumo Teismo (didžioji kolegija) sprendimas baudžiamojoje byloje ( Tribunal Constitucional Madrid (Ispanija) prašymas priimti prejudicinį sprendimą) prieš Stefano Melloni (Policijos ir teismų bendradarbiavimas baudžiamosiose bylose — Europos arešto orderis — Perdavimo tarp valstybių narių tvarka — Sprendimai, priimti procese, kuriame suinteresuotasis asmuo asmeniškai nedalyvavo — „In absentia“ paskirtos bausmės vykdymas — Galimybė skųsti teismo sprendimą)

text:
               20.4.2013

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 114/12

         2013 m. vasario 26 d. Teisingumo Teismo (didžioji kolegija) sprendimas baudžiamojoje byloje (Tribunal Constitucional Madrid (Ispanija) prašymas priimti prejudicinį sprendimą) prieš Stefano Melloni
   (Byla C-399/11) (1)

   (Policijos ir teismų bendradarbiavimas baudžiamosiose bylose - Europos arešto orderis - Perdavimo tarp valstybių narių tvarka - Sprendimai, priimti procese, kuriame suinteresuotasis asmuo asmeniškai nedalyvavo - „In absentia“ paskirtos bausmės vykdymas - Galimybė skųsti teismo sprendimą)
   2013/C 114/16
   Proceso kalba: ispanų

      Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas

      Tribunal Constitucional Madrid

      Šalys pagrindinėje byloje

      Ieškovas: Stefano Melloni

      Kita šalis: Ministerio Fiscal

      Dalykas

   Prašymas priimti prejudicinį sprendimą — Tribunal Constitucional Madrid — 2002 m. birželio 13 d. Tarybos pagrindų sprendimo 2002/584/TVR dėl Europos arešto orderio ir perdavimo tarp valstybių narių tvarkos (OL L 190, p. 1; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 19 sk., 6 t., p. 34), iš dalies pakeisto 2009 m. vasario 26 d. Tarybos pamatiniu sprendimu 2009/299/TVR, iš dalies keičiančiu Pamatinius sprendimus 2002/584/TVR, 2005/214/TVR, 2006/783/TVR, 2008/909/TVR ir 2008/947/TVR ir stiprinančiu asmenų procesines teises bei skatinančiu tarpusavio pripažinimo principo taikymą sprendimams, priimtiems atitinkamam asmeniui asmeniškai nedalyvavus teisminiame nagrinėjime (OL L 81, p. 24), 4 a straipsnio ir Europos Sąjungos pagrindinių teisių chartijos 47, 48 ir 53 straipsnių išaiškinimas — Sprendimai, priimti procese, kuriame suinteresuotasis asmuo asmeniškai nedalyvavo — „In absentia“ paskirtos bausmės vykdymas — Galimybė skųsti teismo sprendimą.

      Rezoliucinė dalis

               1.

               2002 m. birželio 13 d. Tarybos pagrindų sprendimo 2002/584/TVR dėl Europos arešto orderio ir perdavimo tarp valstybių narių tvarkos, iš dalies pakeisto 2009 m. vasario 26 d. Tarybos pamatiniu sprendimu 2009/299/TVR, 4a straipsnio 1 dalis turi būti aiškinama taip: pagal ją draudžiama šioje nuostatoje nurodytais atvejais vykdančiajai teisminei institucijai nustatyti Europos arešto orderio, išduoto siekiant įvykdyti bausmę, vykdymo sąlygą, pagal kurią tam tikras in absentia priimtas nuosprendis galėtų būti apskųstas išduodančiojoje valstybėje narėje.

               2.

               Pagrindų sprendimo 2002/584, iš dalies pakeisto Pamatiniu sprendimu 2009/299, 4a straipsnio 1 dalis atitinka iš Europos Sąjungos pagrindinių teisių chartijos 47 straipsnio ir 48 straipsnio 2 dalies kylančius reikalavimus.

               3.

               Europos Sąjungos pagrindinių teisių chartijos 53 straipsnis turi būti aiškinamas taip: juo neleidžiama valstybei narei nustatyti asmens, nuteisto in absentia, perdavimo sąlygos, pagal kurią jam turi būti sudaryta galimybė apskųsti nuosprendį išduodančiojoje valstybėje narėje, taip siekiant išvengti jos konstitucijoje užtikrintų teisės į teisingą bylos nagrinėjimą ir teisės į gynybą pažeidimo.

      (1)  OL C 290, 2011 10 1.


title: Byla T-177/12: 2012 m. balandžio 20 d. pareikštas ieškinys byloje Spraylat prieš ECHA

text:
               16.6.2012

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 174/26

         2012 m. balandžio 20 d. pareikštas ieškinys byloje Spraylat prieš ECHA

   (Byla T-177/12)
   2012/C 174/44
   Proceso kalba: vokiečių

      Šalys

      Ieškovė: Spraylat GmbH (Achenas, Vokietija), atstovaujama advokato K. Fischer

      Atsakovė: Europos cheminių medžiagų agentūra (ECHA)

      Reikalavimai

   Ieškovė Bendrojo Teismo prašo:

               —

               panaikinti 2012 m. vasario 21 d. administravimo mokestį, kurį atsakovė nustatė ieškovei ir apie kurį pranešė 2012 m. vasario 21 d. (sąskaita faktūra Nr. 10030371);

               —

               priteisti iš atsakovės bylinėjimosi išlaidas.

         Nepatenkinus pirmojo reikalavimo, ieškovė prašo panaikinti 2012 m. vasario 15 d. Sprendimą SME(2012)1445.

      Ieškinio pagrindai ir pagrindiniai argumentai

   Grįsdama ieškinį ieškovė remiasi penkiais pagrindais.

               1.

               Pirmasis ieškinio pagrindas, susijęs su Reglamento (EB) Nr. 1907/2006 (1) ir Reglamento (EB) Nr. 340/2008 (2) pažeidimu
               Ieškovė teigia, kad, kaip matyti iš abiejų reglamentų, vienintelis leistinas egzistavimo pagrindas rinkti nustatytą administravimo mokestį pagal Reglamento Nr. 340/2008 13 straipsnio 4 dalį yra skirtas padengti ECHA išlaidas už registracijos peržiūrą, susijusią su įmonės dydžiu, ir kad į tai nebuvo atsižvelgta, nustatant administravimo mokestį pagal ECHA valdančiosios tarybos sprendimą MB/D/29/2010. Ieškovė teigia, jog taip pat nėra leidžiama rinkti administravimo mokesčio, nustatomo pagal įmonės dydį, o tai reiškia, jog didelės įmonės turi padengti išlaidas, atsirandančias už mažesnių įmonių peržiūrą.

               2.

               Antrasis ieškinio pagrindas, susijęs su proporcingumo principo pažeidimu
               Pagal šį principą atsakovės administravimo mokesčio rinkimas turi būti proporcingas atsakovės suteiktoms paslaugoms. Ieškovės teigimu, jei 20 700 EUR mokestis palyginamas su atsakovės faktiškai atliktomis administravimo paslaugomis, matyti, jog tai nėra tas atvejis.

               3.

               Trečiasis ieškinio pagrindas, susijęs su bendrojo lygybės principo pažeidimu
               Šiuo atžvilgiu ieškovė nurodo, kad dėl administracinio mokesčio dydžio nustatymo pagal įmonės dydį taip pat atsiranda neteisėtas nevienodas vertinimas. Be to, pakoregavusi savo administracinę praktiką, atsakovė pažeidžia lygybės principą, nes ji ieškovę vertina nevienodai lyginant su kitomis registruotomis įmonėmis, kurioms atsakovė suteikė galimybę, gavus registracijos numerį, taip pat pakoreguoti įmonės dydį, siekiant išvengti administravimo mokesčio mokėjimo.

               4.

               Ketvirtasis ieškinio pagrindas, susijęs su teisinio saugumo principo ir teisės į gerą administravimą pažeidimu
               Nors atsakovė patvirtino aplinkybę, jog registravimo praktikoje praktiškai sunku nustatyti teisingą įmonės dydį, ji — prieštaraudama teisei į gerą administravimą — nesuteikė ieškovei galimybės pakoreguoti duomenų, išvengiant administravimo mokesčio mokėjimo

               5.

               Penktasis ieškinio pagrindas, susijęs su neteisėtu teisėkūros galios atsakovei delegavimu
               Pagal Reglamento Nr. 340/2008 13 straipsnio 4 dalį atsakovė turi teisę rinkti administravimo mokestį, nenurodydama reglamente apmokestinimo, pirmiausia paties mokesčio dydžio, detalių. Ieškovės manymu, tai yra neteisėtas teisėkūros galios atsakovei delegavimas.

      (1)  2006 m. gruodžio 18 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentas (EB) Nr. 1907/2006 dėl cheminių medžiagų registracijos, įvertinimo, autorizacijos ir apribojimų (REACH), įsteigiantis Europos cheminių medžiagų agentūrą, iš dalies keičiantis Direktyvą 1999/45/EB bei panaikinantis Tarybos reglamentą (EEB) Nr. 793/93, Komisijos reglamentą (EB) Nr. 1488/94, Tarybos direktyvą 76/769/EEB ir Komisijos direktyvas 91/155/EEB, 93/67/EEB, 93/105/EB bei 2000/21/EB (OL L 396, p. 1).

      (2)  2008 m. balandžio 16 d. Komisijos reglamentas (EB) Nr. 340/2008 dėl Europos cheminių medžiagų agentūrai mokėtinų mokesčių pagal Europos Parlamento ir Tarybos reglamentą (EB) Nr. 1907/2006 dėl cheminių medžiagų registracijos, įvertinimo, autorizacijos ir apribojimų (REACH) (OL L 107, 2008 4 17, p. 6)


title: Byla T-255/11: 2011 m. gruodžio 7 d. Bendrojo Teismo nutartis byloje Fellah prieš Tarybą (Bendra užsienio ir saugumo politika — Ribojamosios priemonės, taikytinos atsižvelgiant į padėtį Dramblio Kaulo Krante — Išbraukimas iš susijusių asmenų sąrašo — Ieškinys dėl panaikinimo — Nereikalingumas priimti sprendimą)

text:
               11.2.2012

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 39/14

         2011 m. gruodžio 7 d. Bendrojo Teismo nutartis byloje Fellah prieš Tarybą

   (Byla T-255/11) (1)

   (Bendra užsienio ir saugumo politika - Ribojamosios priemonės, taikytinos atsižvelgiant į padėtį Dramblio Kaulo Krante - Išbraukimas iš susijusių asmenų sąrašo - Ieškinys dėl panaikinimo - Nereikalingumas priimti sprendimą)
   2012/C 39/27
   Proceso kalba: prancūzų

      Šalys

      Ieškovas: Zakaria Fellah (Niujorkas, Jungtinės Amerikos Valstijos), atstovaujamas advokato G. Collard

      Atsakovė: Europos Sąjungos Taryba, atstovaujama B. Driessen ir G. Étienne

      Dalykas

   Prašymas panaikinti 2011 m. balandžio 6 d. Tarybos sprendimą 2011/221/BUSP, kuriuo iš dalies keičiamas Sprendimas 2010/656/BUSP, kuriuo atnaujinamos ribojamosios priemonės Dramblio Kaulo Krantui (OL L 93, p. 20), ir 2011 m. balandžio 6 d. Tarybos reglamentą (ES) Nr.°330/2011, kuriuo iš dalies keičiamas Reglamentas (EB) Nr. 560/2005, nustatantis tam tikras konkrečias ribojančias priemones, taikytinas tam tikriems asmenims ir subjektams atsižvelgiant į padėtį Dramblio Kaulo Krante (OL L 93, p. 10).

      Rezoliucinė dalis

               1.

               Nebereikia priimti sprendimo dėl ieškinio.

               2.

               Priteisti iš Europos Sąjungos Tarybos bylinėjimosi išlaidas.

               3.

               Nereikia priimti sprendimo dėl Europos Komisijos prašymo įstoti į bylą.

      (1)  OL C 211, 2011 7 16.


title: Byla F-118/15: 2016 m. birželio 28 d. Tarnautojų teismo (vienas teisėjas) sprendimas byloje Kotula/Komisija (Viešoji tarnyba — Pareigūnai — Pareigūnų tarnybos nuostatų 45 straipsnis — 2014 m. pareigų paaukštinimo procedūra — Pareigūnų tarnybos nuostatų 45 straipsnio bendrosios įgyvendinimo nuostatos — Pareigūnų, kurių pareigas generaliniai direktoriai ir tarnybų vadovai siūlo paaukštinti, sąrašas — Ieškovo vardo ir pavardės neįtraukimas — Perkėlimas iš vienos institucijos į kitą — Atsižvelgimas į ankstesnės institucijos parengtas vertinimo ataskaitas — Galimybė jungtiniame pareigų paaukštinimo komitete ginčyti pareigūnų, kurių pareigas siūloma paaukštinti, sąrašą — Pareigūnų, kurių pareigos gali būti paaukštintos, nuopelnų palyginimas)

text:
               8.8.2016

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 287/35

         2016 m. birželio 28 d. Tarnautojų teismo (vienas teisėjas) sprendimas byloje Kotula/Komisija

   (Byla F-118/15) (1)

   ((Viešoji tarnyba - Pareigūnai - Pareigūnų tarnybos nuostatų 45 straipsnis - 2014 m. pareigų paaukštinimo procedūra - Pareigūnų tarnybos nuostatų 45 straipsnio bendrosios įgyvendinimo nuostatos - Pareigūnų, kurių pareigas generaliniai direktoriai ir tarnybų vadovai siūlo paaukštinti, sąrašas - Ieškovo vardo ir pavardės neįtraukimas - Perkėlimas iš vienos institucijos į kitą - Atsižvelgimas į ankstesnės institucijos parengtas vertinimo ataskaitas - Galimybė jungtiniame pareigų paaukštinimo komitete ginčyti pareigūnų, kurių pareigas siūloma paaukštinti, sąrašą - Pareigūnų, kurių pareigos gali būti paaukštintos, nuopelnų palyginimas))
   (2016/C 287/43)
   Proceso kalba: prancūzų

      Šalys

      Ieškovas: Marcin Kotula (Briuselis, Belgija), atstovaujamas advokatų N. de Montigny ir J.-N. Louis

      Atsakovė: Europos Komisija, atstovaujama C. Berardis-Kayser ir G. Berscheid

      Bylos dalykas

   Prašymas panaikinti Komisijos sprendimą nepaaukštinti ieškovo per 2014 m. pareigų paaukštinimo procedūrą.

      Sprendimo rezoliucinė dalis

               1.

               Atmesti ieškinį.

               2.

               Kiekviena šalis padengia savo bylinėjimosi išlaidas.

      (1)  OL C 320, 2015 9 28, p. 57.


title: Byla T-369/09: 2009 m. rugsėjo 22 d. pareikštas ieškinys byloje Sociedade Quinta do Portal prieš VRDT — Vallegre-Vinhos do Porto (PORTO ALLEGRE)

text:
               5.12.2009

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 297/22

         2009 m. rugsėjo 22 d. pareikštas ieškinys byloje Sociedade Quinta do Portal prieš VRDT — Vallegre-Vinhos do Porto (PORTO ALLEGRE)

   (Byla T-369/09)
   2009/C 297/32
   Kalba, kuria surašytas ieškinys: portugalų

      Šalys

      Ieškovė: Sociedade Quinta do Portal, SA (Lisabona, Portugalija), atstovaujama advokato B. Belchior

      Atsakovė: Vidaus rinkos derinimo tarnyba (prekių ženklams ir pramoniniam dizainui)

      Kita procedūros Apeliacinėje taryboje šalis: Vallegre-Vinhos do Porto, SA (Sabroza, Portugalija)

      Ieškovės reikalavimai

               —

               Panaikinti 2009 m. birželio 18 d. Vidaus rinkos derinimo tarnybos (prekių ženklams ir pramoniniam dizainui) pirmosios apeliacinės tarybos sprendimą byloje R 1012/2008-1, kuriuo Pirmosios instancijos teismas atmetė apeliantės ieškinį dėl Anuliavimo skyriaus sprendimo pripažinti žodinio Bendrijos prekių ženklo PORTO ALEGRE registraciją negaliojančia ir

               —

               priteisti iš VRDT bylinėjimosi išlaidas.

      Ieškinio pagrindai ir pagrindiniai argumentai

      Įregistruotas Bendrijos prekių ženklas, dėl kurio pateiktas prašymas pripažinti jo registraciją negaliojančia: žodinis prekių ženklas PORTO ALEGRE 33 klasės prekėms

      Bendrijos prekių ženklo savininkas: ieškovė

      Šalis, prašanti pripažinti Bendrijos prekių ženklo registraciją negaliojančia: Kita procedūros Apeliacinėje taryboje šalis

      Prekių ženklas, kuriuo remiasi šalis, prašanti pripažinti registraciją negaliojančia: ankstesnis žodinis Portugalijos prekių ženklas VISTA ALEGRE 33 klasės prekėms

      Anuliavimo skyriaus sprendimas: pripažinti žodinio Bendrijos prekių ženklo PORTO ALEGRE registraciją negaliojančia

      Apeliacinės tarybos sprendimas: atmesti apeliaciją

      Ieškinio pagrindai: Reglamento (EB) Nr. 207/2009 8 straipsnio 1 dalies b punkto pažeidimas, nes Apeliacinė taryba neteisingai išaiškino šią nuostatą ir todėl klaidingai nusprendė, kad kyla pavojus supainioti du aptariamus prekių ženklus.


title: Byla T-414/11: 2013 m. liepos 8 d. Bendrojo Teismo nutartis byloje Nutrichem Diät + Pharma GmbH prieš VRDT — Gervais Danone (Active) (Bendrijos prekių ženklas — Protestas — Protesto atsiėmimas — Nereikalingumas priimti sprendimą)

text:
               7.9.2013

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 260/41

         2013 m. liepos 8 d. Bendrojo Teismo nutartis byloje Nutrichem Diät + Pharma GmbH prieš VRDT — Gervais Danone (Active)

   (Byla T-414/11) (1)

   (Bendrijos prekių ženklas - Protestas - Protesto atsiėmimas - Nereikalingumas priimti sprendimą)
   2013/C 260/73
   Proceso kalba: vokiečių

      Šalys

      Ieškovė: Nutrichem Diät + Pharma GmbH (Rotas, Vokietija), atstovaujama advokatų D. Jochim ir R. Egerer

      Atsakovė: Vidaus rinkos derinimo tarnyba (prekių ženklams ir pramoniniam dizainui), atstovaujama iš pradžių K. Klüpfel, vėliau D. Walicka

      Kita procedūros VRDT Apeliacinėje taryboje šalis, įstojusi į bylą Bendrajame Teisme: Compagnie Gervais Danone (Levallois Perret, Prancūzija), atstovaujama advokato M. de Justo Bailey

      Dalykas

   Ieškinys dėl 2011 m. gegužės 4 d. VRDT pirmosios apeliacinės tarybos sprendimo (byla R 683/2010-1), susijusio su protesto procedūra tarp Nutrichem Diät + Pharma GmbH ir Compagnie Gervais Danone.

      Rezoliucinė dalis

               1.

               Nėra reikalo nagrinėti bylą.

               2.

               Ieškovė ir įstojusi į bylą šalis padengia savo bylinėjimosi išlaidas ir, kiekviena atskirai, pusę atsakovės bylinėjimosi išlaidų.

      (1)  OL C 298, 2011 10 8.


title: Sujungtos bylos T-354/07–T-356/07 2008 m. birželio 26 d. Pirmosios instancijos teismo nutartis byloje Pfizer prieš VRDT — Isdin (FOTOPROTECTOR ISDIN) (Bendrijos prekių ženklas — Paraiška dėl registracijos pripažinimo negaliojančia — Panaikinimas — Nereikalingumas priimti sprendimą)

text:
               30.8.2008

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 223/43

         2008 m. birželio 26 d. Pirmosios instancijos teismo nutartis byloje Pfizer prieš VRDT — Isdin (FOTOPROTECTOR ISDIN)

   (Sujungtos bylos T-354/07–T-356/07) (1)

   (Bendrijos prekių ženklas - Paraiška dėl registracijos pripažinimo negaliojančia - Panaikinimas - Nereikalingumas priimti sprendimą)
   (2008/C 223/75)
   Proceso kalba: ispanų
   Šalys

      Ieškovė: Pfizer Ltd (Sandvičas, Kentas, Jungtinė Karalystė), atstovaujama advokatų V. von Bomhard, A. Renck, T. Dolde ir solisitoriaus M. Hawkins

      Atsakovė: Vidaus rinkos derinimo tarnyba (prekių ženklams ir pramoniniam dizainui) (VRDT), atstovaujama Ó. Mondéjar Ortuño

      Kita procedūros Apeliacinėje taryboje šalis, įstojusi į bylą Pirmosios instancijos teisme: Isdin SA (Barselona, Ispanija), atstovaujama advokato M. Esteve Sanz
   Dalykas
   Trys ieškiniai dėl 2007 m. birželio 28 d. VRDT pirmosios apeliacinės tarybos sprendimų (atitinkamai bylose R 567/2006-1, R 566/2006-1 ir R 565/2006-1), susijusių su registracijos pripažinimo negaliojančia procedūra tarp Pfizer Ltd ir Isdin SA, panaikinimo.
   Rezoliucinė dalis

               1.

               Nebėra reikalo priimti sprendimą dėl ieškinio.

               2.

                  Isdin SA padengia savo ir Vidaus rinkos derinimo tarnybos (prekių ženklams ir pramoniniam dizainui) (VRDT) patirtas bylinėjimosi išlaidas. Pfizer Ltd padengia savo bylinėjimosi išlaidas.

      (1)  OL C 269, 2007 11 10.


title: Byla C-496/06 2006 m. gruodžio 4 d. pareikštas ieškinys byloje Europos Bendrijų Komisija prieš Vokietijos Federacinę Respubliką

text:
               30.12.2006

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 326/52

         2006 m. gruodžio 4 d. pareikštas ieškinys byloje Europos Bendrijų Komisija prieš Vokietijos Federacinę Respubliką

   (Byla C-496/06)
   (2006/C 326/105)
   Proceso kalba: vokiečių
   Šalys

      Ieškovė: Europos Bendrijų Komisija, atstovaujama M. Condou-Durande ir W. Bogensberger

      Atsakovė: Vokietijos Federacinė Respublika
   Ieškovės reikalavimai

               —

               Pripažinti, kad nepriėmusi įstatymų ir kitų teisės aktų, reikalingų 2003 m. sausio 27 d. Tarybos direktyvai 2003/9/EB, nustatančiai minimalias normas dėl prieglobsčio prašytojų priėmimo (1), įgyvendinti arba nepranešusi apie juos Komisijai, Vokietijos Federacinė Respublika pažeidė savo įsipareigojimus pagal šią direktyvą.

               —

               Priteisti iš Vokietijos Federacinės Respublikos bylinėjimosi išlaidas.

         Ieškinio pagrindai ir pagrindiniai argumentai
   Direktyvos perkėlimo į nacionalinę teisę terminas baigėsi 2005 m. vasario 6 dieną.

      (1)  OL L 31, p. 18.


title: Byla C-461/11: 2011 m. rugsėjo 2 d. Stockholms tingsrätt (Švedija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje Ulf Kazimierz Radziejewski prieš Kronofogdemyndigheten i Stockholm

text:
               19.11.2011

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 340/10

         2011 m. rugsėjo 2 d.Stockholms tingsrätt (Švedija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje Ulf Kazimierz Radziejewski prieš Kronofogdemyndigheten i Stockholm

   (Byla C-461/11)
   2011/C 340/17
   Proceso kalba: švedų

      Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas

      Stockholms tingsrätt

      Šalys pagrindinėje byloje

      Pareiškėjas: Ulf Kazimierz Radziejewski

      Kita apeliacinio proceso šalis: Kronofogdemyndigheten i Stockholm

      Prejudicinis klausimas

   Ar Skuldsaneringslagen (2006:548) (2006 m. Skolos nurašymo įstatymas Nr. 548) 4 straipsnyje nustatytą reikalavimą turėti gyvenamąją vietą Švedijoje darbuotojui, siekiančiam pasinaudoti savo laisvo judėjimo teise, reikia laikyti galinčiu būti jam kliūtimi išvykti iš Švedijos arba jį nuo to atgrasančiu veiksniu, ir ar dėl to šis reikalavimas laikytinas prieštaraujančiu laisvo darbuotojų judėjimo Sąjungoje principui, įtvirtintam Sutarties dėl Europos Sąjungos veikimo 45 straipsnyje?


title: Byla T-295/08: 2010 m. birželio 16 d. Bendrojo Teismo nutartis byloje CPS Color Group prieš VRDT — Fema Farben und Putze (TEMACOLOR)

text:
               14.8.2010

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 221/59

         2010 m. birželio 16 d. Bendrojo Teismo nutartis byloje CPS Color Group prieš VRDT — Fema Farben und Putze (TEMACOLOR)

   (Byla T-295/08) (1)

   ()
   2010/C 221/94
   Proceso kalba: anglų
   Septintosios kolegijos pirmininkas nutartimi nurodė išbraukti bylą iš registro.

      (1)  OL C 247, 2008 9 27.


title: Byla C-583/13 P: 2015 m. birželio 18 d. Teisingumo Teismo (antroji kolegija) sprendimas byloje Deutsche Bahn AG, DB Mobility Logistics AG, DB Energie GmbH, DB Netz AG, Deutsche Umschlaggesellschaft Schiene-Straße (DUSS) mbH, DB Schenker Rail GmbH, DB Schenker Rail Deutschland AG/Europos Komisija, Ispanijos Karalystė, ELPA priežiūros institucija, Europos Sąjungos Taryba (Apeliacinis skundas — Konkurencija — Geležinkelio eismo ir papildomų paslaugų sektorius — Piktnaudžiavimas dominuojančia padėtimi — Reglamentas (EB) Nr. 1/2003 — 20 straipsnis ir 28 straipsnio 1 dalis — Administracinė procedūra — Sprendimas, kuriame nurodoma atlikti patikrinimą — Komisijos įgaliojimai atlikti patikrinimą — Pagrindinė teisė į būsto neliečiamybę — Išankstinio teismo leidimo nebuvimas — Veiksminga teisminė kontrolė — Atsitiktinai nustatytos aplinkybės)

text:
               24.8.2015

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 279/6

         2015 m. birželio 18 d. Teisingumo Teismo (antroji kolegija) sprendimas byloje Deutsche Bahn AG, DB Mobility Logistics AG, DB Energie GmbH, DB Netz AG, Deutsche Umschlaggesellschaft Schiene-Straße (DUSS) mbH, DB Schenker Rail GmbH, DB Schenker Rail Deutschland AG/Europos Komisija, Ispanijos Karalystė, ELPA priežiūros institucija, Europos Sąjungos Taryba

   (Byla C-583/13 P) (1)

   ((Apeliacinis skundas - Konkurencija - Geležinkelio eismo ir papildomų paslaugų sektorius - Piktnaudžiavimas dominuojančia padėtimi - Reglamentas (EB) Nr. 1/2003 - 20 straipsnis ir 28 straipsnio 1 dalis - Administracinė procedūra - Sprendimas, kuriame nurodoma atlikti patikrinimą - Komisijos įgaliojimai atlikti patikrinimą - Pagrindinė teisė į būsto neliečiamybę - Išankstinio teismo leidimo nebuvimas - Veiksminga teisminė kontrolė - Atsitiktinai nustatytos aplinkybės))
   (2015/C 279/07)
   Proceso kalba: vokiečių

      Šalys

      Apeliantės: Deutsche Bahn AG, DB Mobility Logistics AG, DB Energie GmbH, DB Netz AG, Deutsche Umschlaggesellschaft Schiene-Straße (DUSS) mbH, DB Schenker Rail GmbH, DB Schenker Rail Deutschland AG, atstovaujamos Rechtsanwälte W. Deselaers, E. Venot ir J. Brückner

      Kitos proceso šalys: Europos Komisija, atstovaujama L. Malferrari ir R. Sauer, Ispanijos Karalystė, atstovaujama A. Rubio González ir L. Banciella Rodríguez-Miñón, ELPA priežiūros institucija, atstovaujama M. Schneider, X. Lewis ir M. Moustakali, Europos Sąjungos Taryba

      Rezoliucinė dalis

               1.

               Panaikinti Europos Sąjungos Bendrojo Teismo sprendimą Deutsche Bahn ir kt./Komisija (T-289/11, T-290/11 ir T-521/11, EU:T:2013:404) tiek, kiek juo buvo atmestas ieškinys dėl antro ir trečio sprendimų atlikti patikrinimus (2011 m. kovo 30 d. Sprendimas C(2011) 2365 ir 2011 m. liepos 14 d. Sprendimas C(2011) 5230).

               2.

               Panaikinti 2011 m. kovo 30 d. Komisijos sprendimą C(2011) 2365 ir 2011 m. liepos 14 d. Komisijos sprendimą C(2011) 5230.

               3.

               Atmesti likusią apeliacinio skundo dalį.

               4.

               Priteisti iš Deutsche Bahn AG, DB Mobility Logistics AG, DB Energie GmbH, DB Netz AG, Deutsche Umschlaggesellschaft Schiene-Straße (DUSS) mbH, DB Schenker Rail GmbH ir DB Schenker Rail Deutschland AG pusę savo su šiuo apeliaciniu procesu susijusių bylinėjimosi išlaidų ir pusę Komisijos šiame procese patirtų bylinėjimosi išlaidų.

               5.

               Priteisti iš Europos Komisijos pusę savo su šiuo apeliaciniu procesu susijusių bylinėjimosi išlaidų ir pusę Deutsche Bahn AG, DB Mobility Logistics AG, DB Energie GmbH, DB Netz AG, Deutsche Umschlaggesellschaft Schiene-Straße (DUSS) mbH, DB Schenker Rail GmbH ir DB Schenker Rail Deutschland AG šiame procese patirtų bylinėjimosi išlaidų.

               6.

               Priteisti iš Deutsche Bahn AG, DB Mobility Logistics AG, DB Energie GmbH, DB Netz AG, Deutsche Umschlaggesellschaft Schiene-Straße (DUSS) mbH, DB Schenker Rail GmbH ir DB Schenker Rail Deutschland AG su byla T-289/11 susijusias bylinėjimosi išlaidas.

               7.

               Priteisti iš Komisijos su bylomis T-290/11 ir T-521/11 susijusias bylinėjimosi išlaidas.

               8.

               Ispanijos Karalystė padengia savo bylinėjimosi išlaidas.

               9.

               ELPA priežiūros institucija padengia savo bylinėjimosi išlaidas.

      (1)  OL C 24, 2014 1 25.


title: Byla F-106/11: 2011 m. spalio 18 d. pareikštas ieškinys byloje ZZ prieš ECB

text:
               28.1.2012

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 25/68

      2011 m. spalio 18 d. pareikštas ieškinys byloje ZZ prieš ECB

      (Byla F-106/11)
      (2012/C 25/131)
      Proceso kalba: anglų

         Šalys

         Ieškovas: ZZ, atstovaujamas advokatų L. Levi ir M. Vandenbussche

         Atsakovas: Europos centrinis bankas

         Ginčo dalykas bei aprašymas

      Žmogiškųjų išteklių, biudžeto ir organizavimo generalinio direktorato generalinio direktoriaus pavaduotojo sprendimo apeliantui kaip drausminę nuobaudą skirti papeikimą, panaikinimas.

         Ieškovo reikalavimai

      Ieškovas Tarnautojų teismo prašo:

                  —

                  Panaikinti 2011 m. balandžio 15 d. DG-H generalinio direktoriaus pavaduotojo sprendimą apeliantui kaip drausminę nuobaudą skirti papeikimą ir, esant reikalui, 2011 m. rugpjūčio 4 d. sprendimą atmesti specialią apeliaciją.

                  —

                  Nurodyti kompensuoti apelianto patirtą neturtinę žalą, vertinamą 10 000 eurų.

                  —

                  Priteisti iš ECB bylinėjimosi išlaidas.


title: Byla T-466/14: 2014 m. birželio 24 d. pareikštas ieškinys byloje Ispanija/Komisija

text:
               11.8.2014

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 261/45

         2014 m. birželio 24 d. pareikštas ieškinys byloje Ispanija/Komisija

   (Byla T-466/14)
   2014/C 261/72
   Proceso kalba: ispanų

      Šalys

      Ieškovė: Ispanijos Karalystė, atstovaujama Abogado del Estado A. Rubio González

      Atsakovė: Europos Komisija

      Reikalavimai

   Ieškovė Bendrojo Teismo prašo:

               —

               iš dalies panaikinti 2014 m. balandžio 14 d. Komisijos sprendimą, kuriuo konstatuojama, kad importo muitus grąžinti pagrįsta pagal Mokesčių kodekso [Reglamentas (EEB) Nr. 2913/92] 236 straipsnį, skaitomą kartu su 220 straipsnio 2 dalies b punktu, ir kad tam tikru atveju importo muitus grąžinti nepagrįsta (REM 02/2013), kiek juo atsisakoma grąžinti tam tikrus importo muitus, kai ji pripažįsta, kad toks grąžinimas nepagrįstas, ir

               —

               priteisti iš Komisijos bylinėjimosi išlaidas.

      Ieškinio pagrindai ir pagrindiniai argumentai

   Grįsdama ieškinį ieškovė remiasi dviem pagrindais.

               1.

               Pirmasis ieškinio pagrindas susijęs su gero administravimo principo, siejamo su 1993 m. liepos 2 d. Komisijos reglamento (EEB) Nr. 2454/93, išdėstančio Tarybos reglamento (EEB) Nr. 2913/92, nustatančio Bendrijos muitinės kodeksą, įgyvendinimo nuostatas (OL L 253, p. 1; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 2 sk., 6 t., p. 3) 872a straipsniu, pažeidimu.

                           —

                           Šiuo aspektu ieškovė tvirtina, kad muitų grąžinimo procedūroje, per kurią Komisija gali pateikti papildomus prašymus pateikti, jos nuomone, reikšmingą informaciją ir pranešti apie motyvus, dėl kurių gali būti priimtas nepalankus sprendimas, kitais motyvais, o ne tais, apie kuriuos pranešta iš anksto, pagrįstu sprendimu atsisakyti grąžinti muitus pažeidžiamas Europos Sąjungos pagrindinių teisių chartijos 41 straipsnis.

               2.

               Antrasis ieškinio pagrindas susijęs su 1992 m. spalio 12 d. Tarybos reglamento (EEB) Nr. 2913/92, nustatančio Bendrijos muitinės kodeksą (OL L 302, p. 1; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 2 sk., 4 t., p. 307), 220 straipsnio 2 dalies b punkto pažeidimu.

                           —

                           Ieškovės nuomone, buvo įvykdyti nusistovėjusioje teismo praktikoje išplėtoti reikalavimai, kuriais praeityje pagrįsta daugybė tuno sektoriuje priimtų palankių Komisijos sprendimų grąžinti muitus. Konkrečiai kalbant, įvykdyti reikalavimai dėl teisės aktų sudėtingumo, neteisingų faktų dėl eksportuotojo kaltės pateikimo nebuvimo, skirtingo aiškinimo remiantis teisinga informacija, dalinės Komisijos atsakomybės ir fakto, kad kompetentingosios valdžios institucijos nuolat darė tą pačią klaidą ir niekada teisingai netaikė teisės aktų.


title: Byla T-76/12: 2015 m. lapkričio 18 d. Bendrojo Teismo sprendimas byloje Nu Air Compressors and Tools/Komisija (Dempingas — Tam tikrų Kinijos kilmės kompresorių importas — Atsisakymas iš dalies grąžinti sumokėtus antidempingo muitus — Eksporto kainos nustatymas — Antidempingo muitų atskaitymas — Padarinių keitimas panaikinimo momentu)

text:
               11.1.2016

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 7/15

         2015 m. lapkričio 18 d. Bendrojo Teismo sprendimas byloje Nu Air Compressors and Tools/Komisija
   (Byla T-76/12) (1)

   ((Dempingas - Tam tikrų Kinijos kilmės kompresorių importas - Atsisakymas iš dalies grąžinti sumokėtus antidempingo muitus - Eksporto kainos nustatymas - Antidempingo muitų atskaitymas - Padarinių keitimas panaikinimo momentu))
   (2016/C 007/21)
   Proceso kalba: anglų

      Šalys

      Ieškovė: Nu Air Compressors and Tools SpA (Robassomero, Italija), atstovaujama solisitoriaus R. MacLean ir advokato A. Bochon

      Atsakovė: Europos Komisija, atstovaujama A. Stobiecka-Kuik, K. Talabér-Ritz ir T. Maxian Rusche

      Dalykas

   Prašymas panaikinti 2011 m. gruodžio 6 d. Komisijos sprendimus C(2011) 8824 galutinis ir C(2011) 8812 galutinis, susijusius su prašymais grąžinti antidempingo muitus, sumokėtus už tam tikrus Kinijos Liaudies Respublikos kilmės kompresorius ir jeigu Bendrasis Teismas panaikintų šiuos sprendimus, palikti galioti šių sprendimų padarinius iki Komisija priims būtinas priemones būsimam Bendrojo Teismo sprendimui įvykdyti.

      Rezoliucinė dalis

               1.

               Panaikinti 2011 m. gruodžio 6 d. Komisijos sprendimų C(2011) 8824 galutinis ir C(2011) 8812 galutinis, susijusių su prašymais grąžinti antidempingo muitus, sumokėtus už tam tikrus Kinijos Liaudies Respublikos kilmės kompresorius, 1 straipsnį, tiek, kiek pagal jį Nu Air Compressors and Tools SpA negrąžinami antidempingo muitai, neteisingai sumokėti viršijant jame nurodytas sumas.

               2.

               Atmesti likusią ieškinio dalį.

               3.

               Priteisti iš Europos Komisijos bylinėjimosi išlaidas.

      (1)  OL C 118, 2012 4 21.


title: Byla T-165/06 2006 m. birželio 19 d. pareikštas ieškinys byloje Fiorucci prieš VRDT — EDWIN (žodinis prekių ženklas Elio Fiorucci )

text:
               12.8.2006

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 190/27

         2006 m. birželio 19 d. pareikštas ieškinys byloje Fiorucci prieš VRDT — EDWIN (žodinis prekių ženklas „Elio Fiorucci“)

   (Byla T-165/06)
   (2006/C 190/50)
   Proceso kalba: italų
   Šalys

      Ieškovė: Elio Fiorucci, atstovaujama advokatų Adriano Vanzetti, Giulio Sironi ir Francesco Rossi

      Atsakovė: Vidaus rinkos derinimo tarnyba (VRDT)

      Kita procedūros Apeliacinėje taryboje šalis: EDWIN CO.LTD.
   Ieškovės reikalavimai

               —

               Panaikinti 2006 m. balandžio 6 d. VRDT pirmosios apeliacinės tarybos sprendimą Nr. R238/2005-1 ir pripažinti negaliojančiu arba, subsidiariai, panaikinti Bendrijos prekių ženklą „Elio Fiorucci“ Nr. 000709006, kurio paraiška pateikta 1997 m. gruodžio 23 d., ir kuris įregistruotas 1999 m. balandžio 6 d.

               —

               Priteisti iš atsakovės bylinėjimosi išlaidas.

         Ieškinio pagrindai ir pagrindiniai argumentai

      Įregistruotas Bendrijos prekių ženklas, dėl kurio pateiktas prašymas pripažinti negaliojančiu: Žodinis prekių ženklas „Elio Fiorucci“ (paraiška įregistruoti Nr. 709.006 3, 18 ir 25 klasių prekėms).

      Bendrijos prekių ženklo savininkas: EDWIN CO.LTD.

      Šalis, prašanti pripažinti Bendrijos prekių ženklą negaliojančiu: Ieškovė.

      Šalies, prašančios pripažinti negaliojančiu, prekių ženklo suteikiama teisė: Teisė naudoti savo vardą.

      Anuliavimo skyriaus sprendimas: Patenkinti prašymą panaikinti.

      Apeliacinės tarybos sprendimas: Patenkinti apeliaciją ir atmesti prašymą panaikinti.

      Ieškinio pagrindai: Reglamento (EB) Nr. 40/94 dėl Bendrijos prekių ženklo 52 straipsnio 2 dalies a punkto, 12 straipsnio a punkto ir 50 straipsnio 1 dalies c punkto pažeidimas atsižvelgiant atitinkamai į Italijos pramoninės nuosavybės kodekso 8 straipsnio 3 dalį, 21 straipsnio 1 dalies a punktą ir 26 straipsnio 1 dalies b punktą.


title: Byla C-317/13: 2013 m. birželio 7 d. pareikštas ieškinys byloje Europos Parlamentas prieš Europos Sąjungos Tarybą

text:
               3.8.2013

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 226/7

         2013 m. birželio 7 d. pareikštas ieškinys byloje Europos Parlamentas prieš Europos Sąjungos Tarybą

   (Byla C-317/13)
   (2013/C 226/13)
   Proceso kalba: prancūzų

      Šalys

      Ieškovas: Europos Parlamentas, atstovaujama F. Drexler, A. Caiola ir M. Pencheva

      Atsakovė: Europos Sąjungos Taryba

      Ieškovo reikalavimai

               —

               Panaikinti 2013 m. kovo 7 d. Tarybos sprendimą 2013/129/ES dėl 4-metilamfetamino kontrolės priemonių (1).

               —

               Palikti galioti Tarybos sprendimo 2013/129/ES padarinius tol, kol jis bus pakeistas nauju tinkama forma priimtu sprendimu.

               —

               Priteisti iš Europos Sąjungos Tarybos bylinėjimosi išlaidas.

      Ieškinio pagrindai ir pagrindiniai argumentai

   Pirmiausia Parlamentas primena, kad ginčijamo sprendimo preambulėje daroma nuoroda į šiuos teisinius pagrindus: 2005 m. gegužės 10 d. Tarybos sprendimą 2005/387/TVR, dėl keitimosi informacija apie naujas psichoaktyvias medžiagas, jų rizikos įvertinimo ir kontrolės (2) ir Sutartį dėl Europos Sąjungos veikimo. Tuo remdamasis Parlamentas daro išvadą, kad Taryba tiesiogiai taiko ankščiau galiojusios redakcijos Europos Sąjungos sutarties 34 straipsnio 2 dalies c punktą.
   Ieškiniui dėl panaikinimo pagrįsti Parlamentas nurodo du pagrindus:
   Pirma, Parlamentas tvirtina, kad Taryba savo sprendimą pagrindė ankščiau galiojusios redakcijos ESS 34 straipsnio 2 dalies c punktu, kuris įsigaliojus Lisabonos sutarčiai panaikintas. Todėl ginčijamas sprendimas pagrįstas vien Sprendimu 2005/387/TVR, o jis yra antrinis teisinis pagrindas ir todėl neteisėtas.
   Antra ir atsižvelgiant į tai, kas išdėstyta, Parlamentas mano, kad buvo padaryti esminiai sprendimo priėmimo procesiniai pažeidimai. Pirma, jei būtų taikytinas ESS 34 straipsnio 2 dalies c punktas, prieš priimant ginčijamą sprendimą būtų reikėję pasikonsultuoti su Parlamentu, kaip tai numatyta ES 39 straipsnio 1 dalyje. Tačiau Parlamento teigimu, taip nebuvo padaryta. Antra, jei būtų pripažinta, kad taikytinos Lisabonos sutarties nuostatos, Parlamentas sprendimo priėmimo procedūroje turėjo dalyvauti pagal SESV 83 straipsnio 1 dalį. Kadangi tiek vienu, tiek kitu atveju Parlamentas nebuvo įtrauktas į ginčijamo sprendimo priėmimo procedūrą, buvo padarytas esminis procesinis pažeidimas.
   Galiausiai, tuo atveju, jei Teisingumo Teismas nuspręstu panaikinti ginčijamą sprendimą, Parlamentas mano, kad vadovaujantis SESV 264 straipsnio antra pastraipa reikia palikti galioti ginčijamo sprendimo padarinius tol, kol jis bus pakeistas nauju tinkama forma priimtu aktu.

      (1)  OL L 72, p. 11.

      (2)  OL L 127, p. 32.


title: 2005 m. gegužės 26 d. Teisingumo Teismo sprendimas (pirmoji kolegija), Byloje C-20/03 (dėl rechtbank van eerste aanleg te Brugge prašymo priimti prejudicinį sprendimą): baudžiamojoje byloje prieš Marcel Burmanjer, René Alexander Van Der Linden, Anthony De Jong (Laisvas prekių judėjimas — EB sutarties 28 straipsnis — Lygiaverčio poveikio priemonės — Kilnojamoji prekyba — Periodinių leidinių prenumeratos sutarčių sudarymas — Išankstinis leidimas)

text:
               23.7.2005

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 182/3

      TEISINGUMO TEISMO SPRENDIMAS

   (pirmoji kolegija)
   2005 m. gegužės 26 d.
   Byloje C-20/03 (dėl rechtbank van eerste aanleg te Brugge prašymo priimti prejudicinį sprendimą): baudžiamojoje byloje prieš Marcel Burmanjer, René Alexander Van Der Linden, Anthony De Jong
       (1)

   (Laisvas prekių judėjimas - EB sutarties 28 straipsnis - Lygiaverčio poveikio priemonės - Kilnojamoji prekyba - Periodinių leidinių prenumeratos sutarčių sudarymas - Išankstinis leidimas)
   (2005/C 182/05)
   Proceso kalba: olandų
   Byloje C-20/03 dėl 2003 m. sausio 17 d.rechtbank van eerste aanleg te Brugge (Belgija) sprendimu, kurį Teisingumo Teismas gavo 2003 m. sausio 21 d., pagal EB sutarties 234 straipsnį pateikto prašymo priimti prejudicinį sprendimą baudžiamojoje byloje prieš Marcel Burmanjer, René Alexander Van Der Linden, Anthony De Jong, Teisingumo Teismas (pirmoji kolegija), kurį sudaro kolegijos pirmininkas P. Jann, teisėjai A. Rosas (pranešėjas), K. Lenaerts, S. von Bahr ir K. Schiemann; generalinis advokatas P. Léger, sekretorė vyriausioji administratorė M.-F. Contet, 2005 m. gegužės 26 d. priėmė sprendimą, kurio rezoliucinėje dalyje nurodyta:
   Nacionalinė tvarka, pagal kurią valstybė narė pažeidimu laiko kilnojamąją periodinių leidinių prenumeratos prekybą neturint išankstinio leidimo, neprieštarauja EB sutarties 28 straipsniui, kai tokia tvarka taikoma nepriklausomai nuo nagrinėjamų prekių kilmės visiems atitinkamiems šioje valstybėje savo veiklą vykdantiems subjektams, su sąlyga, kad ši tvarka turi tą patį teisinį ir faktinį poveikį nacionalinių prekių prekybai, kaip ir iš kitų valstybių narių kilusių prekių prekybai.
   Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas turi patikrinti, ar, atsižvelgiant į pagrindinės bylos aplinkybes, nacionalinė teisė taikoma užtikrinant, jog ši tvarka turi tą patį teisinį ir faktinį poveikį nacionalinių prekių prekybai, kaip ir iš kitų valstybių narių kilusių prekių prekybai, o, jeigu taip nėra, jis turi nustatyti, ar nagrinėjama tvarka yra pateisinama bendrojo intereso tikslu Teisingumo Teismo praktikos, išaiškinusios šią sąvoką, prasme ir ar ji proporcinga šiam tikslui.

      (1)  OL C 70, 2003 3 22.


title: Byla T-73/12: 2015 m. lapkričio 18 d. Bendrojo Teismo sprendimas byloje Einhell Germany ir kt./Komisija (Dempingas — Tam tikrų Kinijos kilmės kompresorių importas — Atsisakymas grąžinti dalį sumokėto antidempingo muito — Eksporto kainos nustatymas — Antidempingo muito atėmimas — Panaikinimo sukeliamų padarinių laiko atžvilgiu pakeitimas)

text:
               8.2.2016

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 48/41

         2015 m. lapkričio 18 d. Bendrojo Teismo sprendimas byloje Einhell Germany ir kt./Komisija

   (Byla T-73/12) (1)

   ((Dempingas - Tam tikrų Kinijos kilmės kompresorių importas - Atsisakymas grąžinti dalį sumokėto antidempingo muito - Eksporto kainos nustatymas - Antidempingo muito atėmimas - Panaikinimo sukeliamų padarinių laiko atžvilgiu pakeitimas))
   (2016/C 048/46)
   Proceso kalba: anglų

      Šalys

      Ieškovės: Einhell Germany AG (Landau prie Izaro, Vokietija), Hans Einhell Nederlands BV (Breda, Nyderlandai), Einhell France SAS (Vilpentas, Prancūzija), Hans Einhell Österreich GmbH (Viena, Austrija), atstovaujamos solisitoriaus R. MacLean ir advokato A. Bochon

      Atsakovė: Europos Komisija, atstovaujama A. Stobiecka-Kuik, K. Talabér-Ritz ir T. Maxian Rusche

      Dalykas

   Prašymas iš dalies panaikinti 2011 m. gruodžio 6 d. Komisijos sprendimus K(2011) 8831 final, C(2011) 8825 final, C(2011) 8828 final ir K(2011) 8810 final dėl prašymų grąžinti už tam tikrų Kinijos Liaudies Respublikos kilmės kompresorių importą sumokėtą importo muitą ir, jeigu Bendrasis Teismas panaikins tuos sprendimus, palikti galioti jų sukeliamus padarinius, kol Komisija imsis priemonių, reikalingų Bendrojo Teismo sprendimui, kuris bus priimtas, vykdyti.

      Rezoliucinė dalis

               1.

               Panaikinti 2011 m. gruodžio 6 d. Komisijos sprendimų K(2011) 8831 final, C(2011) 8825 final, C(2011) 8828 final ir K(2011) 8810 final dėl prašymų grąžinti už tam tikrų Kinijos Liaudies Respublikos kilmės kompresorių importą sumokėtą importo muitą 1 straipsnius tiek, kiek juose nenurodyta Einhell Germany AG, Hans Einhell Nederlands BV, Einhell France SAS ir Hans Einhell Österreich GmbH grąžinti didesnes nei tuose straipsniuose nustatytas nepagrįstai sumokėto antidempingo muito sumas.

               2.

               Atmesti likusią ieškinio dalį.

               3.

               Europos Komisija padengia bylinėjimosi išlaidas.

      (1)  OL C 109, 2012 4 14.