title: Byla C-115/08: 2009 m. spalio 27 d. Teisingumo Teismo (didžioji kolegija) sprendimas byloje (Landesgericht Linz (Austrija) prašymas priimti prejudicinį sprendimą) Land Oberösterreich prieš ČEZ as (Ieškinys, kuriuo siekiama, kad būtų nutrauktas kitos valstybės teritorijoje esančios atominės elektrinės veiklos žalingas poveikis arba jo pavojus nekilnojamajam turtui — Pareiga toleruoti įrenginių, kuriems teismo vietos valstybėje išduotas administracinis leidimas, keliamą žalingą poveikį ir jo pavojų — Neatsižvelgimas į kitose valstybėse narėse išduotus leidimus — Vienodas vertinimas — Nediskriminavimo dėl pilietybės principas EAEB sutarties taikymo srityje)

text:
               19.12.2009

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 312/5

         2009 m. spalio 27 d. Teisingumo Teismo (didžioji kolegija) sprendimas byloje (Landesgericht Linz (Austrija) prašymas priimti prejudicinį sprendimą) Land Oberösterreich prieš ČEZ as
   (Byla C-115/08) (1)

   (Ieškinys, kuriuo siekiama, kad būtų nutrauktas kitos valstybės teritorijoje esančios atominės elektrinės veiklos žalingas poveikis arba jo pavojus nekilnojamajam turtui - Pareiga toleruoti įrenginių, kuriems teismo vietos valstybėje išduotas administracinis leidimas, keliamą žalingą poveikį ir jo pavojų - Neatsižvelgimas į kitose valstybėse narėse išduotus leidimus - Vienodas vertinimas - Nediskriminavimo dėl pilietybės principas EAEB sutarties taikymo srityje)
   2009/C 312/06
   Proceso kalba: vokiečių

      Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas

   Landesgericht Linz

      Šalys pagrindinėje byloje

      Ieškovė: Land Oberösterreich

      Atsakovė: ČEZ as

      Dalykas

   Prašymas priimti prejudicinį sprendimą — Landesgericht Linz (Austrija) — Laisvo prekių judėjimo, įsisteigimo laisvės, nediskriminavimo dėl pilietybės ir lojalumo principų aiškinimas — Nacionalinės teisės nuostata, numatanti galimybę pateikti ieškinį dėl žalos atlyginimo tik įrenginių, kuriems buvo išduotas administracinis leidimas, keliamo žalingo poveikio atveju — Šios nuostatos taikymo apribojimas tik nacionalinių valdžios institucijų išduotų leidimų atžvilgiu, sudarantis galimybę pareikšti civilinį ieškinį dėl kitos valstybės narės teritorijoje esančio įrenginio keliamo žalingo poveikio nutraukimo — Temelino atominė elektrinė

      Rezoliucinė dalis

               1.

               Diskriminacijos dėl pilietybės draudimo principas EAEB sutarties taikymo srityje draudžia taikyti valstybės narės teisės nuostatą, kokia nagrinėjama pagrindinėje byloje, pagal kurią įmonei, turinčiai reikalaujamus administracinius leidimus eksploatuoti kitoje valstybėje narėje esančią atominę elektrinę, galima pareikšti ieškinį dėl šio įrenginio keliamo žalingo poveikio arba jo pavojaus kaimyniniams sklypams nutraukimo, o įmonėms, kurios turi pramonės įrenginį teismo vietos valstybėje narėje, kurioje jam buvo išduotas administracinis leidimas, toks ieškinys negali būti reiškiamas ir galimas tik ieškinys dėl kaimyniniam sklypui padarytų nuostolių atlyginimo.

               2.

               Nacionalinis teismas privalo vidaus teisės aktą, kurį jis turi taikyti, kiek įmanoma aiškinti pagal Bendrijos teisės reikalavimus. Jeigu taip aiškinti neįmanoma, nacionalinis teismas privalo taikyti visą Bendrijos teisę ir saugoti pagal ją suteikiamas asmenų teises ir prireikus netaikyti bet kurios nuostatos, jeigu dėl jos taikymo, atsižvelgiant į bylos aplinkybes, kiltų Bendrijos teisei prieštaraujančios pasekmės.

      (1)  OL C 142, 2008 6 7.


title: Byla T-524/08: 2009 m. birželio 2 d. Pirmosios instancijos teismo nutartis byloje AVLUX prieš Parlamentą (Ieškinys dėl panaikinimo — Viešieji paslaugų pirkimai — Konkursas dėl Konrad Adenauer pastato Liuksemburge renovavimo ir išplėtimo darbų — Dalyvio pasiūlymo atmetimas — Sutarties sudarymo procedūros pripažinimas negaliojančia — Nereikalingumas priimti sprendimą)

text:
               15.8.2009

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 193/22

         2009 m. birželio 2 d. Pirmosios instancijos teismo nutartis byloje AVLUX prieš Parlamentą
   (Byla T-524/08) (1)

   (Ieškinys dėl panaikinimo - Viešieji paslaugų pirkimai - Konkursas dėl Konrad Adenauer pastato Liuksemburge renovavimo ir išplėtimo darbų - Dalyvio pasiūlymo atmetimas - Sutarties sudarymo procedūros pripažinimas negaliojančia - Nereikalingumas priimti sprendimą)
   2009/C 193/34
   Proceso kalba: prancūzų

      Šalys

      Ieškovė: AIB-Vinçotte Luxembourg (AVLUX ASBL) (Liuksemburgas, Liuksemburgas), atstovaujama advokato R. Adam

      Atsakovas: Europos Parlamentas, atstovaujamas M. Ecker ir D. Petersheim

      Dalykas

   Prašymas panaikinti 2008 m. spalio 2 d. Europos Parlamento sprendimą, kuriuo atmetamas ieškovės pasiūlymas, pateiktas per paskelbtą konkursą dėl Konrad Adenauer pastato Liuksemburge renovavimo ir išplėtimo darbų (OL 2008, S 193-254240).

      Rezoliucinė dalis

               1.

               Sprendimo dėl šio ieškinio priimti nebereikia.

               2.

               Priteisti iš Europos Parlamento bylinėjimosi išlaidas.

      (1)  OL C 44, 2009 2 21.


title: Byla C-101/15 P P: 2015 m. vasario 27 d. Pilkington Group Ltd, Pilkington Automotive Ltd, Pilkington Automotive Deutschland GmbH, Pilkington Holding GmbH, Pilkington Italia SpA pateiktas apeliacinis skundas dėl 2014 m. gruodžio 17 d. Bendrojo Teismo (antroji kolegija) priimto sprendimo byloje T-72/09 Pilkington Group Limited ir kt./Komisija

text:
               27.4.2015

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 138/45

         2015 m. vasario 27 d.Pilkington Group Ltd, Pilkington Automotive Ltd, Pilkington Automotive Deutschland GmbH, Pilkington Holding GmbH, Pilkington Italia SpA pateiktas apeliacinis skundas dėl 2014 m. gruodžio 17 d. Bendrojo Teismo (antroji kolegija) priimto sprendimo byloje T-72/09 Pilkington Group Limited ir kt./Komisija

   (Byla C-101/15 P P)
   (2015/C 138/58)
   Proceso kalba: anglų

      Šalys

      Apeliantės: Pilkington Group Ltd, Pilkington Automotive Ltd, Pilkington Automotive Deutschland GmbH, Pilkington Holding GmbH, Pilkington Italia SpA, atstovaujamos solisitorių S. Wisking ir K. Fountoukakos-Kyriakakos

      Kita proceso šalis: Europos Komisija

      Apeliančių reikalavimai

               —

               Iš dalies panaikinti Bendrojo Teismo sprendimą byloje T-72/09, kiek juo atmetamas ieškinys, pateiktas dėl sprendimo 2(c) straipsnio.

               —

               Sumažinti apeliantėms sprendimo 2(c) straipsnyje paskirtą baudą.

               —

               Nurodyti Komisijai sumokėti apeliantėms bylinėjimosi šiame procese išlaidas.

      Apeliacinio skundo pagrindai ir pagrindiniai argumentai

   Apeliantės tvirtina, kad Bendrojo Teismo sprendimas turi būti panaikintas dėl šių pagrindų:

               Pirma, Bendrasis Teismas padarė teisės klaidą aiškindamas 2006 m. Komisijos baudų gairių (1) 13 punktą, nes laikėsi nuomonės, kad nustatydama reikšmingą pardavimo sandorių vertę Komisija turėjo teisę atsižvelgti į pardavimo sandorius pagal sutartis, sudarytas iki pažeidimo laikotarpio, dėl kurių nebuvo iš naujo derėtasi per pažeidimo laikotarpį. Kadangi tokių pardavimo sandorių nepaveikė pažeidimas, nebuvo teisiškai tinkama į juos atsižvelgti nustatant baudos bazinį dydį.

               Antra, Bendrasis Teismas padarė teisės klaidą aiškindamas Reglamento Nr. 1/2003 (2) 23 straipsnio 2 dalį, nes laikėsi nuomonės, kad galutinis baudos dydis neviršijo teisės aktuose nustatytų 10 %. Tinkamas konvertavimo tarifas apskaičiuojant 10 % ribą yra ne vidutinis ECB konvertavimo tarifas, galiojantis finansiniais metais iki sprendimo priėmimo metų, o ECB konvertavimo tarifas, taikomas sprendimo priėmimo dieną.

               Trečia, Bendrasis Teismas padarė teisės klaidą, nes neteisingai taikė vienodo vertinimo ir proporcingumo taisykles ir nevykdė neribotos kompetencijos tokiu intensyvumu, kurio reikalaujama Teisingumo Teismo praktikoje.

      (1)  2006 m. Komisijos baudų nustatymo metodo gairės, nurodytos Reglamento Nr. 1/2003 23 straipsnio 2 dalies a punkte, OJ C 210, p. 2.

      (2)  2002 m. gruodžio 16 d. Tarybos reglamentas (EB) Nr. 1/2003 dėl konkurencijos taisyklių, nustatytų Sutarties 81 ir 82 straipsniuose (dabar SESV 101 ir SESV 102 straipsniai), įgyvendinimo, OL L 1, p. 1.


title: Byla T-807/16: 2016 m. lapkričio 17 d. pareikštas ieškinys byloje MIP Metro/EUIPO – Afnor (N & NF TRADING)

text:
               23.1.2017

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 22/48

         2016 m. lapkričio 17 d. pareikštas ieškinys byloje MIP Metro/EUIPO – Afnor (N & NF TRADING)

   (Byla T-807/16)
   (2017/C 022/65)
   Kalba, kuria surašytas ieškinys: vokiečių

      Šalys

      Ieškovė: MIP Metro Group Intellectual Property GmbH & Co. KG (Diuseldorfas, Vokietija), atstovaujama advokatų J.-C. Plate ir R. Kaase

      Atsakovė: Europos Sąjungos intelektinės nuosavybės tarnyba (EUIPO)

      Kita procedūros Apeliacinėje taryboje šalis: Association française de normalisation (Afnor) (La Plaine Sant-Denis, Prancūzija)

      Su procedūra EUIPO susijusi informacija

      Prekių ženklo, dėl kurio kilo ginčas, savininkė: ieškovė

      Prekių ženklas, dėl kurio kilo ginčas: tarptautinis prekių ženklas, kurio registracija galioja Europos Sąjungoje „N & NF TRADING“ – Europos Sąjungoje galiojanti tarptautinė registracija Nr. 1 086 884

      Procedūra EUIPO: protesto procedūra

      Ginčijamas sprendimas: 2016 m. liepos 14 d. EUIPO pirmosios apeliacinės tarybos sprendimas byloje R 1109/2015-1

      Reikalavimai

   Ieškovė Bendrojo Teismo prašo:

               —

               panaikinti ginčijamą sprendimą,

               —

               priteisti iš EUIPO bylinėjimosi išlaidas.

      Pagrindai, kuriais remiamasi

               —

               Reglamento Nr. 207/2009 8 straipsnio 1 dalies b punkto pažeidimas.


title: Byla C-227/10: 2011 m. kovo 10 d. Teisingumo Teismo aštuntosios kolegijos pirmininko nutartis byloje Europos Komisija prieš Estijos Respubliką

text:
               16.7.2011

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 211/21

         2011 m. kovo 10 d. Teisingumo Teismo aštuntosios kolegijos pirmininko nutartis byloje Europos Komisija prieš Estijos Respubliką

   (Byla C-227/10) (1)

   2011/C 211/40
   Proceso kalba: estų
   Aštuntosios kolegijos pirmininkas nutartimi nurodė išbraukti bylą iš registro.

      (1)  OL C 209, 2010 7 31.


title: Byla T-375/08 P 2008 m. rugsėjo 10 d. Bart Nijs pateiktas apeliacinis skundas dėl 2008 m. birželio 26 d. Tarnautojų teismo nutarties byloje F-108/07 Nijs prieš Audito Rūmus

text:
               22.11.2008

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 301/46

         2008 m. rugsėjo 10 d. Bart Nijs pateiktas apeliacinis skundas dėl 2008 m. birželio 26 d. Tarnautojų teismo nutarties byloje F-108/07 Nijs prieš Audito Rūmus

   (Byla T-375/08 P)
   (2008/C 301/78)
   Proceso kalba: prancūzų
   Šalys

      Apeliantas: Bart Nijs (Bereldanžas, Liuksemburgas), atstovaujamas advokatų F. Rollinger ir A. Hertzog

      Kita proceso šalis: Europos Audito Rūmai
   Apelianto reikalavimai

               —

               Pripažinti apeliacinį skundą priimtinu.

               —

               Pripažinti apeliacinį skundą pagrįstu.

               —

               Panaikinti 2008 m. birželio 26 d. Tarnautojų teismo nutartį byloje Barth Nijs prieš Europos Audito Rūmus, F-108/07.

         Apeliacinio skundo pagrindai ir pagrindiniai argumentai
   Apeliacinio skundo pagrindai ir pagrindiniai argumentai panašūs į tuos, kuriais remiamasi byloje T-371/08 p.


title: Byla C-190/09: 2010 m. liepos 7 d. Teisingumo Teismo aštuntosios kolegijos pirmininko nutartis byloje Europos Komisija prieš Kipro Respubliką

text:
               23.10.2010

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 288/27

      2010 m. liepos 7 d. Teisingumo Teismo aštuntosios kolegijos pirmininko nutartis byloje Europos Komisija prieš Kipro Respubliką

      (Byla C-190/09) (1)

      ()
      (2010/C 288/47)
      Proceso kalba: graikų
      Aštuntosios kolegijos pirmininkas nutartimi nurodė išbraukti bylą iš registro.

         (1)  OL C 180, 2009 8 1.


title: 2010 m. rugsėjo 2 d. „Konkurrenten.no AS“ ieškinys ELPA priežiūros institucijai (Byla E-14/10)

text:
               25.11.2010

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 320/22

         2010 m. rugsėjo 2 d.„Konkurrenten.no AS“ ieškinys ELPA priežiūros institucijai
   (Byla E-14/10)
   2010/C 320/11
   2010 m. rugsėjo 2 d.„Konkurrenten.no AS“, atstovaujama advokato Jon Midthjell, „Advokatfirmaet Midthjell AS“, Grev Wedels plass 5, 0151 Oslas, NORWAY, ELPA teisme pateikė ieškinį ELPA priežiūros institucijai.
   Ieškovė prašo ELPA teismo:

               1.

               Panaikinti 2010 m. birželio 21 d. ELPA priežiūros institucijos sprendimą Nr. 254/10/COL („AS Oslo Sporveier“ ir „AS Sporveisbussene“).

               2.

               Nurodyti atsakovei padengti bylinėjimosi išlaidas.

      Teisinės bei faktinės aplinkybės ir teismui pateikti ieškinio pagrindai:

               —

               Ieškovė, „Konkurrenten.no AS“, yra privati Norvegijos įmonė, teikianti greitųjų autobusų transporto paslaugas.

               —

               2006 m. rugpjūčio 11 d. ieškovė ELPA priežiūros institucijai pateikė skundą, kuriame nurodo, kad skirdamas pagalbą „AS Oslo Sporveier“ (dabar – „Ruter AS“) ir jos patronuojamajai įmonei „AS Sporveisbussene“ (dabar – „Unibuss AS“), Oslo miestas pažeidė EEE susitarimo 61 straipsnį.

               —

               ELPA priežiūros institucija baigė nagrinėti bylą priimdama ginčijamą sprendimą. Jame ji nurodo, kad pagalba buvo skirta pažeidžiant EEE susitarimo 61 straipsnio 1 dalį ir 49 straipsnį bei Reglamentą (EB) Nr. 1370/2007. Be to, ji teigia, kad priemonė yra esama pagalba pagal Priežiūros institucijos ir Teismo susitarimo 3 protokolo II dalies 1 straipsnio b punkto i ir v papunkčius ir kad ji galiojo iki 2008 m. Priežiūros institucija nusprendė, kad nereikia imtis jokių tolesnių veiksmų.

               —

               Ieškovė tvirtina, kad ELPA priežiūros institucija:

                           —

                           atsižvelgiant į tai, kad nauja licencija teikti vietinių autobusų transporto paslaugas Oslo mieste buvo išduota 1999 m. pabaigoje, neteisingai įvertino 2000–2008 m. suteiktą pagalbą kaip esamą pagalbą ir neįvykdė savo pareigos pradėti oficialią tyrimo procedūrą,

                           —

                           atsižvelgiant į tai, kad autobusų transporto rinka liberalizuojama, neteisingai įvertino 1997–2000 m. suteiktą pagalbą kaip esamą pagalbą ir neįvykdė savo pareigos pradėti oficialią tyrimo procedūrą, taip pat

                           —

                           nepakankamai pagrindė savo sprendimą.


title: Byla T-166/09 P: 2010 m. liepos 8 d. Bendrojo Teismo nutartis byloje Marcuccio prieš Komisiją (Apeliacinis skundas — Viešoji tarnyba — Pareigūnai — Nutartis dėl prašymo priimti prejudicinį sprendimą — Sprendimas, kurio negalima skųsti apeliacine tvarka — Ieškinys dėl žalos atlyginimo — Ikiteisminė procedūra — Procedūriniai pažeidimai — Iš dalies akivaizdžiai nepriimtinas ir iš dalies akivaizdžiai nepagrįstas apeliacinis skundas)

text:
               28.8.2010

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 234/36

         2010 m. liepos 8 d. Bendrojo Teismo nutartis byloje Marcuccio prieš Komisiją

   (Byla T-166/09 P) (1)

   (Apeliacinis skundas - Viešoji tarnyba - Pareigūnai - Nutartis dėl prašymo priimti prejudicinį sprendimą - Sprendimas, kurio negalima skųsti apeliacine tvarka - Ieškinys dėl žalos atlyginimo - Ikiteisminė procedūra - Procedūriniai pažeidimai - Iš dalies akivaizdžiai nepriimtinas ir iš dalies akivaizdžiai nepagrįstas apeliacinis skundas)
   2010/C 234/65
   Proceso kalba: italų

      Šalys

      Apeliantas: Luigi Marcuccio (Trikazė, Italija), atstovaujamas advokato G. Cipressa

      Kita proceso šalis: Europos Komisija, atstovaujama J. Currall ir C. Berardis-Kayser, padedamų advokato A. dal Ferro

      Dalykas

   Apeliacinis skundas dėl 2009 m. vasario 18 d. Europos Sąjungos Tarnautojų teismo (pirmoji kolegija) nutarties Marcuccio prieš Komisiją (F-70/07, dar nepaskelbta Rinkinyje) panaikinimo.

      Rezoliucinė dalis

               1.

               Atmesti apeliacinį skundą.

               2.

               Luigi Marcuccio padengia savo ir Europos Komisijos šioje instancijoje patirtas bylinėjimosi išlaidas.

      (1)  OL C 141, 2009 6 20.


title: 2004 m. lapkričio 11 d. Teisingumo Teismo sprendimas (antroji kolegija), Baudžiamojoje byloje C-457/02 prieš Antonio Niselli (Direktyvos 75/442/EEB ir 91/156/EEB — Atliekų sąvoka — Gamybos ir vartojimo liekanos, kurias galima dar kartą panaudoti — Metalo laužas)

text:
               8.1.2005

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 6/10

      TEISINGUMO TEISMO SPRENDIMAS

   (antroji kolegija)
   2004 m. lapkričio 11 d.
   Baudžiamojoje byloje C-457/02 prieš Antonio Niselli (1)

   (Direktyvos 75/442/EEB ir 91/156/EEB - Atliekų sąvoka - Gamybos ir vartojimo liekanos, kurias galima dar kartą panaudoti - Metalo laužas)
   (2005/C 6/17)
   Proceso kalba: italų
   Byloje C-457/02 dėl Tribunale di Terni (Italija) 2002 m. lapkričio 20 d. nutartimi, kurią Teisingumo Teismas gavo 2002 m. gruodžio 18 d., pagal EB sutarties 234 straipsnį Teisingumo Teismui pateikto prašymo priimti prejudicinį sprendimą šio teismo nagrinėjamoje baudžiamojoje byloje prieš Antonio Niselli, Teisingumo Teismas (antroji kolegija), susidedantis iš pirmininko C. W. A. Timmermans, teisėjų C. Gulmann ir J. P. Puissochet (pranešėjas), generalinė advokatė: J. Kokott, sekretorė: M. Múgica Arzamendi, 2004 m. lapkričio 11 d. priėmė sprendimą, kurio rezoliucinėje dalyje nurodyta:

               1)

               Atliekų apibrėžimo, pateikto 1975 m. liepos 15 d. Tarybos direktyvos 75/442/EEB dėl atliekų (OL L 194, p. 39), iš dalies pakeistos 1991 m. kovo 18 d. Tarybos direktyva 91/156/EEB (OL L 78, p. 32) ir 1996 m. gegužės 24 d. Komisijos sprendimu 96/350/EB (OL L 135, p. 32) 1 straipsnio a dalies pirmoje pastraipoje, negalima aiškinti kaip apimančio tik medžiagas arba daiktus, perduodamus arba pateikiamus šalinimo arba panaudojimo operacijoms, išvardytoms minėtos direktyvos IIA ir IIB prieduose arba atitinkamuose sąrašuose, arba operacijoms, kurioms juos siųsti turėtojas nori arba privalo.

               2)

               Sąvokos „atliekos“ Direktyvos 75/442, iš dalies pakeistos Direktyva 91/156 ir sprendimu 96/350, 1 straipsnio a dalies pirmos pastraipos prasme negalima aiškinti kaip neapimančios gamybos arba vartojimo atliekų, kurios gali būti dar kartą panaudojamos gamybos arba vartojimo procesuose prieš tai neapdorojus ir nedarant žalos aplinkai arba pirmiausia apdorojus, tačiau nesant būtinybės taikyti panaudojimo operacijos šios direktyvos IIB priedo prasme.

      (1)  OL C 31, 2003 2 8.


title: Byla T-199/14 R: 2014 m. gruodžio 4 d. Bendrojo Teismo pirmininko nutartis byloje Vanbreda Risk & Benefits/Komisija (Laikinųjų apsaugos priemonių taikymas — Viešieji paslaugų pirkimai — Konkurso procedūra — Turto ir asmenų draudimo paslaugų teikimas — Konkurso dalyvio pasiūlymo atmetimas — Prašymas sustabdyti vykdymą — Priimtinumas — „Fumus boni juris“  — Skuba — Interesų palyginimas)

text:
               16.2.2015

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 56/20

         2014 m. gruodžio 4 d. Bendrojo Teismo pirmininko nutartis byloje Vanbreda Risk & Benefits/Komisija

   (Byla T-199/14 R)
   ((Laikinųjų apsaugos priemonių taikymas - Viešieji paslaugų pirkimai - Konkurso procedūra - Turto ir asmenų draudimo paslaugų teikimas - Konkurso dalyvio pasiūlymo atmetimas - Prašymas sustabdyti vykdymą - Priimtinumas - „Fumus boni juris“ - Skuba - Interesų palyginimas))
   (2015/C 056/27)
   Proceso kalba: prancūzų

      Šalys

      Ieškovė: Vanbreda Risk & Benefits (Antverpenas, Belgija), atstovaujama advokatų P. Teerlinck ir P. de Bandt

      Atsakovė: Europos Komisija, atstovaujama S. Delaude ir L. Cappelletti

      Dalykas

   Prašymas taikyti laikinąsias apsaugos priemones, kuriuo iš esmės siekiama sustabdyti 2014 m. sausio 30 d. Komisijos sprendimo, kuriuo ji atmetė ieškovės pasiūlymą, pateiktą vykstant viešųjų pirkimų konkursui dėl turto ir asmenų draudimo, ir sudarė sutartį su kita bendrove, vykdymą.

      Rezoliucinė dalis

               1.

               Sustabdyti 2014 m. sausio 30 d. Komisijos sprendimo, kuriuo ji atmetė Vanbreda Risk & Benefits pasiūlymą, pateiktą vykstant viešųjų pirkimų konkursui dėl turto ir asmenų draudimo, ir sudarė sutartį su kita bendrove, vykdymą, kiek tai susiję su 1 dalimi.

               2.

               Šio 2014 m. sausio 30 d. Komisijos sprendimo poveikis išlieka iki tol, kol baigsis šios nutarties apskundimo terminas.

               3.

               Atidėti klausimo dėl bylinėjimosi išlaidų nagrinėjimą.


title: Byla C-609/11 P: 2011 m. lapkričio 29 d. Centrotherm Systemtechnik GmbH pateiktas apeliacinis skundas dėl 2011 m. rugsėjo 15 d. Bendrojo Teismo (šeštoji kolegija) priimto sprendimo byloje T-427/09, centrotherm Clean Solutions GmbH & Co. KG prieš Vidaus rinkos derinimo tarnybą (prekių ženklams ir pramoniniam dizainui)

text:
               17.3.2012

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 80/6

         2011 m. lapkričio 29 d.Centrotherm Systemtechnik GmbH pateiktas apeliacinis skundas dėl 2011 m. rugsėjo 15 d. Bendrojo Teismo (šeštoji kolegija) priimto sprendimo byloje T-427/09, centrotherm Clean Solutions GmbH & Co. KG prieš Vidaus rinkos derinimo tarnybą (prekių ženklams ir pramoniniam dizainui)

   (Byla C-609/11 P)
   2012/C 80/08
   Proceso kalba: vokiečių

      Šalys

      Apeliantė: Centrotherm Systemtechnik GmbH, atstovaujama advokatų A. Schulz ir C. Onken

      Kitos proceso šalys: Vidaus rinkos derinimo tarnyba (prekių ženklams ir pramoniniam dizainui) (VRDT), centrotherm Clean Solutions GmbH & Co. KG

      Apeliantės reikalavimai

   Apeliantė Teisingumo Teismo prašo:

               —

               panaikinti 2011 m. rugsėjo 15 d. Europos Sąjungos Bendrojo Teismo sprendimą byloje T-427/09,

               —

               atmesti centrotherm Clean Solutions GmbH & Co. KG ieškinį, pareikštą dėl 2009 m. rugpjūčio 25 d. Vidus rinkos derinimo tarnybos (prekių ženklams ir pramoniniam dizainui) ketvirtosios apeliacinės tarybos sprendimo byloje R 6/2008-4,

               —

               priteisti iš centrotherm Clean Solutions GmbH & Co. KG bylinėjimosi išlaidas.

      Apeliacinio skundo pagrindai ir pagrindiniai argumentai

   Šis apeliacinis skundas pateiktas dėl Bendrojo Teismo sprendimo, kuriuo atmetami įstojusios į bylą šalies reikalavimai, pateikti dėl 2009 m. rugpjūčio 25 d. Vidaus rinkos derinimo tarnybos (prekių ženklams ir pramoniniam dizainui) ketvirtosios apeliacinės tarybos sprendimo, priimto vykstant teisių panaikinimo procedūrai tarp centrotherm Clean Solutions GmbH & Co. KG ir Centrotherm Systemtechnik GmbH.
   Grįsdama savo apeliacinį skundą apeliantė nurodo šiuos pagrindus:

               1.

               Skundžiamame sprendime pažeistas Reglamento Nr. 207/2009 (1) 65 straipsnis ir Bendrojo Teismo procedūros reglamento 134 straipsnio 2 ir 3 dalys. Pagal šias nuostatas Bendrasis Teismas privalo atsižvelgti į visus šalies nurodytus ieškinio ir nepriimtinumo pagrindus.

               2.

               Be to, skundžiamas sprendimas pažeidžia Reglamento Nr. 207/2009 51 straipsnio 1 dalies a punktą ir 76 straipsnį. Jame daroma klaidinga prielaida, kad įstojusi į bylą šalis turi pateikti įrodymus dėl naudojimo, kuriuo išsaugomos su ginčijamu prekių ženklu susijusios teisės. Iš tiesų, viena vertus, vykstant Reglamento Nr. 207/2009 51 straipsnio 1 dalies a punkte nurodytai teisių panaikinimo procedūrai pirmenybė teikiama principui, kad Tarnyba ex officio nagrinėja faktus. Kita vertus, iš Reglamento Nr. 207/2009 nuostatų ir loginės struktūros, o ypač iš nuostatų dėl teisių panaikinimo ir nuostatų dėl protesto bei registracijos pripažinimo negaliojančia remiantis santykiniais atmetimo pagrindais palyginimo matyti, kad vykstant procedūrai dėl teisių panaikinimo paprastai įrodymus dėl naudojimo turi patekti ne ginčijamo prekių ženklo savininkas.
               Iš to taip pat matyti, kad Tarnybos atsisakymas atsižvelgti į įrodymus remiantis tuo, kad jie tariamai nepateikti laiku, nepagrįstas.

               3.

               Nesivadovavęs Teisingumo Teismo praktika ir klaidingai nusprendęs, kad naudojimo iš tikrųjų sąvoka prieštarauja net minimalaus naudojimo sąvokai, Bendrasis Teismas klaidingai aiškino Reglamento Nr. 207/2009 51 straipsnio 1 dalies a punktą.

               4.

               Galiausiai Bendrojo Teismo neatmestas Tarnybos teiginys, kad sąžiningumo deklaracija, kurią parengė įstojusios į bylą šalies vadovas, nėra įrodymas, kaip tai suprantama pagal Reglamento Nr. 207/2009 78 straipsnio 1 dalies f punktą, neteisingas ir prieštarauja paties Bendrojo Teismo praktikai.

      (1)  2009 m. vasario 26 d. Tarybos reglamentas (EB) Nr. 207/2009 dėl Bendrijos prekių ženklo (OL L 78, p. 1).


title: Byla C-381/09: 2009 m. rugsėjo 25 d. Corte suprema di cassazione (Italija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje Gennaro Curia prieš Ministero dell'Economia e delle Finanze, Agenzia delle Entrate

text:
               21.11.2009

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 282/31

         2009 m. rugsėjo 25 d.Corte suprema di cassazione (Italija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje Gennaro Curia prieš Ministero dell'Economia e delle Finanze, Agenzia delle Entrate

   (Byla C-381/09)
   2009/C 282/53
   Proceso kalba: italų

      Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas

      Corte suprema di cassazione

      Šalys pagrindinėje byloje

      Ieškovas: Gennaro Curia

      Atsakovės: Ministero dell'Economia e delle Finanze, Agenzia delle Entrate

      Prejudicinis klausimas

   „Ar remiantis Šeštoje PVM direktyvoje įtvirtintais Bendrijos teisės PVM neutralumo ir atleidimo nuo mokesčio principais valstybės narės, taikydamos paskolų suteikimo ir derybų dėl paskolos, taip pat suteiktos paskolos priežiūros, kai ją vykdo paskolą suteikęs asmuo, sandorių sąlygas, gali apmokestinti lupikavimo veiklą, kuri pagal nacionalinę teisę laikoma nusikaltimu ir kuri ekonominiame sektoriuje gali konkuruoti su atitinkama teisėta piniginių paskolų teikimo veikla, kuriai pagal nacionalinę teisę taikomas PVM, tačiau pagal tą pačią teisę gali būti atleista nuo mokesčio, jei laikytina „finansavimo sandoriu“?“


title: Byla C-120/17: 2017 m. kovo 7 d. Satversmes tiesa (Latvija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje Administratīvā rajona tiesa/Ministru kabinets

text:
               29.5.2017

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 168/23

         2017 m. kovo 7 d.Satversmes tiesa (Latvija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje Administratīvā rajona tiesa/Ministru kabinets

   (Byla C-120/17)
   (2017/C 168/31)
   Proceso kalba: latvių

      Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas

      Satversmes tiesa

      Šalys pagrindinėje byloje

      Pareiškėjas: Administratīvā rajona tiesa

      Suinteresuotas asmuo: Ministru kabinets

      Prejudiciniai klausimai

               1.

               Ar, atsižvelgiant į Europos Sąjungos ir valstybių narių kompetencijos pasidalijimą žemės ūkio srityje, Reglamento Nr. 1257/1999 (1) nuostatas, siejamas su vienu iš šio reglamento tikslų – skatinti ūkininkus anksti išeiti į pensiją, – reikia aiškinti kaip draudžiančias valstybei narei įgyvendinant šį reglamentą priimti tokias teisės nuostatas, pagal kurias galima paveldėti ankstyvam išėjimui į pensiją skirtą paramą?

               2.

               Jei atsakymas į pirmąjį klausimą teigiamas, t. y. jei pagal Reglamento Nr. 1257/1999 nuostatas draudžiama paveldėti ankstyvam išėjimui į pensiją skirtą paramą, ar dėl situacijos, kai nustatyta tvarka Europos Komisija pripažino valstybės narės teisės nuostatą suderinama su Reglamento Nr. 1257/1999 nuostatomis ir ūkininkai naudojosi ankstyvo išėjimo į pensiją priemone pagal valstybės įgyvendinamą praktiką, asmuo galėjo įgyti subjektyvią teisę paveldėti pagal šią priemonę skirtą paramą?

               3.

               Jei atsakymas į antrąjį klausimą teigiamas, t. y. jei asmuo galėjo įgyti tokią subjektyvią teisę, ar 2011 m. spalio 19 d. Europos Komisijos Kaimo plėtros komiteto posėdyje padarytą išvadą, kad ankstyvam išėjimui į pensiją skirta parama negali atitekti ūkį perduodančio asmens įpėdiniams, galima laikyti ankstyvo minėtos įgytos subjektyvios teisės panaikinimo pagrindu?

      (1)  1999 m. gegužės 17 d. Tarybos reglamentas (EB) Nr. 1257/1999 dėl Europos žemės ūkio orientavimo ir garantijų fondo (EŽŪOGF) paramos kaimo plėtrai ir iš dalies pakeičiantis bei panaikinantis tam tikrus reglamentus (OL L 160, p. 80; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 3 sk., 25 t., p. 391).


title: Byla F-13/06  2006 m. vasario 9 d.  pareikštas ieškinys byloje  Zuleta de Reales Ansaldo prieš Teisingumo Teismą

text:
               22.4.2006

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 96/36

         2006 m. vasario 9 d. pareikštas ieškinys byloje Zuleta de Reales Ansaldo prieš Teisingumo Teismą

   (Byla F-13/06)
   (2006/C 96/57)
   Proceso kalba: prancūzų
   Šalys

      Ieškovė: Leticia Zuleta de Reales Ansaldo (Liuksemburgas, Liuksemburgas), atstovaujama advokato G. Vandersanden

      Atsakovas: Europos Bendrijų Teisingumo Teismas
   Ieškovės reikalavimai

               —

               Panaikinti 2005 m. gegužės 4 d. Teisingumo Teismo Paskyrimų tarnybos sprendimą įdarbinti ieškovę jai suteikiant A*7 lygio 2 pakopą;

               —

               atstatyti ieškovei lygį (A*10 lygio 2 pakopą), kuris jai turėjo būti suteiktas remiantis pranešime apie konkursą CJ/LA/25, kurį ji laimėjo, nustatytomis sąlygomis;

               —

               visiškai atstatyti ieškovės karjerą jos įdarbinimo datai suteikiant taip pataisytą lygį bei pakopą, įskaitant delspinigius;

               —

               atitinkamai, nuo jos įdarbinimo, atstatyti ieškovei atlyginimo dydį, atitinkantį A*10 lygio 2 pakopą ir atstatyti pensijos išmokų dydį, išmokas ir lengvatas, kurias ji turi teisę gauti bei užtikrinti, kad nuo tos pačios datos būtų atsižvelgiama į paaukštinimo galimybę.

               —

               priteisti iš Teisingumo Teismo bylinėjimosi išlaidas.

         Ieškinio pagrindai ir pagrindiniai argumentai
   Ieškovė dalyvavo konkurse CJ/LA/25, kuriuo buvo siekiama sudaryti ispanų kalbos LA7/LA6 lygio teisininkų-lingvistų rezervo sąrašą.
   Išlaikiusi konkurso testus, ieškovė buvo informuota, kad ji nuo 2005 m. gegužės 16 d. paskirta pareigūne stažuotoja Teisingumo Teismo vertimų skyriuje suteikiant A*7 lygio 2 pakopą.
   Ieškiniu ieškovė ginčija tai, kad remiantis 2004 m. kovo 22 d. įsigaliojusiu Tarybos reglamentu Nr. 723/2004, iš dalies pakeičiančiu Europos Bendrijų pareigūnų tarnybos nuostatus ir kitų Europos Bendrijos tarnautojų įdarbinimo sąlygas (1), ji buvo suteiktas žemesnis lygis.
   Pagrįsdama savo ieškinį ieškovė nurodo du pagrindus. Pirmuoju nurodomas pareigūnų nuostatų XIII priedo 12 straipsnio 3 dalį ir 13 straipsnio 2 dalies pažeidimas. Antrasis paremtas gero administravimo, rūpestingumo, skaidrumo, sąžiningumo, vienodo vertinimo ir nediskriminavimo principų pažeidimu.

      (1)  OL L 124, 2004 4 27, p.1


title: Byla F-87/08: 2010 m. gruodžio 9 d. Tarnautojų teismo (antroji kolegija) sprendimas byloje Schuerings prieš Europos mokymo fondą (ETF) (Viešoji tarnyba — Europos mokymo fondo darbuotojai — Laikinasis tarnautojas — Neterminuota darbo sutartis — Atleidimas iš darbo — Teisėto motyvo reikalavimas — Darbo vietos panaikinimas — Rūpestingumo pareiga — Paskyrimas į kitas pareigas)

text:
               29.1.2011

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 30/59

         2010 m. gruodžio 9 d. Tarnautojų teismo (antroji kolegija) sprendimas byloje Schuerings prieš Europos mokymo fondą (ETF)

   (Byla F-87/08) (1)

   (Viešoji tarnyba - Europos mokymo fondo darbuotojai - Laikinasis tarnautojas - Neterminuota darbo sutartis - Atleidimas iš darbo - Teisėto motyvo reikalavimas - Darbo vietos panaikinimas - Rūpestingumo pareiga - Paskyrimas į kitas pareigas)
   2011/C 30/110
   Proceso kalba: prancūzų

      Šalys

      Ieškovė: Gisela Schuerings (Nica, Prancūzija), atstovaujama advokatų N. Lhoest ir L. Delhaye

      Atsakovas: Europos mokymo fondas (ETF), atstovaujamas T. Ciccarone, padedamos advokato L. Levi

      Bylos dalykas

   Europos mokymo fondo sprendimo atleisti ieškovę iš darbo panaikinimas ir priteisimas iš atsakovo atlyginti ieškovės patirtą turtinę ir neturtinę žalą.

      Sprendimo rezoliucinė dalis

               1.

               Panaikinti 2007 m. spalio 23 d. sprendimą atleisti G. Schuerings iš darbo.

               2.

               Atmesti likusią ieškinio dalį.

               3.

               Priteisti iš Europos mokymo fondo (ETF) bylinėjimosi išlaidas.

      (1)  OL C 327, 2008 12 20, p. 43.


title: Byla C-12/08 2008 m. sausio 11 d. Cour du travail de Liège (Belgija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje Mono Car Styling SA, likviduojama bendrovė prieš Dervis Odemis, Marc Bayard, Pietro Dimola, Danielle Marra, Youssef Belkaid, Marie-Christine Henri, Philippe Tistaert, Richard Toussaint, Alexandre Van Rutten, François Cristantielli, Khalid Zari, Isabelle Longaretti, Luigi Deiana, Vincent Hellinx, Christophe Novelli, Domenico Castronovo, Rachid Hitti, Alberto D'Errico, Marco Quaranta, Primo Pecci, Giuseppe Montaperto

text:
               29.3.2008

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 79/17

         2008 m. sausio 11 d.Cour du travail de Liège (Belgija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje Mono Car Styling SA, likviduojama bendrovė prieš Dervis Odemis, Marc Bayard, Pietro Dimola, Danielle Marra, Youssef Belkaid, Marie-Christine Henri, Philippe Tistaert, Richard Toussaint, Alexandre Van Rutten, François Cristantielli, Khalid Zari, Isabelle Longaretti, Luigi Deiana, Vincent Hellinx, Christophe Novelli, Domenico Castronovo, Rachid Hitti, Alberto D'Errico, Marco Quaranta, Primo Pecci, Giuseppe Montaperto

   (Byla C-12/08)
   (2008/C 79/30)
   Proceso kalba: prancūzų
   Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas

      Cour du travail de Liège

   Šalys pagrindinėje byloje

      Ieškovė: Mono Car Styling SA, likviduojama bendrovė

      Atsakovai: Dervis Odemis, Marc Bayard, Pietro Dimola, Danielle Marra, Youssef Belkaid, Marie-Christine Henri, Philippe Tistaert, Richard Toussaint, Alexandre Van Rutten, François Cristantielli, Khalid Zari, Isabelle Longaretti, Luigi Deiana, Vincent Hellinx, Christophe Novelli, Domenico Castronovo, Rachid Hitti, Alberto D'Errico, Marco Quaranta, Primo Pecci, Giuseppe Montaperto
   Prejudiciniai klausimai

               1.

               Ar 1998 m. liepos 20 d. Tarybos direktyvos 98/59/EB dėl valstybių narių įstatymų, susijusių su kolektyviniu atleidimu iš darbo, suderinimo 6 straipsnis, kuris numato (1), kad:

                  „Valstybės narės užtikrina, kad teisinėmis ir (arba) administracinėmis procedūromis dėl įsipareigojimų pagal šią direktyvą įgyvendinimo galėtų naudotis darbuotojų atstovai ir (arba) darbuotojai“,
               turi būti aiškinamas taip, kad jis draudžia tokią nacionalinės teisės nuostatą kaip 1998 m. vasario 13 d. Įstatymo dėl užimtumo skatinimo 67 straipsnis, numatančią, jog darbuotojas gali ginčyti, kad buvo nesilaikoma informavimo ir konsultavimosi tvarkos,

                           —

                           tik tuo pagrindu, kad darbdavys nesilaikė to paties įstatymo 66 straipsnio 1 (dalies) antrojoje pastraipoje numatytų sąlygų,

                           —

                           ir tik tiek, kiek darbuotojų atstovai įmonės taryboje ar, jos nesant, profesinės sąjungos atstovai ar, jos nesant, darbuotojai, kurie turėjo būti informuoti ir su jais turėjo būti konsultuojamasi, per trisdešimties dienų terminą, skaičiuojamą nuo 66 straipsnio 2 (dalies) antrojoje pastraipoje numatyto paskelbimo dienos, pareiškė darbdaviui skundus dėl vienos ar kelių 66 straipsnio 1 (dalies) antrojoje pastraipoje numatytų sąlygų,

                           —

                           ir numatančią, kad atleidžiamas darbuotojas prieš tai registruotu laišku turi informuoti darbdavį apie tai, kad jis ginčija informavimo ir konsultavimosi tvarką ir kad jis norėtų būti grąžintas į darbą per trisdešimt dienų nuo jo atleidimo ar nuo datos, kurią atleidimai iš darbo įgijo kolektyvinio atleidimo iš darbo pobūdį?

               2.

               Ar darant prielaidą, kad 1998 m. liepos 20 d. Tarybos direktyvos 98/59/EB dėl valstybių narių įstatymų, susijusių su kolektyviniu atleidimu iš darbo, suderinimo 6 straipsnis gali būti aiškinamas taip, kad jis leidžia valstybei narei priimti tokią nacionalinės teisės nuostatą kaip 1998 m. vasario 13 d. Įstatymo dėl užimtumo skatinimo 67 straipsnį, numatančią, jog darbuotojas gali ginčyti, kad buvo nesilaikoma informavimo ir konsultavimosi tvarkos tik tuo pagrindu, kad darbdavys nesilaikė to paties įstatymo 66 straipsnio 1 (dalies) antrojoje pastraipoje numatytų sąlygų ir tik tiek, kiek darbuotojų atstovai įmonės taryboje ar, jos nesant, profesinės sąjungos atstovai ar, jos nesant, darbuotojai, kurie turėjo būti informuoti ir su jais turėjo būti konsultuojamasi, per trisdešimties dienų terminą, skaičiuojamą nuo 66 straipsnio 2 (dalies) antrojoje pastraipoje numatyto paskelbimo dienos, pareiškė darbdaviui skundų dėl vienos ar kelių 66 straipsnio 1 (dalies) antrojoje pastraipoje numatytų sąlygų, kad atleidžiamas darbuotojas registruotu laišku informavo darbdavį apie tai, kad jis ginčija informavimo ir konsultavimosi tvarką ir kad jis norėtų būti grąžintas į darbą per trisdešimt dienų nuo jo atleidimo iš darbo ar nuo datos, kurią atleidimai iš darbo įgijo kolektyvinio atleidimo iš darbo pobūdį, tokia sistema suderinama su pagrindinėmis žmogaus teisėmis,
               kurios yra Bendrijos teisės pagrindinių principų, kurių laikymąsi užtikrina Teisingumo Teismas, dalis ir konkrečiai su Europos žmogaus teisių ir pagrindinių laisvių apsaugos konvencijos 6 straipsniu?

               3.

               Ar ginčą tarp dviejų asmenų, šiuo atveju darbuotojo ir buvusio jo darbdavio, nagrinėjantis nacionalinis teismas gali nesilaikyti tokios Bendrijos direktyvai prieštaraujančios nacionalinės teisės nuostatos kaip 1998 m. vasario 13 d. Įstatymo dėl užimtumo skatinimo 67 straipsnio, siekdamas įgyvendinti kitas nacionalinės teisės nuostatas, tariamai teisingai perkeliančias Bendrijos direktyvą, pavyzdžiui, numatytas 1975 m. spalio 2 d. kolektyvinėje darbo sutartyje Nr. 24, kuri 1976 m. sausio 21 d. Karaliaus dekretu tapo privaloma, kurios Bendrijos direktyvai prieštaraujančia nacionalinės teisės nuostata, šiuo atveju 1998 m. vasario 13 d. Įstatymo 67 straipsniu, nebuvo veiksmingai įgyvendintos;

               4.

                           1.

                           1998 m. liepos 20 d. Tarybos direktyvos Nr. 98/59/EB 2 straipsnis, ypač jo 1, 2 ir 3 dalys, turi būti aiškinamas taip, kad jis draudžia tokią nacionalinės teisės nuostatą kaip 1998 m. vasario 13 d. Įstatymo dėl užimtumo skatinimo 66 straipsnio 1 (dalį), kuri numato, kad darbdavys, kuris siekia įgyvendinti jam tenkančius įsipareigojimus kolektyvinio atleidimo iš darbo atveju, turi tik pateikti įrodymus, kad jis įgyvendino šias sąlygas:

                                       1)

                                       pateikė Įmonės tarybai arba, jos nesant, profesinės sąjungos atstovams, o, jos nesant, darbuotojams rašytinę ataskaitą, kurioje jis nurodė savo ketinimą vykdyti kolektyvinį atleidimą;

                                       2)

                                       jis turi galėti įrodyti, kad ketindamas vykdyti kolektyvinį atleidimą, jis susitiko su įmonės taryba ar, jos nesant, su profesinės sąjungos atstovais, o jos nesant, su darbuotojais;

                                       3)

                                       jis suteikė galimybę darbuotojų atstovams įmonės taryboje ar, jos nesant, profesinės sąjungos atstovams ar, jos nesant, darbuotojams pateikti klausimus dėl numatyto kolektyvinio atleidimo ir pateikti argumentus bei priešingus pasiūlymus šiuo klausimu;

                                       4)

                                       jis išnagrinėjo klausimus, argumentus ar trečiojoje pastraipoje numatytus priešingus pasiūlymus ir į juos atsakė.

                           2.

                           Ar ta pati nuostata turi būti aiškinama taip, kad ji draudžia tokią nacionalinės teisės nuostatą kaip 1998 m. vasario 13 d. Įstatymo dėl užimtumo skatinimo 67 straipsnio antroji pastraipa, kiek ji numato, jog atleidžiamas darbuotojas gali ginčyti, kad buvo nesilaikoma informavimo ir konsultavimo tvarkos tik tuo pagrindu, kad darbdavys neįvykdė 66 straipsnio 1 (dalies) antrojoje pastraipoje numatytų sąlygų, dėl kurių klausiama pirmoje šio klausimo dalyje?

      (1)  OL L 225, 1998, p. 16.


title: 2005 m. kovo 10 d. Teisingumo Teismo nutartis (ketvirtoji kolegija), Byloje C-178/04 (dėl Bundesverwaltungsgericht prašymo priimti prejudicinį sprendimą): Franz Marhold prieš Land Baden-Württemberg (Darbo reglamento 104 straipsnio 3 dalis — Darbuotojai — Nacionalinio viešojo sektoriaus darbdaviams dirbantys tarnautojai — Universiteto profesorius — Speciali metinė priemoka)

text:
               23.7.2005

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 182/21

      TEISINGUMO TEISMO NUTARTIS

   (ketvirtoji kolegija)
   2005 m. kovo 10 d.
   Byloje C-178/04 (dėl Bundesverwaltungsgericht prašymo priimti prejudicinį sprendimą): Franz Marhold prieš Land Baden-Württemberg
       (1)

   (Darbo reglamento 104 straipsnio 3 dalis - Darbuotojai - Nacionalinio viešojo sektoriaus darbdaviams dirbantys tarnautojai - Universiteto profesorius - Speciali metinė priemoka)
   (2005/C 182/39)
   Proceso kalba: vokiečių
   Byloje C-178/04 dėl Bundesverwaltungsgericht (Vokietija) 2004 m. sausio 28 d. sprendimu kurį Teisingumo Teismas gavo 2004 m. balandžio 15 d., pagal EB 234 straipsnį pateikto prašymo priimti prejudicinį sprendimą byloje Franz Marhold prieš Land Baden-Württemberg, Teisingumo Teismas (ketvirtoji kolegija), kurį sudaro kolegijos pirmininkas K. Lenaerts, teisėjai J. N. Cunha Rodrigues ir E. Levits (pranešėjas); generalinė advokatė C. Stix-Hackl, sekretorius R. Grass, 2005 m. kovo 10 d. priėmė nutartį, kurios rezoliucinėje dalyje nurodyta:
   Nacionaliniai teisės aktai, kuriais nėra pripažįstama teisė į specialią metinę priemoką iki kitų metų kovo 31 d. nutraukusiam darbo santykius tarnautojui tam, kad įsidarbintų kitos valstybės narės, kurioje yra suteikiama teisė į tokią priemoką, jei naujas tarnautojo darbas yra laikomas valstybės tarnyba pagal nacionalinę teisę, neatitinka EB 39 straipsnio.

      (1)  OL C 156, 2004 6 12.


title: Byla T-337/06 2006 m. lapkričio 28 d. pareikštas ieškinys byloje UniCredito Italiano prieš VRDT — Unijon Investment Privatfonts (UniCredit Wealth Management)

text:
               30.12.2006

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 326/79

         2006 m. lapkričio 28 d. pareikštas ieškinys byloje UniCredito Italiano prieš VRDT — Unijon Investment Privatfonts (UniCredit Wealth Management)

   (Byla T-337/06)
   (2006/C 326/161)
   Proceso kalba: italų
   Šalys

      Ieškovė: UniCredito Italiano SpA (Genuja, Italija), atstovaujama advokatų G. Floridia ir R. Floridia

      Atsakovė: Vidaus rinkos derinimo tarnyba (VRDT)
   Kita procedūros Apeliacinėje taryboje šalis: Union Investment Privatfonds GmbH
   Ieškovės reikalavimai

               —

               Panaikinti ginčijamą sprendimą.

         Ieškinio pagrindai ir pagrindiniai argumentai

      Bendrijos prekių ženklo paraišką pateikęs asmuo: ieškovė

      Prašomas įregistruoti Bendrijos prekių ženklas: žodinis prekių ženklas „UniCredit Wealth Management“ (paraiška įregistruoti Nr. 2.330.066) 16, 35, 36, 41 ir 42 klasės prekėms ir paslaugoms
   Ženklo ar žymens, kuriuo remiamasi protesto procedūroje, savininkas: Union Investment Privatfonds GmbH

      Ženklas ar žymuo, kuriuo remiamasi protesto procedūroje: vokiški žodiniai prekių ženklai UNIFONDS (Nr. 881.995) ir UNIRAK (Nr. 991.997) bei vaizdinis prekių ženklas UNIZINS (Nr. 2.016.954) 36 klasės paslaugoms (lėšų investavimas)

      Protestų skyriaus sprendimas: iš dalies patenkinti protestą tiek, kiek pripažįstama supainiojimo galimybė lėšų investavimo atžvilgiu

      Apeliacinės tarybos sprendimas: atmesti apeliaciją

      Ieškinio pagrindai: klaidingas vadinamųjų serijinių prekių ženklų didesnės apsaugos teorijos, kurią Pirmosios instancijos teismas išplėtojo 2006 m. vasario 23 d. Sprendime Bainbridge, Nr. T-194/03, taikymas.


title: Byla C-96/06 2008 m. kovo 13 d. Teisingumo Teismo (trečioji kolegija) sprendimas byloje ( Finanzgericht Hamburg (Vokietija) prašymas priimti prejudicinį sprendimą) Viamex Agrar Handels GmbH prieš Hauptzollamt Hamburg-Jonas (Reglamentas (EB) Nr. 615/98 — Direktyva 91/628/EEB — Grąžinamosios eksporto išmokos — Atsisakymas — Direktyvos 91/628/EEB nesilaikymas — Pervežamų gyvūnų gerovė — Įrodinėjimo pareiga — Įrodymų nebuvimas)

text:
               9.5.2008

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 116/3

         2008 m. kovo 13 d. Teisingumo Teismo (trečioji kolegija) sprendimas byloje (Finanzgericht Hamburg (Vokietija) prašymas priimti prejudicinį sprendimą) Viamex Agrar Handels GmbH prieš Hauptzollamt Hamburg-Jonas

   (Byla C-96/06) (1)

   (Reglamentas (EB) Nr. 615/98 - Direktyva 91/628/EEB - Grąžinamosios eksporto išmokos - Atsisakymas - Direktyvos 91/628/EEB nesilaikymas - Pervežamų gyvūnų gerovė - Įrodinėjimo pareiga - Įrodymų nebuvimas)
   (2008/C 116/05)
   Proceso kalba: vokiečių
   Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas
   Finanzgericht Hamburg
   Šalys pagrindinėje byloje
   Ieškovė: Viamex Agrar Handels GmbH
   Atsakovė: Hauptzollamt Hamburg-Jonas
   Dalykas
   Prašymas priimti prejudicinį sprendimą — Finanzgericht Hamburg — 1998 m. kovo 18 d. Komisijos reglamento (EB) Nr. 615/98, nustatančio išsamias eksporto grąžinamųjų išmokų taikymo taisykles, susijusias su galvijų gerove juos transportuojant (OL L 82, p. 19), 5 straipsnio 3 dalies išaiškinimas — Kompetentingos institucijos galimybė atsisakyti skirti eksporto grąžinamąsias išmokas, kai ji, „atsižvelgdama į <…> visus kitus jos turimus įrodymus“, mano, kad nebuvo laikomasi 1991 m. lapkričio 19 d. Tarybos direktyvos 91/628/EEB dėl gyvūnų apsaugos juos vežant ir iš dalies keičiančios Direktyvas 90/425/EEB ir 91/496/EEB nuostatų — Įrodinėjimo našta — Atsisakymas skirti eksporto grąžinamąsias išmokas dėl to, kad buvo naudojamas laivas, įrašytas į laivų, netenkinančių Direktyvos 91/628/EEB reikalavimų, sąrašą („neigiamas sąrašas“), nesant aplinkybių, leidžiančių konstatuoti, kad gyvūnų gerovė iš tiesų pablogėjo
   Rezoliucinė dalis

               1.

               Nepaisydama eksportuotojo pagal 1998 m. kovo 18 d. Komisijos reglamento (EB) Nr. 615/98, nustatančio išsamias reikalavimų skiriant eksporto grąžinamąsias išmokas taisykles, susijusias su gyvų galvijų gerove juos transportuojant, 5 straipsnio 2 dalį pateiktų dokumentų, kompetentinga valdžios institucija, remdamasi minėto reglamento 5 straipsnio 3 dalimi, gali nuspręsti, kad nebuvo laikytasi 1991 m. lapkričio 19 d. Tarybos direktyvos dėl gyvūnų apsaugos juos vežant, keičiančios Direktyvas 90/425/EEB ir 91/496/EEB, iš dalies pakeistos 1995 m. birželio 29 d. Tarybos direktyva 95/29/EB. Vis dėlto kompetentinga valdžios institucija šią išvadą gali padaryti tik remdamasi Reglamento Nr. 615/98 5 straipsnyje nurodytais dokumentais ir šio reglamento 4 straipsnyje pateiktomis patikrinimo ataskaitomis dėl gyvūnų sveikatos arba kitais objektyviais įrodymais, susijusiais su gyvūnų gerove, galinčiais paneigti eksportuotojo pateiktus dokumentus, o prireikus pastarasis turi įrodyti, kodėl kompetentingos valdžios institucijos pateikti įrodymai, kuriais ji grindžia Direktyvos 91/628, iš dalies pakeistos Direktyva 95/29, nesilaikymą, yra netinkami.

               2.

               Pagal Reglamento Nr. 615/98 5 straipsnio 3 dalį kompetentinga valdžios institucija gali atsisakyti suteikti eksporto grąžinamąsias išmokas dėl Direktyvos 91/628, iš dalies pakeistos Direktyva 95/29, nuostatų nesilaikymo, net jeigu joks įrodymas neleidžia konkrečiai konstatuoti, kad pervežamiems gyvūnams buvo pakenkta.

      (1)  OL C 96, 2006 4 22.


title: Byla C-92/12: 2012 m. balandžio 26 d. Teisingumo Teismo (antroji kolegija) sprendimas byloje ( High Court of Ireland (Airija) prašymas priimti prejudicinį sprendimą) Health Service Executive prieš SC, AC (Jurisdikcija ir teismo sprendimų, susijusių su santuoka ir tėvų pareigomis, pripažinimas bei vykdymas — Reglamentas (EB) Nr. 2201/2003 — Nepilnametis, turintis nuolatinę gyvenamąją vietą Airijoje, kur jis buvo pakartotinai įkurdintas globos įstaigoje — Agresyvus ir pačiam vaikui pavojingas elgesys — Sprendimas įkurdinti vaiką uždaroje Anglijos institucijoje — Dalykinė reglamento taikymo sritis — 56 straipsnis — Konsultavimosi ir sutikimo davimo sąlygos — Pareiga pripažinti ar paskelbti vykdytinu sprendimą įkurdinti vaiką uždaroje institucijoje — Laikinosios apsaugos priemonės — Prejudicinio sprendimo priėmimo skubos tvarka procedūra)

text:
               30.6.2012

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 194/5

         2012 m. balandžio 26 d. Teisingumo Teismo (antroji kolegija) sprendimas byloje (High Court of Ireland (Airija) prašymas priimti prejudicinį sprendimą) Health Service Executive prieš SC, AC

   (Byla C-92/12) (1)

   (Jurisdikcija ir teismo sprendimų, susijusių su santuoka ir tėvų pareigomis, pripažinimas bei vykdymas - Reglamentas (EB) Nr. 2201/2003 - Nepilnametis, turintis nuolatinę gyvenamąją vietą Airijoje, kur jis buvo pakartotinai įkurdintas globos įstaigoje - Agresyvus ir pačiam vaikui pavojingas elgesys - Sprendimas įkurdinti vaiką uždaroje Anglijos institucijoje - Dalykinė reglamento taikymo sritis - 56 straipsnis - Konsultavimosi ir sutikimo davimo sąlygos - Pareiga pripažinti ar paskelbti vykdytinu sprendimą įkurdinti vaiką uždaroje institucijoje - Laikinosios apsaugos priemonės - Prejudicinio sprendimo priėmimo skubos tvarka procedūra)
   2012/C 194/08
   Proceso kalba: anglų

      Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas

      High Court of Ireland

      Šalys pagrindinėje byloje

      Ieškovė: Health Service Executive

      Atsakovės: SC, AC

      dalyvaujant: Attorney General

      Dalykas

   Prašymas priimti prejudicinį sprendimą — High Court of Ireland — 2003 m. lapkričio 27 d. Tarybos reglamento (EB) Nr. 2201/2003 dėl jurisdikcijos ir teismo sprendimų, susijusių su santuoka ir tėvų pareigomis, pripažinimo bei vykdymo, panaikinančio Reglamentą (EB) Nr. 1347/2000 (OL L 338, 2003, p. 1; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 19 sk., 6 t., p. 243), 56 straipsnio aiškinimas — Materialinė taikymo sritis — Airijos teismo sprendimas Airijoje nuolat gyvenantį vaiką priverstinai įkurdinti Jungtinės Karalystės terapinės ir ugdymo globos įstaigoje — Konsultavimosi ir sutikimo davimo mechanizmas siekiant užtikrinti veiksmingą vaiko apsaugą — Reikalavimas, kad sprendimas priverstinai įkurdinti vaiką globos įstaigoje būtų pripažintas ir (arba) paskelbtas vykdytinu prieš įkurdinimą.

      Rezoliucinė dalis

               1.

               Vienos valstybės narės teismo sprendimas, kuriame numatytas vaiko įkurdinimas kitoje valstybėje narėje esančioje uždaroje terapinės ir ugdymo priežiūros institucijoje, apimantis laisvės atėmimą apibrėžtam laikotarpiui apsaugos tikslais, patenka į dalykinę 2003 m. lapkričio 27 d. Tarybos reglamento (EB) Nr. 2201/2003 dėl jurisdikcijos ir teismo sprendimų, susijusių su santuoka ir tėvų pareigomis, pripažinimo bei vykdymo, panaikinančio Reglamentą (EB) Nr. 1347/2000, taikymo sritį.

               2.

               Reglamento Nr. 2201/2003 56 straipsnio 2 dalyje numatytą sutikimą iki sprendimo dėl vaiko įkurdinimo priėmimo turi suteikti viešosios teisės reglamentuojama kompetentinga institucija. Nepakanka, kad savo sutikimą duotų įstaiga, kurioje turi būti įkurdintas vaikas. Tokiomis aplinkybėmis, kaip antai susiklostė pagrindinėje byloje, kai sprendimą dėl įkurdinimo priėmęs valstybės narės teismas nėra tikras, ar prašomojoje valstybėje narėje sutikimas buvo tinkamai duotas, nes nebuvo galima užtikrintai nustatyti, kokia institucija šioje valstybėje yra kompetentinga, galima ištaisyti trūkumus, siekiant įsitikinti, kad buvo visiškai paisoma Reglamento Nr. 2201/2003 56 straipsnio reikalavimo dėl sutikimo.

               3.

               Reglamentas Nr. 2201/2003 aiškintinas taip, kad vienos valstybės narės teismo sprendimas, kuriuo nurodoma priverstinai įkurdinti vaiką kitoje valstybėje narėje esančioje uždaroje globos institucijoje, prieš pradedant jį vykdyti prašomojoje valstybėje narėje turi būti paskelbtas vykdytinu šioje valstybėje narėje. Siekiant neužkirsti kelio reglamento praktiniam veiksmingumui, prašomosios valstybės narės teismo sprendimas dėl prašymo paskelbti teismo sprendimą vykdytinu turi būti priimtas ypač greitai, o skundai dėl tokio prašomosios valstybės narės teismo sprendimo negali turėti sustabdomojo poveikio.

               4.

               Sutikimas dėl įkurdinimo pagal Reglamento Nr. 2201/2003 56 straipsnio 2 dalį, jeigu jis suteiktas apibrėžtam laikui, negalioja sprendimams dėl įkurdinimo laikotarpio pratęsimo. Tokiomis aplinkybėmis būtina prašyti naujo sutikimo. Tam tikroje valstybėje narėje priimtas sprendimas dėl įkurdinimo, kuris buvo paskelbtas vykdytinu kitoje valstybėje narėje, gali būti vykdomas pastarojoje valstybėje narėje tik sprendime dėl įkurdinimo nurodytą laikotarpį.

      (1)  OL C 133, 2012 5 5.


title: Byla T-495/11: 2011 m. rugsėjo 19 d. pareikštas ieškinys byloje Streng prieš VRDT — Gismondi (PARAMETRICA)

text:
               26.11.2011

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 347/37

         2011 m. rugsėjo 19 d. pareikštas ieškinys byloje Streng prieš VRDT — Gismondi (PARAMETRICA)

   (Byla T-495/11)
   2011/C 347/67
   Kalba, kuria surašytas ieškinys: anglų

      Šalys

      Ieškovas: Michael Streng (Ėrdingas, Vokietija), atstovaujamas advokato A. Pappert

      Atsakovė: Vidaus rinkos derinimo tarnyba (prekių ženklams ir pramoniniam dizainui)

      Kita procedūros Apeliacinėje taryboje šalis: Fulvio Gismondi (Roma, Italija)

      Reikalavimai

   Ieškovas Bendrojo Teismo prašo:

               —

               panaikinti 2011 m. liepos 19 d. Vidaus rinkos derinimo tarnybos (prekių ženklams ir pramoniniam dizainui) ketvirtosios apeliacinės tarybos sprendimą (byla R 1348/2010-4) ir grąžinti bylą ketvirtajai apeliacinei tarybai;

               —

               priteisti iš atsakovo bylinėjimosi išlaidas.

      Ieškinio pagrindai ir pagrindiniai argumentai

      Bendrijos prekių ženklo paraišką pateikęs asmuo: kita procedūros Apeliacinėje taryboje šalis

      Prašomas įregistruoti Bendrijos prekių ženklas: žodinis prekių ženklas PARAMETRICA 36 ir 42 klasių paslaugoms — Bendrijos prekių ženklo paraiška Nr. 6048433

      Prekių ženklo ar žymens, kuriuo remtasi per protesto procedūrą, savininkas: ieškovas

      Prekių ženklas ar žymuo, kuriuo remiamasi: Vokietijos žodinis prekių ženklas „parameta“ 35, 38, 41 ir 42 klasės paslaugoms (Registracijos numeris Nr. 30311096)

      Protestų skyriaus sprendimas: patenkinti visą protestą

      Apeliacinės tarybos sprendimas: panaikinti Protestų skyriaus sprendimą ir atmesti protestą

      Ieškinio pagrindai: Komisijos reglamento (EB) Nr. 2868/95 19 taisyklės 2 ir 3 dalių, siejant jas su 98 taisyklės 1 dalimi, pažeidimas, nes Apeliacinė taryba klaidingai manė, kad pateikti dokumentai, kuriuose nurodyti WIPO INID kodai, pateikti ne proceso kalba ir (arba) vertinant pagal 2008 m. lapkričio 3 d. laiške pateiktą vertimą nėra „vertimas“ minėto reglamento 98 taisyklės 1 dalies prasme.


title: Byla T-735/15: 2016 m. gruodžio 6 d. Bendrojo Teismo sprendimas byloje The Art Company B & S/EUIPO – Manifatture Daddato ir Laurora (SHOP ART) (Europos Sąjungos prekių ženklas — Protesto procedūra — Vaizdinio Europos Sąjungos prekių ženklo SHOP ART paraiška — Ankstesnis vaizdinis Europos Sąjungos prekių ženklas „art“ — Santykinis atmetimo pagrindas — Galimybė supainioti — Reglamento (EB) Nr. 207/2009 8 straipsnio 1 dalies b punktas)

text:
               23.1.2017

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 22/31

         2016 m. gruodžio 6 d. Bendrojo Teismo sprendimas byloje The Art Company B & S/EUIPO – Manifatture Daddato ir Laurora (SHOP ART)

   (Byla T-735/15) (1)

   ((Europos Sąjungos prekių ženklas - Protesto procedūra - Vaizdinio Europos Sąjungos prekių ženklo SHOP ART paraiška - Ankstesnis vaizdinis Europos Sąjungos prekių ženklas „art“ - Santykinis atmetimo pagrindas - Galimybė supainioti - Reglamento (EB) Nr. 207/2009 8 straipsnio 1 dalies b punktas))
   (2017/C 022/41)
   Proceso kalba: anglų

      Šalys

      Ieškovė: The Art Company B & S, SA (Quel, Ispanija), atstovaujama advokatų L. Sánchez Calderón ir J. Villamor Muguerza

      Atsakovė: Europos Sąjungos intelektinės nuosavybės tarnyba (EUIPO), atstovaujama S. Palmero Cabezas

      Kita procedūros EUIPO apeliacinėje taryboje šalis, įstojusi į bylą Bendrajame Teisme: Manifatture Daddato SpA (Barleta, Italija), atstovaujama advokato D. Russo

      Kita procedūros EUIPO apeliacinėje taryboje šalis, įstojusi į bylą Bendrajame Teisme: Sabina Laurora (Tranis, Italija)

      Dalykas

   Ieškinys dėl 2015 m. spalio 8 d. EUIPO pirmosios apeliacinės tarybos sprendimo (byla R 3050/2014-1), susijusio su protesto procedūra tarp, iš vienos pusės, The Art Company B & S, ir, iš kitos pusės, Manifatture Daddato ir S. Laurora.

      Rezoliucinė dalis

               1.

               Panaikinti 2015 m. spalio 8 d. Europos Sąjungos intelektinės nuosavybės tarnybos (EUIPO) pirmosios apeliacinės tarybos sprendimą (byla R 3050/2014-1).

               2.

               Kiekviena šalis padengia savo bylinėjimosi išlaidas.

      (1)  OL C 68, 2016 2 22.


title: Byla C-95/15 P: 2015 m. vasario 24 d. H & R ChemPharm GmbH pateiktas apeliacinis skundas dėl 2014 m. gruodžio 12 d. Bendrojo Teismo (trečioji kolegija) priimto sprendimo byloje T-551/08 H & R ChemPharm GmbH/Europos Komisija

text:
               27.4.2015

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 138/43

         2015 m. vasario 24 d.H & R ChemPharm GmbH pateiktas apeliacinis skundas dėl 2014 m. gruodžio 12 d. Bendrojo Teismo (trečioji kolegija) priimto sprendimo byloje T-551/08 H & R ChemPharm GmbH/Europos Komisija

   (Byla C-95/15 P)
   (2015/C 138/57)
   Proceso kalba: vokiečių

      Šalys

      Apeliantė: H & R ChemPharm GmbH, atstovaujama advokatų M. Klusmann ir S. Thomas

      Kita proceso šalis: Europos Komisija

      Apeliantės reikalavimai

   Apeliantė prašo:

               —

               panaikinti 2014 m. gruodžio 12 d. Bendrojo Teismo (trečioji kolegija) sprendimą byloje T-551/08 tiek, kiek jis susijęs su ieškove,

               —

               nepatenkinus pirmojo reikalavimo, tinkamai sumažinti ginčijamo 2008 m. spalio 1 d. sprendimo 2 straipsnyje apeliantei skirtos 22 mln. eurų baudos dydį,

               —

               nepatenkinus ir šio reikalavimo, grąžinti bylą Europos Sąjungos Bendrajam Teismui, kad jis iš naujo išnagrinėtų bylą,

               —

               remiantis Procedūros reglamento 90 straipsnio a punktu, panaikinti priteistas 10  000 eurų bylinėjimosi išlaidas,

               —

               priteisti iš atsakovės bylinėjimosi išlaidas.

      Apeliacinio skundo pagrindai ir pagrindiniai argumentai

   Apeliacinis skundas pateiktas dėl 2014 m. gruodžio 12 d. Bendrojo Teismo (trečioji kolegija) sprendimo (Reg. Nr. 651533) byloje T-551/08, H&R ChemPharm GmbH/Komisija, kuriuo Bendrasis Teismas atmetė prašymą panaikinti 2008 m. spalio 1 d. Komisijos sprendimą C(2008) 5476 galutinis (byla COMP/39/181 – Žvakių vaškas) tiek, kiek jis susijęs su ieškove.
   Savo apeliaciniame skunde apeliantė remiasi šiais pagrindais:

               1.

               Pirmajame apeliacinio skundo pagrinde apeliantė, be kita ko, teigia, kad pažeistas EB 81 straipsnis [SESV 101 straipsnis], nes sprendimo motyvai dėl apeliantės, kaip įmonės, struktūros ir atsakomybės, kuriais Bendrasis Teismas grindžia apeliantės padarytą EB 81 straipsnio pažeidimą, yra prieštaringi ir nepakankami. Pagrindinis prieštaravimas pasireiškia tuo, kad Bendrasis Teismas, priskirdamas pažeidimą, apeliantę ir su ja nesusijusią įmonę Tudapetrol traktuoja kaip vieną subjektą, o skirdamas baudą šias dvi įmones laiko atskiromis. Kadangi iš sprendimo motyvų nematyti, ar apeliantė ir Tudapetrol yra viena įmonė ar dvi atskiros įmonės, apeliantė taip pat tvirtina, kad pažeista pareiga motyvuoti (SESV 296 straipsnis) ir jos pagrindinė teisė į gynybą.

               2.

               Antrajame apeliacinio skundo pagrinde apeliantė teigia, kad padaryta teisės klaida priskyrus jai darbuotojo, tuo pačiu metu dirbančio keliose teisiniu požiūriu savarankiškose įmonėse, veiksmus. Apeliantė teigia, kad Bendrasis Teismas priskyrė jai šio darbuotojo veiksmus nepatikrinęs, ar darbuotojas ginčijamus veiksmus galiausiai atliko ir apeliantei. Bendrojo Teismo teisinis požiūris prieštarauja EB 81 straipsniui. Kartu Bendrasis Teismas pažeidė Fair Trial principą, nes apeliantės pasiūlymą įrodyti faktines darbuotojo funkcijas atmetė remdamasis teisiškai nepagrįstais motyvais (EŽTK 6 straipsnio pažeidimas).

               3.

               Trečiajame apeliacinio skundo pagrinde apeliantė teigia, kad sprendime padaryta klaidų aiškinant Reglamento Nr. 1/2003 (1) 23 straipsnio 3 dalį, kiek tai susiję su apyvarta, pagal kurią apskaičiuojama bauda. Bendrasis Teismas sutiko su tuo, kad apskaičiuojant baudą būtų įtraukta ir trečiosios įmonės apyvarta, nors ši įmonė neginčytinai nedalyvavo darant pažeidimą ir su apeliante nėra vienas ūkio subjektas. Sprendime taip pat nėra teisinių motyvų, kuo remiantis nustatant baudą įskaičiuojama trečiojo asmens apyvarta, nors tai nėra tas pats ūkio subjektas. Todėl Bendrojo Teismo teiginiai pažeidžia ne tik Reglamento Nr. 1/2003 23 straipsnio 3 dalį, bet ir reikalavimus tinkamai motyvuoti teismo praktiką (SESV 296 straipsnis).

               4.

               Ketvirtajame apeliacinio skundo pagrinde teigiama, kad nustatydamas baudą Bendrasis Teismas atsižvelgė į bendrovių, įsigytų jau baigiantis laikotarpiui, su kuriuo siejamas esą padarytas pažeidimas, apyvartą ir šią apyvartą paskirstė per visą inkriminuojamo dalyvavimo darant pažeidimą laikotarpį. Tai prieštarauja Bendrojo Teismo pozicijai kitame sprendime, priimtame byloje Esso
                   (2). Sprendime Esso tokioje pačioje byloje tuo pačiu metu Bendrasis Teismas nusprendė, kad dėl atitinkamo Komisijos elgesio dirbtinai padidinama apyvarta, kuria remiantis apskaičiuojama bauda. Šis nevienodas požiūris yra Reglamento Nr. 1/2003 23 straipsnio 3 dalies pažeidimas. Kadangi Bendrasis Teismas neišreiškė nuomonės dėl apeliantės kaltinimų, skundžiamas sprendimas taip pat yra nepakankamai pagrįstas (SESV 296 straipsnis). Be to, apeliantė teigia, kad Bendrasis Teismas padarė klaidą apskaičiuodamas apyvartą, todėl į apyvartą atsižvelgiama du kartus, o tai pažeidžia Reglamento Nr. 1/2003 23 straipsnio 3 dalį.

               5.

               Penktajame apeliacinio skundo pagrinde apeliantė tvirtina, kad padaryta ir daugiau teisės klaidų nustatant baudą; viena iš jų visų pirma yra apeliantei skirtos baudos neproporcingumas, palyginti su skirta kitoms įmonėms, dalyvavusioms darant inkriminuojamus pažeidimus (Reglamento Nr. 1/2003 23 straipsnio 3 dalies pažeidimas). Apeliantė teigia, kad Bendrasis Teismas neatsižvelgė į apeliantės veiksmų neteisėtumo skirtumus, palyginti su kitomis dalyvavusiomis įmonėmis, ir neproporcingai vertino įmonės dydį.

               6.

               Šeštajame apeliacinio skundo pagrinde apeliantė teigia, kad Bendrasis Teismas padarė teisės klaidą apskaičiuodamas bylinėjimosi išlaidas, kiek tai susiję su nesukonkretintų, galbūt papildomų ir dėl apeliantės atsiradusių bylinėjimosi Bendrajame Teisme išlaidų priteisimu (Bendrojo Teismo procedūros reglamento 90 straipsnio a punkto, taip pat SESV 296 straipsnio ir EŽTK 6 straipsnio pažeidimas). Šios išlaidos nebuvo patirtos ir apeliantė nebuvo išklausyta prieš nusprendžiant dėl bylinėjimosi išlaidų.

      (1)  2002 m. gruodžio 16 d. Tarybos reglamentas (EB) Nr. 1/2003 dėl konkurencijos taisyklių, nustatytų Sutarties 81 ir 82 straipsniuose, įgyvendinimo (OL L 1, p. 1; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 8 sk., 2 t., p. 205).

      (2)  T-540/08, EU:T:2014:630.


title: Byla T-245/13: 2015 m. rugsėjo 4 d. Bendrojo Teismo sprendimas byloje Jungtinė Karalystė/Komisija (EŽŪOGF — Garantijų skyrius — EŽŪGF ir EŽŪFKP — Nefinansuojamos išlaidos — Bendrosios išmokos schema — Pagrindiniai patikrinimai — Papildomi patikrinimai — Reglamento (EB) Nr. 796/2004 51, 53, 73 ir 73a straipsniai)

text:
               19.10.2015

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 346/22

         2015 m. rugsėjo 4 d. Bendrojo Teismo sprendimas byloje Jungtinė Karalystė/Komisija

   (Byla T-245/13) (1)

   ((EŽŪOGF - Garantijų skyrius - EŽŪGF ir EŽŪFKP - Nefinansuojamos išlaidos - Bendrosios išmokos schema - Pagrindiniai patikrinimai - Papildomi patikrinimai - Reglamento (EB) Nr. 796/2004 51, 53, 73 ir 73a straipsniai))
   (2015/C 346/24)
   Proceso kalba: anglų

      Šalys

      Ieškovė: Jungtinė Didžiosios Britanijos ir Šiaurės Airijos Karalystė, iš pradžių atstovaujama C. Murrell, M. Holt ir E. Jenkinson, vėliau M. Holt, padedamų QC D. Wyatt ir baristerės V. Wakefield

      Atsakovė: Europos Komisija, atstovaujama P. Rossi ir K. Skelly

      Dalykas

   Prašymas iš dalies panaikinti 2013 m. vasario 26 d. Komisijos įgyvendinimo sprendimą 2013/123/ES dėl valstybių narių patirtų tam tikrų išlaidų nefinansavimo Europos Sąjungos lėšomis iš Europos žemės ūkio orientavimo ir garantijų fondo (EŽŪOGF) Garantijų skyriaus, Europos žemės ūkio garantijų fondo (EŽŪGF) ir Europos žemės ūkio fondo kaimo plėtrai (EŽŪFKP) (OL L 67, p. 20), kiek šis sprendimas susijęs su 1 priedo įrašu dėl 5,19 % ekstrapoliuotos korekcijos, taikytos Šiaurės Airijoje (Jungtinė Karalystė) patirtoms išlaidoms (16 513 582,57 EUR) 2010 m. mokestiniais metais.

      Rezoliucinė dalis

               1.

               Atmesti ieškinį.

               2.

               Jungtinė Didžiosios Britanijos ir Šiaurės Airijos Karalystė padengia savo ir Europos Komisijos bylinėjimosi išlaidas.

      (1)  OL C 189, 2013 6 29.


title: Byla T-364/15 R: 2016 m. balandžio 7 d. Bendrojo Teismo pirmininko nutartis byloje ADR Center/Komisija (Laikinųjų apsaugos priemonių taikymas — Arbitražinė išlyga — Sutartys, sudarytos siekiant įgyvendinti projektus, kuriuos Sąjunga finansuoja pagal programą „Civilinė teisena“ — Vykdytinas Komisijos sprendimas susigrąžinti sumokėtas sumas — Prašymas sustabdyti vykdymą — Skubos nebuvimas)

text:
               30.5.2016

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 191/31

         2016 m. balandžio 7 d. Bendrojo Teismo pirmininko nutartis byloje ADR Center/Komisija

   (Byla T-364/15 R)
   ((Laikinųjų apsaugos priemonių taikymas - Arbitražinė išlyga - Sutartys, sudarytos siekiant įgyvendinti projektus, kuriuos Sąjunga finansuoja pagal programą „Civilinė teisena“ - Vykdytinas Komisijos sprendimas susigrąžinti sumokėtas sumas - Prašymas sustabdyti vykdymą - Skubos nebuvimas))
   (2016/C 191/41)
   Proceso kalba: anglų

      Šalys

      Ieškovė: ADR Center Srl (Roma, Italija), atstovaujama advokato L. Tantalo

      Atsakovė: Europos Komisija, atstovaujama L. Cappelletti ir J. Estrada de Solà

      Dalykas

   Prašymas sustabdyti priverstinį 2015 m. gegužės 4 d. Komisijos sprendimo C(2015) 3117 final dėl 432 637,97 EUR sumos, kurią turi sumokėti ADR Center Srl pagal debeto avizas Nr. 3241408192 ir Nr. 3241409206 dėl atitinkamai 155 507,97 EUR ir 277 130 EUR, taip pat palūkanų išieškojimo vykdymą.

      Rezoliucinė dalis

               1.

               Atmesti prašymą taikyti laikinąsias apsaugos priemones.

               2.

               Atšaukti 2016 m. sausio 22 d. nutartį tiek, kiek ji susijusi su byla T-364/15 R.

               3.

               Atidėti klausimo dėl bylinėjimosi išlaidų nagrinėjimą.


title: Byla C-407/07 2007 m. rugsėjo 5 d. Hoge Raad der Nederlanden (Nyderlandai) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje Stichting Centraal Begeleidingsorgaan voor de Intercollegiale Toetsing prieš Staatssecretaris van Financiën

text:
               24.11.2007

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 283/13

         2007 m. rugsėjo 5 d.Hoge Raad der Nederlanden (Nyderlandai) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje Stichting Centraal Begeleidingsorgaan voor de Intercollegiale Toetsing prieš Staatssecretaris van Financiën

   (Byla C-407/07)
   (2007/C 283/24)
   Proceso kalba: olandų
   Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas
   Hoge Raad der Nederlanden
   Šalys pagrindinėje byloje
   Ieškovė: Stichting Centraal Begeleidingsorgaan voor de Intercollegiale Toetsing
   Atsakovas: Staatssecretaris van Financiën
   Prejudicinis klausimas
   Ar Šeštosios PVM direktyvos (1) 13 straipsnio A dalies 1 pastraipos f punktą reikia aiškinti taip, kad jis yra taikytinas šioje nuostatoje minimų asmenų grupių savo nariams teikiamoms paslaugoms, kurios tiesiogiai būtinos nariams atleistai nuo mokesčio arba nesančiai mokesčio objektu jų veiklai vykdyti ir už kurias nereiklaujama didesnio atlyginimo nei toms paslaugoms teikti patirtos išlaidos, kai tokios paslaugos yra teikiamos tik vienam ar keliems nariams?

      (1)  1977 m. gegužės 17 d. Šeštoji Tarybos direktyva 77/388/EEB dėl valstybių narių apyvartos mokesčių įstatymų derinimo — Bendra pridėtinės vertės mokesčio sistema: vienodas vertinimo pagrindas (OL L 145, p. 1).


title: Byla C-311/12: 2013 m. vasario 7 d. Teisingumo Teismo pirmininko nutartis byloje ( Arbeitsgericht Nienburg (Vokietija) prašymas priimti prejudicinį sprendimą) Heinz Kassner prieš Mittelweser-Tiefbau GmbH & Co. KG

text:
               13.4.2013

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 108/19

         2013 m. vasario 7 d. Teisingumo Teismo pirmininko nutartis byloje (Arbeitsgericht Nienburg (Vokietija) prašymas priimti prejudicinį sprendimą) Heinz Kassner prieš Mittelweser-Tiefbau GmbH & Co. KG

   (Byla C-311/12) (1)

   2013/C 108/48
   Proceso kalba: vokiečių
   Teisingumo Teismo pirmininkas nutartimi nurodė išbraukti bylą iš registro.

      (1)  OL C 287, 2012 9 22.


title: Byla C-312/10: 2010 m. birželio 29 d. Landesarbeitsgericht Köln (Vokietija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje Land Nordrhein-Westfalen prieš Melanie Klinz

text:
               9.10.2010

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 274/3

         2010 m. birželio 29 d.Landesarbeitsgericht Köln (Vokietija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje Land Nordrhein-Westfalen prieš Melanie Klinz

   (Byla C-312/10)
   ()
   2010/C 274/04
   Proceso kalba: vokiečių

      Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas

      Landesarbeitsgericht Köln

      Šalys pagrindinėje byloje

      Ieškovė: Land Nordrhein-Westfalen

      Atsakovė: Melanie Klinz

      Prejudiciniai klausimai

      Pirmas klausimas

               a)

               Ar tai, jog teisiškai vertinant, ar konkrečiu atveju terminuotos darbo sutarties atnaujinimas pateisinamas dėl objektyvių priežasčių pagal 1999 m. birželio 28 d. Tarybos direktyvos 1999/70/EB (1) priede pateikto Europos profesinių sąjungų konfederacijos (ETUC), Europos pramonės ir darbdavių konfederacijų sąjungos (UNICE) ir Europos įmonių, kuriose dalyvauja valstybė, centro (CEEP) bendrojo susitarimo dėl darbo pagal terminuotas sutartis 5 punkto 1 dalies a papunktį, atsižvelgiama tik į šios atnaujintos sutarties sudarymo momentu egzistuojančius santykius ir neatsižvelgiama į tai, kiek terminuotų darbo sutarčių jau buvo sudaryta prieš šią sutartį, yra suderinama su nurodyto Bendrojo susitarimo 5 punkto 1 dalies prasme ir tikslu, arba

               b)

               ar atsižvelgiant į Bendrojo susitarimo 5 punkto 1 dalies a papunkčio prasmę ir tikslą — neleisti piktnaudžiauti paeiliui sudarant terminuotas darbo sutartis — būtina nustatyti „objektyvioms priežastims“ tuo griežtesnius reikalavimus, kuo daugiau darbo sutarčių buvo paeiliui sudaryta prieš sudarant šioje byloje vertintiną sutartį arba kuo ilgesnis buvo laikotarpis, per kurį anksčiau atitinkamas darbuotojas jau dirbo paeiliui sudarytų terminuotų sutarčių pagrindu?

      Antras klausimas

   Ar pagal Bendrojo susitarimo dėl darbo pagal terminuotas darbo sutartis 5 punkto 1 dalį draudžiama taikyti tokią nacionalinės teisės normą kaip Gesetz über Teilzeitarbeit und befristete Arbeitsverträge (Įstatymas dėl darbo ne visą darbo dieną ir terminuotų darbo sutarčių) 14 straipsnio 1 dalies antro sakinio 7 punktą, pagal kurį tik viešajame sektoriuje paeiliui sudaromos terminuotos darbo sutartys yra pateisinamos dėl „objektyvios priežasties“, kad užmokestis darbuotojui mokamas iš biudžeto lėšų, kurios pagal biudžeto teisės aktus skiriamos terminuotam darbui, o darbdaviai privačiame sektoriuje negali pripažinti tokių ekonominių priežasčių „objektyviomis priežastimis“?

      Trečias klausimas

               a)

               Ar antrame klausime nurodyta norma dėl darbo sutarties termino nustatymo (Gesetz über Teilzeitarbeit und befristete Arbeitsverträge 14 straipsnio 1 dalies antro sakinio 7 punktas) yra suderinama su Bendruoju susitarimu tuo atveju, kai biudžeto teisės normoje, kuria remiamasi Gesetz über Teilzeitarbeit und befristete Arbeitsverträge 14 straipsnio 1 dalies antro sakinio 7 punkte, įtvirtintas pakankamai konkretus terminuotos darbo sutarties sudarymo tikslas, kuris pirmiausia susijęs su atitinkama veikla ir jos vykdymo sąlygomis (žr. 2006 m. liepos 4 d. Teisingumo Teismo sprendimo Adeneler byloje C-212/04 santraukos 2 punktą)?

         Jei į trečiojo klausimo a punktą būtų atsakyta teigiamai:

               b)

               Ar toks pakankamai konkretus tikslas yra tuomet, kai biudžeto įstatyme, kaip antai šiuo atveju Hauhaltsgesetz Nordrhein–Westfalen 2004/05 (Šiaurės Reino–Vestfalijos žemės 2004/05 biudžeto įstatymas) 7 straipsnio 3 dalyje, tik nurodoma, kad biudžeto lėšos skiriamos „laikinųjų darbuotojų“ terminuotai veiklai vykdyti?

      Jei į trečiojo klausimo b punktą būtų atsakyta teigiamai:

               c)

               Ar tas pats taikoma, net jei „laikinojo darbuotojo“ veikla šia prasme ne tik reiškia veiklą, kuri skirta sumažinti laikinai padidėjusį darbo krūvį arba pakeisti laikinai nedirbantį nuolatinį darbuotoją, vykdant jo veiklą, bet ir jei sąvoka „laikinieji darbuotojai“ taikoma atvejams, kai uždarbis darbuotojui mokamas iš laisvų biudžeto lėšų, atsiradusių dėl to, kad toje pačioje darbo vietoje dirbantis nuolatinis darbuotojas laikinai nedirba, nors „laikinasis darbuotojas“ vykdo veiklą, kuri priskirtina prie nuolatines darbdavio reikmes tenkinančios veiklos ir kuri turinio požiūriu nėra susijusi su laikinai nedirbančio nuolatinio darbuotojo veikla, arba

               d)

               ar trečiojo klausimo c punkte nurodytas sąvokos „laikinieji darbuotojai“ aiškinimas neprieštarauja Bendrojo susitarimo dėl darbo pagal terminuotas darbo sutartis prasmei ir tikslui — neleisti piktnaudžiauti paeiliui sudarant terminuotas darbo sutartis, ir Sprendime Angelidaki (2009 m. balandžio 23 d. Teisingumo Teismo sprendimo bylose C-378/07–C-380/07 santraukos 2 punktas) įtvirtintam principui, kad pagal Bendrojo susitarimo dėl darbo pagal terminuotas sutartis 5 punkto 1 dalies a papunktį draudžiama taikyti nacionalinės teisės aktą taip, „kad paeiliui sudarytų terminuotų darbo sutarčių atnaujinimas viešajame sektoriuje būtų laikomas pateisinamu „objektyviomis priežastimis“ minėto punkto prasme vien dėl to, kad šios sutartys pagrįstos teisės aktuose numatytomis nuostatomis, kurios leidžia atnaujinti darbo sutartis, siekiant tenkinti tam tikras laikinas reikmes, nors realiai šios reikmės yra nuolatinės ir ilgalaikės“?

      Ketvirtas klausimas

   Ar valstybė narė pažeidžia Bendrojo susitarimo dėl darbo pagal terminuotas darbo sutartis 8 punkto 3 dalį, jei įstatyme, kuris skirtas perkelti Direktyvą 1990/70/EB į nacionalinę teisę, įtvirtina tokią, kaip antrame klausime nurodytą biudžetu pagrįstą terminuotos darbo sutarties sudarymo priežastį, kuri taikoma bendrai visame viešojoje tarnyboje ir kuri prieš priimant Direktyvą 1990/70/EB nacionalinėje teisėje buvo taikoma tik nedidelei viešosios tarnybos (aukštojo mokslo) daliai? Ar dėl tokio pažeidimo nacionalinės teisės norma nebegali būti taikoma?

      (1)  OL L 175, 1999 7 10, p. 43; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 5 sk., 3 t., p. 368.


title: 2005 m. kovo 8 d. Pirmosios Instancijos Teismo nutartis, Byloje T-84/04 Axiom Medical, Inc. prieš Vidaus rinkos derinimo tarnybą (prekių ženklams ir pramoniniam dizainui)(VRDT) (Bendrijos prekių ženklas — Protestas — Protesto atsiėmimas — Bylos nutraukimas)

text:
               25.6.2005

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 155/22

      PIRMOSIOS INSTANCIJOS TEISMO NUTARTIS

   2005 m. kovo 8 d.
   Byloje T-84/04 Axiom Medical, Inc. prieš Vidaus rinkos derinimo tarnybą (prekių ženklams ir pramoniniam dizainui)(VRDT)
       (1)

   (Bendrijos prekių ženklas - Protestas - Protesto atsiėmimas - Bylos nutraukimas)
   (2005/C 155/44)
   Proceso kalba: vokiečių
   Byloje T-84/04 Axiom Medical, Inc., įsteigta Rancho Dominguez (Jungtinės Amerikos Valstijos), atstovaujama advokato R. Köbbing, prieš Vidaus rinkos derinimo tarnybą (prekių ženklams ir pramoniniam dizainui)(VRDT), atstovaujamą G. Schneider, Paul Hartmann Aktiengesellschaft, įsteigta Heidenheim (Vokietija) buvo kita proceso VRDT apeliacinėje taryboje šalis, dėl VRDT pirmosios apeliacinės tarybos 2003 m. gruodžio 17 d. sprendimo (byloje R 193/2002-1) dėl ieškinio dėl VRDT pirmos apeliacinės tarybos 2003 m. gruodžio 17 d. sprendimo (R 67/2001-2), susijusio su protesto procedūra tarp Axiom Medical, Inc. ir Paul Hartmann Aktiengesellschaft, Pirmosios instancijos teismas (ketvirtoji kolegija), kurį sudaro kolegijos pirmininkas H. Legal, teisėjai P. Lindh ir V. Vadapalas; sekretorius H. Jung, 2005 m. kovo 8 d. priėmė nutartį, kurios rezoliucinėje dalyje nurodyta:

               1)

               Nutraukti bylą.

               2)

               Kiekviena šalis padengia savo išlaidas.

      (1)  OL C 106, 2004 4 30.


title: Byla C-420/06 2006 m. spalio 16 d. Verwaltungsgericht Schwerin (Vokietija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje Rüdiger Jager prieš Amt für Landwirtschaft Bützow

text:
               30.12.2006

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 326/27

         2006 m. spalio 16 d.Verwaltungsgericht Schwerin (Vokietija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje Rüdiger Jager prieš Amt für Landwirtschaft Bützow

   (Byla C-420/06)
   (2006/C 326/55)
   Proceso kalba: vokiečių
   Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas
   Verwaltungsgericht Schwerin
   Šalys pagrindinėje byloje

      Ieškovas: Rüdiger Jager

      Atsakovė: Amt für Landwirtschaft Bützow
   Prejudiciniai klausimai
   Ar 1995 m. gruodžio 18 d. Tarybos reglamento (EB, Euratom) Nr. 2988/95 dėl Europos Bendrijų finansinių interesų apsaugos (1) 2 straipsnio 2 dalį reikia aiškinti taip, kad palankesnė sankciją nustatanti nuostata (dėl priemokų už gyvulius) taikoma atgaline data ir tuomet, kai ši nuostata iš esmės galioja tik laikotarpiu, kuriuo atitinkamoje valstybėje narėje priemokos už gyvulius nebemokamos, o mokamos tiesioginės išmokos?

      (1)  OL L 312, p. 1.


title: Byla T-316/06 2006 m. lapkričio 9 d. pareikštas ieškinys byloje Komisija prieš Premium

text:
               30.12.2006

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 326/68

         2006 m. lapkričio 9 d. pareikštas ieškinys byloje Komisija prieš Premium

   (Byla T-316/06)
   (2006/C 326/143)
   Proceso kalba: prancūzų
   Šalys

      Ieškovė: Europos Bendrijų Komisija (Briuselis, Belgija), atstovaujama E. Montaguti, padedamo advokatų J.-L. Fagnart ir F. Longfils
   Atsakovė: Premium SA
   Ieškovės reikalavimai

               —

               Pripažinti šiuo ieškiniu pateiktą prašymą priimtinu ir pagrįstu;

               —

               Priteisti iš Premium SA pagrindinę 88 594,493 EUR sumą, kurią sudaro 57 605,74 EUR suma už sutartį ISAR A 2052 ir 30 988,74 EUR suma už sutartį KAVAS–2 A2019;

               —

               Priteisti iš Premium SA delspinigius, skaičiuojamus nuo 57 605,74 EUR sumos už sutartį ISAR (delspinigius skaičiuojant pagal Prancūzijos teisės nuostatose, taikomose sutartims, nustatytą palūkanų normą);

               —

               Priteisti iš Premium SA delspinigius, skaičiuojamus nuo 30 988,74 EUR sumos už sutartį KAVAS–2 (delspinigius skaičiuojant pagal Danijos teisės nuostatose, taikomose sutartims, nustatytą palūkanų normą);

               —

               Priteisti iš Premium SA bylinėjimosi išlaidas.

         Ieškinio pagrindai ir pagrindiniai argumentai
   Europos Bendrija, atstovaujama Komisijos, 1992 m. kovo 11 d. ir 1993 m. gruodžio 29 d. sudarė su konsorciumu, kuriam priklausė ir bendrovė atsakovė, dvi sutartis dėl projektų KVAS–2, A2019 („Knowlege acquisition visualization and assessment system“) ir ISAR–AIM, A2052 („Integration System ARchitecture“), parengtų įgyvendinant specialią tyrimų ir technologinio vystymo informacinių technologijų srityje programą (1990–1994), priimtą Tarybos sprendimu 91/394/EB (1).
   Sutartys numatė projektų dengtinas išlaidas, pagal kurias buvo apskaičiuotos finansinės Bendrijos įmokos. Pagal sutartis visos Komisijos išmokos turėjo būti laikomos avansiniais mokėjimais iki galutinės ataskaitos patvirtinimo. Tuo atveju, kai bendra Komisijos mokėtinų finansinių įmokų suma būdavo mažesnė už jau pervestą sumą, kontrahentai įsipareigojo nedelsiant atlyginti Komisijai skirtumą. Be to, sutartyse buvo numatyta, kad kontrahentai yra bendrai ir solidariai atsakingi už bet kokį įsipareigojimų pagal sutartį neįvykdymą, išskyrus tuos atvejus, kai vienas iš jų nepateikia arba pateikia klaidingą ir nepilną finansinę informaciją. Šiuo atveju atsakingas yra šis vienintelis kontrahentas.
   Pagal sutarčių nuostatas konsorciumas turėjo periodiškai pateikti informaciją apie išlaidas ir periodines ataskaitas apie atliktus darbus.
   1996 m. Komisijos atliktas finansinis auditas atskleidė keletą atvejų, kuomet Premium SA išrašė sąskaitas už nedengtinas išlaidas. Savo komentaruose dėl minėtos audito ataskaitos atsakovė nurodė, kad nesutinka su tuo, jog ataskaitoje nepritariama tam tikroms išlaidoms. Apsikeitus korespondencija tarp atsakovės ir Komisijos, pastaroji išdavė skolos raštus Premium SA, kuri juos ginčijo. Kadangi tam tikri avansiniai mokėjimai, Komisijos nurodomi pirmuose skolos raštuose dar nebuvo koordinatoriaus pervesti Premium SA, Komisija išdavė naujus skolos raštus dėl permokėtos sumos, ir toliau remdamasi audito ataskaitoje nustatytomis nedengtinomis išlaidomis, už kurias atsakovė išrašė sąskaitas. Premium SA taip pat ginčijo ir šiuos skolos raštus.
   Komisija keletą kartų pateikė mokėjimo reikalavimus, į kuriuos atsakovė neatsakė. Todėl remdamasi sutartyse įtvirtinta arbitražine išlyga Komisija pateikė šį ieškinį, reikalaudama nurodyti Premium SA atlyginti dalį Bendrijos pervestų avansinių mokėjimų su delspinigiais, nes atsakovė nepateikė jokio tinkamo motyvo ginčydama Komisijos tvirtinimo dėl išlaidų, audito ataskaitoje pripažintų nedengtinomis, pagrįstumą.

      (1)  OL L 218, 1991, p. 22.


title: Byla C-571/10: 2010 m. gruodžio 7 d. Tribunale di Bolzano (Italija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje Kamberaj Servet prieš Istituto per l’Edilizia Sociale della Provincia Autonoma di Bolzano (IPES), Giunta della Provincia Autonoma di Bolzano, Provincia Autonoma di Bolzano

text:
               12.2.2011

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 46/7

         2010 m. gruodžio 7 d.Tribunale di Bolzano (Italija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje Kamberaj Servet prieš Istituto per l’Edilizia Sociale della Provincia Autonoma di Bolzano (IPES), Giunta della Provincia Autonoma di Bolzano, Provincia Autonoma di Bolzano

   (Byla C-571/10)
   2011/C 46/11
   Proceso kalba: italų

      Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas

      Tribunale di Bolzano

      Šalys pagrindinėje byloje

      Ieškovas: Servet Kamberaj

      Atsakovai: Istituto per l’Edilizia Sociale della Provincia Autonoma di Bolzano (IPES), Giunta della Provincia Autonoma di Bolzano, Provincia Autonoma di Bolzano

      Prejudiciniai klausimai

               1.

               Ar Europos Sąjungos teisės viršenybės principu (principe de primauté) reikalaujama, kad nacionalinis teismas visiškai ir nedelsdamas įgyvendintų tiesioginį poveikį turinčias Sąjungos normas, netaikydamas su Sąjungos teise nesuderinamų vidaus teisės normų, net jeigu jos priimtos įgyvendinant pagrindinius valstybės narės konstitucinės santvarkos principus?

               2.

               Ar, esant vidaus normos ir EŽTK kolizijai, dėl ESS 6 straipsnyje esančios nuorodos į EŽTK reikalaujama, kad nacionalinis teismas tiesiogiai taikytų 14 straipsnį ir Papildomo protokolo Nr. 12 1 straipsnį, netaikydamas Sąjungos teisės neatitinkančio vidaus teisės šaltinio, neprivalėdamas pirmiausia iškelti konstitucingumo klausimo nacionaliniame Konstituciniame teisme?

               3.

               Ar pagal Sąjungos teisę, o pirmiausia pagal ESS 2 ir 6 straipsnius, Chartijos 21 ir 34 straipsnius ir direktyvas 2000/43/EB ir 2003/109/EB draudžiama tokia nacionalinės (tiksliau sakant, provincijos) teisės norma, kuri įtvirtinta bendrai Respublikos prezidento dekreto Nr. 670/1972 15 straipsnio 3 dalyje, 1998 m. Provincijos įstatymo Nr. 13 1 ir 5 straipsniuose bei 2009 m. liepos 20 d. Provincijos tarybos sprendime Nr. 1865, kiek joje numatyta, kad skiriant lengvatas, o visų pirma vadinamąsias subsidijas gyvenamajam būstui atsižvelgiama į pilietybę, mažiau palankiai vertinant darbuotojus ilgalaikius gyventojus ne Europos Sąjungos piliečius ar asmenis be pilietybės, palyginti su Bendrijos (Italijos ir kitais) piliečiais.

         Jeigu į pirmesnius klausimus būtų atsakyta teigiamai:

               4.

               Pažeidus Sąjungos bendruosius — diskriminacijos draudimo ir teisinio saugumo — principus ir esant nacionaliniam reglamentavimui, kuriuo teismui sudaromos sąlygos „nurodyti nutraukti žalą keliančius veiksmus ir priimti bet kokias kitas pagal aplinkybes tinkamas priemones ir panaikinti diskriminacijos sukeltas pasekmes“, taip pat reikalaujama „nurodyti nutraukti diskriminaciją sukeliančius veiksmus ar aktus, jeigu jie vis dar yra, taip pat ištaisyti pasekmes“ bei leidžiama nurodyti, „siekiant išvengti jos pasikartojimo, iki tam tikro priimtoje priemonėje nurodyto termino visiškai panaikinti konstatuotą diskriminaciją“, ar Direktyvos 2000/43/EB 15 straipsnį, kuriame numatyta, kad sankcijos turi būti veiksmingos, proporcingos ir atgrasančios, reikia aiškinti taip, kad tarp konstatuotos diskriminacijos ir pasekmių, kurias reikia ištaisyti, taip pat patenka, siekiant išvengti nepateisinamos atvirkštinės diskriminacijos, visi pažeidimai diskriminuojamų asmenų atžvilgiu, net jeigu jie nėra bylos šalys?

         Jeigu į pirmesnį klausimą būtų atsakyta teigiamai:

               5.

               Ar pagal Sąjungos teisę, o pirmiausia pagal ESS 2 ir 6 straipsnius, Chartijos 21 ir 34 straipsnius ir direktyvas 2000/43/EB ir 2003/109/EB draudžiama tokia nacionalinės (tiksliau sakant, provincijos) teisės norma, pagal kurią reikalaujama, kad tik ne Europos Sąjungos piliečiai, o ne ir Sąjungos (Italijos ir kiti) piliečiai, kurie traktuojami vienodai tik dėl reikalavimo provincijos teritorijoje būti pragyvenus ne mažiau kaip 5 metus, tenkintų papildomą reikalavimą būti išdirbus 3 metus, norėdami gauti subsidijas gyvenamajam būstui?

               6.

               Ar pagal Sąjungos teisę, o pirmiausia pagal ESS 2 ir 6 straipsnius, SESV 18, 45 ir 49 straipsnius kartu su Chartijos 1, 21 ir 34 straipsniais draudžiama tokia nacionalinės (tiksliau sakant, provincijos) teisės norma, kurioje numatytas reikalavimas Sąjungos (Italijos ir kitiems) piliečiams, norintiems gauti subsidijas gyvenamajam būstui, pateikti deklaraciją dėl priklausymo vienai iš trijų kalbinių grupių Alto Adidžės ir Pietų Tirolio regione ar dėl sąsajų su ja?

               7.

               Ar pagal Sąjungos teisę, o pirmiausia pagal ESS 2 ir 6 straipsnius, SESV 18, 45 ir 49 straipsnius kartu su Chartijos 21 ir 34 straipsniais draudžiama tokia nacionalinės (tiksliau sakant, provincijos) teisės norma, kurioje numatytas reikalavimas Bendrijos (Italijos ir kitiems) piliečiams, norintiems gauti subsidijas gyvenamajam būstui, provincijos teritorijoje būti pragyvenus ar išdirbus ne mažiau kaip 5 metus?


title: Byla C-198/07 P 2008 m. gruodžio 22 d. Teisingumo Teismo (ketvirtoji kolegija) sprendimas byloje Donal Gordon prieš Europos Bendrijų Komisiją (Apeliacinis skundas — Tarnybinės veiklos vertinimo ataskaita — Ieškinys dėl panaikinimo — Suinteresuotumas pareikšti ieškinį — Pareigūnas, pripažintas kenčiančiu nuo visiško nuolatinio invalidumo)

text:
               21.2.2009

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 44/10

         2008 m. gruodžio 22 d. Teisingumo Teismo (ketvirtoji kolegija) sprendimas byloje Donal Gordon prieš Europos Bendrijų Komisiją

   (Byla C-198/07 P) (1)

   (Apeliacinis skundas - Tarnybinės veiklos vertinimo ataskaita - Ieškinys dėl panaikinimo - Suinteresuotumas pareikšti ieškinį - Pareigūnas, pripažintas kenčiančiu nuo visiško nuolatinio invalidumo)
   (2009/C 44/16)
   Proceso kalba: anglų
   Šalys

      Apeliantas: Donal Gordon, atstovaujamas advokatų J. Sambon, P.-P. Van Gehuchten ir Ph. Reyniers,

      Kita proceso šalis: Europos Bendrijų Komisija, atstovaujama J. Currall ir H. Krämer
   Dalykas
   Apeliacinis skundas, pateiktas dėl 2007 m. vasario 7 d. Pirmosios instancijos teismo trečiosios kolegijos sprendimo byloje T-175/04 Gordon prieš Komisiją — Ieškinys, kuriuo prašoma pripažinti negaliojančia ieškovo tarnybos vertinimo ataskaitą už 2001–2002 m. vertinimo laikotarpį — Suinteresuotumas pareikšti ieškinį — Pareigūnas, išleistas į pensiją dėl pagal ikiteisminę procedūrą pripažinto nuolatinio visiško invalidumo
   Rezoliucinė dalis

               1.

               Panaikinti 2007 m. vasario 7 d. Europos Bendrijų Pirmosios instancijos teismo sprendimą Gordon prieš Komisiją (T-175/04) tiek, kiek Pirmosios instancijos teismas nusprendė, jog nėra reikalo priimti sprendimo dėl M. Gordon pareikšto ieškinio, susijusio su panaikinimu.

               2.

               Atmesti apeliacinį skundą kaip nepagrįstą tiek, kiek juo ginčijamas minėtas Pirmosios instancijos teismo sprendimas atmesti ieškinį dėl žalos atlyginimo.

               3.

               Panaikinti 2003 m. gruodžio 11 d. Europos Bendrijų Komisijos sprendimą, kuriuo atmetamas M. Gordon skundas dėl 2003 m. balandžio 28 d. Sprendimo, patvirtinančio jo tarnybinės veiklos vertinimo ataskaitą už laikotarpį nuo 2001 m. liepos 1 d. iki 2002 m. gruodžio 31 dienos.

               4.

               Priteisti iš Europos Bendrijų Komisijos bylinėjimosi išlaidas, kurias M. Gordon patyrė procesuose Europos Bendrijų Teisingumo Teisme ir Europos Bendrijų Pirmosios instancijos teisme.

      (1)  OL C 129, 2007 6 9.


title: Byla C-229/10: 2010 m. gegužės 10 d. Tribunal Cível da Comarca do Porto (Portugalija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje Maria Alice Pendão Lapa Costa Ferreira, Alexandra Pendão Lapa Ferreira prieš Companhia de Seguros Tranquilidade SA

text:
               17.7.2010

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 195/12

         2010 m. gegužės 10 d.Tribunal Cível da Comarca do Porto (Portugalija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje Maria Alice Pendão Lapa Costa Ferreira, Alexandra Pendão Lapa Ferreira prieš Companhia de Seguros Tranquilidade SA

   (Byla C-229/10)
   2010/C 195/17
   Proceso kalba: portugalų

      Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas

      Tribunal Cível da Comarca do Porto

      Šalys pagrindinėje byloje

      Ieškovės: Maria Alice Pendão Lapa Costa Ferreira, Alexandra Pendão Lapa Ferreira

      Atsakovė: Companhia de Seguros Tranquilidade SA

      Prejudiciniai klausimai

               1.

               Ar [Portugalijos] Civilinio kodekso 505 straipsnio, kuriame nustatyta, kad jei pėsčiasis yra vienintelis kaltas dėl eismo įvykio, atsakomybė už automobilių eismo riziką netaikoma, aiškinimas neprieštarauja Europos direktyvoms [72/166/EEB (1), 84/5/EEB (2), 90/232/EEB (3), 2000/26/EB (4), 2005/14/EB (5) ir, svarbiausia, Direktyvos 90/232/EEB 1a straipsniui] dėl privalomojo automobilių draudimo?

               2.

               Ar Civilinio kodekso 570 straipsnio, kuriame nustatyta, kad žalos atlyginimas gali būti sumažintas arba neišmokamas atsižvelgiant į abiejų šalių kaltumo laipsnį, kai nukentėjusiojo neteisėti veiksmai prisidėjo prie nuostolių atsiradimo ar padidėjimo, aiškinimas neprieštarauja minėtoms direktyvoms?

               3.

               Jei į klausimus būtų atsakyta teigiamai, ar pagal šias direktyvas draudžiama aiškinti, kad žalos atlyginimas gali būti sumažintas ar apribotas atsižvelgiant, pirma, į pėsčiojo kaltę ir, antra, į automobilio keliamos rizikos įtaką kelių eismo įvykiui?

      (1)  1972 m. balandžio 24 d. Tarybos direktyva 72/166/EEB dėl valstybių narių įstatymų, susijusių su motorinių transporto priemonių valdytojų civilinės atsakomybės draudimu ir privalomojo tokios atsakomybės draudimo įgyvendinimu, suderinimo — OL L 103, 1972 5 2, p. 1; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 6 sk., 1 t., p. 10

      (2)  1983 m. gruodžio 30 d. Antroji Tarybos direktyva 84/5/EEB dėl valstybių narių teisės aktų, susijusių su motorinių transporto priemonių valdytojų civilinės atsakomybės draudimu, suderinimo — OL L 8, 1984 1 11, p. 17; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 6 sk., 7 t., p. 3

      (3)  1990 m. gegužės 14 d. Trečioji Tarybos direktyva 90/232/EEB dėl valstybių narių įstatymų, susijusių su motorinių transporto priemonių valdytojų civilinės atsakomybės draudimu, suderinimo — OL L 129, 1990 5 19, p. 33; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 6 sk., 1 t., p. 249

      (4)  2000 m. gegužės 16 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2000/26/EB dėl valstybių narių įstatymų, susijusių su motorinių transporto priemonių valdytojų civilinės atsakomybės draudimu, suderinimo, ir iš dalies keičianti Tarybos direktyvas 73/239/EEB ir 88/357/EEB (Ketvirtoji transporto priemonių draudimo direktyva) — OL L 181, 2000 7 20, p. 65; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 6 sk., 3 t., p. 331

      (5)  2005 m. gegužės 11 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2005/14/EB iš dalies keičianti Tarybos direktyvas 72/166/EEB, 84/5/EEB, 88/357/EEB ir 90/232/EEB bei Europos Parlamento ir Tarybos direktyvą 2000/26/EB, susijusias su motorinių transporto priemonių valdytojų civilinės atsakomybės draudimu — OL L 149, 2005 6 11, p. 14