title: 2008 m. balanžio 24 d. Teisingumo Teismo (antroji kolegija) sprendimas.#Belgijos Karalystė prieš Europos Bendrijų Komisiją.#Apeliacinis skundas - EŽŪOGF - Lauko kultūrų sektorius - EŽŪOGF sąskaitų apmokėjimas - Patikima ir veiksminga kontrolės sistema - Bendrijos lėšomis nefinansuojamos išlaidos - Vienodo dydžio korekcija - Teisės akto, reglamentuojančio patikrinimus, taikymas atgaline data - Numanomos pareigos - Proporcingumo principas - Teisinis saugumas - Neribota teismo jurisdikcija.#Byla C-418/06 P.

text:
      Byla C‑418/06 P
      Belgijos Karalystė
      prieš
      Europos Bendrijų Komisiją
      „Apeliacinis skundas – EŽŪOGF – Lauko kultūrų sektorius – EŽŪOGF sąskaitų apmokėjimas – Patikima ir veiksminga kontrolės sistema – Bendrijos lėšomis nefinansuojamos išlaidos – Vienodo dydžio korekcija – Teisės akto, reglamentuojančio patikrinimus, taikymas atgaline data – Numanomos pareigos – Proporcingumo principas – Teisinis saugumas – Neribota teismo jurisdikcija“
      Sprendimo santrauka
      1.        Žemės ūkis – Bendra žemės ūkio politika – Finansavimas iš EŽŪOGF
      (Tarybos reglamentai Nr. 729/70 ir Nr. 3508/92; Komisijos reglamentai Nr. 3887/92 ir Nr. 2419/2001)
      2.        Žemės ūkis – EŽŪOGF – Sąskaitų apmokėjimas
      3.        Žemės ūkis – Bendra žemės ūkio politika – Finansavimas iš EŽŪOGF
      (Tarybos reglamentai Nr. 729/70 ir Nr. 1258/99)
      4.        Žemės ūkis – EŽŪOGF – Sąskaitų apmokėjimas
      (Tarybos reglamentas Nr. 729/70)
      5.        Žemės ūkis – EŽŪOGF – Sąskaitų apmokėjimas
      (EB 229 straipsnis)
      1.        Net jei su pagalbos ir išmokų skyrimu susiję Bendrijos teisės aktai aiškiai neįpareigoja valstybių narių nustatyti tokių priežiūros
         priemonių ir kontrolės būdų, kokius nurodo Komisija apmokant EŽŪOGF sąskaitas, sumažinti plotą, į kurį reikia atsižvelgti
         apskaičiuojant pagalbą, kai deklaruotas plotas viršija geografinėje informacinėje sistemoje (GIS) užkoduotą plotą, vis dėlto
         ši pareiga gali išplaukti, kai kuriais atvejais numanomai, iš to, kad pagal aptariamą teisės aktą valstybės narės turi sukurti
         veiksmingą kontrolės ir priežiūros sistemą.

      Iš tikrųjų, pirma, Bendrijos teisės aktų leidėjas administracinius patikrinimus ir patikrinimus vietoje supranta kaip du patikrinimo
         būdus, kurie, būdami skirtingi, vienas kitą papildo. Antra, šie administraciniai patikrinimai, vykdomi prieš atliekant patikrinimus
         vietoje, turi būti atliekami taip, kad nacionalinės valdžios institucijos galėtų padaryti visas įmanomas išvadas, neabejotinas
         ar keliančias abejonių, pagalbos skyrimo sąlygų laikymosi atžvilgiu. Tačiau neatlikus patikrinimo vietoje ar bet kokio kito
         papildomo patikrinimo, nei deklaruoti plotai, nei GIS plotai negali būti laikomi tiksliais. Taigi dėl neatitikimo tarp šių
         dviejų informacijos šaltinių gali atsirasti netikslumų, parodančių EŽŪOGF nuostolių atsiradimo riziką, dėl kurios aptariama
         valstybė narė turi nustatyti kontrolės priemones, t. y. patikrinimus vietoje ar bet kokį kitą papildomą patikrinimą.

      (žr. 68, 70, 72–73, 75 punktus)
      2.        Priimant sprendimus dėl EŽŪOGF sąskaitų apmokėjimo kiekvienas atvejis iš esmės turi būti vertinamas atskirai, siekiant nustatyti,
         ar aptariama valstybė narė, vykdydama EŽŪOGF finansuojamas operacijas, laikėsi iš Bendrijos teisės išplaukiančių reikalavimų,
         o jei nesilaikė, tada – kuria dalimi. Valstybė narė gali remtis vienodo požiūrio principo pažeidimu tik tiek, kiek nurodyti
         atvejai bent yra panašūs, atsižvelgiant į visus juos apibūdinančius veiksnius, tarp kurių visų pirma yra laikotarpis, kuriuo
         buvo patirtos išlaidos, atitinkami sektoriai ir pažeidimų, kuriais kaltinama, pobūdis. Draudžiama diskriminacija gali atsirasti
         tada, kai panašios situacijos vertinamos skirtingai, išskyrus atvejus, kai toks vertinimas gali būti objektyviai pateisinamas.
         Tačiau valstybės narės, kuri dėl savanoriškai įdiegtos sistemos turėjo atitinkamą informaciją, kurios kitos valstybės narės
         neturėjo, situacija ir pastarųjų situacija nėra panašios.

      (žr. 91–94 punktus)
      3.        EŽŪOGF sąskaitų apmokėjimo srityje vien aplinkybė, jog tvarka yra gerintina, nepateisina finansinės korekcijos. Turi egzistuoti
         esminis neveikimas taikant aiškius Bendrijos teisės aktus, dėl kurio EŽŪOGF kyla reali nuostolių ar pažeidimo atsiradimo rizika.
         Vienodo dydžio korekcija gali būti taikoma, net kai neveikimas nustatomas taikant numanomas taisykles, jeigu šių numanomų
         taisyklių būtina paisyti laikantis aiškių taisyklių.

      (žr. 124, 126 punktus)
      4.        Vykdant EŽŪOGF sąskaitų apmokėjimo procedūrą, nors Komisija turi įrodyti, kad buvo pažeistos Bendrijos teisės normos, nustačius
         šį pažeidimą, valstybė narė prireikus turi įrodyti, kad Komisija suklydo vertindama jo finansines pasekmes. Šiuo atžvilgiu,
         kai Komisija, užuot atsisakiusi finansuoti visas dėl pažeidimo atsiradusias išlaidas, nustatė taisykles, skirtas skirtingai
         traktuoti pažeidimus atsižvelgiant į neatliktus patikrinimus ir rizikos EŽŪOGF laipsnį, valstybė narė turi įrodyti, kad šie
         kriterijai yra savavališki ir neteisingi.

      (žr. 135, 138 punktus)
      5.        EŽŪOGF srityje nėra jokios nuostatos, suteikiančios Bendrijos teismams neribotą jurisdikciją pagal EB 229 straipsnį. Bendrijos
         teismų neribota jurisdikcija Komisijos nustatytų finansinių korekcijų sumų atžvilgiu apmokant EŽŪOGF sąskaitas negali būti
         pagrįsta tariamu jų baudžiamuoju pobūdžiu. Iš tiesų tokiomis finansinėmis korekcijomis siekiama išvengti EŽŪOGF apsunkinimo
         sumomis, kurios nebuvo skirtos finansuoti nagrinėjamais Bendrijos teisės aktais siekiamo tikslo, todėl šios korekcijos nėra
         bauda.

TEISINGUMO TEISMO (antroji kolegija)
      SPRENDIMAS
      2008 m. balandžio 24 d.(*)

      „Apeliacinis skundas – EŽŪOGF – Lauko kultūrų sektorius – EŽŪOGF sąskaitų apmokėjimas – Patikima ir veiksminga kontrolės sistema – Bendrijos lėšomis nefinansuojamos išlaidos – Vienodo dydžio korekcija – Teisės akto, reglamentuojančio patikrinimus, taikymas atgaline data – Numanomos pareigos – Proporcingumo principas – Teisinis saugumas – Neribota teismo jurisdikcija“
      Byloje C‑418/06 P
      dėl 2006 m. spalio 9 d. pagal Teisingumo Teismo statuto 56 straipsnį pateikto apeliacinio skundo
      Belgijos Karalystė, atstovaujama iš pradžių A. Hubert, vėliau – L. Van den Broeck, padedamų advokatų H. Gilliams, P. de Bandt ir L. Goossens,

      apeliantė,
      dalyvaujant kitai proceso šaliai:
      Europos Bendrijų Komisijai, atstovaujamai M. Nolin ir L. Visaggio, nurodžiusiai adresą dokumentams įteikti Liuksemburge,

      atsakovei pirmojoje instancijoje,
      TEISINGUMO TEISMAS (antroji kolegija),
      kurį sudaro kolegijos pirmininkas C. W. A. Timmermans, teisėjai L. Bay Larsen, K. Schiemann, J. Makarczyk ir C. Toader (pranešėja),
      generalinis advokatas P. Mengozzi,
      posėdžio sekretorius M. A. Gaudissart, skyriaus vadovas,
      atsižvelgęs į rašytinę proceso dalį ir įvykus 2007 m. birželio 21 d. posėdžiui,
      susipažinęs su 2008 m. sausio 10 d. posėdyje pateikta generalinio advokato išvada,
      priima šį
      Sprendimą
      1        Savo apeliaciniu skundu Belgijos Karalystė Teisingumo Teismo prašo:

      –        panaikinti 2006 m. liepos 25 d. Pirmosios instancijos teismo sprendimą Belgija prieš Komisiją (T‑221/04, Rink. p. II‑57, toliau – skundžiamas sprendimas), kuriuo šis atmetė jos ieškinį, siekiantį iš dalies panaikinti
         2004 m. vasario 4 d. Komisijos sprendimą 2004/136/EB dėl Bendrijos atsisakymo Europos žemės ūkio orientavimo ir garantijų
         fondo (EŽŪOGF) Garantijų skyriaus lėšomis finansuoti kai kurias valstybių narių patirtas išlaidas (OL L 40, p. 31, toliau
         – ginčijamas sprendimas), ir, nepatenkinus šio reikalavimo, sumažinti iki 1 079 814 eurų sumos šiai valstybei Europos Bendrijų
         Komisijos ginčijamame sprendime nustatytą finansinę korekciją,

      –        patenkinti jos reikalavimus, pateiktus pirmojoje instancijoje ir panaikinti ginčijamą sprendimą,
      –        nepatenkinus šių reikalavimų, panaikinti skundžiamą sprendimą ir remiantis neribota Teisingumo Teismo jurisdikcija, kurią
         jis turi šioje srityje, iki 1 491 085 eurų sumos sumažinti Komisijos nustatytą finansinę korekciją.

      I –  Teisinis pagrindas
      A –  EŽŪOGF finansuojamos išlaidos
      2        1970 m. balandžio 21 d. Tarybos reglamentas (EEB) Nr. 729/70 dėl bendrosios žemės ūkio politikos finansavimo (OL L 94, p. 13),
         iš dalies pakeistas 1995 m. gegužės 22 d. Tarybos reglamentu Nr. 1287/95 (OL L 125, p. 1; toliau – Reglamentas Nr. 729/70),
         nustato bendrosios žemės ūkio politikos bendras finansavimo taisykles. 1999 m. gegužės 17 d. Tarybos reglamentas (EB) Nr. 1258/1999
         dėl bendrosios žemės ūkio politikos finansavimo (OL L 160, p. 103), kuris pakeitė Reglamentą Nr. 729/70, taikomas po 2000 m.
         sausio 1 d. patirtoms išlaidoms.

      3        Iš Reglamento Nr. 729/70 1 straipsnio 2 dalies b punkto ir 3 straipsnio 1 dalies išplaukia, kad EŽŪOGF Garantijų skyrius finansuoja
         pagal Bendrijos taisykles vykdomas intervencijas, skirtas žemės ūkio rinkoms stabilizuoti.

      4        Reglamento Nr. 729/70 5 straipsnio 2 dalies c punkte numatyta, kad Komisija priima sprendimą dėl išlaidų, kurių Bendrija nefinansuoja,
         jeigu nustato, kad šios išlaidos buvo patirtos nesilaikant Bendrijos taisyklių.

      5        Reglamento Nr. 1258/1999 7 straipsnio 4 dalis sutampa su Reglamento Nr. 729/70 5 straipsnio 2 dalies c punktu.

      6        Reglamento Nr. 729/70 8 straipsnio 1 dalyje numatyta:

      „Valstybės narės, laikydamosi įstatymuose ir kituose teisės aktuose pateiktų nacionalinių nuostatų, imasi priemonių:
      –        įsitikinti, kad iš Fondo lėšų finansuojamos operacijos yra tikrai atliktos ir atliktos teisingai,
      –        užkirsti kelią taisyklių pažeidimams ir su jais kovoti,
      –        išieškoti sumas, kurios buvo prarastos dėl taisyklių nesilaikymo ar aplaidumo.
      <…>“
      7        Reglamento Nr. 1258/1999 8 straipsnio 1 dalis sutampa su Reglamento Nr. 729/70 8 straipsnio 1 dalimi.

      B –  Komisijos rekomendacijos
      8        1997 m. gruodžio 23 d. Komisija priėmė „Rekomendacijas dėl finansinių pasekmių apskaičiavimo rengiant sprendimą dėl EŽŪOGF
         Garantijų skyriaus sąskaitų apmokėjimo“ (Komisijos dokumentas Nr. VI/5330/97; toliau – rekomendacijos). Pastarosiose numatyta,
         kad 2 %, 5 %, 10 %, 25 % ar didesnės vienodo dydžio korekcijos, atsižvelgiant į atlikus patikrinimus nustatytų pažeidimų dydį,
         gali būti taikomos valstybės narės deklaruotoms išlaidoms, kai remiantis Komisijos turima informacija negalima nustatyti dėl
         šių pažeidimų patirtų Europos Bendrijos nuostolių.

      C –  Teisės aktai dėl kontrolės lauko kultūrų sektoriuje
      9        1992 m. lapkričio 27 d. Tarybos reglamento (EEB) Nr. 3508/92, nustatančio tam tikrų Bendrijos pagalbos schemų integruotą administravimo
         ir kontrolės sistemą (OL L 355, p. 1), 1 ir 2 straipsniuose numatyta, kad kiekviena valstybė narė įkuria integruotą sistemą,
         kurią sudaro kompiuterinė duomenų bazė, žemės ūkio paskirties sklypų identifikavimo sistema ir integruota kontrolės sistema.

      10      Reglamento Nr. 3508/92 4 straipsnio pirminėje redakcijoje nurodyta, kad žemės ūkio paskirties sklypų identifikavimo sistema,
         kurioje naudojami raidiniai ir skaitmeniniai simboliai, kuriama pagal žemės registro žemėlapius bei dokumentus, kitas kartografines
         nuorodas, aeronuotraukas ar nuotraukas iš palydovo. 2000 m. liepos 17 d. Tarybos reglamentu (EB) Nr. 1593/2000 (OL L 182,
         p. 4) iš dalies pakeistame tame pačiame straipsnyje nurodyta, kad naudojamasi kompiuterinės geografinės informacinės sistemos
         (toliau – GIS) metodais, pageidautina erdviniu ortovaizdu ar aeronuotraukomis.

      11      Reglamento Nr. 3508/92 8 straipsnyje nustatyta:

      „1.      Valstybės narės atlieka paraiškų pagalbai gauti administracinius patikrinimus.
      2.      Be administracinių patikrinimų, atliekami patikrinimai vietoje, atrinktoje žemės ūkio valdoje. Dėl visų šių patikrinimų valstybė
         narė sudaro atrankos planą.

      <…>
      4.      Nacionalinės valdžios institucijos, laikydamosi sąlygų, kurios turi būti nustatytos, nuotoliniu stebėjimu gali nustatyti žemės
         ūkio paskirties sklypų plotą, auginamas kultūras ir patikrinti jų būklę.

      <…>“
      12      1992 m. gruodžio 23 d. Komisijos reglamento (EEB) Nr. 3887/92, nustatančio išsamias integruotos administravimo ir kontrolės
         sistemos taikymo tam tikroms Bendrijos pagalbos schemoms taisykles (OL L 391, p. 36), iš dalies pakeisto 1998 m. liepos 29 d.
         Komisijos reglamentu (EB) Nr. 1678/98 (OL L 212, p. 23; toliau – Reglamentas Nr. 3887/92), 6 straipsnyje nurodyta:

      „1.      Administraciniai patikrinimai ir patikrinimai vietoje turi būti atliekami taip, kad užtikrintų efektyvią pagalbos ir priemokų
         suteikimo sąlygų laikymosi priežiūrą.

      2.      Vykdant Reglamento (EEB) Nr. 3508/92 8 straipsnio 1 dalyje numatytus <...> administracinius patikrinimus, inter alia:

      a)      atliekami kryžminiai deklaruotų žemės ūkio paskirties sklypų ir gyvulių patikrinimai, siekiant išvengti tokios pačios pagalbos
         skyrimo kelis kartus per tuos pačius kalendorinius metus;

      <...>
      3.      Patikrinimai vietoje turi apimti pakankamai didelę paraiškų dalį. Ši dalis turi apimti bent:
      <…>
      –        5 % paraiškų pagalbai „už plotą“ <…>.
      Tuo atveju, kai per patikrinimus vietoje regione ar jo dalyje nustatoma didelių pažeidimų, kompetentingos institucijos turi
         atlikti papildomus patikrinimus einamaisiais metais bei padidinti tikrintinų paraiškų procentą šiame regione ar jo dalyje
         ateinančiais metais.

      4.      Kompetentinga institucija, remdamasi rizikos analize ir pateiktų paraiškų reprezentatyvumu, atrenka paraiškas patikrinimams
         vietoje. Analizuojant riziką įvertinama:

      –        pagalbos dydis,
      –        sklypų skaičius bei plotas arba gyvulių skaičius, kuriems yra prašoma pagalbos,
      –        pasikeitimai nuo praėjusių metų,
      –        per praėjusių metų patikrinimus gauti duomenys,
      –        kiti rodikliai, kuriuos apibrėžia valstybės narės,
      –        Reglamento (EB) Nr. 820/97 pažeidimai.
      <…>
      7.      Plotas nustatomas tinkamomis kompetentingos institucijos nustatytomis priemonėmis, kurių tikslumas ne mažesnis nei nustatytasis
         oficialiems matavimams pagal nacionalines taisykles. Kompetentinga įstaiga nustato leistiną matavimo nuokrypio dydį, atsižvelgdama
         pirmiausia į paties matavimo metodą, oficialių dokumentų tikslumą bei vietovės ypatumus (pvz., laukų nuolydžio ar paviršiaus
         formos) ir į paskesnės pastraipos nuostatas.

      <…>
      8.      Žemės ūkio paskirties sklypų atitiktis pagalbos reikalavimams tikrinama visomis tinkamomis priemonėmis. Dėl šios priežasties
         prireikus gali būti reikalaujama papildomų įrodymų.

      <…>“
      13      Pagal Reglamento Nr. 3887/92 9 straipsnį:

      „1.      Jeigu faktiškai nustatytas plotas yra didesnis nei deklaruotas paraiškoje pagalbai „už plotą“ gauti, pagalbos dydis apskaičiuojamas
         vadovaujantis deklaruotu plotu.

      2.      Jeigu nustatoma, kad paraiškoje pagalbai „už plotą“ gauti buvo deklaruotas didesnis plotas, pagalbos dydis skaičiuojamas pagal
         plotą, faktiškai nustatytą per patikrinimą. <...>

      <…>“
      14      2001 m. gruodžio 11 d. Komisijos reglamento (EB) Nr. 2419/2001, nustatančio išsamias integruotos administravimo ir kontrolės
         sistemos taikymo tam tikroms Tarybos reglamente (EEB) Nr. 3508/92 nustatytoms Bendrijos pagalbos schemoms taisykles (OL L 327,
         p. 11), 31 straipsnio 2 dalyje nustatyta:

      „<...> jeigu administracinių patikrinimų arba patikrinimų vietoje metu nustatoma, kad pagalbos už plotą paraiškoje deklaruotas
         plotas yra didesnis už atitinkamai kultūros grupei nustatytą plotą, pagalba skaičiuojama atsižvelgiant į plotą, nustatytą
         šiai pasėlių grupei.“

      II –  Iš skundžiamo sprendimo išplaukiančios ginčo aplinkybės
      15      Belgijos valdžios institucijos nuo 1996 m. nustatė žemės ūkio paskirties sklypų identifikavimo sistemą, sukurtą pagal nuotraukas
         iš lėktuvo, padarytas taikant GIS, kaip numatyta Reglamento Nr. 3508/92 4 straipsnyje. Sklypai buvo nustatyti pagal šias nuotraukas
         iš lėktuvo patiems ūkininkams rankiniu būdu juos pažymėjus, o vėliau administracija atliko šių duomenų grafinį kodavimą GIS.

      16      Pagal Reglamento Nr. 729/70 9 straipsnio 2 dalį ir Reglamento Nr. 1258/1999 9 straipsnio 2 dalį Komisijos tarnybos, atsakingos
         už EŽŪOGF sąskaitų apmokėjimą, 2001 m. gegužės 15–17 d. atliko su lauko kultūrų sektoriumi susijusius patikrinimus Belgijoje,
         siekdamos apmokėti už 1999, 2000 ir 2001 finansinius metus. Šios tarnybos nustatė, kad yra netikslumų Belgijos valdžios institucijų
         atliktuose patikrinimuose.

      17      Apsikeitus laiškais, įvykus 1995 m. liepos 7 d. Komisijos reglamento (EB) Nr. 1663/95, nustatančio išsamias taisykles dėl
         Tarybos reglamento (EEB) Nr. 729/70 apibrėžtos EŽŪOGF Garantijų skyriaus sąskaitų apmokėjimo tvarkos taikymo (OL L 158, p. 6),
         8 straipsnio 1 dalies antrojoje pastraipoje numatytam dvišaliam atitinkamos valstybės narės ir Komisijos susitikimui ir po
         bandymų pasiekti susitarimą pagal 1994 m. liepos 1 d. Komisijos sprendimą 94/442/EB, nustatantį taikinimo procedūrą, susijusią
         su Europos žemės ūkio orientavimo ir garantijų fondo (EŽŪOGF) Garantijų skyriaus sąskaitų apmokėjimu (OL L 182, p. 45), Komisija
         2003 m. rugsėjo 30 d. priėmė apibendrinamąją ataskaitą (toliau – apibendrinamoji ataskaita).

      18      Iš šios ataskaitos matyti, jog Komisija nusprendė, pirma, kad pavėluodama atlikti sklypų kodavimą GIS, taip pat neatsižvelgdama
         į tam tikras bylas rizikos analizėje, Belgijos Karalystė nesilaikė Reglamento Nr. 3508/92 8 straipsnio bei Reglamento Nr. 3887/92
         6 ir 9 straipsnių. Antra, Komisija nustatė minėtų nuostatų pažeidimą, nes nebuvo sumažintas pagalbos paraiškose deklaruotas
         sklypų plotas (toliau – deklaruotas plotas) ir (arba) nebuvo atlikti patikrinimai vietoje, nors įvykdyti administraciniai
         patikrinimai parodė, kad deklaruotas plotas viršijo tų pačių sklypų, užkoduotų GIS, plotą (toliau – GIS plotas).

      19      Šiuo atžvilgiu minėtos ataskaitos B.7.1.1. punkte numatyta:

      „Komisijos tarnybos išnagrinėjo su 1999–2001 m. derliumi susijusius netikslumus, nustatytus naudojantis Belgijos administracinės
         kontrolės sistema. Akivaizdu, kad Belgijos geografinės informacijos sistema (GIS) buvo naudinga priemonė galimiems netikslumams
         ar pažeidimams nustatyti. Tačiau nors buvo nustatyti skirtumai tarp GIS duomenų ir ūkininkų deklaruotų plotų, ne visuomet
         imtasi atitinkamų priemonių. Vėlesni patikrinimai vietoje atlikti tik ribotais atvejais, kai skirtumas buvo didesnis nei 5 %
         kultūros grupėje. Tam tikrų pagalbos paraiškų, kurių atveju skirtumas viršijo 5 %, atžvilgiu nebuvo atlikti papildomi tyrimai,
         ir pagalba išmokėta remiantis deklaruotu plotu. Kai skirtumas buvo mažesnis nei 5 %, paraiškos visiškai nebuvo laikomos neteisėtomis,
         ir pagalba išmokėta be papildomo tyrimo pagal deklaruotą plotą.

      Be to, visais atvejais, kuriais nebuvo atlikti papildomi patikrinimai vietoje, ūkininko deklaruotas plotas įtrauktas į sistemą
         ir nurodytas parengtame bei atspausdintame paraiškos formuliare, kuris nusiųstas ūkininkui už ateinančius metus. <…>

      Belgijos valdžios institucijos paaiškino, kad, jų manymu, tik į sklypus, kurie buvo iš tikrųjų išmatuoti vietoje, gali būti
         atsižvelgta perskaičiuojant pagalbos sumą.

      Komisijos tarnybos nepritaria argumentui, kad skirtumai, nustatyti atlikus administracinį patikrinimą naudojantis GIS, negali
         būti naudojami teisiškai pagrįsti pagalbos sumažinimą; be to, jos mano, kad nebuvo pakankamai griežtai užtikrintas atlikus
         administracinius patikrinimus nustatytų netikslumų tyrimas. Dėl to, kad Belgijos valdžios institucijos nesumažino pagalbos
         sumos ir (arba) netaikė baudų, Fondas akivaizdžiai patyrė nuostolių“.

      20      Apibendrinamosios ataskaitos B.7.1.3 punkte nurodyta:

      „Apibendrinant konstatuojama, kad Belgija adekvačiai arba tinkamai neatliko tam tikrų papildomų patikrinimų pagal taikytinas
         teisės normas. Kadangi nesumažino deklaruotų plotų ir (arba) neatliko patikrinimų vietoje, kai netikslumai po administracinio
         patikrinimo buvo nurodyti deklaracijose, Belgija atsako už papildomas Fondo išlaidas.“

      21      2004 m. vasario 4 d. Komisija priėmė ginčijamą sprendimą, kuriame numatyta, kad, kiek tai susiję su lauko kultūromis, Belgijos
         Karalystės akredituotų mokėjimo agentūrų patirtoms ir deklaruotoms kaip iš EŽŪOGF Garantijų skyriaus finansuotinoms išlaidoms
         už 2000–2002 finansinius metus dėl papildomos kontrolės trūkumų taikoma 2 % vienodo dydžio korekcija, atitinkanti 9 322 809 eurus.

      III –  Procesas Pirmosios instancijose teisme ir skundžiamas sprendimas
      22      Pareiškimu, kurį Teisingumo Teismo kanceliarija gavo 2004 m. balandžio 13 d., Belgijos Karalystė pareiškė ieškinį dėl ginčijamo
         sprendimo panaikinimo. 2004 m. birželio 8 d. Nutartimi Teisingumo Teismas perdavė bylą Pirmosios instancijos teismui, kuri
         buvo įregistruota numeriu T‑221/04.

      23      Savo ieškiniui pagrįsti Belgijos Karalystė nurodo tris pagrindus, pirma, dėl Reglamento Nr. 3508/92 8 straipsnio bei Reglamento
         Nr. 3887/92 6 ir 9 straipsnių pažeidimo nebuvimo, antra, dėl to, kad Komisija nesilaikė rekomendacijose nustatytų sąlygų,
         susijusių su esminiu neveikimu taikant Bendrijos teisės aktus ir su EŽŪOGF kylančio realaus nuostolių atsiradimo rizikos sąvokomis
         ir galiausiai, trečia, dėl proporcingumo principo pažeidimo nustatant finansinės korekcijos sumą.

      24      Ji Pirmosios instancijos teismo prašo iš dalies panaikinti ginčijamą sprendimą, kiek jis numato Belgijos Karalystės atžvilgiu
         2 % vienodo dydžio korekciją, arba, nepatenkinus šio reikalavimo, remiantis savo neribota jurisdikcija sumažinti nefinansuojamų
         išlaidų sumą iki 1 079 814 eurų ir galiausiai priteisti iš Komisijos bylinėjimosi išlaidas.

      25      Komisija Pirmosios instancijos teismo prašo atmesti ieškinį ir priteisti iš Belgijos Karalystės bylinėjimosi išlaidas.

      26      Skundžiamame sprendime Pirmosios instancijos teismas pirmiausia nusprendė, kad reikalavimų dalis, susijusi su prašymu sumažinti
         finansinę korekciją, yra nepriimtina, teigdamas, jog EŽŪOGF srityje nėra jokios nuostatos, suteikiančios Bendrijos teismams
         neribotą jurisdikciją pagal EB 229 straipsnį.

      27      Antra, dėl esmės Pirmosios instancijos teismas priminė šią teismo praktiką EŽŪOGF srityje:

      „29.      Pirmiausia primintina, kad EŽŪOGF finansuoja tik intervencines priemones, kurių imamasi pagal Bendrijos teisės nuostatas bendro
         žemės ūkio rinkų organizavimo srityje (žr. 2005 m. vasario 24 d. Teisingumo Teismo Sprendimo Graikija prieš Komisiją, C‑300/02, Rink. p. I‑1341, 32 punktą ir minėtą teismo praktiką).

      30.      Taip pat primintina, jog Komisija turi įrodyti, kad pažeistos bendro žemės ūkio rinkų organizavimo taisyklės (žr. 29 punkte
         minėto sprendimo Graikija prieš Komisiją 33 punktą ir nurodytą teismo praktiką).Vis dėlto Komisija turi ne visiškai įrodyti, kad nacionalinės institucijos atliko
         nepakankamą kontrolę ar pateikė neteisingus skaičius, bet pateikti įrodymų, kad ji turi rimtų ir pagrįstų abejonių dėl tokios
         kontrolės ir skaičių (žr. 29 punkte minėto sprendimo Graikija prieš Komisiją 34 punktą ir nurodytą teismo praktiką).

      31.      Atitinkama valstybė narė negali paneigti Komisijos išvadų, savo teiginių neparemdama patikimos ir veiksmingos kontrolės sistemos
         buvimo įrodymais. Jei valstybei nepavyksta įrodyti, kad Komisijos išvados neteisingos, tokiu atveju šios išvados tampa įrodymais,
         galinčiais sukelti rimtų abejonių dėl adekvačių ir efektyvių priežiūros ir kontrolės priemonių buvimo (žr. 29 punkte minėto
         sprendimo Graikija prieš Komisiją 35 punktą ir nurodytą teismo praktiką).

      32      Komisijos įrodinėjimo pareiga šiuo atveju sumažinama todėl, kad valstybė narė yra geresnėje padėtyje rinkdama bei tikrindama
         EŽŪOGF sąskaitoms apmokėti reikalingus duomenis, todėl ji ir turi pateikti detaliausius bei išsamiausius įrodymus dėl šių
         patikrinimų realaus vykdymo ar šių skaičių ir prireikus dėl Komisijos teiginių nepagrįstumo (žr. 29 punkte minėto sprendimo
         Graikija prieš Komisiją 36 punktą ir nurodytą teismo praktiką).

      33      Šis įrodinėjimo pareigos teismo praktikoje apibrėžimas nėra susijęs su rekomendacijose nustatyta sąlyga, pagal kurią vienodo
         dydžio finansinė korekcija suponuoja tai, kad egzistuoja „esminis neveikimas taikant aiškius Bendrijos teisės aktus“. Pirma,
         ši sąlyga turi būti skaitoma atsižvelgiant į pirmesnėje rekomendacijų dalyje nustatytą sąlygą, pagal kurią vienodo dydžio
         korekcijos turi būti taikomos, jeigu Komisija nustato, kad reglamentu aiškiai reikalaujama arba „laikantis aiškios taisyklės
         numanomai būtina“ kontrolės priemonė nebuvo tinkamai įgyvendinta. Antra, reikalavimas, kad Komisija pateiktų ne tik savo rimtų
         ir pagrįstų abejonių įrodymą, bet ir įrodytų esminį neveikimą taikant aiškius Bendrijos teisės aktus, prieštarauja priėmus
         rekomendacijas nusistovėjusiai su įrodinėjimo pareiga susijusiai Teisingumo Teismo praktikai (dėl šios teismo praktikos ir
         šių rekomendacijų taikymo vienu metu žr. 2003 m. sausio 9 d. Teisingumo Teismo sprendimo Graikija prieš Komisiją, C‑157/00, Rink. p. I‑153, 28, 29, 35 ir 36 punktus bei 2005 m. vasario 24 d. Sprendimo Nyderlandai prieš Komisiją, C‑318/02, Rink. p. I‑0000, 34 ir 35 punktus).“

      28      Taigi skundžiamo sprendimo 34 punkte Pirmosios instancijos teismas nurodė, kad būtent atsižvelgiant į šias nuostatas reikia
         nagrinėti Belgijos vyriausybės argumentus dėl motyvų, kuriais Komisija pagrindė ginčijamą sprendimą.

      29      Kartu nagrinėdamas pirmąjį pagrindą ir antrojo pagrindo pirmąją dalį Pirmosios instancijos teismas skundžiamo sprendimo antraštinės
         dalies „Dėl Komisijos nustatytų netikslumų masto“ 47–50 punktuose nurodė, kad per administracinį patikrinimą nustatyti skirtumai
         tarp deklaruoto ploto ir GIS ploto yra galimus pažeidimus pagalbos paraiškose parodantys netikslumai, dėl kurių kyla EŽŪOGF
         nuostolių atsiradimo rizika.

      30      Šio sprendimo 49 punkte Pirmosios instancijos teismas nurodė, kad faktinių aplinkybių metu galioję teisės aktai nenustatė
         valstybėms narėms pareigos naudoti GIS. Vis dėlto jis nusprendė, kad iš anksto įdiegusi GIS, kol ji dar netapo privaloma ar
         nepaseno paplitus nuotolinei kontrolei per palydovą, Belgijos valdžios institucijos įdiegė kontrolės instrumentą, galintį
         pateikti reikiamą informaciją, viršydamos Reglamento Nr. 3887/92 6 straipsnio 2 dalyje nustatytus įpareigojimus. Pirmosios
         instancijos teismo manymu, Komisija negalėjo neatsižvelgti į šią aplinkybę, įrodančią, kad egzistuoja rimtų ir pagrįstų abejonių,
         aiškiai parodančių, jog EŽŪOGF gali kilti nuostolių atsiradimo rizika vien todėl, kad jų nustatyta sistema nebuvo privaloma
         ar jos paskirtis buvo kita.

      31      Vėliau skundžiamo sprendimo 52 punkte Pirmosios instancijos teismas pripažino, kad faktinių aplinkybių metu galioję teisės
         aktai aiškiai nenustatė valstybėms narėms pareigos naudoti Komisijos apibendrintoje ataskaitoje nurodytų kontrolės priemonių.
         Tačiau pagal Pirmosios instancijos teismo argumentus, pagrįstus 1990 m. birželio 12 d. Teisingumo Teismo sprendimu Vokietija prieš Komisiją (C‑8/88, Rink. p. I‑2321, 16 punktas) ir 2005 m. balandžio 14 d. Teisingumo Teismo sprendimu Ispanija prieš Komisiją (C‑468/02, Rink. p. I‑0000, 35 punktas), pareiga reaguoti į GIS nustatytus netikslumus prireikus numanomai išplaukia iš galiojančių
         teisės aktų, pagal kuriuos valstybės narės privalo sukurti veiksmingą kontrolės ir priežiūros sistemą.

      32      Skundžiamo sprendimo 53 ir 54 punktuose Pirmosios instancijos teismas nurodė, jog iš šių teisės aktų išplaukia, kad valstybės
         narės privalo numatyti visapusiškus administracinius patikrinimus ir patikrinimus vietoje, taip garantuodamos, kad tinkamai
         laikomasi materialių ir formalių pagalbos išmokų skyrimo sąlygų. Be to, Pirmosios instancijos teismas nurodė, kad taip pat
         iš teismo praktikos išplaukia, jog administraciniai patikrinimai, kurie atliekami prieš patikrinimus vietoje, turi būti vykdomi
         taip, kad nacionalinės valdžios institucijos galėtų padaryti visas įmanomas išvadas, neabejotinas ar keliančias abejonių,
         pagalbos skyrimo sąlygų laikymosi atžvilgiu (būtent žr. 1996 m. spalio 3 d. Sprendimo Vokietija prieš Komisiją, C‑41/94, Rink. p. I‑4733, 17 punktą ir minėto sprendimo Ispanija prieš Komisiją 40 punktą).

      33      Taigi skundžiamo sprendimo 55 punkte Pirmosios instancijos teismas nurodė, kad susidūrus su per administracinį patikrinimą
         aiškiai nustatyta EŽŪOGF nuostolių atsiradimo rizika Belgijos valdžios institucijų neveikimą galima akivaizdžiai prilyginti
         tam, jog nebuvo imtasi kontrolės priemonių, numanomai būtinų siekiant laikytis vienos iš aiškių faktinių aplinkybių metu galiojusių
         taisyklių.

      34      Skundžiamo sprendimo 57 punkte Pirmosios instancijos teismas padarė išvadą, kad Belgijos valdžios institucijos privalėjo reaguoti
         į GIS nustatytus netikslumus.

      35      Be to, kalbėdamas apie Belgijos Karalystės priimtas priemones, skundžiamo sprendimo 62 punkte Pirmosios instancijos teismas
         nurodė, kad šiomis aplinkybėmis ir atsižvelgiant į po 2001 m. gegužės mėn. patikrinimų konstatuotus faktus, Komisija pagrįstai
         galėjo turėti rimtų abejonių dėl deklaruotų plotų tikslumo ir dėl atliktų patikrinimų veiksmingumo.

      36      Skundžiamo sprendimo 65–70 punktuose Pirmosios instancijos teismas pritarė Komisijos argumentui, pagal kurį dėl pavėluoto
         duomenų kodavimo GIS tam tikrų bylų atžvilgiu galėjo būti neatlikti patikrinimai vietoje. Pirmosios instancijos teismas konkrečiai
         nurodė, kad:

      „69      Belgijos vyriausybei nepateikus atitinkamų įrodymų, galinčių paneigti Komisijos teiginius dėl neatliktų patikrinimų vietoje
         dėl pavėluoto kodavimo, reikia padaryti išvadą, kad kai kurių bylų atžvilgiu nebuvo atlikti tokie patikrinimai (šiuo klausimu
         žr. 2005 m. lapkričio 10 d. Teisingumo Teismo sprendimo Italija prieš Komisiją, C‑307/03, Rink. p. I‑0000, 33–35 punktus).

      70      Šios išvados nenuginčija tai, kad joks su EŽŪOGF susijęs teisės aktas nenumatė grafinio kodavimo iki kiekvienų metų rugpjūčio
         31 dienos. Iš tiesų tai, kad nėra aiškiai nustatytos pareigos, negali panaikinti abejonių, jog nebuvo atlikti patikrinimai
         vietoje. Bet kuriuo atveju, kadangi dėl šio vėlavimo nebuvo patikrinta, pažeista bendra pareiga atlikti tokius patikrinimus.
         Taip pat tai, kad patikrinimai vietoje įvykdyti po rugpjūčio 31 d. ir po jų nustatytos korekcijos, nereiškia, jog atlikti
         visi būtini patikrinimai; be to, tai neparodo, kad šie patikrinimai vietoje susiję su veiksminga po rugpjūčio 31 d. atlikta
         rizikos analize.“

      37      Taigi šio sprendimo 71 ir 72 punktuose Pirmosios instancijos teismas nusprendė, kad ieškove esanti valstybė narė nepateikė
         pakankamų įrodymų, galinčių paneigti rimtas ir pagrįstas Komisijos abejones dėl patikrinimų patikimumo, kilusias dėl nepakankamo
         atsižvelgimo į GIS nustatytus netikslumus ir dėl patikrinimų nebuvimo. Todėl jis nustatė, kad Komisija turėjo teisę taikyti
         finansinę korekciją. Šiomis aplinkybėmis pirmasis pagrindas bei antrojo pagrindo pirma dalis buvo atmesti.

      38      Dėl antros antrojo pagrindo dalies, pagrįstos realios EŽŪOGF nuostolių atsiradimo rizikos nebuvimu, ir trečiojo pagrindo,
         susijusio su vienodo dydžio korekcijos neproporcingumu realiai EŽŪOGF patirtos žalos atžvilgiu, kuriuos Pirmosios instancijos
         teismas nusprendė nagrinėti kartu, pažymėtina, kad pastarasis nepritarė Belgijos Karalystės nurodytam skaičiavimo metodui
         siekiant įrodyti, jog taikytos finansinės korekcijos tariamai neproporcingos. Skundžiamo sprendimo 88 ir 90 punktuose jis
         pabrėžė, kad Belgijos vyriausybės pateiktose ekstrapoliacijose, skirtose įrodyti maksimalią EŽŪOGF patirtą žalą, neatsižvelgiama
         į nepagrįstai sumokėtų sumų išieškojimą ir į tai, kad buvo neįmanoma sužinoti, ar jos apėmė, ar ne bylas, kurių atžvilgiu
         kodavimas atliktas pavėluotai.

      39      Šiai valstybei narei neįrodžius maksimalios EŽŪOGF patirtos žalos, skundžiamo sprendimo 92 ir 93 punktuose Pirmosios instancijos
         teismas nusprendė, jog Komisija turėjo teisę taikyti vienodo dydžio korekciją, ir atsižvelgiant į tai, kad jos dydis, t. y.
         2 %, buvo mažiausias rekomendacijose, kurių Belgijos Karalystė neginčijo, ši korekcija negalėjo pažeisti proporcingumo principo.

      40      Todėl Pirmosios instancijos teismas atmetė antrojo pagrindo antrą dalį ir trečiąjį pagrindą.

      41      Šiomis aplinkybėmis ieškinys buvo atmestas ir nurodyta priteisti iš Belgijos Karalystės bylinėjimosi išlaidas.

      IV –  Šalių reikalavimai
      42      Šiuo apeliaciniu skundu Belgijos Karalystė Teisingumo Teismo prašo:

      –        panaikinti ir skundžiamą, ir ginčijamą sprendimus,
      –        nepatenkinus šio reikalavimo, panaikinti skundžiamą sprendimą ir, remiantis savo neribota jurisdikcija, sumažinti iki 1 491 085 eurų
         sumos finansinę korekciją,

      –        nepatenkinus šių reikalavimų, panaikinti skundžiamą sprendimą ir grąžinti bylą Pirmosios instancijos teismui,
      –        priteisti iš Komisijos Pirmosios instancijos teisme ir Teisingumo Teisme patirtas bylinėjimosi išlaidas.
      43      Savo atsiliepime į apeliacinį skundą Komisija prašo atmesti apeliacinį skundą ir priteisti iš Belgijos Karalystės bylinėjimosi
         išlaidas.

      V –  Apeliacinio skundo pagrindai
      44      Grįsdama savo apeliacinį skundą, Belgijos Karalystė pateikia penkis pagrindus, atitinkamai susijusius su:

      –        faktų iškraipymu,
      –        Reglamento Nr. 3508/92 8 straipsnio bei Reglamento Nr. 3887/92 6 ir 9 straipsnių pažeidimu,
      –        pareigos motyvuoti pažeidimu,
      –        proporcingumo principo pažeidimu ir
      –        teisės klaida, kalbant apie neribotos Bendrijos teismų jurisdikcijos nebuvimą, kiek tai susiję su Komisijos nustatytais finansinių
         korekcijų dydžiais EŽŪOGF srityje.

      A –  Dėl pirmojo pagrindo, pagrįsto faktų iškraipymu
      1.              Šalių argumentai
      45      Belgijos Karalystė teigia, kad Pirmosios instancijos teismas iškraipė faktus, skundžiamo sprendimo 47 punkte nuspręsdamas,
         jog tuo atveju, „kai GIS per administracinį patikrinimą parodo, kad pagalbos paraiškoje deklaruotas plotas yra didesnis nei
         GIS plotas, toks skirtumas yra galimą šios paraiškos neteisėtumą parodantis netikslumas“, nes „jeigu GIS plotas labiau atitinka
         realų plotą nei deklaruotasis pagalbos paraiškoje, tuomet dėl pagalbos mokėjimo už plotą remiantis deklaruotu plotu būtų nepagrįstai
         sumokėta pareiškėjui, ir dėl to EŽŪOGF patirtų nuostolių“.

      46      Toks tvirtinimas parodo klaidingą supratimą apie tai, kaip veikia Belgijos Karalystės įdiegta GIS. Belgijos Karalystės manymu,
         šis tvirtinimas iškraipo faktus tiek, kiek Pirmosios instancijos teismas laiko GIS matavimo priemone, pateikiančia realesnius
         plotų matmenis nei ūkininkų deklaruotų plotų, todėl šia sistema galima nustatyti netikslumus ir aiškiai identifikuoti EŽŪOGF
         nuostolių patyrimo riziką. Tačiau pagal šią valstybę narę GIS naudojama tik nustatyti žemės ūkio sklypus ir sutampančius sklypus
         bei pasikartojančias paraiškas; ji neleidžia nustatyti realaus sklypų ploto visų pirma todėl, kad tam tikros naudotos nuotraukos
         yra senos.

      47      Komisija tvirtina, jog skundžiamo sprendimo 47 punkte Pirmosios instancijos teismas norėjo pasakyti ne tai, kad GIS yra matavimo
         instrumentas, bet tai, kad dėl neatitikimo tarp deklaruoto ploto ir GIS ploto kyla rimtų abejonių dėl ūkininko deklaruoto
         ploto realumo. Be to, Belgijos Karalystės GIS priskirtas tikslas yra nepakankamas Reglamento Nr. 3887/92, numatančio, kad
         pagalbos paraiškų administraciniai patikrinimai, be kita ko, apimtų kryžminius patikrinimus, 6 straipsnio 2 dalies a punkte
         nustatytų reikalavimų atžvilgiu. Žodžių „be kita ko“ vartojimas iš tikrųjų parodo, kad administraciniai patikrinimai, be kryžminių
         patikrinimų, apima ir kitas priemones.

      2.              Teisingumo Teismo vertinimas
      48      Reikia konstatuoti, jog skundžiamo sprendimo 47 punkte Pirmosios instancijos teismas pradeda nuo teiginio, kad kai pagalbos
         paraiškoje deklaruotas plotas yra didesnis nei GIS plotas, tai yra galimą šios paraiškos neteisėtumą parodantis netikslumas.
         Iš tiesų tokiu atveju darydamas prielaidą, kad SIG plotas labiau atitinka realų plotą nei deklaruotasis pagalbos paraiškoje,
         Pirmosios instancijos teismas tik norėjo konstatuoti, kad šiomis aplinkybėmis dėl pagalbos mokėjimo už plotą remiantis deklaruotu
         plotu gali būti nepagrįstai sumokėta pareiškėjui, ir dėl to EŽŪOGF patirtų nuostolių.

      49      Vis dėlto Pirmosios instancijos teismas visiškai nepatvirtino, kad GIS yra patikimas matavimo instrumentas, kaip jį dėl to
         kaltina Belgijos Karalystė. Atsakydamas į šios valstybės narės teiginius, susijusius su GIS duomenų netikslumu, skundžiamo
         sprendimo 48 punkte jis pabrėžė, kad šių duomenų netikslumas nereiškia, jog jie nereikšmingi; jo nuomone, atvirkščiai, negalima
         atmesti EŽŪOGF nuostolių atsiradimo rizikos. Taigi Pirmosios instancijos teismas pripažino, kad GIS duomenys yra netikslūs.
         Vis dėlto konstatuodamas, kad dėl tokio netikslumo neįmanoma sužinoti, ar šie nuostoliai realūs ar ne, jis nusprendė, kad
         nustatyti netikslumai parodo EŽŪOGF nuostolių atsiradimo riziką.

      50      Iš tiesų Pirmosios instancijos teismas, ypač skundžiamo sprendimo 49 punkte, buvo linkęs GIS laikyti ne matavimo, o kontrolės
         instrumentu, kuriuo naudojantis gali būti įvertinti deklaruoti plotai. Taigi jis nesiekė suteikti daugiau patikimumo GIS plotų
         duomenims nei nurodytiesiems pagalbos paraiškose.

      51      Kalbant apie galimybę naudojant GIS nustatyti netikslumus, reikia konstatuoti, kad tiek deklaruoti plotai, tiek GIS plotai
         galiausiai nustatomi pagal ūkininkų paraiškas, nes pirmieji atitinka pagalbos paraiškose ūkininkų deklaruotus plotus, o GIS
         plotai nustatomi pagal pastarųjų pažymėjimus ranka nuotraukose, darytose iš lėktuvo.

      52      Neatlikus patikrinimų vietoje ar bet kokio kito papildomo patikrinimo, nei deklaruoti plotai, nei GIS plotai negali būti laikomi
         tiksliais. Todėl tarp šių dviejų informacijos šaltinių esantys neatitikimai gali būti laikomi netikslumais (šiuo klausimu
         žr. 2002 m. rugsėjo 19 d. Teisingumo Teismo sprendimo Vokietija prieš Komisiją, C‑377/99, Rink. p. I‑7421, 48 punktą bei 2006 m. sausio 12 d. Sprendimo Vokietija prieš Komisiją, C‑183/03, Rink. p. I‑0000, 61 ir 62 punktus).

      53      Taigi skundžiamo sprendimo 47 punkte Pirmosios instancijos teismas teisingai nusprendė, jog tuo atveju, kai GIS per administracinį
         patikrinimą parodo, kad pagalbos paraiškoje deklaruotas plotas yra didesnis nei GIS plotas, toks skirtumas yra galimą šios
         paraiškos neteisėtumą parodantis neatitikimas.

      54      Todėl pirmąjį pagrindą reikia atmesti.

      B –  Dėl antrojo pagrindo, pagrįsto Reglamento Nr. 3508/92 8 straipsnio ir Reglamento Nr. 3887/92 6 ir 9 straipsnių pažeidimu
      55      Šį pagrindą iš esmės sudaro keturios dalys, kurias reikia nagrinėti atskirai.

      1.              Dėl pirmosios dalies, pagrįstos Reglamento Nr. 3887/92 6 straipsnio 7 dalies pažeidimu
      a)              Šalių argumentai
      56      Belgijos Karalystė tvirtina, kad Pirmosios instancijos teismas, manydamas, kad įdiegusi GIS ši valstybė narė turėjo tinkamą
         žemės ūkio sklypų ploto matavimo instrumentą, nors, pirma, matavimo instrumentų pasirinkimas priklauso tik nuo valstybių narių
         ir, antra, ši valstybė narė pasirinko oficialų matavimą, kai tai atlieka matininkas arba analizuojant palydovu gautus vaizdus,
         pažeidė Reglamento Nr. 3887/92 6 straipsnio 7 dalį.

      57      Taigi Pirmosios instancijos teismas skundžiamo sprendimo 49 punkte negalėjo konstatuoti, kad Belgijos valdžios institucijos,
         naudodamosi savo GIS, sukūrė kontrolės instrumentą, galintį pateikti tinkamą informaciją, viršijančią šio reglamento 6 straipsnio
         2 dalyje numatytas aiškias pareigas.

      58      Komisija primena, kad pačios Belgijos valdžios institucijos pasirinko šią galimybę naudoti aeronuotraukas tam, kad galėtų
         atlikti Reglamentu Nr. 3508/92 reikalaujamus administracinius patikrinimus. Todėl jos turi prisiimti visas pasekmes, atsiradus
         skirtumams tarp deklaruotų plotų ir SIG plotų, o to jos nepadarė. Be to, nuoroda į Reglamento Nr. 3887/92 6 straipsnio 7 dalį
         nėra tinkama, nes ši su matavimo metodu susijusi nuostata taikoma nustatant žemės ūkio sklypų plotą vykdant patikrinimą vietoje.

      b)     Teisingumo Teismo vertinimas
      59      Reikia priminti, kad Pirmosios instancijos teismas, kaip buvo konstatuota šio sprendimo 49 punkte, Belgijos GIS nepriskyrė
         matavimo instrumentui. Skundžiamo sprendimo 49 punkte nurodyta aplinkybė, kad, jo manymu, GIS yra instrumentas, galintis pateikti
         tinkamą informaciją, viršijančią šio reglamento 6 straipsnio 2 dalyje numatytas aiškias pareigas, negali nuginčyti šio teiginio.

      60      Todėl negalima kaltinti Pirmosios instancijos teismo vietoj Belgijos Karalystės apibrėžus matavimo instrumentą, kurį ji ketino
         naudoti pagal to paties reglamento 6 straipsnio 7 dalį, siekdama nustatyti žemės ūkio sklypų plotą.

      61      Taigi antrojo ieškinio pagrindo pirma dalis yra nepriimtina.

      2.     Dėl antrosios dalies, susijusios su numanomomis pareigomis
      a)     Šalių argumentai
      62      Belgijos Karalystė kaltina Pirmosios instancijos teismą atgaline data nustačius valstybėms narėms Komisijos apibendrintoje
         ataskaitoje, kurios pagrindu buvo priimtas ginčijamas sprendimas, patvirtintus kontrolės būdus, nors net faktinių aplinkybių
         metu galioję teisės aktai nenustatė pareigos juos taikyti. Taip buvo reikalaujama, kad valstybės narės tuo atveju, kai deklaruotas
         plotas viršija GIS plotą, vykdytų patikrinimus vietoje arba sumažintų plotą, kurio atžvilgiu bus teikiama pagalba.

      63      Belgijos Karalystės manymu, tokie įpareigojimai pažeidžia Reglamento Nr. 3887/92 6 straipsnio 3 dalies nuostatas, pagal kurias
         patikrinimai vietoje turi būti atliekami tik pakankamai didelės paraiškų dalies atžvilgiu, apimančios bent 5 % pagalbos paraiškų.

      64      Be to, galiojantys teisės aktai administracinių patikrinimų atžvilgiu nenumatė galimybės sumažinti plotą, kurio atžvilgiu
         bus teikiama pagalba, remiantis tik GIS duomenimis. Toks sumažinimas Reglamento Nr. 3887/92 9 straipsnio 2 dalyje numatytas
         tik tuo atveju, kai deklaruotas plotas viršija realiai nustatytą plotą. Tačiau pagal ratione temporis taikomą teisę jį nustatyti teisiškai buvo įmanoma tik vykdant patikrinimus vietoje teismo praktikos, išplaukiančios iš 2002 m.
         lapkričio 28 d. Teisingumo Teismo sprendimo Agrargenossenschaft Pretzsch (C‑417/00, Rink. p. I‑11053, 48 punktas), prasme. Pareiga sumažinti pagalbą administracinio patikinimo etapu aiškiai buvo
         nustatyta Reglamento Nr. 2419/2001 31 straipsniu, tačiau taikyti pradėta tik nuo 2002 derliaus metų.

      65      Be to, nebuvo būtina nustatyti tokių numanomų pareigų, nes ieškove esanti valstybė narė atsižvelgė į minėtus netikslumus atlikdama
         rizikos analizę.

      66      Galiausiai šios numanomos pareigos pažeidžia, pirma, teisinio saugumo principą tiek, kiek jos nustato baudą ūkininkams administracinio
         patikrinimo etapu, nors tokia bauda ratione temporis galiojusiuose teisės aktuose buvo numatyta tik už pažeidimus, nustatytus vykdant patikrinimus vietoje. Antra, jos pažeidžia
         nediskriminavimo principą tiek, kiek jas taikant nubaudžiama tik valstybė narė, kuri remdamasi aeronuotraukomis nustatė specialią
         ir veiksmingą sistemą, viršydama jai tenkančias pareigas administracinio patikrinimo etapu.

      67      Komisija pirmiausia primena, kad administraciniai patikrinimai turi būti atliekami visų pagalbos paraiškų atžvilgiu. Siekdama,
         kad šie patikrinimai būtų veiksmingi, Belgijos Karalystė, atsiradus neatitikimams tarp deklaruoto ploto ir GIS ploto, turėjo
         imtis veiksmų. Taigi Pirmosios instancijos teismas teisingai nusprendė, kad Belgijos valdžios institucijų neveikimas prilygsta
         tam, kad nebuvo imtasi kontrolės priemonių, numanomai būtinų įgyvendinti vieną iš aiškių faktinių aplinkybių metu galiojusių
         taisyklių. Kalbama ne apie numanomų pareigų sukūrimą, bet apie pareigų, susijusių su esamų aiškių taisyklių įgyvendinimu,
         konstatavimą.

      68      Kalbėdama apie numanomą pareigą sumažinti plotą, į kurį reikia atsižvelgti apskaičiuojant pagalbą, kai deklaruotas plotas
         viršija GIS plotą, Komisija tvirtina, kad Teisingumo Teismo praktika numato šią pareigą bet kokio patikrinimo atžvilgiu, ir
         bet kuriuo atveju Belgijos valdžios institucijos galėjo atlikti patikrinimus vietoje, siekdamos įvykdyti šią pareigą sumažinti
         plotą. Be to, Reglamento Nr. 2419/2001 31 straipsnio 2 dalis, numatanti tokį sumažinimą administracinių patikrinimų etapu,
         yra tik Reglamento Nr. 3887/92 9 straipsnio 2 dalies, kuri ratione temporis buvo taikoma, paaiškinimas.

      69      Komisija mano, kad argumentas, susijęs su teisiniu saugumu, neturi pagrindo, nes, kaip skundžiamo sprendimo 56 punkte nurodė
         Pirmosios instancijos teismas, Belgijos valdžios institucijos galėjo vykdyti patikrinimus vietoje. Be to, Belgijos Karalystės
         nurodytas nediskriminavimo principas negali būti taikomas situacijose, kuomet valstybės narės pagal Bendrijos teisės aktus
         gali pasirinkti iš kelių techninių galimybių. Kadangi pasirinko nustatymo metodą, nors jis buvo tikslesnis nei pasirinktas
         kitų valstybių narių, Belgijos Karalystė privalėjo naudoti taikant šį metodą gautus duomenis, vykdydama patikrinimus pagal
         Reglamento Nr. 3887/92 6 straipsnio 1 dalį.

      b)     Teisingumo Teismo vertinimas
      70      Pirmiausia reikia konstatuoti, kaip skundžiamo sprendimo 52 punkte nurodė Pirmosios instancijos teismas, kad net jei su pagalbos
         ir išmokų skyrimu susiję Bendrijos teisės aktai aiškiai neįpareigoja valstybių narių nustatyti priežiūros priemonių ir tokių
         kontrolės būdų, kuriuos naudoja Komisija apmokant EŽŪOGF sąskaitas, vis dėlto ši pareiga gali išplaukti, kai kuriais atvejais
         numanomai, iš to, kad pagal aptariamą teisės aktą valstybės narės turi sukurti veiksmingą kontrolės ir priežiūros sistemą
         (šiuo klausimu žr. minėto 1990 m. birželio 12 d. Sprendimo Vokietija prieš Komisiją 16 punktą ir minėto sprendimo Ispanija prieš Komisiją 35 punktą).

      71      Todėl kyla klausimas, ar pareigos, kurias Pirmosios instancijos teismas nurodo skundžiamame sprendime, numanomai išplaukia
         iš valstybėms narėms tenkančios pareigos sukurti veiksmingą kontrolės ir priežiūros sistemą ir ar kai kuriais atvejais tokios
         pareigos pažeidžia tam tikras Bendrijos teisės nuostatas.

      i)     Dėl ginčijamų numanomų pareigų apimties ir egzistavimo
      72      Šiuo atžvilgiu reikia pabrėžti, kad, pirma, Bendrijos teisės aktų leidėjas administracinius patikrinimus ir patikrinimus vietoje
         supranta kaip du patikrinimo būdus, kurie, būdami skirtingi, vienas kitą papildo (žr. minėto 1996 m. spalio 3 d. Sprendimo
         Vokietija prieš Komisiją 43 punktą ir minėto sprendimo Ispanija prieš Komisiją 39 punktą). Antra, šie administraciniai patikrinimai, vykdomi prieš atliekant patikrinimus vietoje, turi būti atliekami taip,
         kad nacionalinės valdžios institucijos galėtų padaryti visas įmanomas išvadas, neabejotinas ar keliančias abejonių, pagalbos
         skyrimo sąlygų laikymosi atžvilgiu (žr. minėto 1996 m. spalio 3 d. Sprendimo Vokietija prieš Komisiją 17 punktą ir minėto sprendimo Ispanija prieš Komisiją 40 punktą).

      73      Tačiau, kaip buvo nuspręsta šio sprendimo 52 punkte, neatlikus patikrinimo vietoje ar bet kokio kito papildomo patikrinimo,
         nei deklaruoti plotai, nei GIS plotai negali būti laikomi tiksliais. Taigi dėl neatitikimo tarp šių dviejų informacijos šaltinių
         gali atsirasti netikslumų, parodančių EŽŪOGF nuostolių atsiradimo riziką.

      74      Todėl esant tokiems netikslumams, nacionalinės valdžios institucijos turi padaryti visas įmanomas išvadas, neabejotinas ar
         keliančias abejonių, pagalbos skyrimo sąlygų laikymosi atžvilgiu.

      75      Iš to išplaukia, kad dėl tokių netikslumų aptariama valstybė narė turėjo nustatyti kontrolės priemones, t. y. patikrinimus
         vietoje ar bet kokį kitą papildomą patikrinimą, ir kad šiuo atžvilgiu, siekiant panaikinti su deklaruotų plotų netikslumais
         susijusias abejones, nepakanka vien atsižvelgti į šiuos netikslumus rizikos analizėje.

      76      Todėl Belgijos Karalystės argumentai, kuriais siekiama nuginčyti, kad šiuo atveju egzistuoja numanoma pareiga vykdyti patikrinimus
         vietoje ar kitus administracinius patikrinimus, turi būti atmesti kaip nepagrįsti.

      77      Taip pat reikia konstatuoti, kad skundžiamo sprendimo 71 punkte Pirmosios instancijos teismas teisingai nusprendė, jog nepakankamai
         atsižvelgta į GIS nustatytus netikslumus, nors į juos buvo atsižvelgta rizikos analizėje.

      78      Kalbėdamas apie skundžiamo sprendimo 51 punkte numatytą pareigą sumažinti plotą Pirmosios instancijos teismas šio sprendimo
         paskesniame punkte nurodė, kad ši pareiga išplaukia, kai kuriais atvejais numanomai, iš valstybėms narėms tenkančios pareigos
         sukurti veiksmingą priežiūros ir kontrolės sistemą, tačiau jis aiškiai nenurodė šios pareigos apimties. Todėl papildomų patikrinimų
         trūkumai, atsiradę todėl, kad nebuvo atlikti patikrinimai vietoje ir (arba) nesumažinti deklaruoti plotai, kurie buvo apsvarstyti
         Pirmosios instancijos teisme, gali būti suprantami tik atsižvelgiant į apibendrintą ataskaitą, kurioje šie kaltinimai pirmiausia
         suformuluoti ir išdėstyti.

      79      Kaip buvo nurodyta šio sprendimo 19 ir 20 punktuose, šios ataskaitos B.7.1.1 punkte Komisija iš esmės šią valstybę kaltino
         pakankamai griežtai neužtikrinus po administracinių patikrinimų nustatytų netikslumų tyrimo ir B.7.1.3 punkte – nesumažinus
         deklaruotų plotų ir (arba) neatlikus patikrinimų vietoje, kai po administracinių patikrinimų buvo nustatyti netikslumai. Komisija,
         žinoma, nurodė, kad administracinių patikrinimų etapu nustatyti skirtumai tarp deklaruotų plotų ir GIS plotų teisiškai gali
         pateisinti pagalbos dydžio sumažinimą, tačiau ji nenurodė konkrečių būdų, kaip tai galima padaryti.

      80      Iš to išplaukia, jog Komisija nereikalavo, kad Belgijos Karalystė sumažintų plotus, kurių atžvilgiu bus teikiama pagalba,
         remdamasi tik GIS duomenimis, kaip tvirtina ši valstybė narė.

      81      Be to, ši valstybė narė negali kaltinti Pirmosios instancijos teismo dėl to, kad jis skundžiamo sprendimo 51 ir 52 punktuose
         reikalavo sumažinti deklaruotus plotus vien pagal GIS plotų duomenis. Iš tiesų skundžiamame sprendime nėra tokio reikalavimo.

      82      Todėl kaltinimai, susiję su tariama pareiga sumažinti deklaruotus plotus remiantis GIS plotais, turi būti atmesti kaip nepagrįsti.

      ii)  Dėl numanomų pareigų neatitikties tam tikriems Bendrijos teisės reikalavimams
      83      Pirmiausia darant prielaidą, jog pagal Reglamento Nr. 3887/92 9 straipsnio 2 dalį, taikomą ratione temporis, pagalbą galima sumažinti tik teisėtai nustatytų plotų pagrindu, šiuo atveju – atlikus patikrinimus vietoje – reikia konstatuoti,
         kad ieškove esanti valstybė narė galėjo atlikti tokią kontrolę, siekdama sumažinti plotą, kurio atžvilgiu bus teikiama pagalba.

      84      Todėl negalima kaltinti Pirmosios instancijos teismo pažeidus Reglamento Nr. 3887/92 9 straipsnio 2 dalį ir teismo praktiką,
         susijusią su minėtu sprendimu Agrargenossenschaft Pretschz, nes jis nurodė, kad Belgijos valdžios institucijos turėjo tinkamai reaguoti į administracinių patikrinimų etapu remiantis
         jų GIS nustatytus netikslumus.

      85      Bet kuriuo atveju reikia priminti, kad Reglamento Nr. 3887/92 tikslai pagal jo septintą ir devintą konstatuojamąsias dalis
         yra veiksmingai kontroliuoti nuostatų, susijusių su Bendrijos pagalba, laikymąsi bei nustatyti nuostatas, kuriomis siekiama
         veiksmingai užkirsti kelią pažeidimams bei sukčiavimui ir bausti už juos (šiuo klausimu žr. minėto sprendimo Agrargenossenschaft Pretzsch 33 punktą).

      86      Taigi esant netikslumų, susijusių su deklaruotais plotais, pareiga atlikti patikrinimus vietoje ir (arba) sumažinti deklaruotus
         plotus, nustačius aptariamus plotus, visiškai neprieštarauja taikytiniems teisės aktams ir iš tiesų padeda įgyvendinti šio
         sprendimo ankstesniame punkte nurodyto teisės akto tikslus.

      87      Taip pat reikia konstatuoti, kad numanomos Pirmosios instancijos teismo nurodytos pareigos nepažeidžia Reglamento Nr. 3887/92
         6 straipsnio 3 dalies nuostatų, pagal kurias patikrinimai vietoje turėtų būti atliekami tik pakankamai didelės paraiškų dalies,
         apimančios bent 5 % pagalbos paraiškų, atžvilgiu.

      88      Iš tiesų, pirma, ši nuostata numato valstybės narės kontrolę, apimančią bent 5 % pagalbos paraiškų, o tai neatmeta galimybės,
         kad patikrinimai gali būti atliekami didesnės paraiškų dalies atžvilgiu, ir, antra, kaip skundžiamo sprendimo 56 punkte nustatė
         Pirmosios instancijos teismas, bylos, kuriose nustatyti netikslumai, sudaro tik 2,1 %–4 % pagalbos paraiškų bylų.

      89      Kalbant apie tariamą teisinio saugumo principo pažeidimą, reikia pabrėžti, kad atliekant administracinius patikrinimus, kai
         netikslumai susiję su galimu deklaruoto ploto pervertinimu, pagalbos suma gali būti koreguojama remiantis atlikus patikrinimą
         vietoje nustatytu plotu.

      90      Todėl Belgijos Karalystė ūkininkų atžvilgiu negali remtis teisinio saugumo principu tiek, kiek jis administracinių patikrinimų
         etapu draustų sumažinti plotus, kurių atžvilgiu bus teikiama pagalba.

      91      Dėl tariamo vienodo požiūrio principo pažeidimo pirmiausia reikia nurodyti, kad kiekvienas atvejis iš esmės turi būti vertinamas
         atskirai, siekiant nustatyti, ar aptariama valstybė narė, vykdydama EŽŪOGF finansuojamas operacijas, laikėsi iš Bendrijos
         teisės išplaukiančių reikalavimų, o jei nesilaikė, tada – kuria dalimi (2000 m. gegužės 18 d. Sprendimo Belgija prieš Komisiją, C‑242/97, Rink. p. I‑3421, 129 punktas ir 2001 m. rugsėjo 20 d. Sprendimo Belgija prieš Komisiją, C‑263/98, Rink. p. I‑6063, 132 punktas).

      92      Tai nereiškia, kad valstybė narė negali remtis vienodo požiūrio principo pažeidimu. Tačiau ji tai gali padaryti tik tiek,
         kiek nurodyti atvejai bent yra panašūs, atsižvelgiant į visus juos apibūdinančius veiksnius, tarp kurių visų pirma yra laikotarpis,
         kuriuo buvo patirtos išlaidos, atitinkami sektoriai ir pažeidimų, kuriais kaltinama, pobūdis (žr. minėto 2000 m. gegužės 18 d.
         Sprendimo Belgija prieš Komisiją 130 punktą ir 2001 m. rugsėjo 20 d. Sprendimo Belgija prieš Komisiją 133 punktą).

      93      Taip pat reikia priminti, kad, remiantis nusistovėjusia teismo praktika, draudžiama diskriminacija gali atsirasti tada, kai
         panašios situacijos vertinamos skirtingai arba skirtingos situacijos vertinamos vienodai, išskyrus atvejus, kai toks vertinimas
         gali būti objektyviai pateisinamas (šia prasme žr. 1994 m. gegužės 18 d. Sprendimo Codorniu prieš Tarybą, C‑309/89, Rink. p. I‑1853, 26 punktą ir 2001 m. rugsėjo 13 d. Sprendimo Ispanija prieš Komisiją, C‑375/99, Rink. p. I‑5983, 28 punktą).

      94      Kadangi Belgijos Karalystė dėl savanoriškai įdiegtos sistemos turėjo atitinkamą informaciją, kurios kitos valstybės narės
         neturėjo, nes nesinaudojo tokia faktinių aplinkybių metu neprivaloma sistema, Belgijos Karalystės situacija ir kitų valstybių
         narių situacijos nėra panašios (šiuo klausimu žr. minėto 2001 m. rugsėjo 20 d. Sprendimo Belgija prieš Komisiją 135 ir 136 punktus bei minėto 2001 m. rugsėjo 13 d. Sprendimo Ispanija prieš Komisiją 29 punktą)

      95      Iš to išplaukia, kad vienodo požiūrio principas nebuvo pažeistas, nes situacijos nebuvo panašios, .

      96      Todėl skundžiamo sprendimo 49 punkte nurodydamas, kad Komisija negalėjo neatsižvelgti į aptariamus netikslumus vien todėl,
         kad juos nustačiusi sistema nebuvo privaloma ar buvo skirta kitam tikslui, Pirmosios instancijos teismas nepadarė teisės klaidos.

      97      Atsižvelgiant į tai, kas pasakyta, antrojo pagrindo antra dalis negali būti priimta.

      3.     Dėl trečios dalies, susijusios su toleravimo ribos taikymu administracinių patikrinimų etapu
      a)     Šalių argumentai
      98      Šia dalimi Belgijos Karalystė kaltina Pirmosios instancijos teismą dėl to, jog klaidingai manydamas, kad Belgijos kontrolės
         sistema nebuvo veiksminga, nes nebuvo atliktas GIS duomenų tyrimas, jis pažeidė Reglamento Nr. 3508/92 8 straipsnio bei Reglamento
         Nr. 3887/92 6 ir 9 straipsnių nuostatas. Pirmosios instancijos teismas atmestus Belgijos vyriausybės argumentus pateisino
         vieninteliu teisiškai klaidingu motyvu, būtent tuo, kad jokia toleravimo riba negali būti taikoma administracinių patikrinimų
         etapu.

      99      Komisija tvirtina, kad Belgijos valdžios institucijų nurodyta toleravimo riba yra susijusi tik su fiziškai atliekamais patikrinimais
         ir su tokiais patikrinimais susijusiais netikslumais. Tai negali pateisinti toleravimo ribos administraciniuose patikrinimuose,
         nes referencinių sklypų plotas turi būti nustatytas prieš pateikiant paraišką ir prieš vykdant bet kokią kontrolę, įskaitant
         administracinius patikrinimus.

      100    Komisija pripažįsta, kad toleravimo riba yra leistina pradiniu referencinių sklypų nustatymo etapu, vykdomu pagal Reglamento
         Nr. 3508/92 4 straipsnį, tačiau įdiegus sistemą tokia riba negali būti pakartotinai ir nuolat naudojama, kaip tai darė Belgijos
         valdžios institucijos.

      b)     Teisingumo Teismo vertinimas
      101    Reikia nurodyti, kad skundžiamo sprendimo 60 punkte Pirmosios instancijos teismas aiškiai nusprendė, kad toleravimo riba negali
         būti priimtina administracinių patikrinimų etapu. Vis dėlto skundžiamo sprendimo 61 punkte jis konstatavo, kad Belgijos valdžios
         institucijų atlikti patikrinimai negalėjo sutrukdyti mokėti pagalbą be papildomų tam tikrų bylų, kuriose netikslumų yra daugiau
         nei 5 %, ir visų bylų, kuriose netikslumų yra mažiau nei 5 %, tyrimų.

      102    Taigi, nepaisant 5 % toleravimo ribos taikymo administracinių patikrinimų etapu klausimo, Pirmosios instancijos teismas bet
         kuriuo atveju nustatė atliktų patikrinimų trūkumus bylose, kuriose skirtumas tarp deklaruoto ploto ir GIS ploto yra didesnis
         nei 5 %.

      103    Todėl antrojo pagrindo trečia dalis neturi reikšmės.

      4.     Dėl ketvirtos dalies, susijusios su pavėluotu duomenų kodavimu GIS
      a)     Šalių argumentai
      104    Šia dalimi Belgijos Karalystė siekia įrodyti, jog klaidingai manydamas, kad Belgijos valdžios institucijų įdiegta sistema
         nebuvo veiksminga dėl pavėluoto grafinių duomenų kodavimo GIS, Pirmosios instancijos teismas pažeidė Reglamento Nr. 3508/92
         8 straipsnį bei Reglamento Nr. 3887/92 6 ir 9 straipsnius.

      105    Ši valstybė narė taip pat kaltina Pirmosios instancijos teismą neįvykdžius pareigos motyvuoti išdėstant skundžiamo sprendimo
         65–70 punktuose esančius argumentus. Pirmosios instancijos teismas visų pirma nepagrindė, kodėl po rugpjūčio 31 d. atlikti
         grafinis kodavimas ir rizikos analizė galėjo būti laikomi pavėluotais, jei teisės akte nebuvo tokios datos nuorodos. Taip
         pat jis nepritarė Belgijos vyriausybės argumentui, kad po rugpjūčio 31 d. atlikti patikrinimai vietoje buvo tokie pat veiksmingi
         kaip ir atlikti iki šios datos, nes kai kurių kultūrų atveju rugsėjo ir spalio mėnesiais žemė po derliaus nuėmimo dar nėra
         suarta, o kitų kultūrų derlius nuimtas tik spalio mėnesio pabaigoje ar lapkričio mėnesio pradžioje.

      106    Komisija mano, kad Pirmosios instancijos teisme pareikštas kaltinimas buvo susijęs ne su patikrinimų vietoje vėlavimu, kaip
         tai, atrodo, supranta Belgijos Karalystė, bet su vėlyvu grafinių duomenų įvedimu į GIS. Dėl šio vėlyvo duomenų kodavimo GIS
         nebuvo galima laiku atlikti administracinių patikrinimų, todėl vėliau nebuvo atlikti patikrinimai vietoje arba jie pavėluoti.
         Belgijos valdžios institucijos taip pat pripažino, kad vėlyvas grafinių duomenų įvedimas į GIS turėjo poveikį atrenkant pagalbos
         paraiškas, kiek tai susiję su rizikos analize.

      b)     Teisingumo Teismo vertinimas
      107    Pirmiausia reikia nurodyti, kad skundžiamo sprendimo 65–70 punktuose, kaip priminė Komisija, Pirmosios instancijos teismas
         atsižvelgė ne į po rugpjūčio 31 d. atliktų patikrinimų vietoje veiksmingumą, bet į duomenų apie plotus kodavimo GIS vėlavimą,
         dėl kurio nebuvo galima laiku atlikti administracinių patikrinimų, taip darant kliūtis patikrinimams vietoje.

      108    Kalbant apie motyvavimo nebuvimą, pažymėtina, kad Belgijos vyriausybės šiuo atžvilgiu pateikti argumentai nėra pagrįsti. Iš
         tiesų skundžiamo sprendimo 70 punkte Pirmosios instancijos teismas paaiškino priežastis, dėl kurių, jo manymu, dėl vėlyvo
         kodavimo galėjo atsirasti abejonių, susijusių su vėlesnių patikrinimų patikimumu. Jis taip pat nusprendė, jog ši išvada nebuvo
         paneigta tuo, kad joks su EŽŪOGF susijęs tekstas nenumatė grafinio kodavimo iki kiekvienų metų rugpjūčio 31 dienos.

      109    Dėl šių Pirmosios instancijos teismo išvadų pagrįstumo Teisingumo Teismas jau yra nusprendęs, kad, remiantis Reglamento Nr. 3887/92
         tikslu bei struktūra, jo 6 straipsnio 3 dalies antrąją pastraipą reikia aiškinti taip, kad pradiniai ir papildomi patikrinimai
         turi būti atliekami, kol dar yra lauko kultūrų ar žemės atidėjimo įrodymų plotuose, kurie pagal Reglamentą Nr. 1765/92 yra
         mokėjimų objektas, ir bet kuriuo atveju – tais pačiais kalendoriniais metais (žr. 2004 m. spalio 7 d. Sprendimo Ispanija prieš Komisiją, C‑153/01, Rink. p. I‑9009, 152 punktą).

      110    Teisingumo Teismas taip pat nusprendė, kad dėl veiksmingumo patikrinimus lauko kultūrų plotuose reikia atlikti prieš nuimant
         derlių, o atidėtos žemės plotuose – iki ši pareiga pasibaigs, t. y. iki einamųjų kalendorinių metų rugpjūčio 31 dienos. Bet
         kuriuo atveju, juo vėliau atliekami patikrinimai, juo labiau tikėtina, kad Komisija gali pagrįstai nuspręsti, jog jie nepakankamai
         užtikrina pareiškimų pagrįstumą, ir yra didelė EŽŪOGF nuostolių rizika (minėto 2004 m. spalio 7 d. Sprendimo Ispanija prieš Komisiją 153 punktas).

      111    Taigi iš teismo praktikos aiškiai matyti, kad tinkamas veiksnys norint įvertinti, ar valstybės narės su lauko kultūromis susijusius
         patikrinimus atliko pavėluotai, yra derliaus nuėmimo laikotarpis. Šiuo atžvilgiu, kaip Belgijos Karalystė pripažino savo apeliacinio
         skundo 104 punkte, tam tikrų kultūrų derlius buvo nuimtas iki rugpjūčio 31 dienos.

      112    Todėl prieš remiantis rizikos analize atrenkant pagalbos paraiškų bylas, kurių atžvilgiu turi būti atlikti patikrinimai vietoje,
         būtina iš anksto užkoduoti duomenis apie plotą GIS.

      113    Iš to išplaukia, kad Komisija galėjo naudoti šią datą, kaip tai nurodyta skundžiamo sprendimo 65 punkte, vertindama GIS užkoduotų
         duomenų procentinę dalį būtent tą dieną, taigi ir nustatydama šios valstybės įdiegtos kontrolės sistemos patikimumą.

      114    Todėl Pirmosios instancijos teismas teisingai nusprendė, kad duomenų kodavimą GIS po rugpjūčio 31 dienos galima vertinti kaip
         tam tikrą vėlavimą. Taip pat jis galėjo pagrįstai nuspręsti, kad šiomis aplinkybėmis, kaip buvo nurodyta skundžiamo sprendimo
         67 punkte, Komisija galėjo pagrįstai tvirtinti, jog dėl šio kodavimo nebuvo galima laiku atlikti administracinių patikrinimų,
         taip sudarant kliūtis atlikti patikrinimus vietoje ir kad dėl šio fakto, kaip taip pat buvo nuspręsta šio sprendimo 69 punkte,
         tam tikrų bylų atžvilgiu nebuvo atlikti patikrinimai vietoje.

      115    Taigi antrojo pagrindo ketvirtai daliai neturi būti pritarta.

      116    Kadangi antrojo pagrindo pirmos trys dalys taip pat buvo atmestos, reikia atmesti visą šį pagrindą.

      C –  Dėl trečiojo pagrindo, susijusio su pareigos motyvuoti pažeidimu
      1.     Šalių argumentai
      117    Belgijos Karalystė tvirtina, kad skundžiamo sprendimo 29–71 punktuose išdėstyti motyvai yra akivaizdžiai nepakankami ir (arba)
         prieštaraujantys.

      118    Pirma, skundžiamo sprendimo 33 punkte Pirmosios instancijos teismas be jokios analizės pritarė Komisijos argumentui, kad rekomendacijose
         nustatyta sąlyga – numatanti, jog vienodo dydžio finansinė korekcija suponuoja tai, kad egzistuoja esminis neveikimas taikant
         aiškius Bendrijos teisės aktus – turi būti skaitoma atsižvelgiant į pirmesniame šių rekomendacijų punkte esančią sąlygą, t. y.
         kad vienodo dydžio korekcijos turi būti taikomos, jeigu Komisija nustato, jog reglamentu aiškiai reikalaujama arba laikantis
         aiškios taisyklės numanomai būtina kontrolės priemonė nebuvo tinkamai įgyvendinta. Tačiau toks argumentas prieštarauja pačioms
         šių rekomendacijų, kuriose ši esminio neveikimo taikant aiškių Bendrijos teisės aktų taisykles sąlyga yra susijusi su kontrolės
         procedūros pobūdžiu ir su galimybe ją gerinti, sąvokoms.

      119    Antra, Pirmosios instancijos teismas neatsakė į Belgijos vyriausybės argumentą, pagal kurį Komisijos apibendrintoje ataskaitoje
         nustatytos pareigos – būtent netikslumų atveju atlikti patikrinimus vietoje arba sumažinti plotą, kurio atžvilgiu bus teikiama
         pagalba, – prieštarauja taikytiniems teisės aktams ir Teisingumo Teismo praktikai, kylančiai iš minėto sprendimo Agrargenossenschaft Pretzsch.

      120    Trečia, skundžiamo sprendimo 52 punkte Pirmosios instancijos teismas nurodė, kad Komisija turėjo teisę nustatyti apibendrinamoje
         ataskaitoje įtvirtintus kontrolės būdus. Be to, pirmesniame skundžiamo sprendimo punkte Pirmosios instancijos teismas, nepateikdamas
         argumentų, pažymėjo, kad Komisija nurodė šioms institucijoms atlikti patikrinimus vietoje arba sumažinti plotą, kurio atžvilgiu
         bus teikiama pagalba, arba atlikti kitus administracinius patikrinimus, nors minėtoje ataskaitoje į juos nebuvo jokios nuorodos.

      121    Ketvirta, Pirmosios instancijos teismo argumentai, išdėstyti atitinkamai skundžiamo sprendimo 60 ir 70 punktuose, yra prieštaraujantys.
         Iš tiesų, Belgijos Karalystės manymu, arba visa rizikos analizė yra neveiksminga dėl toleravimo ribos taikymo, arba ji yra
         veiksminga tik tų pagalbos paraiškų atžvilgiu, kurių atveju kodavimas buvo atliktas iki rugpjūčio 31 dienos.

      122    Komisija mano, jog Pirmosios instancijos teismas įvykdė pareigą motyvuoti, visų pirma skundžiamo sprendimo 52 ir 57 punktuose
         primindamas, kad valstybės narės turi užtikrinti veiksmingą kontrolės ir priežiūros sistemą ir kad Belgijos valdžios institucijos
         turėjo reaguoti į GIS nustatytus netikslumus.

      123    Be to, Komisijos nuomone, skundžiamo sprendimo 60 ir 70 punktai visiškai nėra prieštaraujantys, atsižvelgiant į tai, kad Pirmosios
         instancijos teismas atitinkamuose šio sprendimo punktuose nagrinėjo du skirtingus pažeidimų tipus.

      2.     Teisingumo Teismo vertinimas
      124    Pirmiausia dėl tariamo prieštaravimo ir (arba) skundžiamo sprendimo 33 punkte pateiktų motyvų trūkumo primintina, kad vien
         aplinkybė, jog tvarka yra gerintina, nepateisina finansinės korekcijos. Turi egzistuoti esminis neveikimas taikant aiškius
         Bendrijos teisės aktus, dėl kurio EŽŪOGF kyla reali nuostolių ar pažeidimo atsiradimo rizika (žr. minėto 2005 m. vasario 24 d.
         Sprendimo Nyderlandai prieš Komisiją 34 punktą ir 2005 m. liepos 7 d. Sprendimo Graikija prieš Komisiją, C‑5/03, Rink. p. I‑5925, 51 punktą).

      125    Belgijos Karalystės manymu, Pirmosios instancijos teismas nepaaiškino, kodėl Komisijos rekomendacijose pakartota minėta taisyklė
         turi būti skaitoma atsižvelgiant į esančią šiose rekomendacijose, pagal kurią vienodo dydžio korekcijos turi būti taikomos,
         jeigu Komisija nustato, kad reglamentu aiškiai reikalaujama ar laikantis aiškios taisyklės numanomai būtina kontrolės priemonė
         nebuvo įgyvendinta.

      126    Šiuo atžvilgiu reikia konstatuoti, kad Pirmosios instancijos teismas pateisino rekomendacijų nuostatų skaitymą kartu, remdamasis
         su įrodinėjimo pareiga ginčuose dėl EŽŪOGF sąskaitų apmokėjimo susijusiomis taisyklėmis. Toks pateisinimas yra pakankamas.
         Iš tiesų, nepaisant šio sprendimo 124 punkte išdėstytos taisyklės taikymo apimties prima facie, vienodo dydžio korekcija gali būti taikoma, net kai neveikimas nustatomas taikant numanomas taisykles, jeigu šių numanomų
         taisyklių būtina paisyti laikantis aiškių taisyklių (dėl vienodo dydžio korekcijos ir kartu dėl numanomų pareigų pažeidimo
         žr. minėto 2003 m. sausio 9 d. Sprendimo Graikija prieš Komisiją 28 ir 37 punktus).

      127    Kalbant apie tariamą aptariamų numanomų pareigų neatitikimą Bendrijos teismų praktikai, akivaizdu, kad atsižvelgiant į tai,
         kas pasakyta šio sprendimo 84 punkte, Pirmosios instancijos teismui nereikėjo atlikti tariamo prieštaravimo analizės.

      128    Dėl skundžiamo sprendimo 51 punkto reikia priminti, jog jame buvo apibendrinti Belgijos Karalystės argumentai, kuriais ji
         tvirtino, kad Komisija nurodė, esant netikslumų, atlikti patikrinimus vietoje, sumažinti plotą arba atlikti kitus administracinius
         patikrinimus.

      129    Be to, kalbant apie „kitus administracinius patikrinimus“, reikia konstatuoti, kad apibendrintos ataskaitos B.7.1. punkte
         Komisija jau kaltino šią valstybę narę neatlikus papildomų tyrimų, tai yra šiuo atveju neatlikus kitų, įskaitant administracinius,
         patikrinimų, kalbant apie pagalbos paraiškas, kurių atžvilgiu skirtumas tarp plotų viršijo 5 %. Iš to matyti, kad Pirmosios
         instancijos teismas neviršijo skundžiamame sprendime pateiktų kaltinimų, taigi jam nereikėjo pateikti specifinių motyvų šiuo
         klausimu.

      130    Galiausiai, kalbant apie skundžiamo sprendimo 60 ir 70 punktus, reikia konstatuoti, kad du skirtingi Pirmosios instancijos
         teismo teiginiai visiškai nėra prieštaraujantys.

      131    Atsižvelgiant į tai, kas išdėstyta, trečiąjį pagrindą reikia atmesti kaip nepagrįstą.

      D –  Dėl ketvirtojo pagrindo, susijusio su proporcingumo principo pažeidimu
      1.     Šalių argumentai
      132    Šiuo pagrindu Belgijos Karalystė kaltina Pirmosios instancijos teismą, jog nuspręsdamas, kad Komisija pagrįstai nustatė jai
         9 322 809 eurų finansinę korekciją, jis klaidingai taikė proporcingumo principą. Pagal šios valstybės narės Pirmosios instancijos
         teisme pristatytą ekstrapoliacijos metodą dėl tariamų pažeidimų realiai EŽŪOGF patirta žala siekia 1 079 814 eurų arba daugiausia
         1 491 085 eurų sumą.

      133    Taip pat Belgijos vyriausybė tvirtina, kad Pirmosios instancijos teismas neteisėtai atmetė jos atliktą EŽŪOGF realiai patirtos
         žalos įvertinimą, remdamasis tik tuo, kad ji neatsižvelgė į nepagrįstai sumokėtų sumų išieškojimą ir į bylas, kurių atžvilgiu
         kodavimas atliktas pavėluotai. Be to, ši valstybė narė nurodo, kad netgi nesant šių dviejų veiksnių  jos ekstrapoliacijos
         bet kuriuo atveju gali įrodyti Komisijos taikytos vienodo dydžio finansinės korekcijos neproporcingumą.

      134    Komisija nurodo, kad Belgijos valdžios institucijos savo pirminėje ekstrapoliacijoje turėjo atsižvelgti į nepagrįstai sumokėtų
         sumų išieškojimą, o to jos nepadarė. Iš tiesų jos siekia pateikti naują ekstrapoliaciją apeliacinio proceso stadijoje, nurodydamos
         galimą maksimalią EŽŪOGF patirtą žalą, dabar siekiančią 3 500 000 eurų sumą.

      2.     Teisingumo Teismo vertinimas
      135    Pagal nusistovėjusią teismo praktiką Komisija turi įrodyti, kad buvo pažeistos Bendrijos teisės normos, o nustačius šį pažeidimą,
         valstybė narė prireikus turi įrodyti, kad Komisija suklydo vertindama jo finansines pasekmes (minėto 2005 m. liepos 7 d. Sprendimo
         Graikija prieš Komisiją 38 punktas ir nurodyta teismo praktika).

      136    Dėl taikytos korekcijos pobūdžio, atsižvelgiant į rekomendacijas, reikia priminti, kad kai nėra įmanoma tiksliai įvertinti
         Bendrijos patirtų nuostolių, Komisija gali nustatyti vienodo dydžio korekciją (žr. 2003 m. rugsėjo 18 d. Sprendimo Jungtinė Karalystė prieš Komisiją, C‑346/00, Rink. p. I‑9293, 53 punktą).

      137    Būtent taip yra šioje byloje, o ginčijamame sprendime Komisijos taikyta 2 % korekcija yra viena iš mažiausių taikytinų (šiuo
         klausimu žr. minėto sprendimo Jungtinė Karalystė prieš Komisiją 56 punktą).

      138    Šiuo atžvilgiu, kai Komisija, užuot atsisakiusi finansuoti visas dėl pažeidimo atsiradusias išlaidas, nustatė taisykles, skirtas
         skirtingai traktuoti pažeidimus atsižvelgiant į neatliktus patikrinimus ir rizikos EŽŪOGF laipsnį, valstybė narė turi įrodyti,
         kad šie kriterijai yra savavališki ir neteisingi (šiuo klausimu žr. 1998 m. spalio 1 d. Sprendimo Italija prieš Komisiją, C‑242/96, Rink. p. I‑5863, 75 punktą; 1999 m. balandžio 22 d. Sprendimo Nyderlandai prieš Komisiją, C‑28/94, Rink. p. I‑1973, 56 punktą bei 2002 m. kovo 21 d. Sprendimo Ispanija prieš Komisiją, C‑130/99, Rink. p. I‑3005, 44 punktą).

      139    Dėl ginčijamame sprendime taikytos 2 % vienodo dydžio korekcijos Belgijos Karalystė pateikė ekstrapoliaciją, kuria buvo siekiama
         įrodyti, kad maksimali EŽŪOGF patirta žala buvo mažesnė nei ta, kuri nustatyta pagal Komisijos taikytą vienodo dydžio korekciją.

      140    Tačiau reikia konstatuoti, kad esant trūkumų patikrinimuose, įvertinant žalą, kurią gali patirti EŽŪOGF, reikia atsižvelgti
         būtent į ūkininkams nepagrįstai išmokėtos pagalbos už plotą išieškojimą.

      141    Taigi Pirmosios instancijos teismas teisingai nusprendė, jog Belgijos Karalystė neįrodė, kad maksimali EŽŪOGF patirta žala
         negali būti didesnė nei 1 491 085 eurų. Šiuo atžvilgiu, priešingai nei tvirtina ši valstybė narė, neatsižvelgus į nepagrįstai
         sumokėtų sumų išieškojimą, pateikta ekstrapoliacija negali turėti įrodomosios galios, siekiant įrodyti aptariamos finansinės
         korekcijos neproporcingumą.

      142    Be to, apeliacinio proceso stadijoje pateikdama antrą maksimalios žalos, kurią EŽŪOGF patyrė dėl valdžios institucijų atliktų
         patikrinimų trūkumų, ekstrapoliaciją, Belgijos Karalystė taip patvirtino santykinę savo pirmųjų ekstrapoliacijų, kurias atmetė
         Pirmosios instancijos teismas, įrodomąją vertę.

      143    Iš to išplaukia, kad šiuo atžvilgiu Pirmosios instancijos teismas negali būti kaltinamas pažeidęs proporcingumo principą.

      144    Savo apeliacinio skundo 122 punkte Belgijos Karalystė daro nuorodą į skundžiamo sprendimo 93 punktą, kuriame Pirmosios instancijos
         teismas nusprendė, jog atsižvelgiant į tai, kad buvo nustatyta mažiausia rekomendacijose nurodyta 2 % vienodo dydžio korekcija
         ir kad rekomendacijos nebuvo ginčijamos, ši korekcija negalėjo pažeisti proporcingumo principo. Tačiau ši valstybė narė šiuo
         atžvilgiu nepateikė konkrečių argumentų, kuriais būtų nuginčytas šis Pirmosios instancijos teismo teiginys.

      145    Be to, pagal nusistovėjusią teismo praktiką iš EB 225 straipsnio, Teisingumo Teismo statuto 58 straipsnio pirmosios pastraipos
         ir Teisingumo Teismo procedūros reglamento 112 straipsnio 1 dalies pirmosios pastraipos c punkto matyti, kad apeliaciniame
         skunde reikia tiksliai nurodyti sprendimo, kurį prašoma panaikinti, skundžiamas dalis ir teisinius argumentus, kuriais grindžiamas
         šis prašymas (žr. 2006 m. rugsėjo 12 d. Sprendimo Reynolds Tobacco ir kt. prieš Komisiją, C‑131/03 P, Rink. p. I‑7795, 49 punktą ir 2007 m. rugsėjo 11 d. Sprendimo Lindorfer prieš Tarybą, C‑227/04 P, Rink. p. I‑6767, 45 punktą).

      146    Atsižvelgiant į tai, kad pasakyta, ketvirtasis pagrindas yra atmestinas.

      E –  Dėl penktojo pagrindo, pagrįsto teisės klaida, susijusia su neribotos jurisdikcijos nebuvimu finansinių korekcijų atžvilgiu
      1.     Šalių argumentai
      147    Belgijos Karalystė mano, kad Pirmosios instancijos teismas, atmesdamas kaip nepriimtiną jos prašymą remiantis savo neribota
         jurisdikcija sumažinti Komisijos nustatytos finansinės korekcijos sumą, padarė teisės klaidą.

      148    Šiuo atžvilgiu ši valstybė narė tvirtina, jog EB 229 straipsnis, kuris numato, kad Tarybos ir jos kartu su Europos Parlamentu
         bendrai priimti reglamentai gali suteikti Teisingumo Teismui neribotą jurisdikciją skirti tokiuose reglamentuose numatytas
         baudas, neturi būti taikomas. Iš tiesų aptariamos finansinės sankcijos yra numatytos ne reglamente, o Komisijos rekomendacijose.

      149    Vis dėlto remdamasi 2001 m. spalio 2 d. Sprendimu BEI prieš Hautem (C‑449/99 P, Rink. p. I‑6733) Belgijos vyriausybė mano, kad neribota jurisdikcija ex nihilo gali būti pripažinta Bendrijos teismams.

      150    Komisija primena principą, pagal kurį EŽŪOGF gali padengti tik pagal Bendrijos taisykles patirtas išlaidas. Taigi ji privalo
         atsisakyti finansuoti bet kokias nepagrįstas išlaidas arba net visas, kai pažeidimo atveju neįmanoma nustatyti tikslios išlaidų
         sumos.

      151    Tokiu atveju ir atsižvelgiant į proporcingumo principą vienodo dydžio korekcijų sistema leidžia situacijas, kai padaryti pažeidimai
         vertinami skirtingai, taikant finansines korekcijas, apskaičiuotas pagal nuostolių atsiradimo riziką, kuri kyla biudžetui,
         valstybėms narėms nesilaikant Bendrijos taisyklių. Todėl ši sistema negali būti laikoma nepagrįstų mokėjimų baudų sistema.

      152    Kalbant apie minėtą sprendimą BEI prieš Hautem, pažymėtina, kad Komisija mano, jog Teisingumo Teismas pripažino, kad jis turi neribotą jurisdikciją šioje byloje tik dėl
         ypatingo aptariamo ginčo pobūdžio, dėl kurio bylą nagrinėjantis teismas paprastai turi neribotą jurisdikciją. Tačiau kadangi
         EŽŪOGF sąskaitų apmokėjimas nesusijęs su baudomis, su juo susijusios bylos neturi ypatingo pobūdžio, pateisinančio neribotos
         jurisdikcijos pripažinimą.

      2.     Teisingumo Teismo vertinimas
      153    Reikia konstatuoti, kad EŽŪOGF srityje, kaip teisingai nurodė Pirmosios instancijos teismas, jokia nuostata Bendrijos teismams
         nesuteikia neribotos jurisdikcijos, kaip numatyta EB 229 straipsnyje.

      154    Kalbant apie argumentą, pagrįstą tariamu finansinių korekcijų, kurias Komisija nustatė remdamasi savo priimtomis rekomendacijomis
         šioje srityje, baudžiamuoju pobūdžiu, reikia priminti, kad tokia finansine korekcija siekiama išvengti EŽŪOGF apsunkinimo
         sumomis, kurios nebuvo skirtos finansuoti nagrinėjamais Bendrijos teisės aktais siekiamo tikslo, todėl ši korekcija nėra bauda
         (žr. 2001 m. sausio 11 d. Sprendimo Graikija prieš Komisiją, C‑247/98, Rink. p. I‑1, 13 ir 14 punktus bei 2004 m. rugsėjo 9 d. Sprendimo Graikija prieš Komisiją, C‑332/01, Rink. p. I‑7699, 63 punktą).

      155    Šiomis aplinkybėmis Belgijos vyriausybės argumentas, kad Bendrijos teismams turi būti pripažinta neribota jurisdikcija Komisijos
         nustatytų finansinių korekcijų sumų atžvilgiu apmokant EŽŪOGF sąskaitas, negali būti pagrįstas tariamu jų baudžiamuoju pobūdžiu.

      156    Taigi reikia atmesti penktąjį pagrindą kaip nepagrįstą.

      157    Atsižvelgiant į tai, kas išdėstyta, reikia atmesti apeliacinį skundą.

      VI –  Dėl bylinėjimosi išlaidų
      158    Pagal Procedūros reglamento 69 straipsnio 3 dalies pirmąją pastraipą, taikomą apeliacinėse bylose pagal šio reglamento 118 straipsnį,
         Teisingumo Teismas gali paskirstyti išlaidas šalims arba nurodyti kiekvienai padengti savo išlaidas. Šioje byloje kiekviena
         bylos šalis padengia savo bylinėjimosi išlaidas.

      Remdamasis šiais motyvais, Teisingumo Teismas (antroji kolegija) nusprendžia:
      1.      Atmesti apeliacinį skundą.
      2.      Belgijos Karalystė ir Europos Bendrijų Komisija pačios padengia savo bylinėjimosi išlaidas.
      Parašai.
      * Proceso kalba: prancūzų.


2000 m. lapkričio 16 d. Teisingumo Teismo (penktoji kolegija) sprendimas. # Metsä-Serla Sales Oy prieš Europos Bendrijų Komisiją. # Apeliacinis skundas - Konkurencija - Bauda - Motyvavimas. # Byla C-298/98 P.


2000 m. rugsėjo 14 d. Teisingumo Teismo (penktoji kolegija) sprendimas. # Vitor Manuel Mendes Ferreira ir Maria Clara Delgado Correia Ferreira prieš Companhia de Seguros Mundial Confiança SA. # Prašymas priimti prejudicinį sprendimą: Tribunal da Comarca de Setúbal - Portugalija. # Direktyvos 84/5/EEB ir 90/232/EEB. # Byla C-348/98.