title: Byla T-419/12: 2012 m. rugsėjo 25 d. pareikštas ieškinys byloje LVM prieš Komisiją

text:
               1.12.2012

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 373/7

         2012 m. rugsėjo 25 d. pareikštas ieškinys byloje LVM prieš Komisiją

   (Byla T-419/12)
   2012/C 373/12
   Proceso kalba: vokiečių

      Šalys

      Ieškovė: LVM Landwirtschaftlicher Versicherungsverein Münster a. G. (Miunsteris, Vokietija) atstovaujama advokatų A. Birnstiel, H. Heinrich ir J.-O. Schrotz

      Atsakovė: Europos Komisija

      Reikalavimai

   Ieškovė Bendrojo Teismo prašo:

               —

               panaikinti 2012 m. liepos 17 d. Europos Komisijos sprendimą, kuriuo pagal Reglamentą (EB) Nr. 1049/2001 (1) atmestas ieškovės prašymas leisti susipažinti su tam tikrais dokumentais kartelio byloje (COMP/39.125 — Carglass);

               —

               priteisti iš atsakovės jos pačios ir ieškovės bylinėjimosi išlaidas.

      Ieškinio motyvai ir pagrindiniai argumentai

   Grįsdama ieškinį ieškovė remiasi keturiais pagrindais.

               1.

               Pirmasis ieškinio pagrindas: atsakovė atskirai nenagrinėjo prašyme nurodytų dokumentų
               Pirmuoju ieškinio pagrindu ieškovė tvirtina, kad sprendimas nėra grindžiamas konkrečiu ir individualiu kiekvieno atskiro dokumento nagrinėjimu. Ieškovės teigimu, ginčijamas sprendimas grindžiamas teisiškai klaidinga prielaida, kad šiuo atveju taikytina bendra išimties prezumpcija.

               2.

               Antrasis ieškinio pagrindas: pareigos motyvuoti pažeidimas
               Šiuo klausimu ieškovė teigia, kad Komisija kategorišką atsisakymą leisti susipažinti su dokumentais grindė tik bendro pobūdžio argumentais, ir todėl nepakankamai motyvavo sprendimą. Ieškovės nuomone, tai pažeidžia pareigą motyvuoti ir esminius procedūrinius reikalavimus.

               3.

               Trečiasis ieškinio pagrindas: teisiškai klaidingas Reglamento (EB) Nr. 1049/2001 4 straipsnio 2 dalies pirmos ir trečios įtraukų aiškinimas ir taikymas
               Trečiuoju ieškinio pagrindu ieškovė tvirtina, kad Komisija teisiškai klaidingai aiškino ir taikė Reglamento Nr. 1049/2001 4 straipsnio 2 dalies pirmoje ir trečioje įtraukose įtvirtintas išimtis. Ieškovės nuomone, Komisija neatsižvelgė į normos ir išimties santykį ir rėmėsi per plačiu „tyrimų apsaugos“ ir „komercinių interesų“ sąvokų apibrėžimu.

               4.

               Ketvirtasis ieškinio pagrindas: neatsižvelgimas į privataus pobūdžio kartelių teisės įgyvendinimą kaip į viešąjį interesą, kaip jis suprantamas pagal Reglamento Nr. 1049/2001 4 straipsnio 2 dalį
               Ketvirtuoju ieškinio pagrindu ieškovė teigia, kad Komisija nepagrįstai neatsižvelgė į viršesnį viešąjį interesą prašomus dokumentus padaryti prieinamus. Ieškovės nuomone, lygindama interesus Komisija turėjo atsižvelgti į tai, kad ir privataus pobūdžio kartelių teisės įgyvendinimas yra viešasis interesas, kaip jis suprantamas pagal Reglamento Nr. 1049/2001 4 straipsnio 2 dalį.

      (1)  2001 m. gegužės 30 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentas (EB) Nr. 1049/2001 dėl galimybės visuomenei susipažinti su Europos Parlamento, Tarybos ir Komisijos dokumentais (OL L 145, p. 43; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 1 sk., 3 t., p. 331).


title: Byla T-446/14: 2014 m. birželio 16 d. pareikštas ieškinys byloje Taihan Electric Wire/Komisija

text:
               25.8.2014

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 282/46

         2014 m. birželio 16 d. pareikštas ieškinys byloje Taihan Electric Wire/Komisija

   (Byla T-446/14)
   2014/C 282/60
   Proceso kalba: anglų

      Šalys

      Ieškovė: Taihan Electric Wire Co. Ltd (Anyang-Si, Korėjos Respublika), atstovaujama advokatų R. Antonini ir E. Monard

      Atsakovė: Europos Komisija

      Reikalavimai

   Ieškovė Bendrojo Teismo prašo:

               —

               panaikinti 2014 m. balandžio 2 d. Komisijos sprendimą C (2014) 2139, susijusį su SESV 101 straipsnio ir EEE susitarimo 53 straipsnio taikymo procedūra byloje AT.39610 – Elektros kabeliai (toliau – sprendimas), tiek, kiek jis skirtas ieškovei;

               —

               nepatenkinus šio reikalavimo, sumažinti ieškovei paskirtą baudą ir

               —

               įpareigoti Komisiją padengti bylinėjimosi išlaidas, patirtas šiame procese.

      Ieškinio pagrindai ir pagrindiniai argumentai

   Grįsdama ieškinį ieškovė remiasi penkiais pagrindais.

               1.

               Pirmasis ieškinio pagrindas susijęs su tuo, kad Komisija negalėjo laikyti save kompetentinga įvertinti ieškovės veiksmus ir kad ji neįrodė, jog ieškovė dalyvavo darant pažeidimą, už kurį ji gali skirti baudą pagal SESV 101 straipsnį, nes jos tariamas konkurenciją pažeidžiantis elgesys nebuvo susijęs su EEE rinka ir jos tariamas dalyvavimas antikonkurenciniuose veiksmuose negalėjo turėti ir neturėjo jokios įtakos prekybai EEE rinkoje.

               2.

               Antrasis ieškinio pagrindas susijęs su tuo, kad Komisija klaidingai rėmėsi įrodymais, surinktais atlikus tyrimus tam tikrose bendrovėse, dėl tyrimo sprendimų neteisėtumo.

               3.

               Trečiuoju ieškinio pagrindu tvirtinama, kad Komisija klaidingai nustatė ginčijamo pažeidimo trukmę ieškovės atžvilgiu ir, be to, pažeidė dubio pro reo ir nediskriminavimo principus bei nepateikė tinkamų įrodymų.

               4.

               Ketvirtuoju ieškinio pagrindu tvirtinama, kad Komisijos skirtingu požiūriu į ieškovę ir kitas bendroves, kurių atžvilgiu byloje buvo panašių įrodymų, pažeidžiami nediskriminavimo ir proporcingumo principai ieškovės atžvilgiu.

               5.

               Penktuoju ieškinio pagrindu tvirtinama, kad Komisijos nustatyta bauda, kuri turi būti paskirta ieškovei, buvo pažeisti nediskriminavimo ir proporcingumo principai, inter alia įtvirtinti ESS 5 straipsnyje, bei Europos Sąjungos pagrindinių teisių chartijos 49 straipsnyje, 2002 m. gruodžio 16 d. Tarybos reglamento (EB) Nr. 1/2003 dėl konkurencijos taisyklių, nustatytų Sutarties 81 ir 82 straipsniuose, įgyvendinimo 23 straipsnio 3 dalyje, Gairės (įskaitant jų 18 ir 37 punktus) ir teisėtų lūkesčių apsaugos principas.


title: Byla C-171/08 2008 m. balandžio 25 d. pareikštas ieškinys byloje Europos Bendrijų Komisija prieš Portugalijos Respubliką

text:
               5.7.2008

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 171/24

         2008 m. balandžio 25 d. pareikštas ieškinys byloje Europos Bendrijų Komisija prieš Portugalijos Respubliką

   (Byla C-171/08)
   (2008/C 171/36)
   Proceso kalba: portugalų
   Šalys

      Ieškovė: Europos Bendrijų Komisija, atstovaujama E. Montaguti, P. Guerra e Andrade ir M. Telles Romão

      Atsakovė: Portugalijos Respublika
   Ieškovės reikalavimai

               —

               Pripažinti, kad išsaugodama bendrovėje Portugal Telecom S.A valstybės ir kitų valstybės įmonių specialiąsias teises, kurias suteikia valstybės turimos Portugal Telecom S.A specialiosios akcijos (golden shares), Portugalijos Respublika neįvykdė įsipareigojimų pagal EB 56 ir 43 straipsnius.

               —

               Priteisti iš Portugalijos Respublikos bylinėjimosi išlaidas.

         Ieškinio pagrindai ir pagrindiniai argumentai
   Portugalijos valstybė yra Portugal Telecom S.A. (toliau — PT) 500 specialiųjų akcijų („golden shares“) turėtoja. Šios akcijos suteikia valstybei veto teisę priimant sprendimus dėl visuotinio susirinkimo prezidiumo, audito komisijos pirmininko ir oficialaus sąskaitų revizoriaus rinkimų, dėl veiklos rezultatų panaudojimo, įstatų pakeitimo, kapitalo didinimo, privilegijuotųjų teisių apribojimo ir panaikinimo, obligacijų ir kitų vertybinių popierių išleidimo, bendrovės politikos bendrųjų tikslų ir pagrindinių principų nustatymo, dalyvavimo įmonių kapitale politikos bendrųjų tikslų apibrėžimo, leidimo perkelti buveinę ir leidimo įsigyti akcijų, kurios sudaro daugiau nei 10 % akcinio kapitalo, priklausančio akcininkams, tiesiogiai ar netiesiogiai vykdantiems veiklą, konkuruojančią su įmonėmis, kontroliuojančiomis PT. Minėtos akcijos taip pat suteikia veto teisę trečdalio administratorių įskaitant ir valdybos pirmininką, atžvilgiu.
   Komisija mano, kad tokios veto teisės yra laisvo kapitalo judėjimo ir įsisteigimo laisvės apribojimai. Tokios priemonės sudaro kliūtį tiesioginėms investicijoms į PT, portfelinėms investicijoms ir įsisteigimo laisvės įgyvendinimui.
   Minėtos specialiosios valstybės teisės yra valstybinės priemonės, turint omeny, kad specialiosios akcijos paprastai įmonių teisėje nenumatytos.
   Aptariamos „golden shares“ nėra susijusios su teisėtais bendrojo intereso tikslais ir ypač su tuo, ką nurodo Portugalijos valstybė, o būtent: saugumu ir viešąja tvarka, kabelinių ir telegrafo tinklų išsaugojimu, PT veiklos tęstinumu didmeninėje ir mažmeninėje srityse, viešosios paslaugos koncesija, telekomunikacijų rinkos reguliavimo modeliu ir galimu kapitalo rinkos sutrikdymu.
   Bet kuriuo atveju Portugalijos valstybė nesilaiko proporcingumo principo, nes aptariamos priemonės nėra tinkamos siekiamiems tikslams įgyvendinti ir viršija tai, kas būtina jiems pasiekti.


title: Byla C-559/07: 2009 m. kovo 26 d. Teisingumo Teismo (trečioji kolegija) sprendimas byloje Europos Bendrijų Komisija prieš Graikijos Respubliką (Valstybės įsipareigojimų neįvykdymas — Socialinė politika — EB 141 straipsnis — Vienodas darbuotojų vyrų ir moterų darbo užmokestis — Nacionalinė civilių ir karių senatvės pensijų sistema — Nevienodo požiūrio taikymas pensinio amžiaus ir reikalaujamo minimalaus darbo stažo srityje — Pateisinimas — Nebuvimas)

text:
               16.5.2009

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 113/9

         2009 m. kovo 26 d. Teisingumo Teismo (trečioji kolegija) sprendimas byloje Europos Bendrijų Komisija prieš Graikijos Respubliką
   (Byla C-559/07) (1)

   (Valstybės įsipareigojimų neįvykdymas - Socialinė politika - EB 141 straipsnis - Vienodas darbuotojų vyrų ir moterų darbo užmokestis - Nacionalinė civilių ir karių senatvės pensijų sistema - Nevienodo požiūrio taikymas pensinio amžiaus ir reikalaujamo minimalaus darbo stažo srityje - Pateisinimas - Nebuvimas)
   2009/C 113/16
   Proceso kalba: graikų

      Šalys

      Ieškovė: Europos Bendrijų Komisija, atstovaujama M. Patakia ir M. van Beek

      Atsakovė: Graikijos Respublika, atstovaujama F. Spathopoulos, K. Boskovits, A. Samoni-Rantou, E.-M. Mamouna ir S. Vodina

      Dalykas

   Valstybės įsipareigojimų neįvykdymas — EB 141 straipsnio pažeidimas — Vienodo darbuotojų vyrų ir moterų darbo užmokesčio principo pažeidimas — Nacionalinė civilių ir karių senatvės pensijų sistema, numatanti skirtingą pensinį amžių atsižvelgiant į lytį

      Rezoliucinė dalis

               1.

               Palikusi galioti nuostatas, kuriomis nustatomi skirtingi darbuotojų vyrų ir moterų pensinis amžius ir reikalaujamas minimalus darbo stažas pagal 2000 m. liepos 3 d. Prezidento dekretu Nr. 166/2000 patvirtinto Graikijos civilių ir karių pensijų kodekso redakciją, taikytiną šioje byloje, Graikijos Respublika neįvykdė įsipareigojimų pagal EB 141 straipsnį.

               2.

               Priteisti iš Graikijos Respublikos bylinėjimosi išlaidas.

      (1)  OL C 37, 2008 2 9.


title: Byla F-20/08 2008 m. vasario 19 d. pareikštas ieškinys byloje Aparicio ir kt. prieš Komisiją

text:
               12.4.2008

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 92/52

         2008 m. vasario 19 d. pareikštas ieškinys byloje Aparicio ir kt. prieš Komisiją

   (Byla F-20/08)
   (2008/C 92/107)
   Proceso kalba: prancūzų
   Šalys

      Ieškovai: Jorge Aparicio ir kt. (Antiguo Cuscatlan, Salvadoras), atstovaujami advokatų S. Orlandi, A. Coolen, J.-N. Louis ir E. Marchal

      Atsakovė: Europos Bendrijų Komisija
   Ginčo dalykas bei aprašymas
   2007 m. spalio 25 d. Europos personalo atrankos tarnybos sprendimo neįrašyti ieškovo pavardės į konkursą laimėjusių asmenų sąrašą ir į CAST 27/Relex duomenų bazę panaikinimas.
   Ieškovų reikalavimai

               —

               Panaikinti 2007 m. spalio 25 d. Europos personalo atrankos tarnybos sprendimo neįrašyti ieškovo pavardės į konkursą laimėjusių asmenų sąrašą ir į CAST 27/Relex duomenų bazę.

               —

               priteisti iš Europos Bendrijų Komisijos bylinėjimosi išlaidas.


title: Byla C-335/04 Europos Bendrijų Komisijos 2004 m. liepos 30 d. pareikštas ieškinys Austrijos Respublikai

text:
               25.9.2004

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 239/8

         Europos Bendrijų Komisijos 2004 m. liepos 30 d. pareikštas ieškinys Austrijos Respublikai
   (Byla C-335/04)
   (2004/C 239/15)
   2004 m. liepos 30 d. Europos Bendrijų Teisingumo Teisme buvo pareikštas Europos Bendrijų Komisijos, atstovaujamos Komisijos Juridinio skyriaus darbuotojo Denis Martin ir pagal Apsikeitimo nacionaliniais tarnautojais programą Komisijos Juridiniame skyriuje dirbančio darbo teismo teisėjo Horstpeter Kreppel, nurodžiusių adresą dokumentams įteikti Liuksemburge, ieškinys Austrijos Respublikai.
   Europos Bendrijų Komisija Teisingumo Teismo prašo:

               1)

               nustatyti, kad Austrijos Respublika pažeidė savo įsipareigojimus, kylančius iš 2000 m. birželio 29 d. Tarybos direktyvos 2000/43/EB (1), įgyvendinančios vienodo požiūrio principą asmenims nepriklausomai nuo jų rasės arba etninės priklausomybės, tuo, kad ji nepriėmė šiai direktyvai įgyvendinti reikalingų įstatymų ir kitų teisės aktų arba neinformavo Komisijos apie jų priėmimą.

               2)

               priteisti iš Austrijos Respublikos bylinėjimosi išlaidas.

         Teisiniai pagrindai ir pagrindiniai argumentai:
   Direktyvos 2000/43/EB įgyvendinimo terminas pasibaigė 2003 m. liepos 19 d.

      (1)  OL L 180, p. 22.


title: Byla T-721/15: 2017 m. balandžio 27 d. Bendrojo Teismo sprendimas byloje BASF/EUIPO – Evonik Industries (DINCH) (Europos Sąjungos prekių ženklas — Registracijos pripažinimo negaliojančia procedūra — Žodinis Europos Sąjungos prekių ženklas DINCH — Absoliutūs atmetimo pagrindai — Apibūdinamasis pobūdis — Skiriamojo požymio nebuvimas — Reglamento (EB) Nr. 207/2009 7 straipsnio 1 dalies b ir c punktai — Reglamento Nr. 207/2009 52 straipsnio 1 dalies a punktas)

text:
               19.6.2017

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 195/21

         2017 m. balandžio 27 d. Bendrojo Teismo sprendimas byloje BASF/EUIPO – Evonik Industries (DINCH)

   (Byla T-721/15) (1)

   ((Europos Sąjungos prekių ženklas - Registracijos pripažinimo negaliojančia procedūra - Žodinis Europos Sąjungos prekių ženklas DINCH - Absoliutūs atmetimo pagrindai - Apibūdinamasis pobūdis - Skiriamojo požymio nebuvimas - Reglamento (EB) Nr. 207/2009 7 straipsnio 1 dalies b ir c punktai - Reglamento Nr. 207/2009 52 straipsnio 1 dalies a punktas))
   (2017/C 195/29)
   Proceso kalba: vokiečių

      Šalys

      Ieškovė: BASF SE (Liudvigshafenas, Vokietija), atstovaujama advokatų A. Schulz ir C. Onken

      Atsakovė: Europos Sąjungos intelektinės nuosavybės tarnyba (EUIPO), atstovaujama R. Pethke ir M. Fischer

      Kita procedūros EUIPO apeliacinėje taryboje šalis, įstojusi į bylą Bendrajame Teisme: Evonik Industries AG (Esenas, Vokietija), atstovaujama advokato A. Schabenberger

      Dalykas

   Ieškinys dėl 2015 m. rugsėjo 23 d. VRDT pirmosios apeliacinės tarybos sprendimo (byla R 2080/2014-1), susijusio su registracijos pripažinimo negaliojančia procedūra tarp Evonik Industries ir BASF.

      Rezoliucinė dalis

               1.

               Atmesti ieškinį.

               2.

               Priteisti iš BASF SE bylinėjimosi išlaidas.

      (1)  OL C 68, 2016 2 22.


title: Byla C-207/11: 2012 m. gruodžio 19 d. Teisingumo Teismo (pirmoji kolegija) sprendimas byloje ( Commissione tributaria regionale di Milano (Italija) prašymas priimti prejudicinį sprendimą) 3D I srl prieš Agenzia delle Entrate Ufficio di Cremona (Apmokestinimas — Direktyva 90/434/EEB — Bendra mokesčių sistema, taikoma įvairių valstybių narių įmonėms jungti, skaidyti, turtui perleisti ir keistis akcijomis — 2, 4 ir 9 straipsniai — Turto perleidimas — Turto vertės padidėjimo pajamų dėl perleidžiančiosios bendrovės turto perleidimo apmokestinimas — Apmokestinimo atidėjimas — Mokesčio atidėjimo sąlyga, kad perleidžiančioji bendrovė į savo balansą įtrauktų rezervą, atitinkantį gauto turto vertės padidėjimo vertę)

text:
               16.2.2013

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 46/4

         2012 m. gruodžio 19 d. Teisingumo Teismo (pirmoji kolegija) sprendimas byloje (Commissione tributaria regionale di Milano (Italija) prašymas priimti prejudicinį sprendimą) 3D I srl prieš Agenzia delle Entrate Ufficio di Cremona

   (Byla C-207/11) (1)

   (Apmokestinimas - Direktyva 90/434/EEB - Bendra mokesčių sistema, taikoma įvairių valstybių narių įmonėms jungti, skaidyti, turtui perleisti ir keistis akcijomis - 2, 4 ir 9 straipsniai - Turto perleidimas - Turto vertės padidėjimo pajamų dėl perleidžiančiosios bendrovės turto perleidimo apmokestinimas - Apmokestinimo atidėjimas - Mokesčio atidėjimo sąlyga, kad perleidžiančioji bendrovė į savo balansą įtrauktų rezervą, atitinkantį gauto turto vertės padidėjimo vertę)
   2013/C 46/07
   Proceso kalba: italų

      Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas

      Commissione tributaria regionale di Milano

      Šalys pagrindinėje byloje

      Ieškovė: 3D I srl

      Atsakovė: Agenzia delle Entrate Ufficio di Cremona

      Dalykas

   Prašymas priimti prejudicinį sprendimą — Commissione tributaria regionale di Milano — 1990 m. liepos 23 d. Tarybos direktyvos 90/434/EEB dėl bendros mokesčių sistemos, taikomos įvairių valstybių narių įmonių jungimui, skaidymui, turto perleidimui ir keitimuisi akcijomis (OL L 225, p. 1; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 9 sk., 1 t., p. 142), 2 ir 4 straipsnių bei 8 straipsnio 1 ir 2 dalių aiškinimas — Turto perleidimas — Nacionalinės teisės aktai, kuriais numatytas dėl turto perleidimo gauto turto vertės padidėjimo, atitinkančio skirtumą tarp pradinių turto, perleisto mainais už perleistas akcijas ar kapitalo dalis, įsigijimo išlaidų ir jų rinkos vertės, apmokestinimas — Atleidimas nuo mokesčio, jei perleidžiančioji bendrovė į savo balansą įtraukia atskirą rezervo fondą, atitinkantį gauto turto vertės padidėjimo vertę

      Rezoliucinė dalis

   1990 m. liepos 23 d. Tarybos direktyvos 90/434/EEB dėl bendros mokesčių sistemos, taikomos įvairių valstybių narių įmonių jungimui, skaidymui, turto perleidimui ir keitimuisi akcijomis, 2, 4 ir 9 straipsniai aiškintini taip, kad jais nedraudžiama atveju, kaip antai nagrinėjamu pagrindinėje byloje, dėl turto perleidimo apmokestinti, kiek tai susiję su perleidžiančiąja bendrove, turto vertės padidėjimo pajamas dėl šio perleidimo, nebent perleidžiančioji bendrovė į savo balansą įtraukia specialų rezervą, atitinkantį nustatytą turto vertės padidėjimą dėl šio perleidimo.

      (1)  OL C 211, 2011 7 16.


title: Byla F-137/12: 2012 m. lapkričio 14 d. pareikštas ieškinys byloje ZZ prieš Komisiją

text:
               26.1.2013

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 26/75

         2012 m. lapkričio 14 d. pareikštas ieškinys byloje ZZ prieš Komisiją

   (Byla F-137/12)
   2013/C 26/156
   Proceso kalba: prancūzų

      Šalys

      Ieškovas: ZZ, atstovaujamas advokato S. Pappas

      Atsakovė: Europos Komisija

      Ginčo dalykas bei aprašymas

   EPSO sprendimo neįtraukti ieškovo į asmenų, baigusių sertifikatų išdavimo procedūros mokymo programą ir išlaikiusių egzaminus, sąrašą panaikinimas ir prašymas priteisti kompensaciją žalai atlyginti.

      Ieškovo reikalavimai

               —

               Pripažinti ieškinį priimtinu ir pagrįstu.

               —

               Panaikinti ginčijamą aktą.

               —

               Priteisti iš Komisijos ieškovui 10 000 EUR patirtai žalai atlyginti.

               —

               Priteisti iš Komisijos bylinėjimosi išlaidas.


title: Byla T-19/05 Boliden AB, Outokumpu Copper Fabrication AB ir Outokumpu Copper BCZ S. A. 2005 m. sausio 20 d. pareikštas ieškinys Europos Bendrijų Komisijai

text:
               2.4.2005

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 82/34

         Boliden AB, Outokumpu Copper Fabrication AB ir Outokumpu Copper BCZ S. A. 2005 m. sausio 20 d. pareikštas ieškinys Europos Bendrijų Komisijai
   (Byla T-19/05)
   (2005/C 82/64)
   Proceso kalba: anglų
   2005 m. sausio 20 d. Europos Bendrijų Pirmosios instancijos teisme buvo pareikštas Boliden AB, įsteigtos Stokholme (Švedija), Outokumpu Copper Fabrication AB, įsteigtos Västerås (Švedija) ir Outokumpu Copper BCZ S. A., įsteigtos Lieže (Belgija), atstovaujamų advokatų C. Wetter ir O. Rislund, ieškinys Europos Bendrijų Komisijai.
   Ieškovės Pirmosios instancijos teismo prašo:

               —

               panaikinti 2004 m. rugsėjo 3 d. Komisijos sprendimo byloje COMP/E-1/38.069 – variniai santechniniai vamzdžiai, 1 straipsnio a, b ir c punktus ta apimtimi, kuria jie taikomi laikotarpiams nuo 1995 m. liepos 1 d. iki 1998 m. rugpjūčio 27 d. ir nuo 1998 m. gruodžio 10 d. iki 1999 m. spalio 7 d.;

               —

               pakeisti ginčijamo sprendimo 2 straipsnį ir sumažinti ieškovėms skirtą baudą;

               —

               priteisti iš Europos Bendrijų Komisijai bylinėjimosi išlaidas.

         Teisiniai pagrindai ir pagrindiniai argumentai
   Ginčijamu sprendimu Komisija nustatė, kad ieškovės, kartu su kitomis įmonėmis, sudarydamos kainų derinimo ir rinkų pasidalinimo varinių santechninių vamzdžių sektoriuje susitarimus ir derindamos savo veiksmus pažeidė EB sutarties 81 straipsnio 1 dalį.
   Grįsdamas savo ieškinį ieškovės teigia, kad taikydama EB sutarties 81 straipsnio 1 dalį Komisija padarė teisės klaidą, kai nusprendė, kad ieškovės dalyvavo viename tęstiniame pažeidime, trukusiame nuo 1998 m. birželio 3 d. iki 2001 m. kovo 22 d. Ieškovės taip pat teigia, kad jei jų pažeidimas ir būtų laikytinas vienu ir tęstiniu, Komisija pažeidė proporcingumo principą neatsižvelgdama į tai, kad ilgą laiką kol truko pažeidimas ieškovės jame dalyvavo mažiau intensyviai. Ieškovės taip pat teigia, kad Komisija klaidingai nusprendė, kad ieškovių atveju netaikomas senaties terminas, todėl, atsižvelgiant į tai, kad Komisijos tyrimas prasidėjo2001 m. kovo 22 d., už pažeidimus, kurie buvo pasibaigę iki 1996 m. kovo 22 d. baudos neturėjo būti skirtos. Galiausiai jos teigia, kad Komisija klaidingai jų atžvilgiu taikė savo Pranešimą dėl baudų sumažinimo ir 1998 m. Baudų nustatymo gaires, nes dydis, kuriuo Komisija sumažino ieškovėms skirtą baudą, teisingai neatspindi jų bendradarbiavimo. Tame pačiame kontekste ieškovės taip pat teigia, jog buvo pažeistas vienodo požiūrio principas, nes bauda joms buvo sumažinta tiek pat, kaip ir kitoms pažeidimo dalyvėms, nors ieškovės su Komisija bendradarbiavo daug daugiau nei bet kokia kita bendrovė.


title: Byla F-16/07 2007 m. vasario 27 d. pareikštas ieškinys byloje Dragoman prieš Komisiją

text:
               9.6.2007

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 129/26

         2007 m. vasario 27 d. pareikštas ieškinys byloje Dragoman prieš Komisiją

   (Byla F-16/07)
   (2007/C 129/44)
   Proceso kalba: rumunų
   Šalys

      Ieškovė: Adriana Dragoman (Briuselis, Belgija), atstovaujama advokato G. Dinulescu

      Atsakovė: Europos Bendrijų Komisija
   Ieškovės reikalavimai

               —

               Panaikinti 2006 m. lapkričio 28 d. EPSO/AD/34/06 atrankos komisijos žodinį sprendimą neigiamai įvertinti pirmąjį ieškovės vertimo žodžiu egzaminą, o tai, remiantis minėto konkurso pranešimu, neleido ieškovei laikyti tolesnių vertimo žodžiu egzaminų ir galutinio egzamino žodžiu.

               —

               Panaikinti rašytinį sprendimą, kuris patvirtina minėtą sprendimą, įtrauktą į ieškovės EPSO bylą 2006 m. gruodžio 12 dieną.

               —

               Specialiai atsakovei surengti konkursą, griežtai laikantis visų Bendrijos teisės nuostatų ir pranešimo apie konkursą nuostatų.

               —

               Pripažinti ir paskelbti Pareigūnų tarnybos nuostatų III priedo 6 straipsnį neteisėtu.

               —

               Priteisti iš atsakovės bylinėjimosi išlaidas.

         Ieškinio pagrindai ir pagrindiniai argumentai
   Grįsdama savo ieškinį, ieškovė pateikia tris pagrindus, kurių pirmajame nurodomas nediskriminavimo ir vienodo požiūrio principo pažeidimas. Pirmoje šio pagrindo dalyje ieškovė tvirtina, kad ji buvo diskriminuojama dėl pilietybės, pažeidžiant būtent Pareigūnų tarnybos nuostatų 27 straipsnį. Jau pateikus įrodymus dėl jos Belgijos pilietybės, ji buvo paprašyta pasiteisinti dėl Rumunijos pilietybės. Antroje dalyje ji pabrėžia, kad atrankos komisija diskriminavo kandidatus, kurie, kaip jinai, anksčiau nedirbo institucijose laikinaisiais tarnautojais arba sutartininkais.
   Kaip antrąjį pagrindą ieškovė nurodo pranešimo apie konkursą nuostatų ir gero administravimo principo pažeidimą. Pirmiausia per egzaminą ji buvo paprašyta papasakoti apie savo profesinę patirtį, nors iš kandidatų, turinčių universiteto konferencijų vertėjų diplomą, kaip jinai, nereikalauta jokios profesinės patirties. Antra, atrankos komisija nustatė ir taikė egzamino išlaikymo kvotas, remdamasi kandidatų pasirinkta kalbų kombinacija, nors tokia galimybė nebuvo numatyta pranešime apie konkursą.
   Kaip trečiąjį pagrindą ieškovė nurodo pareigos motyvuoti pažeidimą.


title: Byla T-168/10 ir T-572/10: 2012 m. rugsėjo 19 d. Bendrojo Teismo sprendimas byloje Komisija prieš SEMEA ir Commune de Millau (Arbitražinė išlyga — Vietos plėtros projekto, kuris apima Centre Européen d’Entreprise Locale à Millau (Europos vietos verslo centras Mijo mieste; Prancūzija) parengiamųjų ir atidarymo darbų atlikimą, subsidijų sutartis — Dalies sumokėto avanso grąžinimas — Iš verslo ir įmonių registro išregistruotos pagal Prancūzijos teisę įsteigtos bendrovės ieškinio priimtinumas — Prancūzijos teisės taikymas — Administracinė sutartis — Nepagrįstai sumokėtų sumų susigrąžinimas — Senatis — Galimybė remtis arbitražine išlyga — Skolos perėmimas — Priklausinio teorija — Sutartis trečiojo asmens naudai)

text:
               27.10.2012

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 331/18

      2012 m. rugsėjo 19 d. Bendrojo Teismo sprendimas byloje Komisija prieš SEMEA ir Commune de Millau

      (Byla T-168/10 ir T-572/10) (1)

      (Arbitražinė išlyga - Vietos plėtros projekto, kuris apima Centre Européen d’Entreprise Locale à Millau (Europos vietos verslo centras Mijo mieste; Prancūzija) parengiamųjų ir atidarymo darbų atlikimą, subsidijų sutartis - Dalies sumokėto avanso grąžinimas - Iš verslo ir įmonių registro išregistruotos pagal Prancūzijos teisę įsteigtos bendrovės ieškinio priimtinumas - Prancūzijos teisės taikymas - Administracinė sutartis - Nepagrįstai sumokėtų sumų susigrąžinimas - Senatis - Galimybė remtis arbitražine išlyga - Skolos perėmimas - Priklausinio teorija - Sutartis trečiojo asmens naudai)
      (2012/C 331/29)
      Proceso kalba: prancūzų

         Šalys

         Ieškovė: Europos Komisija, atstovaujama S. Petrova, padedamos advokato E. Bouttier

         Atsakovės: Société d’économie mixte d’équipement de l’Aveyron (SEMEA) (Mijo, Prancūzija) ir Commune de Millau (Prancūzija), atstovaujamos advokatų L. Hincker ir F. Bleykasten

         Dalykas

      Reikalavimas gražinti 41 012 EUR pagrindinę sumą, Komisijos sumokėtą kaip jos pagal SEMEA suteikto finansavimo garantija, ir priteisti palūkanas bei kitas patirtos žalos atlyginimo sumas.

         Rezoliucinė dalis

                  1.

                  Sujungti bylas T-168/10 ir T-572/10, kad jose būtų priimtas bendras sprendimas.

                  2.

                  Priteisti solidariai iš La Société d’économie mixte d’équipement de l’Aveyron (SEMEA) ir Mijo komūnos (Prancūzija) sumokėti Europos Komisijai 41 012 EUR pagrindinę sumą ir pagal Prancūzijos įstatymus nustatyto dydžio palūkanas nuo šios sumos už laikotarpį nuo 1993 m. balandžio 27 d. iki visiško priteistos sumos sumokėjimo. Palūkanos, priskaičiuotos iki 2010 m. balandžio 15 d., o po šios datos — už kiekvienus kalendorinius metus, pridedamos prie pagrindinės sumos, nuo kurios skaičiuojamos palūkanos.

                  3.

                  Atmesti likusias Komisijos ieškinių, nagrinėtų bylose T-168/10 ir T-572/10 dalis.

                  4.

                  Atmesti priešpriešinį SEMEA reikalavimą, nagrinėtą byloje T-168/10 ir priešpriešinį Mijo komunos reikalavimą, nagrinėtą byloje T-572/10.

                  5.

                  Nurodyti SEMEA padengti savo ir Komisijos patirtas bylinėjimosi išlaidas, susijusias su byla T-168/10.

                  6.

                  Nurodyti Mijo komunai padengti savo ir Komisijos bylinėjimosi išlaidas, susijusias su byla T-572/10

         (1)  OL C 161, 2010 6 19.


title: Byla C-3/10: 2010 m. sausio 5 d. Tribunale di Rossano (Italija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje Franco Affatato prieš Azienda Sanitaria Provinciale di Cosenza, Azienda Sanitaria n. 3 di Rossano

text:
               13.3.2010

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 63/34

         2010 m. sausio 5 d.Tribunale di Rossano (Italija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje Franco Affatato prieš Azienda Sanitaria Provinciale di Cosenza, Azienda Sanitaria n. 3 di Rossano

   (Byla C-3/10)
   2010/C 63/55
   Proceso kalba: italų

      Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas

      Tribunale di Rossano

      Šalys pagrindinėje byloje

      Ieškovas: Franco Affatato

      Atsakovė: Azienda Sanitaria Provinciale di Cosenza, Azienda Sanitaria n. 3 di Rossano

      Prejudiciniai klausimai

               1.

               Ar pagal Direktyva 1999/70/EB (1) įgyvendinamo bendrojo susitarimo 2 punkto 1 dalį draudžiamos tokios vidaus teisės nuostatos, kaip antai Įstatyminio dekreto Nr. 468/97 8 straipsnio 1 dalyje ir (Įstatyminio dekreto) Nr. 81/00 4 straipsnio 1 dalyje įtvirtintos atitinkamai socialinės paskirties darbus atliekantiems darbuotojams (lavoratori socialmente utili (LSU)) ir visuomeninės paskirties darbus atliekantiems darbuotojams (lavoratori di pubblica utilità (LPU)) skirtos nuostatos, kuriose numačius, kad jų reglamentuojamiems darbuotojams negali būti nustatomi darbo santykiai, pašalinama galimybė taikyti Direktyvą 1999/70/EB įgyvendinančias nuostatas, susijusias su darbo santykiais pagal terminuotas darbo sutartis?

               2.

               Ar pagal Direktyva 1999/70/EB įgyvendinamo bendrojo susitarimo 2 punkto 2 dalį leidžiama tokiems darbuotojams, kaip antai Įstatyminio dekreto Nr. 468/97 ir (Įstatyminio dekreto) Nr. 81/00 reglamentuojamiems atitinkamai LSU ir LPU, netaikyti Direktyvos 1999/70/EB?

               3.

               Ar 2 klausime nurodytus darbuotojus apima Direktyva 1999/70/EB įgyvendinamo bendrojo susitarimo 3 punkto 1 dalies apibrėžimai?

               4.

               Ar pagal Direktyva 1999/70/EB įgyvendinamo bendrojo susitarimo 5 punktą ir vienodo požiūrio bei nediskriminavimo principus draudžiami mokyklų sektoriuje dirbantiems asmenims taikomi teisės aktai (visų pirma žr. Įstatymo Nr. 124/99 4 straipsnio 1 dalį ir Ministro dekreto Nr. 430/00 1 straipsnio 1 dalies a punktą), pagal kuriuos leidžiama nenurodyti pirmos terminuotos darbo sutarties sudarymo priežasčių, kurias paprastai reikia nurodyti remiantis visiems kitiems darbo santykiams pagal terminuotas darbo sutartis taikomais vidaus teisės aktais, bei atnaujinti sutartis nepaisant to, kad egzistuoja nuolatiniai ir ilgalaikiai poreikiai, ir kuriuose nenumatyta maksimali bendra terminuotų darbo sutarčių ar nustatomų darbo santykių trukmė, tokių sutarčių ar santykių atnaujinimo skaičius, paprastai neįtvirtinama pertrauka tarp atnaujinamų sutarčių ar santykių arba metinio darbuotojų pavadavimo atvejais — pertrauka per vasaros atostogas, kai veikla mokyklose laikinai sustabdoma arba labai sumažinama?

               5.

               Ar tokios teisės nuostatos mokyklų sektoriuje, kokios buvo apibūdintos, gali būti laikomos lygiavertėmis teisinėmis priemonėmis, neleidžiančiomis piktnaudžiauti?

               6.

               Ar pagal Direktyvos 1999/70/EB 2 straipsnį Įstatyminis dekretas Nr. 368/01 ir Įstatyminio dekreto Nr. 165/01 36 straipsnis gali būti laikomos nuostatomis, kurioms būdingi Direktyvą 1999/70/EB įgyvendinančių nuostatų požymiai, atsižvelgiant į terminuotus darbo santykius mokyklų sektoriuje?

               7.

               Ar Poste Italiane S.p.a. požymius turintis subjektas, t. y.:

                           —

                           kuris priklauso valstybei,

                           —

                           kurį kontroliuoja valstybė,

                           —

                           Ryšių ministerija atrenka universaliosios paslaugos teikėją ir apskritai atlieka visą aptariamo subjekto fizinės patikros ir audito veiklą, bei nustato su teikiama universaliąja paslauga susijusius tikslus,

                           —

                           kuris teikia visuomenei reikalingą svarbiausio bendrojo intereso paslaugą,

                           —

                           kurio biudžetas susijęs su valstybės biudžetu,

                           —

                           teikiamos paslaugos kainą nustato valstybė, kuri perveda subjektui sumas, būtinas padengti didžiąją dalį paslaugos sąnaudų,

                     tiesioginio Bendrijos teisės taikymo tikslais turi būti laikomas valstybine įstaiga?

               8.

               Jei atsakymas į 7 klausimą būtų teigiamas, ar pagal 5 punktą ši bendrovė gali apimti sektorių, t. y. ar visas jos įdarbintas personalas gali būti laikomas specifinės kategorijos darbuotojais siekiant diferencijuoti ribojančias priemones?

               9.

               Jei atsakymas į 7 klausimą būtų teigiamas, ar pagal Direktyvos 1999/70/EB 5 punktą atskirai, arba skaitant jį kartu su 2 ir 4 punktais bei vienodo požiūrio ir nediskriminavimo principais, draudžiama tokia nuostata, kokia įtvirtinta Įstatyminio dekreto Nr. 368/01 2 straipsnio 1 bis dalyje, pagal kurią specialiam subjektui leidžiama nenurodant priežasčių nustatyti darbo sutarties galiojimo terminą, t. y. nesilaikant įprastai numatytos ribojančios vidaus priemonės (Įstatyminio dekreto Nr. 368/01 1 straipsnis) šis subjektas atleidžiamas nuo pareigos raštu nurodyti, o užginčijus, įrodyti, kokios techninės, gamybinės, organizacinės ar darbuotojų pavadavimo priežastys lėmė darbo sutarties termino nustatymą, atsižvelgiant į tai, kad pirmą sutartį galima pratęsti dėl objektyvių priežasčių ir jei tai susiję su tuo pačiu darbu, dėl kurio buvo sudaryta terminuota darbo sutartis?

               10.

               Ar Įstatyminis dekretas Nr. 368/01 ir Įstatyminio dekreto Nr. 165/01 36 straipsnio 5 dalis yra bendros Direktyvą 1999/70/EB įgyvendinančios nuostatos, taikytinos valstybiniame sektoriuje dirbantiems darbuotojams, atsižvelgiant į šių bendrų nuostatų išimtis, apibrėžtas atsižvelgiant į atsakymus į 1–9 klausimus?

               11.

               Ar nesant sankcijas nustatančių nuostatų, susijusių su apibūdintais LSU ir LPU bei mokyklų sektoriuje dirbančiais darbuotojais, pagal Direktyvą 1999/70/EB, būtent 5 punkto 2 dalies b papunktį draudžiama pagal analogiją taikyti įprastinę kompensacinę tvarką, kokia numatyta Įstatyminio dekreto Nr. 165/01 36 straipsnio 5 dalyje, t. y. ar 5 punkto 2 dalies b papunktyje yra įtvirtintas pirmumo principas, nes sutartys ar santykiai turi būti laikomi neterminuotais?

               12.

               Ar pagal Bendrijos vienodo požiūrio ir nediskriminavimo principus bei 4 punktą ir 5 punkto 1 dalį draudžiama diferencijuoti sankcijas numatančias nuostatas „valstybinių įstaigų darbuotojų“ sektoriuje, atsižvelgiant į darbo santykių kilmę, arba į darbdavį, arba mokyklų sektoriuje?

               13.

               Iš atsakymų į pirmesnius klausimus nustačius Direktyvos 1999/70/EB įgyvendinimo vidaus teisėje sritį valstybės ir jai prilyginamų įstaigų atžvilgiu, ar pagal 5 punktą draudžiamos tokios nuostatos, kokios įtvirtintos Įstatyminio dekreto Nr. 165/01 36 straipsnio 5 dalyje, kuriomis absoliučiai draudžiama valstybei pakeisti darbo santykius, arba, kokį vertinimą turi atlikti nacionalinis teismas norėdamas netaikyti draudimo su šiomis viešojo administravimo įstaigoms nustatyti neterminuotus darbo santykius?

               14.

               Ar Italijai turi būti taikoma visa Direktyva 1999/70/EB, t. y. ar su viešojo administravimo įstaigomis sudarytų darbo santykių pakeitimas prieštarauja pagrindiniams vidaus teisės principams ir todėl 5 punktas turi būti netaikomas nurodytiems darbo santykiams, nes kitaip būtų pažeista Lisabonos sutarties 1 straipsnio 5 dalis negerbiant Italijos pagrindinės politinės bei konstitucinės struktūros ar esminių funkcijų?

               15.

               Ar Direktyvos 1999/70/EB 5 punkte, pagal kurį draudimo pakeisti darbo santykius taikymo atveju būtina nustatyti veiksmingas ir lygiavertes darbuotojų apsaugos garantijas užtikrinančią priemonę, atsižvelgiant į analogiškas situacijas pagal vidaus teisę, siekiant tinkamai nubausti už piktnaudžiavimą pažeidus 5 punktą ir panaikinti Bendrijos teisės pažeidimo pasekmes, reikalaujama kaip į analogišką situaciją pagal vidaus teisę atsižvelgti į neterminuotus darbo santykius, nustatytus su valstybe, į kuriuos darbuotojas turėtų teisę, jei nebūtų 36 straipsnio, arba su privačiu subjektu nustatytus neterminuotus darbo santykius, kuriems būdingas analogiškas su valstybe nustatytų darbo santykių stabilumas?

               16.

               Ar Direktyvos 1999/70/EB 5 punkte, pagal kurį draudimo pakeisti darbo santykius taikymo atveju būtina nustatyti veiksmingas ir lygiavertes darbuotojų apsaugos garantijas užtikrinančią priemonę, atsižvelgiant į analogiškas situacijas pagal vidaus teisę, siekiant tinkamai nubausti už piktnaudžiavimą pažeidus 5 punktą ir panaikinti Bendrijos teisės pažeidimo pasekmes, nustatant sankcijas reikalaujama atsižvelgti į:

                           a)

                           tai, kiek laiko reikia naujam darbui rasti ir į tai, kad neįmanoma įsidarbinti į darbą, kuris pasižymi 15 klausime nurodytais požymiais,

                           b)

                           arba, kita vertus, į darbo užmokesčio dydį terminuotus darbo santykius pakeitus neterminuotais?

      (1)  OL L 175, p. 43; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 5 sk., 3 t., p. 368.


title: 2006 m. sausio 10 d.  Teisingumo Teismo sprendimas (didžioji kolegija), Byloje C-344/04 (dėl High Court of Justice prašymo priimti prejudicinį sprendimą): The Queen prieš Department for Transport (Oro transportas — Reglamentas (EB) Nr. 261/2004 — 5, 6 ir 7 straipsniai — Kompensavimas ir pagalba keleiviams atsisakymo vežti ir skrydžių atšaukimo arba atidėjimo ilgam laikui atveju — Galiojimas — EB 234 straipsnio aiškinimas)

text:
               11.3.2006

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 60/7

      TEISINGUMO TEISMO SPRENDIMAS

   (didžioji kolegija)
   2006 m. sausio 10 d.
   Byloje C-344/04 (dėl High Court of Justice prašymo priimti prejudicinį sprendimą): The Queen prieš Department for Transport (1)

   (Oro transportas - Reglamentas (EB) Nr. 261/2004 - 5, 6 ir 7 straipsniai - Kompensavimas ir pagalba keleiviams atsisakymo vežti ir skrydžių atšaukimo arba atidėjimo ilgam laikui atveju - Galiojimas - EB 234 straipsnio aiškinimas)
   (2006/C 60/14)
   Proceso kalba: anglų
   Byloje C-344/04 dėl 2004 m. liepos 14 d.High Court of Justice (England & Wales), Queen's Bench Division (Administrative Court) (Jungtinė Karalystė) sprendimu, kurį Teisingumo Teismas gavo 2004 m. rugpjūčio 12 d., pagal EB 234 straipsnį pateikto prašymo priimti prejudicinį sprendimą byloje The Queen, prašoma International Air Transport Association, European Low Fares Airline Association prieš Department for Transport, Teisingumo Teismas (didžioji kolegija), kurį sudaro pirmininkas V. Skouris, kolegijos pirmininkai P. Jann, C. W. A. Timmermans, A. Rosas, K. Schiemann ir J. Malenovský (pranešėjas), teisėjai C. Gulmann, R. Silva de Lapuerta, K. Lenaerts, P. Kūris, E. Juhász, G. Arestis ir A. Borg Barthet; generalinis advokatas L. A. Geelhoed, posėdžio sekretorė L. Hewlett, 2006 m. sausio 10 d. priėmė sprendimą, kurio rezoliucinėje dalyje nurodyta:

               1.

               Kai teismas, kurio sprendimai pagal nacionalinę teisę gali būti toliau apskundžiami teismine tvarka, mano, kad vienas arba keli Bendrijos akto negaliojimo pagrindai, nurodyti bylos šalių arba atitinkamu atveju teismo iniciatyva, yra pagrįsti, jis turi sustabdyti bylos nagrinėjimą ir pateikti Teisingumo Teismui prašymą priimti prejudicinį sprendimą dėl galiojimo.

               2.

               Pateiktų klausimų nagrinėjimas neatskleidė nieko, kas galėtų paveikti 2004 m. vasario 11 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamento (EB) Nr. 261/2004, nustatančio bendras kompensavimo ir pagalbos keleiviams taisykles atsisakymo vežti ir skrydžių atšaukimo arba atidėjimo ilgam laikui atveju, panaikinančio Reglamentą (EEB) Nr. 295/91, galiojimą.

      (1)  OL C 251, 2004 10 9.


title: Byla C-650/16: 2016 m. gruodžio 19 d. Østre Landsret (Danija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje A/S Bevola, Jens W. Trock ApS/Skatteministeriet

text:
               27.2.2017

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 63/18

         2016 m. gruodžio 19 d.Østre Landsret (Danija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje A/S Bevola, Jens W. Trock ApS/Skatteministeriet

   (Byla C-650/16)
   (2017/C 063/25)
   Proceso kalba: danų

      Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas

      Østre Landsret

      Šalys pagrindinėje byloje

      Pareiškėjos: A/S Bevola, Jens W. Trock ApS

      Atsakovė: Skatteministeriet

      Prejudicinis klausimas

   Ar SESV 49 straipsnyje draudžiama nacionalinė apmokestinimo tvarka, kaip antai nagrinėjama pagrindinėje byloje, pagal kurią galima atskaityti vidaus filialų nuostolius, nors negalima atskaityti kitoje valstybėje narėje esančio filialo nuostolių, tokiomis pačiomis sąlygomis, kokios nurodytos ES Teisingumo Teismo sprendimo Marks & Spencer, C-446/03 (1), ECLI:EU:C:2005:763, 55–56 punktuose, nebent grupė pasirinko tokį bendrą tarptautinį apmokestinimą, kaip nurodyta pagrindinėje byloje?

      (1)  (EU:C:2005:763)


title: Byla C-301/04 P Europos Bendrijų Komisijos 2004 m. liepos 14 d. apeliacinis skundas dėl Europos Bendrijų Pirmosios instancijos teismo (antroji kolegija) 2004 m. balandžio 29 d. sprendimo sujungtose bylose T–236/01, T–239/01, T–244/01 – T–246/01, T–251/01 ir T–252/01 Tokai ir kt. prieš Europos Bendrijų Komisiją

text:
               23.10.2004

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 262/13

         Europos Bendrijų Komisijos 2004 m. liepos 14 d. apeliacinis skundas dėl Europos Bendrijų Pirmosios instancijos teismo (antroji kolegija) 2004 m. balandžio 29 d. sprendimo sujungtose bylose T–236/01, T–239/01, T–244/01 – T–246/01, T–251/01 ir T–252/01 Tokai ir kt. prieš Europos Bendrijų Komisiją
   (Byla C-301/04 P)
   (2004/C 262/25)
   2004 m. liepos 14 d. Europos Bendrijų Teisingumo Teisme buvo gautas Europos Bendrijų Komisijos, atstovaujamos Walter Mölls, Wouter Wils ir Heike Gading, nurodžiusių adresą dokumentams įteikti Liuksemburge, apeliacinis skundas dėl Europos Bendrijų Pirmosios instancijos teismo (antroji kolegija) 2004 m. balandžio 29 d. sprendimo sujungtose bylose T–236/01, T–239/01, T–244/01 – T–246/01, T–251/01 ir T–252/01 Tokai ir kt. prieš Europos Bendrijų Komisiją, kuriuo skundžiamas teismo sprendimas byloje T–239/01.
   Apeliantas Teisingumo Teismo prašo:

               1)

               panaikinti Europos Bendrijų Pirmosios instancijos teismo 2004 m. balandžio 29 d. sprendimo sujungtose bylose T–236/01, T–239/01, T–244/01 – T–246/01, T–251/01 ir T–252/01 (1) rezoliucinės dalies 2 punktą;

               2)

               priteisti iš įmonės SGL Carbon AG bylinėjimosi išlaidas.

         Teisiniai pagrindai ir pagrindiniai argumentai
   2004 m. balandžio 29 d. Pirmosios instancijos teismo sprendimas yra susijęs su Komisijos sprendimu 2002/271/EB, priimtu procedūroje pagal EB sutarties 81 straipsnį ir EEE sutarties 53 straipsnį (byla COMP/E–1/36.490 – Grafito elektrodai (OL 2002, L 100, p. 1); toliau – sprendimas).
   Pirmosios instancijos teismo sprendimas patvirtino, kad septyni ieškovai, kurių atžvilgiu buvo priimtas sprendimas, 1992 – 1998 m. buvo sudarę grafito elektrodų kartelį, pažeidė EB sutarties 81 straipsnį ir EEE sutarties 53 straipsnį, bei nustatė pažeidimo esmę. Vis dėlto, teismas skirtinga apimtimi sumažino paskirtas pinigines baudas.
   Apeliacinis skundas pateiktas dėl Pirmosios instancijos teismo sprendimo 401 – 412 punktuose nagrinėto įmonei SGL paskirtos baudos sumažinimo (byla T–239/01, sprendimo rezoliucinės dalies 2 punktas). Visų pirma, skundas susijęs su tuo, kokia apimtimi teismas pripažino įmonių teisę neliudyti prieš save, kas turi netiesioginės įtakos Komisijos įgaliojimų atlikti tyrimą riboms.
   Sprendimo 407 – 409 ir 412 punktuose Pirmosios instancijos teismas konstatavo, kad įmonės SGL atsakymai į prašymą suteikti informaciją, pateiktą remiantis Reglamento Nr. 17 11 straipsnio 2 dalimi, priešingai nei teigia Komisija savo sprendime, suteikia įmonei SGL teisę reikalauti sumažinti jai skirtą piniginę baudą remiantis Pranešimu dėl atsisakymo skirti pinigines baudas ar mažesnių piniginių baudų skyrimo konkurencijos bylose (OL C 207, 1996, p. 4; toliau – pranešimas apie bendradarbiavimą). Be to, Pirmosios instancijos teismas atmetė Komisijos teiginį, kad dėl įmonės SGL atsakymų piniginė bauda bet kuriuo atveju turėjo būti sumažinta mažiau nei tuo atveju, jei įmonė tai būtų padariusi savo iniciatyva (Pirmosios instancijos teismo sprendimo 410 punktas).
   Komisijos nuomone, nurodytose Pirmosios instancijos teismo sprendimo dalyse yra teisinių klaidų, ir todėl teismo sprendimas pažeidžia Reglamento Nr. 17 11 ir 15 straipsnius kartu su pranešimu apie bendradarbiavimą.
   Dėl klausimo, ar tam tikri atsakymai į Komisijos prašymą pateikti informaciją gali būti pagrindu sumažinti baudos dydį
   Pagal nusistovėjusią teismų praktiką, atsakymai į prašymą pateikti informaciją pagal Reglamento Nr. 17 11 straipsnio 2 dalį (dabar Reglamento Nr. 1/2003 18 straipsnio 2 dalis) iš esmės nelaikytini bendradarbiavimu, už kurį turėtų būti sušvelnintos nuobaudos. Jeigu įmonės neįvykdo tokio prašymo, Komisija, remdamasi Reglamento Nr. 17 11 straipsnio 5 dalimi (Reglamento Nr. 1/2003 18 straipsnio 3 dalis), gali priversti jas pateikti reikalaujamą informaciją, priėmusi atitinkamą sprendimą. Vis dėlto, tam tikri atsakymai galėtų būti pagrindu sumažinti baudos dydį atsižvelgiant į įmonės bendradarbiavimą tyrimo metu, t.y. tuo atveju, kai klausimas negalėjo būti įtrauktas į sprendimą, priimtą pagal Reglamento Nr. 17 11 straipsnio 5 dalį, kadangi tai neleistinai apribotų įmonių teisę į gynybą.
   Kriterijus atskirti šiuo požiūriu leistinus klausimus nuo neleistinų klausimų Teisingumo Teismas nustatė sprendime Orkem (374/87, Rec. 1989, 3283). Remiantis šiuo sprendimu, Komisija gali be jokių apribojimų reikalauti perduoti visus egzistuojančius dokumentus, susijusius su tyrimo dalyku. Ji taip pat gali reikalauti „pateikti informaciją apie [įmonei] galimai žinomus faktus“ (sprendimo Orkem, 34 punktas). Tačiau „Komisija neturi teisės įpareigoti įmonę pateikti atsakymus, kuriais ji turėtų pripažinti pažeidimą, kurį įrodyti turi Komisiją“ (sprendimo Orkem, 35 punktas).
   Pirmosios instancijos teismas tokio atskyrimo sprendimo 408 punkte neatlieka. Pirmosios instancijos teismo sprendimo 408 punkte kalbama tik apie jau egzistuojančių dokumentų, kurių galėjo būti pareikalauta nepažeidžiant įmonės SGL teisės į gynybą, perdavimą.
   Tas pats pasakytina ir apie antrąjį prašymą pateikti informaciją, kuris nagrinėjamas Pirmosios instancijos teismo sprendimo 412 punkte. Žinodama, jog įmonė SGL įspėjo kitą įmonę apie numatomą patikrinimą, Komisija be kita ko paklausė jos, kuriai kitai įmonei ji yra pateikusi šią informaciją. Įmonė SGL nurodė šią įmonę, tačiau nutylėjo, jog ji buvo įspėjusi ir trečią įmonę, apie ką Komisija sužinojo vėliau. Šiuo klausimu Komisija pareikalavo pateikti informaciją „apie... faktus“ ir neįpareigojo įmonės „pripažinti pažeidimą“. Pirmosios instancijos teismas nurodo, jog tam, kad įmonės SGL atsakyme pateiktą informaciją būtų galima pripažinti sunkinančia aplinkybe, Komisija pirmiausiai privalėjo įrodyti pažeidimą.
   Dėl baudos dydžio sumažinimo tais atvejais, kai prieš padedant tyrimui buvo gautas prašymas pateikti informaciją
   Jeigu įmonės SGL bendradarbiavimu būtų laikomas atsakymas į klausimą, kurio nebuvo galima pateikti įpareigojančiame prašyme pateikti informaciją, t.y. Komisijos sprendimu pateiktame prašyme, Pirmosios instancijos teismas savo sprendimo 410 punkte neatsižvelgia į tai, kad bet koks baudos sumažinimas privalo atitikti tą pridėtinę vertę, kuria bendradarbiavimas praturtino Komisijos tyrimą. Ši pridėtinė vertė yra santykinai didesnė tuo atveju, kai įmonė padeda tyrimui spontaniškai, kadangi tuomet Komisija, gavusi pagalbą palyginus anksti, nebeturi imtis tam tikrų procesinių veiksmų, pavyzdžiui, sukurti ir įforminti prašymą pateikti informaciją (taip pat ir neįpareigojantį).

      (1)  Dar nepaskelbtas Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje


title: Byla T-913/16: 2016 m. gruodžio 23 d. pareikštas ieškinys byloje Fininvest ir Berlusconi/ECB

text:
               27.2.2017

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 63/35

         2016 m. gruodžio 23 d. pareikštas ieškinys byloje Fininvest ir Berlusconi/ECB

   (Byla T-913/16)
   (2017/C 063/47)
   Proceso kalba: italų

      Šalys

      Ieškovai: Finanziaria d’investimento Fininvest SpA (Fininvest) (Roma, Italija) ir Silvio Berlusconi (Roma), atstovaujami advokatų R. Vaccarella, A. Di Porto, M. Carpinelli ir A. Saccucci

      Atsakovas: Europos Centrinis Bankas

      Reikalavimai

   Ieškovai Bendrojo Teismo prašo:

               —

               panaikinti 2016 m. spalio 25 d. Europos Centrinio Banko sprendimą „prieštarauti Įsigyjančių Asmenų įvykdytam tikslinės bendrovės kvalifikuotosios akcijų paketo dalies įsigijimui“;

               —

               priteisti iš Europos Centrinio Banko bylinėjimosi išlaidas.

      Ieškinio pagrindai ir pagrindiniai argumentai

   Ieškinys pareikštas dėl 2016 m. spalio 25 d. Europos Centrinio Banko sprendimo (ECB/SSM/20016-7LVZJ6XRIE7VNZ4UBX81/4), priimto remiantis 2013 m. birželio 26 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 2013/36/ES dėl galimybės verstis kredito įstaigų veikla ir dėl riziką ribojančios kredito įstaigų ir investicinių įmonių priežiūros, kuria iš dalies keičiama Direktyva 2002/87/EB ir panaikinamos direktyvos 2006/48/EB bei 2006/49/EB (OL L 176, 2013, p. 338, toliau – CRD IV) 22 ir 23 straipsniais, 2013 m. spalio 15 d. Tarybos reglamento (ES) Nr. 1024/2013, kuriuo Europos Centriniam Bankui pavedami specialūs uždaviniai, susiję su rizikos ribojimu pagrįstos kredito įstaigų priežiūros politika, (OL L 287, 2013, p. 63, toliau –BPM reglamentas) 1 straipsnio 5 dalimi, 4 straipsnio 1 dalies c punktu ir 15 straipsnio 3 dalimi, 2014 m. balandžio 16 d. Europos Centrinio Banko reglamento (ES) Nr. 468/2014, kuriuo sukuriama Europos Centrinio Banko, nacionalinių kompetentingų institucijų ir nacionalinių paskirtųjų institucijų bendradarbiavimo Bendrame priežiūros mechanizme struktūra, (OL L 141, 2014, p. 1, toliau – BPM pagrindų reglamentas) 87 straipsniu ir Testo unico delle leggi in materia bancaria e creditizia (Italijos bendrasis bankų ir kredito srities įstatymų tekstas) 19, 22 ir 25 straipsniais, kuriuo Europos Centrinis Bankas prieštarauja Finanziaria d’Investimento Fininvest S.p.A. įvykdytam kredito įstaigos (tikslinės bendrovės) kvalifikuotosios akcijų paketo dalies įsigijimui.
   Grįsdami ieškinį ieškovai remiasi aštuoniais pagrindais, padalytais į tris grupes.

               1.

               Pirmasis ieškinio pagrindas siejamas su klaidingu CRD IV 22 ir 23 straipsnių taikymu, BPM reglamento 1 straipsnio 5 dalies, 4 straipsnio 1 dalies c punkto ir 15 straipsnio bei BPM pagrindų reglamento 86 ir 87 straipsnių pažeidimu, taip pat kiek tai susiję su ESS 4 straipsnio 1 dalimi, 5 straipsnio 2 dalimi ir 13 straipsnio 2 dalimi bei SESV 127 straipsnio 6 dalimi, ir piktnaudžiavimu įgaliojimais.

               2.

               Antrasis ieškinio pagrindas, pateiktas subsidiariai, siejamas su tuo, kad platus CRD IV taikymas bylos aplinkybėms pažeidžia bendrąjį antrinės teisės aktų netaikymo atgaline data principą.

               3.

               Trečiasis ieškinio pagrindas siejamas su teisinio saugumo principo ir 2016 m. kovo 3 d.Consiglio di Stato Sprendimo Nr. 882, kuriame nuspręsta dėl Banca d’Italia suteikto leidimo susijungti, susijusio su Fininvest dalyvavimu tikslinėje bendrovėje, padarinių, res judicata galios pažeidimu.

                           —

                           Šiuo klausimu tvirtinama, kad šia pirmąja ieškinio pagrindų grupe kritikuojamas pats ginčijamo sprendimo pagrindas ir ypač ECB taikomas CRD IV aiškinimas, kuris yra teisiniu požiūriu klaidingas ir kuriuo neteisėtai išplečiami BPM reglamente ir BPM pagrindų reglamente numatyti ECB specialūs įgaliojimai ir pažeidžiama res judicata galia, kurią nacionaliniu lygmeniu jau įgijo 2016 m. kovo 3 d.Consiglio di Stato sprendimas dėl dalyvavimo tikslinėje bendrovėje.

               4.

               Ketvirtasis ieškinio pagrindas siejamas su BPM reglamento 4 straipsnio 3 dalies, CRD IV 23 straipsnio 1 ir 4 dalių bei bendrųjų teisėtumo, teisinio saugumo ir administracinių veiksmų numatomumo principų pažeidimu, kai ECB taikė nacionalines įgyvendinimo normas, ir su bendrųjų teisėtumo ir teisinio tikrumo principų pažeidimu, kai ECB nusprendė, kad ieškovams taikomos 2008 m. EBPIK, EDPPPIK, ir EVPRPIK priimtos Guidelines for the prudential assessment of acquisitions and increases in holdings in the financial sector required by Directive 2007/44/EC.

               5.

               Penktasis ieškinio pagrindas, pateiktas subsidiariai, siejamas su esminių procedūros reikalavimų pažeidimu, nes neatliktas tinkamas tyrimas ir nepateikta motyvų, kiek tai susiję su „galimos siūlomo įsigyjančio asmens įtakos kredito įstaigai“ kriterijumi (CRD IV 23 straipsnio 1 dalis).

               6.

               Šeštasis ieškinio pagrindas siejamas su bendrojo proporcingumo principo pažeidimu, nes ginčijamas sprendimas, kuriame įpareigojama parduoti didelę akcijų paketo dalį, iš esmės daro nusavinimo priemonės poveikį, ir ES pagrindinių teisių chartijos 16 ir 17 straipsnių bei atitinkamų Europos Sąjungos bendrųjų teisės principų, išplaukiančių iš Europos žmogaus teisių ir pagrindinių laisvių apsaugos konvencijos bei valstybėms narėms bendrų konstitucinių tradicijų, pažeidimu.

                           —

                           Šiuo klausimu ieškovai tvirtina, kad ši antra ieškinio pagrindų grupė susijusi su ECB atliktu vertinimu; jais kritikuojama ECB atlikta nacionalinės teisės aktų apžvalga ir „galimos siūlomo įsigyjančio asmens įtakos kredito įstaigai“ konkretaus vertinimo trūkumas bei proporcingumo principo nesilaikymas riziką ribojančios priežiūros srityje.

                     Trečia ieškinio pagrindų grupė apima rimtus procedūros pažeidimus, padarytus vykdant priežiūros procedūrą ir priimant galutinį ECB sprendimą.

               7.

               Septintasis ieškinio pagrindas siejamas su teisių į gynybą, kurios turi būti „visapusiškai gerbiamos“ (BPM reglamento 22 straipsnio 2 dalis ir BPM pagrindų reglamento 32 straipsnio 1 dalis), ir teisės į gerą administravimą, įtvirtintos Pagrindinių teisių chartijos 41 straipsnyje, pažeidimu dėl to, kad galimybė susipažinti su bylos dokumentais ieškovams suteikta pavėluotai ir jie negalėjo žinoti ECB akto, kuriuo remiantis pradėta leidimo procedūra, turinio. Ieškovai taip pat tvirtina, kad klaidingai taikytos BPM pagrindų reglamento 32 straipsnio 1 ir 5 dalys.

               8.

               Aštuntasis ieškinio pagrindas siejamas su BPM pagrindų reglamento 31 straipsnio 3 dalies neteisėtumu, remiantis SESV 277 straipsniu, nes šia nuostata tariamai pažeidžiama Pagrindinių teisių chartijos 41 straipsnyje garantuojama teisė į gynybą ir su atitinkamų bendrųjų teisės principų, išplaukiančių iš valstybėms narėms bendrų konstitucinių tradicijų, pažeidimu.


title: Byla T-187/10: 2010 m. balandžio 23 d. pareikštas ieškinys byloje Emram prieš VRDT — Guccio Gucci (G)

text:
               3.7.2010

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 179/43

         2010 m. balandžio 23 d. pareikštas ieškinys byloje Emram prieš VRDT — Guccio Gucci (G)

   (Byla T-187/10)
   2010/C 179/76
   Kalba, kuria surašytas ieškinys: prancūzų

      Šalys

      Ieškovas: Maurice Emram (Marselis, Prancūzija), atstovaujamas advokato M. Benavï

      Atsakovė: Vidaus rinkos derinimo tarnyba (prekių ženklams ir pramoniniam dizainui)

      Kita procedūros Apeliacinėje taryboje šalis: Guccio Gucci SpA (Florencija, Italija)

      Ieškovo reikalavimai

               Panaikinti VRDT sprendimą R 1281/2008-1.

               Atmesti bendrovės Gucci spa. pateiktą protestą dėl prekių ženklo G line, registracijos paraiška Nr. 2421402.

               Priteisti iš VRDT bylinėjimosi išlaidas;

               Priteisti iš bendrovės Gucci spa bylinėjimosi VRDT išlaidas.

      Ieškinio pagrindai ir pagrindiniai argumentai

      Bendrijos prekių ženklo paraišką pateikęs asmuo: ieškovas

      Prašomas įregistruoti Bendrijos prekių ženklas: vaizdinis prekių ženklas „G“ 9, 18 ir 25 klasių prekėms — paraiška Nr. 2 421 402
   Prekių ženklo ar žymens, kuriuo grindžiamas protestas, savininkas: Guccio Gucci SpA

      Prekių ženklas ar žymuo, kuriuo grindžiamas protestas: vaizdiniai Bendrijos ir nacionaliniai prekių ženklai „G“ 9, 18 et 25 klasių prekėms

      Protestų skyriaus sprendimas: atmesti protestą

      Apeliacinės tarybos sprendimas: panaikinti Protestų skyriaus sprendimą ir atsisakyti įregistruoti prašomą prekių ženklą

      Ieškinio pagrindai: Reglamento Nr. 40/94 8 ir 75 straipsnių (dabar –Reglamento Nr. 207/2009 8 ir 77 straipsniai) pažeidimas, nes Apeliacinė taryba netinkamai taikė teisės nuostatas ir atliko pernelyg trumpą ieškovo nurodytų aplinkybių analizę.


title: Byla T-367/14: 2014 m. gegužės 28 d. pareikštas ieškinys byloje August Storck/VRDT – Chiquita Brands (Fruitfuls)

text:
               11.8.2014

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 261/33

         2014 m. gegužės 28 d. pareikštas ieškinys byloje August Storck/VRDT – Chiquita Brands (Fruitfuls)

   (Byla T-367/14)
   2014/C 261/57
   Kalba, kuria surašytas ieškinys: anglų

      Šalys

      Ieškovė: August Storck kg (Berlynas, Vokietija), atstovaujama advokatų I. Rohr, A.-C. Richter, P. Goldenbaum ir T. Melchert

      Atsakovė: Vidaus rinkos derinimo tarnyba (prekių ženklams ir pramoniniam dizainui)

      Kita procedūros Apeliacinėje taryboje šalis: Chiquita Brands LLC (Šarlotė, Jungtinės Valstijos)

      Reikalavimai

   Ieškovė Bendrojo Teismo prašo:

               —

               panaikinti 2014 m. kovo 27 d. Vidaus rinkos derinimo tarnybos (prekių ženklams ir pramoniniam dizainui) penktosios apeliacinės tarybos sprendimą byloje R 1580/2013-5,

               —

               nurodyti atsakovei padengti savo ir ieškovės bylinėjimosi išlaidas, o tuo atveju, jeigu Chiquita Brands LLC įstotų į procesą, nurodyti Chiquita Brands LLC padengti savo bylinėjimosi išlaidas.

      Ieškinio pagrindai ir pagrindiniai argumentai

      Įregistruotas Bendrijos prekių ženklas, dėl kurio pateiktas prašymas panaikinti jo registraciją: žodinis prekių ženklas „Fruitfuls“ 30 klasės prekėms – Bendrijos prekių ženklo paraiška Nr. 5 0 14  519.

      Bendrijos prekių ženklo savininkė: ieškovė.

      Šalis, prašanti panaikinti Bendrijos prekių ženklo registraciją: Chiquita Brands LLC.

      Anuliavimo skyriaus sprendimas: panaikinti prekių ženklo registraciją.

      Apeliacinės tarybos sprendimas: atmesti apeliaciją.

      Ieškinio pagrindai: Reglamento (EB) Nr. 207/2009 51 straipsnio 1 dalies a punkto pažeidimas.


title: Byla C-43/06  2006 m. sausio 27 d.  Europos Bendrijų Komisijos pareikštas ieškinys Portugalijos Respublikai

text:
               8.4.2006

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 86/12

         2006 m. sausio 27 d. Europos Bendrijų Komisijos pareikštas ieškinys Portugalijos Respublikai
   (Byla C-43/06)
   (2006/C 86/20)
   Proceso kalba: portugalų
   2006 m. sausio 27 d. Europos Bendrijų Teisingumo Teisme buvo pareikštas Europos Bendrijų Komisijos, atstovaujamos Hans Støvlbæk ir Pedro Andrade, nurodžiusių adresą dokumentams įteikti Liuksemburge, ieškinys Portugalijos Respublikai.
   Ieškovė Teisingumo Teismo prašo:

               —

               Pripažinti, kad iš kitose valstybėse narėse architekto profesinę kvalifikaciją įgijusių ir nė vienoje kitoje valstybėje narėje architektų asociacijos nariais nesančių asmenų reikalaudama laikyti priėmimo į Portugalijos architektų asociaciją egzaminus, Portugalijos Respublika neįvykdė įsipareigojimų pagal Direktyvos 85/384/EEB (1) 2 ir 10 straipsnius;

               —

               Priteisti iš Portugalijos Respublikos bylinėjimosi išlaidas.

         Ieškinio pagrindai ir pagrindiniai argumentai
   Laikydama, kad Portugalijos Respublika neįvykdė įsipareigojimų pagal Direktyvą 85/384, Komisija pareiškė jai ieškinį dėl valstybės įsipareigojimų neįvykdymo.
   Iš tikrųjų, nors 1990 m. sausio 8 d. Įstatymu Nr. 14/90 į nacionalinę teisę buvo perkeltos minėtos direktyvos nuostatas, 1998 m. liepos 3 d. Įstatymo Nr. 176/98 priėmimas yra žingsnis atgal.
   Pagal Įstatymą Nr. 176/98 Portugalijos architektų asociacija iš architektų, profesinę kvalifikaciją įgijusių kitose valstybėse narėse, tačiau nesančių atitinkamos architektų asociacijos nariais, reikalauja laikyti priėmimo egzaminus.
   Todėl kitų valstybių narių architektai, nesantys atitinkamų asociacijų nariais, yra įpareigoti išlaikyti architektūros egzaminus priimančiojoje valstybėje, nes nebūdami Portugalijos architektų asociacijos nariais jie negali vykdyti profesinės veiklos Portugalijoje.
   Komisija mano, kad tokia situacija yra neteisėta kaip nesuderinama su Direktyvos 85/384 nuostatomis. Kitaip nei Portugalija, ši direktyva nedaro skirtumo tarp akademinės ir profesinės kvalifikacijos. Konkrečiam sektoriui priskiriamų kvalifikacijų pripažinimas yra automatiškas. Jei studijos tenkina Direktyvos 85/384 3 ir 4 straipsniuose įtvirtintus reikalavimus, valstybė narė privalo pripažinti kvalifikaciją ir suteikti teisę architektams iš kitų valstybių narių vykdyti savo profesinę veiklą architekto vardu.

      (1)  1985 m. birželio 10 d. Tarybos direktyva 85/384/EEB dėl architektūros diplomų, pažymėjimų ir kitų oficialią kvalifikaciją patvirtinančių dokumentų abipusio pripažinimo, įskaitant priemones, padedančias veiksmingai naudotis įsisteigimo teise ir laisve teikti paslaugas (OL L 223, p. 15; EE 06/03, p. 9)


title: Byla C-440/12: 2012 m. spalio 3 d. Finanzgericht Hamburg (Vokietija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje Metropol Spielstätten Unternehmergesellschaft (ribotos atsakomybės bendrovė) prieš Finanzamt Hamburg-Bergedorf

text:
               15.12.2012

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 389/4

         2012 m. spalio 3 d.Finanzgericht Hamburg (Vokietija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje Metropol Spielstätten Unternehmergesellschaft (ribotos atsakomybės bendrovė) prieš Finanzamt Hamburg-Bergedorf

   (Byla C-440/12)
   2012/C 389/06
   Proceso kalba: vokiečių

      Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas

      Finanzgericht Hamburg

      Šalys pagrindinėje byloje

      Ieškovė: Metropol Spielstätten Unternehmergesellschaft (ribotos atsakomybės bendrovė)

      Atsakovė: Finanzamt Hamburg-Bergedorf

      Prejudiciniai klausimai

               1.

               Ar 2006 m. lapkričio 28 d. Tarybos direktyvos 2006/112/EB dėl pridėtinės vertės mokesčio bendros sistemos (1) 401 straipsnį (siejamą su 135 straipsnio 1 dalies i punktu) reikia aiškinti taip, kad pridėtinės vertės mokestis ir nacionalinis specialus azartinių lošimų mokestis gali būti taikomi tik alternatyviai, bet ne kumuliatyviai?

               2.

               Tik jei į pirmąjį klausimą būtų atsakyta teigiamai:
               Jei pagal nacionalinės teisės aktus azartiniams lošimams taikomas ir pridėtinės vertės mokestis, ir specialus mokestis, ar dėl to netaikomas pridėtinės vertės mokestis arba specialus mokestis, ar sprendimas, kuris mokestis negali būti taikomas, turi būti priimtas vadovaujantis nacionaline teise?

               3.

               Ar Direktyvos 2006/112 1 straipsnio 2 dalies pirmą sakinį ir 73 straipsnį reikia aiškinti taip, kad jiems prieštarauja nacionalinės teisės norma ar praktika, pagal kurią, naudojant galimybę laimėti suteikiančius lošimo automatus, apmokestinamoji vertė nustatoma pagal automato kasos turinį („elektroniniu būdu skaičiuojama kasa“) praėjus tam tikram laiko tarpui?

               4.

               Tik jei į trečiąjį klausimą būtų atsakyta teigiamai:
               Tuomet kaip turi būti nustatoma apmokestinamoji vertė?

               5.

               Ar Direktyvos 2006/112 1 straipsnio 2 dalies pirmą sakinį ir 73 straipsnį reikia aiškinti taip, kad pridėtinės vertės mokestis gali būti taikomas, tik jei verslininkas turi galimybę perkelti jį paslaugos gavėjui? Jei reikia: ką reiškia perkėlimas? Ar perkėlimas apima ir teisiškai leidžiamą galimybę atitinkamai padidinti prekės ar paslaugos kainą?

               6.

               Tik jei penktojo klausimo atveju sąlyga yra teisiškai leidžiama galimybė padidinti kainą:
               Ar Direktyvos 2006/112 1 straipsnio 2 dalies pirmą sakinį ir 73 straipsnį reikia aiškinti taip, kad teisės nuostatos, ribojančios atlygį už pridėtinės vertės mokesčiu apmokestinamas prekes ar paslaugas, nepažeidžiant Sąjungos teisės turi būti taikomos taip, kad nustatytu atlygiu būtų laikoma suma ne su PVM, o be PVM, taip pat ir tuo atveju, jei kalbama apie atlygį reglamentuojančias nacionalinės teisės normas, kurių tekstuose to nėra aiškiai numatyta?

               7.

               Tik jei į penktąjį klausimą būtų atsakyta teigiamai, o į šeštąjį ir trečiąjį — neigiamai:
               Ar tokiu atveju pridėtinės vertės mokestis turi būti netaikomas visai lošimo automatų apyvartai, ar tik tai jos daliai, kurios neįmanoma perkelti paslaugos gavėjui, ir kaip tuomet šią dalį nustatyti — pvz., pagal tai, kokios apyvartos atveju viename žaidime statomos sumos nebuvo galima padidinti, ar pagal tai, kokios apyvartos atveju nebuvo galima padidinti valandinio kasos turinio?

               8.

               Ar Direktyvos 2006/112 1 straipsnio 2 dalį reikia aiškinti taip, kad jai prieštarauja nesuderintą mokestį reglamentuojanti nacionalinės teisės norma, pagal kurią visa mokėtino pridėtinės vertės mokesčio suma įskaičiuojama į šį mokestį?

               9.

               Tik jei į aštuntąjį klausimą būtų atsakyta teigiamai:
               Ar pridėtinės vertės mokesčio įskaičiavimas į nacionalinį nesuderintą mokestį šį mokestį mokančių verslininkų atveju reiškia, kad pridėtinės vertės mokestis negali būti taikomas jų konkurentams, mokantiems ne šį, o kitą specialų mokestį, kurių atveju toks įskaičiavimas nenumatytas?

      (1)  OL L 347, p. 1.


title: Byla T-410/07: 2009 m. gegužės 12 d. Pirmosios instancijos teismo sprendimas byloje Jurado Hermanos prieš VRDT (JURADO) (Bendrijos prekių ženklas — Žodinis Bendrijos prekių ženklas JURADO — Prekių ženklo savininko prašymo pratęsti registracijos galiojimo terminą nebuvimas — Prekių ženklo išbraukimas pasibaigus registracijos galiojimo terminui — Išimtinę licenciją turinčio asmens pateiktas prašymas atkurti ankstesnę padėtį)

text:
               4.7.2009

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 153/37

         2009 m. gegužės 12 d. Pirmosios instancijos teismo sprendimas byloje Jurado Hermanos prieš VRDT (JURADO)
   (Byla T-410/07) (1)

   (Bendrijos prekių ženklas - Žodinis Bendrijos prekių ženklas JURADO - Prekių ženklo savininko prašymo pratęsti registracijos galiojimo terminą nebuvimas - Prekių ženklo išbraukimas pasibaigus registracijos galiojimo terminui - Išimtinę licenciją turinčio asmens pateiktas prašymas atkurti ankstesnę padėtį)
   2009/C 153/71
   Proceso kalba: ispanų

      Šalys

      Ieškovė: Jurado Hermanos, SL (Alikantė, Ispanija), atstovaujama advokato C. Martín Álvarez

      Atsakovė: Vidaus rinkos derinimo tarnyba (prekių ženklams ir pramoniniam dizainui), atstovaujama O. Montalto ir P. López Fernández de Corres

      Dalykas

   Ieškinys, pareikštas dėl 2007 m. rugsėjo 3 d. VRDT antrosios apeliacinės tarybos sprendimo (byla R 866/2007-2), susijusio su ieškovės pateiktu prašymu atkurti ankstesnę padėtį

      Rezoliucinė dalis

               1.

               Atmesti ieškinį.

               2.

               Priteisti iš Jurado Hermanos, SL bylinėjimosi išlaidas, įskaitant tas, kurios susijusios su laikinųjų apsaugos priemonių taikymo procedūra.

      (1)  OL C 8, 2008 1 12.


title: Byla C-303/09: 2011 m. liepos 14 d. Teisingumo Teismo (penktoji kolegija) sprendimas byloje Europos Komisija prieš Italijos Respubliką (Valstybės įsipareigojimų neįvykdymas — Valstybės pagalba — Pagalba įmonėms, investuojančioms į komunas, nukentėjusiais per 2002 m. gamtines nelaimes — Susigrąžinimas)

text:
               10.9.2011

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 269/3

         2011 m. liepos 14 d. Teisingumo Teismo (penktoji kolegija) sprendimas byloje Europos Komisija prieš Italijos Respubliką

   (Byla C-303/09) (1)

   (Valstybės įsipareigojimų neįvykdymas - Valstybės pagalba - Pagalba įmonėms, investuojančioms į komunas, nukentėjusiais per 2002 m. gamtines nelaimes - Susigrąžinimas)
   2011/C 269/04
   Proceso kalba: italų

      Šalys

      Ieškovė: Europos Komisija, atstovaujama L. Flynn, V. Di Bucci ir E. Righini

      Atsakovė: Italijos Respublika, atstovaujama G. Palmieri, advokatų D. Del Gaizo ir P. Gentili

      Dalykas

   Valstybės įsipareigojimų neįvykdymas — Priemonių, būtinų įgyvendinti 2004 m. spalio 20 d. Komisijos sprendimo 2005/315/EB dėl pagalbos schemos, kurią Italija taikė įmonėms, investuojančioms į komunas, nukentėjusias per 2002 m. gamtines nelaimes (pranešta dokumentu Nr. C(2004) 3893), OL L 100, p. 46), 2, 5 ir 6 straipsnius, nepriėmimas per nustatytą terminą

      Rezoliucinė dalis

               1.

               Per nustatytą terminą nepriėmusi priemonių, būtinų susigrąžinti iš gavėjų visas pagalbos sumas, suteiktas pagal pagalbos schemą, kuri 2004 m. spalio 20 d. Komisijos sprendimu 2005/315/EB dėl pagalbos schemos, kurią Italija taikė įmonėms, investuojančioms į komunas, nukentėjusias per 2002 m. gamtines nelaimes, pripažinta neteisėta ir nesuderinama su bendrąja rinka, Italijos Respublika pažeidė įsipareigojimus pagal šio sprendimo 5 straipsnį.

               2.

               Priteisti iš Italijos Respublikos bylinėjimosi išlaidas.

      (1)  OL C 256, 2009 10 24.


title: Byla C-16/15: 2016 m. rugsėjo 14 d. Teisingumo Teismo (dešimtoji kolegija) sprendimas byloje (Juzgado Contencioso-Administrativo n° 4 de Madrid (Ispanija) prašymas priimti prejudicinį sprendimą) María Elena Pérez López/Servicio Madrileño de Salud (Comunidad de Madrid) (Prašymas priimti prejudicinį sprendimą — Socialinė politika — Direktyva 1999/70/EB — Bendrasis ETUC, UNICE ir CEEP susitarimas dėl darbo pagal terminuotas darbo sutartis — 3–5 punktai — Visuomenės sveikatos priežiūros sektoriuje paeiliui sudaromos terminuotos darbo sutartys — Piktnaudžiavimo paeiliui nustatant terminuotus darbo santykius prevencijos priemonės — Sankcijos — Darbo santykių perkvalifikavimas — Teisė į kompensaciją)

text:
               14.11.2016

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 419/12

         2016 m. rugsėjo 14 d. Teisingumo Teismo (dešimtoji kolegija) sprendimas byloje (Juzgado Contencioso-Administrativo no 4 de Madrid (Ispanija) prašymas priimti prejudicinį sprendimą) María Elena Pérez López/Servicio Madrileño de Salud (Comunidad de Madrid)

   (Byla C-16/15) (1)

   ((Prašymas priimti prejudicinį sprendimą - Socialinė politika - Direktyva 1999/70/EB - Bendrasis ETUC, UNICE ir CEEP susitarimas dėl darbo pagal terminuotas darbo sutartis - 3–5 punktai - Visuomenės sveikatos priežiūros sektoriuje paeiliui sudaromos terminuotos darbo sutartys - Piktnaudžiavimo paeiliui nustatant terminuotus darbo santykius prevencijos priemonės - Sankcijos - Darbo santykių perkvalifikavimas - Teisė į kompensaciją))
   (2016/C 419/14)
   Proceso kalba: ispanų

      Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas

      Juzgado Contencioso-Administrativo no 4 de Madrid

      Šalys pagrindinėje byloje

      Ieškovė: María Elena Pérez López

      Atsakovė: Servicio Madrileño de Salud (Comunidad de Madrid)

      Rezoliucinė dalis

               1.

               1999 m. kovo 18 d. Bendrojo susitarimo dėl darbo pagal terminuotas sutartis, esančio 1999 m. birželio 28 d. Tarybos direktyvos 1999/70/EB dėl Europos profesinių sąjungų konfederacijos (ETUC), Europos pramonės ir darbdavių konfederacijų sąjungos (UNICE) ir Europos įmonių, kuriose dalyvauja valstybė, centro (CEEP) bendrojo susitarimo dėl darbo pagal terminuotas sutartis priede, 5 punkto 1 dalies a punktas turi būti aiškinamas taip, jog juo draudžiama, kad atitinkamos valstybės narės valdžios institucijos taikytų tokias nacionalinės teisės nuostatas, kaip nagrinėjamos pagrindinėje byloje, taip, kad:

                           —

                           paeiliui sudarytų terminuotų darbo sutarčių atnaujinimas visuomenės sveikatos priežiūros sektoriuje būtų laikomas pateisinamu „objektyviomis priežastimis“, kaip tai suprantama pagal minėtą punktą, dėl to, kad šios sutartys grindžiamos teisės aktuose numatytomis nuostatomis, pagal kurias leidžiama atnaujinti darbo sutartis, siekiant užtikrinti konkrečių laikinojo, pagalbinio ar išimtinio pobūdžio paslaugų teikimą, nors realiai tokie poreikiai yra nuolatiniai ir ilgalaikiai,

                           —

                           nenumatyta jokia kompetentingos administracijos pareiga įsteigti nuolatinius etatus nutraukiant pagalbinių statutinių darbuotojų darbo sutartis, bet leidžiama, kad į įsteigtus nuolatinius etatus ji galėtų priimti „laikinus“ darbuotojus, todėl darbuotojų padėtis išlieka nestabili, nors atitinkamoje valstybėje šiame sektoriuje patiriamas nuolatinis etatinių darbuotojų darbo vietų trūkumas.

               2.

               Bendrojo susitarimo dėl darbo pagal terminuotas sutartis, esančio Direktyvos 1999/70/EB priede, 5 punktą reikia aiškinti taip, kad juo iš principo nedraudžiami nacionalinės teisės aktai, pagal kuriuos reikalaujama, kad sutartiniai santykiai pasibaigtų terminuotoje darbo sutartyje nurodytu laiku ir kad būtų atliktas galutinis mokėjimas, nedarant poveikio galimam naujam paskyrimui, su sąlyga, jog tokie teisės aktai negalėtų pažeisti Bendrojo susitarimo tikslo ar veiksmingumo, o tai turi patikrinti prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas.

               3.

               Europos Sąjungos Teisingumo Teismas akivaizdžiai neturi kompetencijos atsakyti į Juzgado de lo Contencioso-Administrativo no 4 de Madrid (Madrido administracinis teismas Nr. 4, Ispanija) pateiktą ketvirtąjį klausimą.

      (1)  OL C 96, 2015 3 23.


title: Byla T-519/09: 2009 m. gruodžio 23 d. pareikštas ieškinys byloje Toshiba prieš Komisiją

text:
               27.2.2010

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 51/41

         2009 m. gruodžio 23 d. pareikštas ieškinys byloje Toshiba prieš Komisiją

   (Byla T-519/09)
   2010/C 51/77
   Proceso kalba: anglų

      Šalys

      Ieškovė: Toshiba Corp., atstovaujama solisitoriaus J. MacLennan, advokatų A. Schultz, J. Jourdan ir P. Berghe

      Atsakovė: Europos Komisija

      Ieškovės reikalavimai

               —

               Panaikinti Europos Komisijos sprendimą dėl procedūros pagal EB 81 straipsnį (SESV 101 straipsnis) ir EEE 53 straipsnį byloje COMP/39.129– Galios transformatoriai, kiek jis susijęs su ieškove.

               —

               Panaikinti ieškovei paskirtą baudą.

               —

               Alternatyviai, jei ginčijamas sprendimas ar jo dalis būtų pripažintas pagrįstu, sumažinti ieškovei paskirtą baudą.

               —

               Priteisti iš Komisijos ieškovės patirtas išlaidas.

               —

               Imtis kitų priemonių, kurių gali prireikti tam, kad Bendrojo Teismo sprendimas būtų veiksmingas.

      Ieškinio pagrindai ir pagrindiniai argumentai

   Šiuo ieškiniu ieškovė prašo panaikinti 2009 m. spalio 7 d. Komisijos sprendimą (byla COMP/39.129– Galios transformatoriai) tiek, kiek Komisija pripažino, kad ieškovė pažeidė EB 81 straipsnį ir EEE 53 straipsnį dalyvaudama rinkų padalijime, kurį Europos ir Japonijos galios transformatorių gamintojai įvykdė sudarydami Gentelment‘s Agreement, kuriuo jie įsipareigojo gerbti vieni kitų vidaus rinkas ir jose neprekiauti. Alternatyviai, ieškovė prašo sumažinti jai paskirtą baudą.
   Savo ieškiniui pagrįsti ieškovė nurodo keturis pagrindus.
   Pirma, ieškovė teigia, kad Komisija teisiškai neįrodė, jog buvo sudarytas Gentelment‘s Agreement ir kad ieškovė jame dalyvavo ar kad iš tikrųjų egzistavo Europos ir Japonijos galios transformatorių gamintojų koks nors susitarimas ar suderinti veiksmai.
   Antra, ieškovė teigia, kad Komisija nenustatė jurisdikcijos tariamo Gentelment‘s Agreement atžvilgiu, net jeigu (quod non) tai būtų įrodyta. Ji teigia, kad dėl labai didelių kliūčių įeiti į rinką toks susitarimas negalėjo turėti nedelsiamo ir esminio poveikio konkurencijai ES ar įtakoti valstybių narių tarpusavio prekybos modelio.
   Trečiuoju pagrindu, kuris pateiktas alternatyviai, ieškovė teigia, kad Komisija suklydo priimdama sprendimą dėl pažeidimo trukmės ir ieškovės dalyvavimo jame. Ji tvirtina, kad Komisija neįrodė, jog tam tikrų susirinkimų tikslas ar poveikis buvo riboti konkurenciją ar kad dalyvaudama jose ieškovė pažeidė Europos Sąjungos konkurencijos teisę.
   Jei būtų nepatenkinti visi anksčiau nurodyti reikalavimai, ketvirtuoju pagrindu ieškovė teigia, kad Komisija teisiškai ir faktiškai suklydo nustatydama bazinį baudos dydį. Pirma, ji teigia, kad Komisija suklydo pasirinkdama referencinius metus ieškovės pardavimų vertei apskaičiuoti ir taip nukrypo nuo baudų apskaičiavimo gairėse nustatyto metodo. Be to, ieškovės manymu, Komisija padarė akivaizdžią vertinimo klaidą, kai neatsižvelgė į labai dideles kliūtis įeiti į Europos rinką ir darė prielaidą, kad Tochiba būtų galėjusi įgyti tokią EEE rinkos dalį, kokią ji turėjo pasaulio rinkoje. Ieškovė taip pat tvirtina, kad Komisija klaidingai aiškino baudų apskaičiavimo gairių 18 punktą tam, kad pagrįstų ieškovės EEE pardavimų apskaičiavimą remdamasi jos pardavimais pasaulyje, vietoje to, kad nagrinėtų tik tas rinkas, kurioms turėjo poveikio tariamas pažeidimas. Todėl ieškovė mano, kad jai paskirta bauda neproporcinga.


title: Byla C-307/07 2008 m. liepos 10 d. Teisingumo Teismo (šeštoji kolegija) sprendimas byloje Europos Bendrijų Komisija prieš Portugalijos Respubliką (Valstybės įsipareigojimų neįvykdymas — Direktyva 89/48/EEB — Aukštojo mokslo diplomų, išduotų po bent trejų metų profesinio mokymo ir lavinimo, pripažinimas — Diplomų, suteikiančių teisę dirbti farmacininku biologu, nepripažinimas — Neperkėlimas)

text:
               30.8.2008

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 223/15

         2008 m. liepos 10 d. Teisingumo Teismo (šeštoji kolegija) sprendimas byloje Europos Bendrijų Komisija prieš Portugalijos Respubliką

   (Byla C-307/07) (1)

   (Valstybės įsipareigojimų neįvykdymas - Direktyva 89/48/EEB - Aukštojo mokslo diplomų, išduotų po bent trejų metų profesinio mokymo ir lavinimo, pripažinimas - Diplomų, suteikiančių teisę dirbti farmacininku biologu, nepripažinimas - Neperkėlimas)
   (2008/C 223/24)
   Proceso kalba: portugalų
   Šalys

      Ieškovė: Europos Bendrijų Komisija, atstovaujama H. Støvlbæk ir P. Andrade

      Atsakovė: Portugalijos Respublika, atstovaujama L. Fernandes
   Dalykas
   Valstybės įsipareigojimų neįvykdymas — 1988 m. gruodžio 21 d. Tarybos direktyvos 89/48/EEB dėl bendrosios aukštojo mokslo diplomų, išduotų po bent trejų metų profesinio mokymo ir lavinimo, pripažinimo sistemos (OL L 19, p. 16) neperkėlimas į vidaus teisę tiek, kiek tai susiję su klinikinius tyrimus atliekančio farmacininko profesija
   Rezoliucinė dalis

               1.

               Nepriėmusi priemonių, būtinų įgyvendinti 1988 m. gruodžio 21 d. Tarybos direktyvą 89/48/EEB dėl bendrosios aukštojo mokslo diplomų, išduotų po bent trejų metų profesinio mokymo ir lavinimo, pripažinimo sistemos Europos Parlamento, iš dalies pakeistą 2001 m. gegužės 14 d. Tarybos Direktyva 2001/19/EB, farmacininko biologo profesijos atžvilgiu, Portugalijos Respublika neįvykdė įsipareigojimų pagal šią direktyvą.

               2.

               Priteisti iš Portugalijos Respublikos bylinėjimosi išlaidas.

      (1)  OL C 199, 2007 8 25.


title: Byla T-373/07 2007 m. rugsėjo 27 d. pareikštas ieškinys byloje EOS prieš VRDT (PrimeCast)

text:
               24.11.2007

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 283/37

         2007 m. rugsėjo 27 d. pareikštas ieškinys byloje EOS prieš VRDT (PrimeCast)

   (Byla T-373/07)
   (2007/C 283/67)
   Kalba, kuria surašytas ieškinys: vokiečių
   Šalys

      Ieškovė: EOS GmbH Electro Optical Systems (Krailling, Vokietija), atstovaujama advokato M. Mentjes

      Atsakovė: Vidaus rinkos derinimo tarnyba (prekių ženklams ir pramoniniam dizainui)
   Ieškovės reikalavimai

               —

               panaikinti 2007 m. liepos 20 d. Vidaus rinkos derinimo tarnybos Ketvirtosios apeliacinės tarybos sprendimą, įteiktą ieškovei telefaksu 2007 m. liepos 27 d., byloje R 333/2005-4;

               —

               pagal Procedūros reglamento 87 straipsnio 2 ir 5 dalis priteisti iš atsakovės bylinėjimosi išlaidas.

         Ieškinio pagrindai ir pagrindiniai argumentai

      Prašomas įregistruoti Bendrijos prekių ženklas: žodinis prekių ženklas „PrimeCast“ 1, 19, 40 ir 42 klasių prekėms ir paslaugoms (paraiška Nr. 2854677)

      Eksperto sprendimas: iš dalies atmesti paraišką.

      Apeliacinės tarybos sprendimas: atmesti apeliaciją.

      Ieškinio pagrindai: Reglamento (EB) Nr. 40/94 (1) 7 straipsnio 1 dalies b ir c punktų pažeidimas.

      (1)  1993 m. gruodžio 20 d. Tarybos reglamentas (EB) Nr. 40/94 dėl Bendrijos prekių ženklo (OL L 11, p. 1).


title: Byla C-134/08 2008 m. balandžio 2 d. Bundesfinanzhofs (Vokietija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje — J. E. Tyson Parketthandel GmbH hanse j. prieš Hauptzollamt Bremen

text:
               5.7.2008

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 171/12

         2008 m. balandžio 2 d.Bundesfinanzhofs (Vokietija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje — J. E. Tyson Parketthandel GmbH hanse j. prieš Hauptzollamt Bremen

   (Byla C-134/08)
   (2008/C 171/21)
   Proceso kalba: vokiečių
   Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas
   Bundesfinanzhof
   Šalys pagrindinėje byloje
   Ieškovė: J. E. Tyson Parketthandel GmbH hanse j.

      Atsakovė: Hauptzollamt Bremen

   Prejudicinis klausimas
   Ar 2003 m. gruodžio 8 d. Tarybos reglamento (EB) Nr. 2193/2003, nustatančio papildomus muitus tam tikriems importuojamiems produktams, kurių kilmės šalis yra Jungtinės Amerikos Valstijos (1), 4 straipsnio 2 dalį reikia aiškinti priešingai jos tekstui taip, jog papildomi muitai netaikomi tokiems produktams, kurie, remiantis įrodymais, yra pakeliui į Bendriją pirmo papildomų muitų taikymo dieną ir kurių paskirties vieta negali būti pakeista?

      (1)  OL L 328, p. 3.


title: Byla C-469/06 2006 m. lapkričio 21 d. Efeteio Athinon pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje FARMAKEMPORIKI EMPORIAS KAI DIANOMIS FAMRAKEFTIKON PROIONDON prieš GLAXOSMITHKLINE Anonimi Emporiki Viomichaniki Etairia Farmakeftikon Proiondon

text:
               27.1.2007

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 20/3

         2006 m. lapkričio 21 d.Efeteio Athinon pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje FARMAKEMPORIKI EMPORIAS KAI DIANOMIS FAMRAKEFTIKON PROIONDON prieš GLAXOSMITHKLINE Anonimi Emporiki Viomichaniki Etairia Farmakeftikon Proiondon

   (Byla C-469/06)
   (2007/C 20/04)
   Proceso kalba: graikų
   Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas
   Efeteio Athinon
   Šalys pagrindinėje byloje

      Ieškovė: FARMAKEMPORIKI EMPORIAS KAI DIANOMIS FAMRAKEFTIKON PROIONDON
   Atsakovė: GLAXOSMITHKLINE Anonimi Emporiki Viomichaniki Etairia Farmakeftikon Proiondon
   Prejudiciniai klausimai

               1)

               Ar įmonės, užimančios dominuojančią padėtį, atsisakymas įvykdyti visus jai pateiktus didmenininkių užsakymus, siekiant suvaržyti farmacijos produktų didmenininkių eksportą ir apriboti lygiagrečia prekyba daromą žalą, ipso facto yra piktnaudžiavimas EB 82 straipsnio prasme? Ar atsakymas į šį klausimą priklauso nuo to, kad dėl kainų skirtumų Europos Sąjungoje, atsirandančių dėl valstybės kišimosi arba, kitaip tariant, dėl to, kad farmacijos produktų rinkoje nėra tikros konkurencijos sąlygų, o, atvirkščiai, ši rinka pasižymi dideliu valstybės kišimusi, lygiagreti prekyba yra ypač pelninga didmenininkams? Galiausiai, ar nacionalinis teismas privalo vienodai taikyti Bendrijos konkurencijos teisės normas rinkose, veikiančiose konkurencijos sąlygomis, ir rinkose, kuriose konkurencija iškraipoma dėl valstybės kišimosi?

               2)

               Jei Teisingumo Teismas nustatytų, kad dėl pirmiau minėtų priežasčių lygiagrečios prekybos ribojimai, kurių imasi dominuojanti įmonė, ne visada yra piktnaudžiavimas, tuomet kaip turėtų būti nustatytas galimas piktnaudžiavimas?

         Konkrečiai kalbant:

               2.1

               Ar vidutinio nacionalinio suvartojimo procentinės dalies viršijimas ir (arba) dominuojančią padėtį užimančios įmonės patirti nuostoliai, palyginti su bendrąja apyvarta ir bendruoju pelnu, yra tinkami kriterijai? Jei atsakymas būtų teigiamas, tuomet kaip reikėtų nustatyti viršytą procentinę dalį ir nuostolius, pastaruosius išreiškiant procentu nuo apyvartos ir bendrojo pelno, kuriuos viršijus nagrinėjami veiksmai būtų laikomi piktnaudžiavimu?

               2.2

               Ar galima laikytis požiūrio, pagrįsto interesų palyginimu, ir, jei taip, kokie interesai turi būti palyginti?
               Dar konkrečiau kalbant:

                           a)

                           Ar atsakymas priklauso nuo to, kad galutinis vartotojas pacientas gauna ribotos finansinės naudos iš lygiagrečios prekybos? ir

                           b)

                           Ar reikia atsižvelgti į tai ir, jei taip, — kiek, kad socialinio draudimo institucijos suinteresuotos gauti pigesnius vaistus?

               2.3

               Į kokius dar kriterijus ar požiūrius būtų galima atsižvelgti pagrindinėje byloje?


title: Byla T-106/07 2007 m. balandžio 11 d. pareikštas ieškinys byloje Alcon prieš VRDT — *Acri.Tec (BioVisc)

text:
               9.6.2007

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 129/19

         2007 m. balandžio 11 d. pareikštas ieškinys byloje Alcon prieš VRDT — *Acri.Tec (BioVisc)

   (Byla T-106/07)
   (2007/C 129/34)
   Kalba, kuria surašytas ieškinys: anglų
   Šalys

      Ieškovė: Alcon, Inc. (Hiunenbergas, Šveicarija), atstovaujama advokato M. Graf

      Atsakovė: Vidaus rinkos derinimo tarnyba (prekių ženklams ir pramoniniam dizainui) (VRDT)

      Kita procedūros Apeliacinėje taryboje šalis: *Acri.Tec AG Gesellschaft für ophthalmologische Produkte (Henigsdorfas, Vokietija)
   Ieškovės reikalavimai

               —

               Panaikinti 2007 m. vasario 8 d. Vidaus rinkos derinimo tarnybos (prekių ženklams ir pramoniniam dizainui) antrosios apeliacinės tarybos sprendimą byloje R 660/2006-2 Alcon, Inc. prieš VRDT (BioVisc) tiek, kiek juo atmetamas Alcon, Inc. protestas dėl CTM paraiškos Nr. 3 651 809 „BioVisc“.

               —

               Priteisti iš Vidaus rinkos derinimo tarnybos sumokėti savo ir ieškovės bylinėjimosi išlaidas.

         Ieškinio pagrindai ir pagrindiniai argumentai
   Bendrijos prekių ženklo paraišką pateikęs asmuo: *Acri.Tec AG Gesellschaft für ophthalmologische Produkte

      Prašomas įregistruoti Bendrijos prekių ženklas: žodinis prekių ženklas „BioVisc “5 klasės prekėms — paraiška Nr. 3 651 809

      Ženklo ar žymens, kuriuo remiamasi protesto procese, savininkas: ieškovė

      Ženklas ar žymuo, kuriuo remiamasi protesto procese: žodiniai Bendrijos ir tarptautiniai prekių ženklai PROVISC ir DUOVISC 5 klasės prekėms

      Protestų skyriaus sprendimas: patenkinti protestą

      Apeliacinės tarybos sprendimas: panaikinti Protestų skyriaus sprendimą ir atmesti visą protestą

      Ieškinio pagrindai: aptariami prekių ženklai yra klaidinančiai panašūs, o prekės, kurioms norima įregistruoti prekių ženklą, yra tapačios toms prekėms, kurias apima proteste nurodytas prekių ženklas.


title: Byla C-293/15 P: 2015 m. birželio 15 d. Slovenská pošta a.s. pateiktas apeliacinis skundas dėl 2015 m. kovo 25 d. Bendrojo Teismo (devintoji kolegija) priimto sprendimo byloje T-556/08, Slovenská pošta/Komisija

text:
               14.9.2015

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 302/16

         2015 m. birželio 15 d.Slovenská pošta a.s. pateiktas apeliacinis skundas dėl 2015 m. kovo 25 d. Bendrojo Teismo (devintoji kolegija) priimto sprendimo byloje T-556/08, Slovenská pošta/Komisija

   (Byla C-293/15 P)
   (2015/C 302/21)
   Proceso kalba: anglų

      Šalys

      Apeliantė: Slovenská pošta a.s., atstovaujama advokatų O. W. Brouwer ir A.A.J. Pliego Selie

      Kita proceso šalis: Europos Komisija, Slovakijos Respublika, Cromwell a.s., Slovak Mail Services a.s., Prvá Doručovacia, a.s., ID Marketing Slovensko s.r.o. (buvusi TNT Post Slovensko s.r.o.)

      Apeliantės reikalavimai

   Apeliantė Teisingumo Teismo prašo:

               1)

               skundžiamą sprendimą panaikinti visą ar iš dalies ir priimti galutinį sprendimą dėl ieškinio bei ginčijamą sprendimą panaikinti visą ar iš dalies arba, jei šis prašymas būtų atmestas, grąžinti bylą nagrinėti Bendrajam Teismui
               ir

               2)

               priteisti iš Komisijos bylinėjimosi išlaidas per procesą Bendrajame Teisme ir Teisingumo Teisme, įskaitant į bylą įstojusių šalių išlaidas.

      Apeliacinio skundo pagrindai ir pagrindiniai argumentai

   Bendrasis Teismas atmetė ieškinį dėl Slovakijos Respublikai skirto 2008 m. spalio 7 d. Europos Komisijos sprendimo C(2008) 5912 dėl Slovakijos pašto paslaugas reglamentuojančių teisės aktų, susijusių su hibridinio pašto paslaugomis, panaikinimo.
   Slovenská pošta a.s. Teisingumo Teismo prašo:

               i)

               minėtą Bendrojo Teismo sprendimą panaikinti visą ar iš dalies remiantis šiais pagrindais:

                           i.

                              Pirmasis pagrindas: teisės klaidos, klaidingo įrodymų lygio taikymas ir klaidingas įrodinėjimo naštos taikymas darant išvadą, kad Slovakijos Respublika pažeidė EB 86 straipsnio 1 dalį, aiškinamą atsižvelgiant į EB 82 straipsnį,

                                       a.

                                       Teisės klaidos dėl išvados, kad išimtinės teisės suteikimas savaime gali būti EB 86 straipsnio 1 dalies, aiškinamos atsižvelgiant į EB 82 straipsnį, pažeidimas,

                                       b.

                                       Teisės klaidos taikant klaidingą įrodinėjimo lygį ir klaidingą įrodinėjimo naštą bei darant išvadą, kad Slovakijos Respublika pažeidė EB 86 straipsnio 1 dalį, aiškinamą atsižvelgiant į EB 82 straipsnį, apribodama paslaugų teikimą galutiniams vartotojams.

                           ii.

                              Antrasis pagrindas: teisės klaidos, nepakankamas kontrolės lygis ir įrodymų iškraipymas atliekant kontrolę bei taikant Europos Komisijos siūlomą atitinkamos rinkos apibrėžtį,

                                       a.

                                       Teisės klaida ir nepakankamas kontrolės lygis pripažįstant aplinkybę, kad atitinkama integruotų hibridinio pašto paslaugų rinka galėjo būti apibrėžta remiantis (tariamu) vienos paslaugos pasiūlos ir paklausos egzistavimu,

                                       b.

                                       Įrodymų iškraipymas ir nepakankamas kontrolės lygis padarius išvadą, kad apie paklausą rinkoje buvo galima nuspręsti remiantis Komisijos pateiktais įrodymais.

               ii)

               Priimti galutinį sprendimą dėl ieškinio, panaikinti skundžiamą sprendimą visą ar iš dalies arba, jei šis reikalavimas būtų atmestas, grąžinti bylą nagrinėti Bendrajam Teismui.

               iii)

               Priteisti iš Komisijos bylinėjimosi išlaidas, patirtas per procesą Bendrajame Teisme ir Teisingumo Teisme, įskaitant į bylą įstojusių šalių išlaidas.


title: Byla C-39/14: 2015 m. liepos 16 d. Teisingumo Teismo (pirmoji kolegija) sprendimas byloje (Bundesgerichtshof (Vokietija) prašymas priimti prejudicinį sprendimą) pradėtoje Bodenverwertungs- und -verwaltungs GmbH (BVVG) (Prašymas priimti prejudicinį sprendimą — Valstybės pagalba — SESV 107 straipsnio 1 dalis — Viešosios valdžios institucijų parduodami žemės ūkio paskirties žemės sklypai — Nacionalinės teisės nuostata, leidžianti kompetentingoms valdžios institucijoms uždrausti parduoti žemės ūkio paskirties žemės sklypą, jei laikoma, kad pasiūlyta kaina yra „itin neproporcinga“ palyginti su rinkos kaina — Pranašumas, suteikiamas tam tikroms įmonėms ar gamybai — Privataus investuotojo kriterijus — „Rinkos kainos“ nustatymas)

text:
               14.9.2015

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 302/5

         2015 m. liepos 16 d. Teisingumo Teismo (pirmoji kolegija) sprendimas byloje (Bundesgerichtshof (Vokietija) prašymas priimti prejudicinį sprendimą) pradėtoje Bodenverwertungs- und -verwaltungs GmbH (BVVG)

   (Byla C-39/14) (1)

   ((Prašymas priimti prejudicinį sprendimą - Valstybės pagalba - SESV 107 straipsnio 1 dalis - Viešosios valdžios institucijų parduodami žemės ūkio paskirties žemės sklypai - Nacionalinės teisės nuostata, leidžianti kompetentingoms valdžios institucijoms uždrausti parduoti žemės ūkio paskirties žemės sklypą, jei laikoma, kad pasiūlyta kaina yra „itin neproporcinga“ palyginti su rinkos kaina - Pranašumas, suteikiamas tam tikroms įmonėms ar gamybai - Privataus investuotojo kriterijus - „Rinkos kainos“ nustatymas))
   (2015/C 302/05)
   Proceso kalba: vokiečių

      Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas

      Bundesgerichtshof

      Šalis pagrindinėje byloje

      Bodenverwertungs- und –verwaltungs GmbH (BVVG)

      dalyvaujant: Thomas Erbs, Ursula Erbs, Landkreis Jerichower Land

      Rezoliucinė dalis

   SESV 107 straipsnio 1 dalis turi būti aiškinama taip, kad nacionalinė teisės nuostata, kuri, siekdama užtikrinti ūkininkų interesų apsaugą, draudžia valstybės subjektui parduoti viešajame konkurse žemės sklypą didžiausią kainą pasiūliusiam asmeniui, jei kompetentinga vietos institucija mano, kad jo pasiūlymas yra itin neproporcingas palyginti su įvertinta minėto žemės sklypo kaina, negali būti kvalifikuojama „valstybės pagalba“, jei minėtos nuostatos taikymas leidžia gauti kainą, kuri yra labiausiai artima nagrinėjamo žemės sklypo rinkos vertei, o tai patikrinti privalo prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas.

      (1)  OL C 102, 2014 4 7.


title: Byla T-77/06 2008 m. rugsėjo 11 d. Pirmosios instancijos teismo nutartis byloje Italija prieš Komisiją

text:
               22.11.2008

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 301/62

         2008 m. rugsėjo 11 d. Pirmosios instancijos teismo nutartis byloje Italija prieš Komisiją

   (Byla T-77/06) (1)

   (2008/C 301/112)

      Proceso kalba: italų

   Antrosios kolegijos pirmininkas nutartimi nurodė išbraukti bylą iš registro.

      (1)  OL C 96, 2006 4 22.