title: Byla T-615/15 RENV: 2019 m. rugsėjo 20 d. Bendrojo Teismo sprendimas byloje LL/Parlamentas (Europos Parlamento narių išlaidų kompensavimo ir išmokų mokėjimo nuostatai – Parlamento nario padėjėjo išmoka – Nepagrįstai pervestų sumų susigrąžinimas – Senatis)

text:
               2.12.2019

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 406/19

      2019 m. rugsėjo 20 d. Bendrojo Teismo sprendimas byloje LL/Parlamentas
      (Byla T-615/15 RENV) (1)

      (Europos Parlamento narių išlaidų kompensavimo ir išmokų mokėjimo nuostatai - Parlamento nario padėjėjo išmoka - Nepagrįstai pervestų sumų susigrąžinimas - Senatis)
      (2019/C 406/26)
      Proceso kalba: lietuvių

         Šalys

         Ieškovas: LL, atstovaujamas advokato J. Petrulionio

         Atsakovas: Europos Parlamentas, iš pradžių atstovaujamas G. Corstens ir S. Toliušio, vėliau S. Toliušio, N. Lorenz ir M. Ecker

         Dalykas

      SESV 263 straipsniu grindžiamas prašymas panaikinti 2014 m. balandžio 17 d. Europos Parlamento generalinio sekretoriaus sprendimą D(2014) 1553 dėl nepagrįstai išmokėtos 37 728 eurų sumos Parlamento nario padėjėjui susigrąžinimo iš ieškovo ir su juo susijusį 2014 m. gegužės 5 d. debetinį dokumentą.

         Rezoliucinė dalis

                  1.

                  Atmesti ieškinį.

                  2.

                  LL padengia savo ir Europos Parlamento patirtas bylinėjimosi išlaidas, susijusias su pirminiu procesu Bendrajame Teisme byloje T-615/15 ir su šiuo procesu dėl grąžintos bylos T-615/15 RENV.

                  3.

                  Parlamentas padengia savo ir LL patirtas bylinėjimosi išlaidas apeliaciniame procese byloje C-326/16 P.

         (1)  OL C 27, 2016 1 25.


title: Byla T-610/17: 2019 m. rugsėjo 20 d. Bendrojo Teismo sprendimas byloje ICL-IP Terneuzen ir ICL Europe Coöperatief/Komisija (REACH – Cheminės medžiagos, dėl kurių reikia autorizacijos – 1-brompropano (nPB) įtraukimas į Reglamento (EB) Nr. 1907/2006 XIV priedą – Kiekis – Registracijos dokumentacija – Duomenys – Cheminių medžiagų grupavimas – Gero administravimo principas – Teisė užsiimti verslu ir laisvai prekiauti – Pareiga motyvuoti – Teisėti lūkesčiai – Proporcingumas – Vienodas požiūris)

text:
               2.12.2019

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 406/22

      2019 m. rugsėjo 20 d. Bendrojo Teismo sprendimas byloje ICL-IP Terneuzen ir ICL Europe Coöperatief/Komisija
      (Byla T-610/17) (1)

      (REACH - Cheminės medžiagos, dėl kurių reikia autorizacijos - 1-brompropano (nPB) įtraukimas į Reglamento (EB) Nr. 1907/2006 XIV priedą - Kiekis - Registracijos dokumentacija - Duomenys - Cheminių medžiagų grupavimas - Gero administravimo principas - Teisė užsiimti verslu ir laisvai prekiauti - Pareiga motyvuoti - Teisėti lūkesčiai - Proporcingumas - Vienodas požiūris)
      (2019/C 406/29)
      Proceso kalba: anglų

         Šalys

         Ieškovės: ICL-IP Terneuzen, BV (Ternezenas, Nyderlandai) ir ICL Europe Coöperatief UA (Amsterdamas, Nyderlandai), atstovaujamos advokatų R. Cana, E. Mullier ir H. Widemann

         Atsakovė: Europos Komisija, atstovaujama M. Huttunen, R. Lindenthal ir K. Mifsud-Bonnici

         Atsakovės pusėje į bylą įstojusi šalis: Europos cheminių medžiagų agentūra (ECHA), atstovaujama M. Heikkilä, W. Broere, T. Zbihlej ir N. Herbatschek

         Dalykas

      Pagal SESV 263 straipsnį pateiktas prašymas iš dalies panaikinti 2017 m. birželio 13 d. Komisijos reglamentą (ES) 2017/999, iš dalies keičiantį Europos Parlamento ir Tarybos reglamento (EB) Nr. 1907/2006 dėl cheminių medžiagų registracijos, įvertinimo, autorizacijos ir apribojimų (REACH) XIV priedą (OL L 150, 2017, p. 7), kiek į tą priedą yra įtrauktas 1-brompropanas (nPB)

         Rezoliucinė dalis

                  1.

                  Atmesti ieškinį.

                  2.

                  ICL-IP Terneuzen, BV ir ICL Europe Coöperatief UA padengia savo ir Europos Komisijos patirtas bylinėjimosi išlaidas.

                  3.

                  Europos cheminių medžiagų agentūra (ECHA) padengia savo bylinėjimosi išlaidas.

         (1)  OL C 357, 2017 10 23.


title: Byla T-636/17: 2019 m. rugsėjo 20 d. Bendrojo Teismo sprendimas byloje PlasticsEurope/ECHA (REACH – Kandidatinio sąrašo, kuriame esančios cheminės medžiagos galiausiai bus įtrauktos į Reglamento (EB) Nr. 1907/2006 XIV priedą, sudarymas – Įrašo apie cheminės medžiagos bisfenolio A įtraukimą į šį sąrašą papildymas – Reglamento Nr. 1907/2006 57 ir 59 straipsniai – Akivaizdi vertinimo klaida – Teisinis saugumas – Teisėti lūkesčiai – Proporcingumas)

text:
               2.12.2019

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 406/22

      2019 m. rugsėjo 20 d. Bendrojo Teismo sprendimas byloje PlasticsEurope/ECHA
      (Byla T-636/17) (1)

      (REACH - Kandidatinio sąrašo, kuriame esančios cheminės medžiagos galiausiai bus įtrauktos į Reglamento (EB) Nr. 1907/2006 XIV priedą, sudarymas - Įrašo apie cheminės medžiagos bisfenolio A įtraukimą į šį sąrašą papildymas - Reglamento Nr. 1907/2006 57 ir 59 straipsniai - Akivaizdi vertinimo klaida - Teisinis saugumas - Teisėti lūkesčiai - Proporcingumas)
      (2019/C 406/30)
      Proceso kalba: anglų

         Šalys

         Ieškovė: PlasticsEurope (Briuselis, Belgija), atstovaujama advokatų R. Cana, É. Mullier ir F. Mattioli

         Atsakovė: Europos cheminių medžiagų agentūra, atstovaujama M. Heikkilä, W. Broere, C. Buchanan ir A. Hautamäki, iš pradžių padedamų advokato S. Raes

         Atsakovės pusėje į bylą įstojusios šalys: Prancūzijos Respublika, iš pradžių atstovaujama D. Colas, E. de Moustier ir J. Traband, vėliau – D. Colas ir J. Traband ir A.-L. Desjonquères; ClientEarth (Londonas, Jungtinė Karalystė), atstovaujama advokato P. Kirch

         Dalykas

      Pagal SESV 263 straipsnį pateiktas prašymas panaikinti 2017 m. liepos 6 d. ECHA vykdomojo direktoriaus sprendimą ED/30/2017, kuriuo jau padarytas įrašas apie bisfenolio A įtraukimą į kandidatinį cheminių medžiagų sąrašą, kuriame esančios cheminės medžiagos galiausiai bus įtrauktos į 2006 m. gruodžio 18 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamento (EB) Nr. 1907/2006 dėl cheminių medžiagų registracijos, įvertinimo, autorizacijos ir apribojimų (REACH), įsteigiančio Europos cheminių medžiagų agentūrą, iš dalies keičiančio Direktyvą 1999/45/EB bei panaikinančio Tarybos reglamentą (EEB) Nr. 793/93, Komisijos reglamentą (EB) Nr. 1488/94, Tarybos direktyvą 76/769/EEB ir Komisijos direktyvas 91/155/EEB, 93/67/EEB, 93/105/EB bei 2000/21/EB (OL L 396, 2006, p. 1; klaidų ištaisymas OL L 136, 2007, p. 3), XIV priedą, kaip nustatyta to reglamento 59 straipsnyje, buvo papildytas taip, jog bisfenolis A taip pat buvo nustatytas kaip cheminė medžiaga, turinti endokrininę sistemą ardančių savybių ir galinti sukelti rimtą poveikį žmonių sveikatai, prilygstantį to reglamento 57 straipsnio a–e punktuose išvardytų cheminių medžiagų naudojimo keliamam poveikiui, kaip visa tai suprantama pagal to reglamento 57 straipsnio f punktą.

         Rezoliucinė dalis

                  1.

                  Atmesti ieškinį.

                  2.

                  PlasticsEurope padengia savo ir Europos cheminių medžiagų agentūros (ECHA) bei ClientEarth patirtas bylinėjimosi išlaidas.

                  3.

                  Prancūzijos Respublika padengia savo bylinėjimosi išlaidas

         (1)  OL C 382, 2017 11 13.


title: Byla C-522/19: 2019 m. liepos 9 d. Juzgado de Primera Instancia e Instrucción no 6 de Ceuta (Ispanija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje DC/Banco Bilbao Vizcaya Argentaria, S.A.

text:
               9.12.2019

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 413/19

      2019 m. liepos 9 d. Juzgado de Primera Instancia e Instrucción no 6 de Ceuta (Ispanija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje DC/Banco Bilbao Vizcaya Argentaria, S.A.
      (Byla C-522/19)
      (2019/C 413/22)
      Proceso kalba: ispanų

         Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas

      Juzgado de Primera Instancia e Instrucción no 6 de Ceuta

         Šalys pagrindinėje byloje

         Ieškovas: DC

         Atsakovas: Banco Bilbao Vizcaya Argentaria, S.A.

         Prejudiciniai klausimai

                  1.

                  Ar pagal 1993 m. balandžio 5 d. Tarybos direktyvą 93/13/EEB dėl nesąžiningų sąlygų sutartyse su vartotojais, ypač jos 6 straipsnio 1 dalį ir 7 straipsnio 1 dalį, siekiant užtikrinti vartotojų ir naudotojų apsaugą ir laikytis ją įtvirtinančios Sąjungos jurisprudencijos, Sąjungos teisę atitinka tai, kad Tribunal Supremo savo 2019 m. sausio 23 d. sprendimuose Nr. 44–49 kaip vienareikšmį kriterijų nustato, jog su vartotojais sudaromose hipoteka užtikrintos paskolos sutartyse nesąžininga yra tokia sąlyga, dėl kurios nebuvo derėtasi ir kurioje nustatyta, kad visas hipotekos paskolos sandorio sudarymo išlaidas turi padengti skolininkas, paskirstant įvairias pagal minėtą nesąžiningą ir negaliojančia pripažintą sąlygą numatytas sumas skolinančiajam bankui ir besiskolinančiajam vartotojui, kad būtų apribotas nepagrįstai išmokėtų sumų grąžinimas taikant nacionalinės teisės aktus?
                  Ar pagal 1993 m. balandžio 5 d. Tarybos direktyvą 93/13/EEB dėl nesąžiningų sąlygų sutartyse su vartotojais, ypač jos 6 straipsnio 1 dalį ir 7 straipsnio 1 dalį, siekiant užtikrinti vartotojų bei naudotojų apsaugą ir laikytis ją įtvirtinančios Sąjungos jurisprudencijos, Sąjungos teisę atitinka tai, kad Tribunal Supremo integruotai aiškina dėl nesąžiningumo negaliojančią sąlygą, kai jos panaikinimas ir šio panaikinimo padariniai nedaro poveikio hipoteka užtikrintos paskolos sutarties tolesniam vykdymui?

                  2.

                  Taip pat ar, atsižvelgiant į Ley de Enjuiciamiento Civil (Civilinio proceso kodeksas, toliau – LEC) 394 straipsnį, kuriame nustatytas objektyvus bylinėjimosi išlaidų priteisimo kriterijus, tuo atveju, kai galima pripažinti, kad panaikinus nesąžiningą sąlygą dėl išlaidų, tai lemia pirmiau minėtą išlaidų paskirstymą, ar tai reiškia Europos Sąjungos teisėje įtvirtintų veiksmingumo ir neprivalomumo principų pažeidimą, jeigu sprendime nurodoma, kad reikalavimai patenkinami iš dalies, ir ar galima aiškinti, kad tai sukelia atvirkštinį atgrasantį poveikį, dėl kurio neužtikrinama vartotojų ir naudotojų teisėtų interesų apsauga?


title: Byla C-527/19: 2019 m. liepos 9 d. Juzgado de Primera Instancia e Instrucción no 6 de Ceuta (Ispanija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje HG ir IH/Bankia S.A.

text:
               9.12.2019

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 413/21

      2019 m. liepos 9 d. Juzgado de Primera Instancia e Instrucción no 6 de Ceuta (Ispanija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje HG ir IH/Bankia S.A.
      (Byla C-527/19)
      (2019/C 413/24)
      Proceso kalba: ispanų

         Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas

      Juzgado de Primera Instancia e Instrucción no 6 de Ceuta

         Šalys pagrindinėje byloje

         Ieškovės: HG ir IH

         Atsakovė: Bankia S.A.

         Prejudiciniai klausimai

                  1.

                  Ar pagal 1993 m. balandžio 5 d. Tarybos direktyvą 93/13/EEB dėl nesąžiningų sąlygų sutartyse su vartotojais (1), ypač jos 6 straipsnio 1 dalį ir 7 straipsnio 1 dalį, siekiant užtikrinti vartotojų ir naudotojų apsaugą ir laikytis ją įtvirtinančios Sąjungos jurisprudencijos, Sąjungos teisę atitinka tai, kad Tribunal Supremo savo 2019 m. sausio 23 d. sprendimuose Nr. 44–49 kaip vienareikšmį kriterijų nustato, jog su vartotojais sudaromose hipoteka užtikrintos paskolos sutartyse nesąžininga yra tokia sąlyga, dėl kurios nebuvo derėtasi ir kurioje nustatyta, kad visas hipotekos paskolos sandorio sudarymo išlaidas turi padengti skolininkas, paskirstant įvairias pagal minėtą nesąžiningą ir negaliojančia pripažintą sąlygą numatytas sumas skolinančiajam bankui ir besiskolinančiajam vartotojui, kad būtų apribotas nepagrįstai išmokėtų sumų grąžinimas taikant nacionalinės teisės aktus?
                  Ar pagal 1993 m. balandžio 5 d. Tarybos direktyvą 93/13/EEB dėl nesąžiningų sąlygų sutartyse su vartotojais, ypač jos 6 straipsnio 1 dalį ir 7 straipsnio 1 dalį, siekiant užtikrinti vartotojų bei naudotojų apsaugą ir laikytis ją įtvirtinančios Sąjungos jurisprudencijos, Sąjungos teisę atitinka tai, kad Tribunal Supremo integruotai aiškina dėl nesąžiningumo negaliojančią sąlygą, kai jos panaikinimas ir šio panaikinimo padariniai nedaro poveikio hipoteka užtikrintos paskolos sutarties tolesniam vykdymui?

                  2.

                  Taip pat ar, atsižvelgiant į Ley de Enjuiciamiento Civil (Civilinio proceso kodeksas, toliau – LEC) 394 straipsnį, kuriame nustatytas objektyvus bylinėjimosi išlaidų priteisimo kriterijus, tuo atveju, kai galima pripažinti, kad panaikinus nesąžiningą sąlygą dėl išlaidų, tai lemia pirma minėtą išlaidų paskirstymą, ar tai reiškia Europos Sąjungos teisėje įtvirtintų veiksmingumo ir neprivalomumo principų pažeidimą, jeigu sprendime nurodoma, kad reikalavimai patenkinami iš dalies, ir ar galima aiškinti, kad tai sukelia atvirkštinį atgrasantį poveikį, dėl kurio neužtikrinama vartotojų ir naudotojų teisėtų interesų apsauga?

         (1)  OL L 95, 1993, p. 29; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 15 sk., 2 t., p. 288.


title: Byla C-582/19 P: 2019 m. liepos 30 d. Holzer y Cia, SA de CV pateiktas apeliacinis skundas dėl 2019 m. gegužės 23 d. Bendrojo Teismo (penktoji kolegija) priimto sprendimo sujungtose bylose T-3/18 ir T-4/18 Holzer y Cia/EUIPO - Annco

text:
               9.12.2019

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 413/22

      2019 m. liepos 30 d. Holzer y Cia, SA de CV pateiktas apeliacinis skundas dėl 2019 m. gegužės 23 d. Bendrojo Teismo (penktoji kolegija) priimto sprendimo sujungtose bylose T-3/18 ir T-4/18 Holzer y Cia/EUIPO - Annco
      (Byla C-582/19 P)
      (2019/C 413/25)
      Proceso kalba: anglų

         Šalys

         Apeliantė: Holzer y Cia, SA de CV, atstovaujama abogado N.A. Fernández Fernández-Pacheco

         Kitos proceso šalys: Europos Sąjungos intelektinės nuosavybės tarnyba, Annco, Inc.

      2019 m. spalio 22 d. nutartimi Teisingumo Teismas (prašymus priimti apeliacinį skundą nagrinėjanti kolegija) nusprendė, kad apeliacinis skundas nepriimtinas ir kad Holzer y Cia, SA de CV turi padengti savo bylinėjimosi išlaidas.


title: Byla C-591/19 P: 2019 m. rugpjūčio 1 d. Europos Komisijos pateiktas apeliacinis skundas dėl 2019 m. birželio 11 d. Bendrojo Teismo (penktoji kolegija) priimto sprendimo byloje T-138/18 De Esteban Alonso/Komisija

text:
               9.12.2019

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 413/23

      2019 m. rugpjūčio 1 d. Europos Komisijos pateiktas apeliacinis skundas dėl 2019 m. birželio 11 d. Bendrojo Teismo (penktoji kolegija) priimto sprendimo byloje T-138/18 De Esteban Alonso/Komisija
      (Byla C-591/19 P)
      (2019/C 413/26)
      Proceso kalba: prancūzų

         Šalys

         Apeliantė: Europos Komisija, atstovaujama B. Mongin ir J. Baquero Cruz

         Kita proceso šalis: Fernando De Esteban Alonso

         Apeliantės reikalavimai

                  —

                  panaikinti 2019 m. birželio 11 sprendimą (T-138/18),

                  —

                  atmesti pirmojoje instancijoje pareikštą ieškinį,

                  —

                  priteisti iš F. De Esteban visas bylinėjimosi abiejose instancijose išlaidas.

         Apeliacinio skundo pagrindai ir pagrindiniai argumentai

      Pateikdama pirmąjį apeliacinio skundo pagrindą, grindžiamą klaida, padaryta teisiškai kvalifikuojant veikas pagal Komisijos sprendimo Nr. 1999/396 4 straipsnį, Komisija teigia, kad Bendrasis Teismas neturėjo padaryti išvados, jog F. De Esteban turi būti „prilygintas“ asmenims, kurių pavardės nurodytos rašte, kurį 2003 m. kovo 19 d. OLAF nusiuntė Prancūzijos valdžios institucijoms, arba bent jau laikomas asmeniškai dalyvavusiu vykdant veikas, kai suinteresuotasis asmuo nepriklauso nė vienai iš šių kategorijų.
      Antrasis pagrindas grindžiamas tuo, kad buvo klaidingai teisiškai aiškinama Reglamento Nr. 1073/1999 9 straipsnio 4 dalis, pagal kurią gavusios OLAF ataskaitą institucijos turi imtis „tokių veiksmų, konkrečiai - drausminių ar teisinių, kokių reikalauja tokių tyrimų rezultatai“. Komisija mano, kad ši nuostata negali būti aiškinama a contrario, kaip ribojanti diskreciją, kurią ji turi gindama Sąjungos interesus ir visų pirma kaip draudžianti jai būti civiline šalimi ir pateikti skundą nacionalinėms valdžios institucijoms, kai ji mano, kad to reikia atsižvelgdama į turimą informaciją, įskaitant etapu iki galimos OLAF ataskaitos parengimo.
      Pateikdama papildomą trečiąjį pagrindą Komisija teigia, kad Bendrasis Teismas negalėjo patenkinti ieškinio dėl žalos atlyginimo, nesant priežastinio ryšio. Bendrasis Teismas nepagrįstai nukrypo nuo savo jurisprudencijos, pagal kurią nėra pakankamai tiesioginio priežastinio ryšio tarp OLAF informacijos perdavimo nacionalinėms valdžios institucijoms ir tariamai patirtos žalos.


title: Byla C-613/19 P: 2019 m. rugpjūčio 14 d. Dr. Ing. h.c. F. Porsche AG pateiktas apeliacinis skundas dėl 2019 m. birželio 6 d. Bendrojo Teismo (trečioji kolegija) priimto sprendimo byloje T-209/18 Dr. Ing. h.c. F. Porsche AG/Europos Sąjungos intelektinės nuosavybės tarnyba (EUIPO)

text:
               9.12.2019

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 413/23

      2019 m. rugpjūčio 14 d. Dr. Ing. h.c. F. Porsche AG pateiktas apeliacinis skundas dėl 2019 m. birželio 6 d. Bendrojo Teismo (trečioji kolegija) priimto sprendimo byloje T-209/18 Dr. Ing. h.c. F. Porsche AG/Europos Sąjungos intelektinės nuosavybės tarnyba (EUIPO)
      (Byla C-613/19 P)
      (2019/C 413/27)
      Proceso kalba: vokiečių

         Šalys

         Apeliantė: Dr. Ing. h.c. F. Porsche AG, atstovaujama advokato C. Klawitter

         Kita proceso šalis: Europos Sąjungos intelektinės nuosavybės tarnyba (EUIPO)
      2019 m. spalio 24 d. nutartimi Europos Sąjungos Teisingumo Teismas (prašymus priimti apeliacinį skundą nagrinėjanti kolegija) nutarė, kad apeliacinis skundas nepriimamas nagrinėti ir kad apeliantė padengia savo bylinėjimosi išlaidas.


title: Byla C-614/19 P: 2019 m. rugpjūčio 14 d. Dr. Ing. h.c. F. Porsche AG pateiktas apeliacinis skundas dėl 2019 m. birželio 6 d. Bendrojo Teismo (trečioji kolegija) priimto sprendimo byloje T-210/18 Dr. Ing. h.c. F. Porsche AG/Europos Sąjungos intelektinės nuosavybės tarnyba (EUIPO)

text:
               9.12.2019

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 413/24

      2019 m. rugpjūčio 14 d. Dr. Ing. h.c. F. Porsche AG pateiktas apeliacinis skundas dėl 2019 m. birželio 6 d. Bendrojo Teismo (trečioji kolegija) priimto sprendimo byloje T-210/18 Dr. Ing. h.c. F. Porsche AG/Europos Sąjungos intelektinės nuosavybės tarnyba (EUIPO)
      (Byla C-614/19 P)
      (2019/C 413/28)
      Proceso kalba: vokiečių

         Šalys

         Apeliantė: Dr. Ing. h.c. F. Porsche AG, atstovaujama advokato C. Klawitter

         Kita proceso šalis: Europos Sąjungos intelektinės nuosavybės tarnyba (EUIPO)
      2019 m. spalio 24 d. nutartimi Europos Sąjungos Teisingumo Teismas (prašymus priimti apeliacinį skundą nagrinėjanti kolegija) nutarė, kad apeliacinis skundas nepriimamas nagrinėti ir kad apeliantė padengia savo bylinėjimosi išlaidas.


title: Byla C-618/19: 2019 m. rugpjūčio 16 d. Consiglio di Stato (Italija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje Ge.Fi.L. - Gestione Fiscalità Locale SpA/Regione Campania

text:
               9.12.2019

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 413/24

      2019 m. rugpjūčio 16 d. Consiglio di Stato (Italija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje Ge.Fi.L. - Gestione Fiscalità Locale SpA/Regione Campania
      (Byla C-618/19)
      (2019/C 413/29)
      Proceso kalba: italų

         Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas

      Consiglio di Stato

         Šalys pagrindinėje byloje

         Ieškovė: Ge.Fi.L. - Gestione Fiscalità Locale SpA

         Atsakovas: Regione Campania

         Prejudicinis klausimas

      Ar [Europos Sąjungos] teisei ir, visų pirma, laisvo paslaugų judėjimo ir viešojo paslaugų pirkimo procedūrų atvėrimo didesnei konkurencijai principams prieštarauja regiono teisės nuostata - 2014 m. rugpjūčio 7 d. Kampanijos regiono įstatymo Nr. 16 1 straipsnio 121 punktas, pagal kurį galima neskelbiant viešojo pirkimo procedūros Kampanijos regiono transporto priemonės mokesčio administravimo paslaugų teikimo sutartį sudaryti tiesiogiai su ACI [Automobile club d‘Italia]?


title: Byla C-649/19: 2019 m. rugsėjo 3 d. Spetsializiran nakazatelen sad (Bulgarija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą baudžiamojoje byloje prieš IR

text:
               9.12.2019

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 413/25

      2019 m. rugsėjo 3 d. Spetsializiran nakazatelen sad (Bulgarija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą baudžiamojoje byloje prieš IR
      (Byla C-649/19)
      (2019/C 413/30)
      Proceso kalba: bulgarų

         Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas

      Spetsializiran nakazatelen sad

         Šalis pagrindinėje baudžiamojoje byloje

      IR

         Prejudiciniai klausimai

      Ar Direktyvos 2012/13 (1) 4 straipsnyje (visų pirma 4 straipsnio 3 dalyje), 6 straipsnio 2 dalyje ir 7 straipsnio 1 dalyje numatytos kaltinamojo teisės suteikiamos pagal Europos arešto orderį suimtam kaltinamajam?
      Jei į pirmąjį klausimą būtų atsakyta teigiamai: ar Pagrindų sprendimo 2002/584 8 straipsnį reikia aiškinti taip, kad pagal jį leidžiama daryti Europos arešto orderio turinio pakeitimą, susijusį su priede nustatyta forma, visų pirma į šią formą įterpti naują tekstą dėl prašomo perduoti asmens teisės apskųsti nacionalinį arešto orderį ir Europos arešto orderį išduodančiosios valstybės narės teisminėms institucijoms?
      Jei į antrąjį klausimą būtų atsakyta neigiamai: ar su Pagrindų sprendimo 2002/584/TVR 12 konstatuojamąja dalimi ir 1 straipsnio 3 dalimi, Direktyvos 2012/13/ES 4 straipsniu, 6 straipsnio 2 dalimi ir 7 straipsnio 1 dalimi bei Chartijos 6 ir 47 straipsniais suderinama tai, kad Europos arešto orderis išduodamas tiksliai laikantis priede nustatytos formos reikalavimų (t. y. prašomo perduoti asmens neinformuojant apie teises, kuriomis jis gali remtis išduodančiojoje teisminėje institucijoje), o išduodančioji teisminė institucija, sužinojusi apie asmens suėmimą, nedelsdama jį informuoja apie jo teises ir jam atsiunčia atitinkamus dokumentus?
      Ar tuo atveju, jei nėra jokios kitos teisinės priemonės užtikrinti pagal Europos arešto orderį suimto asmens teises pagal Direktyvos 2012/13/ES 4 straipsnį, visų pirma 4 straipsnio 3 dalį, 6 straipsnio 2 dalį ir 7 straipsnio 1 dalį, galioja Pagrindų sprendimas 2002/584?

         (1)  Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2012/13/ЕS dėl teisės į informaciją baudžiamajame procese (OL L 142, 2012, p. 1).


title: Byla C-674/19: 2019 m. rugsėjo 10 d. Lietuvos vyriausiojo administracinio teismo (Lietuva) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje UAB „Skonis ir kvapas“ prieš Muitinės departamentą prie Lietuvos Respublikos finansų ministerijos

text:
               9.12.2019

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 413/26

      2019 m. rugsėjo 10 d. Lietuvos vyriausiojo administracinio teismo (Lietuva) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje UAB „Skonis ir kvapas“ prieš Muitinės departamentą prie Lietuvos Respublikos finansų ministerijos
      (Byla C-674/19)
      (2019/C 413/31)
      Proceso kalba: lietuvių

         Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas

      Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas

         Šalys pagrindinėje byloje

         Pareiškėja: UAB „Skonis ir kvapas“

         Atsakovas: Muitinės departamentas prie Lietuvos Respublikos finansų ministerijos

         Prejudiciniai klausimai

                  1)

                  Ar 2011 m. birželio 21 d. Tarybos direktyvos 2011/64/ES (1) dėl akcizų, taikomų apdorotam tabakui, struktūros ir tarifų 2 straipsnio 2 dalis turi būti aiškinama taip, kad vandens pypkių tabakas, koks yra nagrinėjamas šioje byloje (t. y. kurį sudaro tabakas (iki 24 proc.), cukraus sirupas, glicerinas, aromatinės medžiagos ir konservantas) laikytinas „iš dalies pagamintas ne iš tabako, bet iš kitų medžiagų“ šios nuostatos taikymo tikslais?

                  2)

                  Ar Direktyvos 2011/64/ES 5 straipsnio 1 dalis, įskaitant atvejus, kai ji skaitoma kartu su šios direktyvos 2 straipsnio 2 dalimi, turi būti aiškinama taip, kad, kai skirtame rūkyti mišinyje – vandens pypkių tabake (nagrinėjamu atveju – ginčo produkte) – esantis tabakas atitinka Direktyvos 2011/64/ES 5 straipsnio 1 dalyje nurodytus kriterijus, visas toks mišinys laikytinas rūkomuoju tabaku, neatsižvelgiant į kitas jame esančias medžiagas?

                  3)

                  Neigiamai atsakius į antrąjį klausimą, ar Direktyvos 2011/64/ES 2 straipsnio 2 dalis ir (ar) 5 straipsnio 1 dalis turi būti aiškinama taip, kad rūkomuoju tabaku šios direktyvos taikymo tikslais laikomas visas toks, koks yra nagrinėjamas šioje byloje, ginčo produktas, pagamintas sumaišius susmulkintą tabaką su kitomis skystomis ir įprastai smulkiomis medžiagomis (cukraus sirupu, glicerinu, aromatinėmis medžiagomis ir konservantu)?

                  4)

                  Neigiamai atsakius į antrąjį klausimą ir teigiamai atsakius į pirmąjį bei trečiąjį klausimus, ar 1987 m. liepos 23 d. Tarybos reglamento (EEB) Nr. 2658/87 (2) dėl tarifų ir statistinės nomenklatūros bei dėl Bendrojo muitų tarifo, iš dalies pakeisto 2011 m. rugsėjo 27 d. Komisijos įgyvendinimo reglamentu (ES) Nr. 1006/2011, 2012 m. spalio 9 d. Komisijos įgyvendinimo reglamentu (ES) Nr. 927/2012, 2013 m. spalio 4 d. Komisijos įgyvendinimo reglamentu (ES) Nr. 1001/2013 ir 2014 m. spalio 16 d. Komisijos įgyvendinimo reglamentu (ES) Nr. 1101/2014, I priede pateiktos Kombinuotosios nomenklatūros nuostatos dėl 2403 pozicijos turi būti aiškinamos taip, kad „tabako pakaitalais“ nelaikomos tokios vandens pypkių tabako sudedamosios medžiagos, kaip (1) cukraus sirupas, (2) aromatinės medžiagos ir (ar) (3) glicerinas?

         (1)  OL 2011, L 176, p. 24.

         (2)  OL 1987, L 256, p. 1, specialusis leidimas lietuvių kalba: skyrius 02 tomas 002 p. 382.


title: Byla C-673/19: 2019 m. rugsėjo 11 d. Raad van State (Nyderlandai) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje M, A, Staatssecretaris van Justitie en Veiligheid, kitos šalys: Staatssecretaris van Justitie en Veiligheid, T

text:
               16.12.2019

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 423/21

      2019 m. rugsėjo 11 d. Raad van State (Nyderlandai) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje M, A, Staatssecretaris van Justitie en Veiligheid, kitos šalys: Staatssecretaris van Justitie en Veiligheid, T
      (Byla C-673/19)
      (2019/C 423/26)
      Proceso kalba: nyderlandų

         Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas

      Raad van State

         Šalys pagrindinėje byloje

         Apeliantai: M, A, Staatssecretaris van Justitie en Veiligheid

         Kitos apeliacinio proceso šalys: Staatssecretaris van Justitie en Veiligheid, T

         Prejudicinis klausimas

      Ar pagal 2008 m. gruodžio 16 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvą 2008/115/ES dėl bendrų nelegaliai esančių trečiųjų šalių piliečių grąžinimo standartų ir tvarkos valstybėse narėse (OL L 348, 2008) (1), visų pirma jos 3, 4, 6 ir 15 straipsnius, draudžiama remiantis nacionalinės teisės nuostatomis sulaikyti užsienietį, kuriam kitoje Sąjungos valstybėje narėje suteikta tarptautinė apsauga, siekiant jį išsiųsti į šią kitą valstybę narę, kai pirmiausia iš jo buvo pareikalauta išvykti į šios valstybės narės teritoriją, tačiau sprendimas grąžinti galiausiai nebuvo priimtas?

         (1)  p. 98.


title: Byla C-332/18 P: 2019 m. gruodžio 11 d. Teisingumo Teismo (aštuntoji kolegija) sprendimas byloje Mytilinaios Anonymos Etairi – Omilos Epicheiriseon,buvusi Alouminion tis Ellados VEAE/Europos Komisija, Dimosia Epicheirisi Ilektrismou AE (DEI) (Apeliacinis skundas – Valstybės pagalba – Aliuminio gamyba – Sutartimi suteiktas lengvatinis elektros tiekimo tarifas – Sprendimas, kuriuo pagalba pripažinta nesuderinama su vidaus rinka – Sutarties nutraukimas – Sutarties nutraukimo sustabdymas teismo nutartimi dėl laikinųjų apsaugos priemonių – Sprendimas, kuriuo pagalba pripažinta neteisėta)

text:
               17.2.2020

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 54/2

      2019 m. gruodžio 11 d. Teisingumo Teismo (aštuntoji kolegija) sprendimas byloje Mytilinaios Anonymos Etairi – Omilos Epicheiriseon,buvusi Alouminion tis Ellados VEAE/Europos Komisija, Dimosia Epicheirisi Ilektrismou AE (DEI)
      (Byla C-332/18 P) (1)

      (Apeliacinis skundas - Valstybės pagalba - Aliuminio gamyba - Sutartimi suteiktas lengvatinis elektros tiekimo tarifas - Sprendimas, kuriuo pagalba pripažinta nesuderinama su vidaus rinka - Sutarties nutraukimas - Sutarties nutraukimo sustabdymas teismo nutartimi dėl laikinųjų apsaugos priemonių - Sprendimas, kuriuo pagalba pripažinta neteisėta)
      (2020/C 54/02)
      Proceso kalba: graikų

         Šalys

         Apeliantė: Mytilinaios Anonymos Etairia – Omilos Epicheiriseon, buvusi Alouminion tis Ellados VEAE, atstovaujama dikigoroi N. Korogiannakis, N. Keramidas, E. Chrysafis, D. Diakopoulos ir A. Komninos bei Rechtsanwalt K. Struckmann

         Kitos proceso šalys: Europos Komisija, atstovaujama A. Bouchagiar ir E. Gippini Fournier; Dimosia Epicheirisi Ilektrismou AE (DEI), atstovaujama avocats E. Bourtzalas ir D. Waelbroeck bei dikigoroi C. Synodinos, H. Tagaras, E. Salaka

         Rezoliucinė dalis

                  1.

                  Atmesti apeliacinį skundą.

                  2.

                  Mytilinaios Anonymos Etairia – Omilos Epicheiriseon padengia bylinėjimosi išlaidas.

         (1)  OL C 285, 2018 8 13.


title: Byla C-376/18: 2019 m. gruodžio 12 d. Teisingumo Teismo (penktoji kolegija) sprendimas byloje (Najvyšší súd Slovenskej republiky (Slovakija) prašymas priimti prejudicinį sprendimą) Slovenské elektrárne a.s./Úrad pre vybrané hospodárske subjekty, buvusi Daňový úrad pre vybrané daňové subjekty (Prašymas priimti prejudicinį sprendimą – Priimtinumas – Elektros energijos vidaus rinkos bendrosios taisyklės – Direktyva 2009/72/EB – Taikymo sritis – 3 straipsnis – Tikslai – Nediskriminavimo principas – Specialus mokestis, taikomas subjektų, turinčių leidimą vykdyti veiklą reguliuojamuose sektoriuose, pajamoms – Elektros energijos sektorius)

text:
               17.2.2020

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 54/3

      2019 m. gruodžio 12 d. Teisingumo Teismo (penktoji kolegija) sprendimas byloje (Najvyšší súd Slovenskej republiky (Slovakija) prašymas priimti prejudicinį sprendimą) Slovenské elektrárne a.s./Úrad pre vybrané hospodárske subjekty, buvusi Daňový úrad pre vybrané daňové subjekty
      (Byla C-376/18) (1)

      (Prašymas priimti prejudicinį sprendimą - Priimtinumas - Elektros energijos vidaus rinkos bendrosios taisyklės - Direktyva 2009/72/EB - Taikymo sritis - 3 straipsnis - Tikslai - Nediskriminavimo principas - Specialus mokestis, taikomas subjektų, turinčių leidimą vykdyti veiklą reguliuojamuose sektoriuose, pajamoms - Elektros energijos sektorius)
      (2020/C 54/03)
      Proceso kalba: slovakų

         Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas

      Najvyšší súd Slovenskej republiky

         Šalys pagrindinėje byloje

      Pareiškėja: Slovenské elektrárne a.s.

         Kita proceso šalis: Úrad pre vybrané hospodárske subjekty, buvusi Daňový úrad pre vybrané daňové subjekty

         Rezoliucinė dalis

      2009 m. liepos 13 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2009/72/EB dėl elektros energijos vidaus rinkos bendrųjų taisyklių, panaikinanti Direktyvą 2003/54/EB, visų pirma jos 3 straipsnio 1–3 ir 10 dalys, turi būti aiškinamos kaip nedraudžiančios nacionalinės teisės normų, kuriose nustatytas specialus mokestis, taikomas pajamoms, kurias įmonės gauna pagal viešosios valdžios institucijos išduotą leidimą įvairiuose reguliuojamos veiklos sektoriuose vykdydamos veiklą tiek nacionaliniu lygmeniu, tiek užsienyje, įskaitant įmones, kurios turi kompetentingos nacionalinės reguliavimo institucijos išduotą leidimą tiekti elektros energiją.

         (1)  OL C 285, 2018 8 13.


title: Byla C-380/18: 2019 m. gruodžio 12 d. Teisingumo Teismo (pirmoji kolegija) sprendimas byloje (Raad van State (Nyderlandai) prašymas priimti prejudicinį sprendimą) Staatssecretaris van Justitie en Veiligheid/E.P. (Prašymas priimti prejudicinį sprendimą – Sienų kontrolė, prieglobstis ir imigracija – Reglamentas (ES) 2016/399 – Taisyklių, reglamentuojančių asmenų judėjimą per sienas, Sąjungos kodeksas (Šengeno sienų kodeksas) – 6 straipsnis – Trečiųjų šalių piliečių atvykimo sąlygos – Sąvoka „grėsmė viešajai tvarkai“ – Sprendimas grąžinti neteisėtai šalyje esantį trečiosios šalies pilietį)

text:
               17.2.2020

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 54/3

      2019 m. gruodžio 12 d. Teisingumo Teismo (pirmoji kolegija) sprendimas byloje (Raad van State (Nyderlandai) prašymas priimti prejudicinį sprendimą) Staatssecretaris van Justitie en Veiligheid/E.P.
      (Byla C-380/18) (1)

      (Prašymas priimti prejudicinį sprendimą - Sienų kontrolė, prieglobstis ir imigracija - Reglamentas (ES) 2016/399 - Taisyklių, reglamentuojančių asmenų judėjimą per sienas, Sąjungos kodeksas (Šengeno sienų kodeksas) - 6 straipsnis - Trečiųjų šalių piliečių atvykimo sąlygos - Sąvoka „grėsmė viešajai tvarkai“ - Sprendimas grąžinti neteisėtai šalyje esantį trečiosios šalies pilietį)
      (2020/C 54/04)
      Proceso kalba: nyderlandų

         Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas

      Raad van State

         Šalys pagrindinėje byloje

      Apeliantas: Staatssecretaris van Justitie en Veiligheid

         Kita apeliacinio proceso šalis: E.P.

         Rezoliucinė dalis

      2016 m. kovo 9 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamento (ES) 2016/399 dėl taisyklių, reglamentuojančių asmenų judėjimą per sienas, Sąjungos kodekso (Šengeno sienų kodeksas) 6 straipsnio 1 dalies e punktą reikia aiškinti kaip nedraudžiantį nacionalinės praktikos, pagal kurią kompetentingos institucijos gali priimti sprendimą grąžinti trečiosios šalies pilietį, kuriam netaikoma pareiga turėti vizą ir kuris trumpalaikio buvimo tikslais yra valstybių narių teritorijoje, dėl to, kad jis laikomas keliančiu grėsmę viešajai tvarkai, nes įtariamas padaręs nusikalstamą veiką, jeigu tokia praktika taikoma tik tuomet, kai, pirma, ši veika yra pakankamai sunki, atsižvelgiant į jos pobūdį ir už ją numatytą bausmę, kad būtų galima pateisinti nedelsiamą šio piliečio buvimo valstybių narių teritorijoje nutraukimą, ir, antra, institucijos turi neprieštaringų, objektyvių ir tikslių duomenų, patvirtinančiųjų jų įtarimus, o tai turi patikrinti prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas.

         (1)  OL C 294, 2018 8 20.


title: Byla C-433/18: 2019 m. gruodžio 12 d. Teisingumo Teismo (pirmoji kolegija) sprendimas byloje (Korkein oikeus (Suomija) prašymas priimti prejudicinį sprendimą) ML/Aktiva Finants OÜ (Prašymas priimti prejudicinį sprendimą – Reglamentas (EB) Nr. 44/2001 – Jurisdikcija ir teismo sprendimų civilinėse ir komercinėse bylose pripažinimas ir vykdymas – Reikalavimas užtikrinti rungimosi procesą ir veiksmingą teisių gynimo priemonę – Nacionalinio teismo nutartis, kuria paskelbtas vykdytinu kitos valstybės narės teismo sprendimas – Nacionalinė leidimo pateikti apeliacinį skundą procedūra)

text:
               17.2.2020

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 54/5

      2019 m. gruodžio 12 d. Teisingumo Teismo (pirmoji kolegija) sprendimas byloje (Korkein oikeus (Suomija) prašymas priimti prejudicinį sprendimą) ML/Aktiva Finants OÜ
      (Byla C-433/18) (1)

      (Prašymas priimti prejudicinį sprendimą - Reglamentas (EB) Nr. 44/2001 - Jurisdikcija ir teismo sprendimų civilinėse ir komercinėse bylose pripažinimas ir vykdymas - Reikalavimas užtikrinti rungimosi procesą ir veiksmingą teisių gynimo priemonę - Nacionalinio teismo nutartis, kuria paskelbtas vykdytinu kitos valstybės narės teismo sprendimas - Nacionalinė leidimo pateikti apeliacinį skundą procedūra)
      (2020/C 54/06)
      Proceso kalba: suomių

         Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas

      Korkein oikeus

         Šalys pagrindinėje byloje

         Ieškovas: ML
      Atsakovė: Aktiva Finants OÜ

         Rezoliucinė dalis

                  1.

                  2000 m. gruodžio 22 d. Tarybos reglamento (EB) Nr. 44/2001 dėl jurisdikcijos ir teismo sprendimų civilinėse ir komercinėse bylose pripažinimo ir vykdymo 43 straipsnio 1 dalį reikia aiškinti taip, kad pagal ją nedraudžiama leidimo toliau nagrinėti skundą procedūra, per kurią, pirma, apeliacinės instancijos teismas nusprendžia dėl tokio leidimo suteikimo, remdamasis pirmojoje instancijoje priimta nutartimi, jam pateiktu skundu, atsakovo pastabomis, jeigu jų pateikta, ir prireikus atsižvelgdamas į kitus bylos duomenis, ir, antra, leidimas toliau nagrinėti skundą turi būti suteiktas, be kita ko, jeigu yra abejonių dėl skundžiamos nutarties teisingumo, jeigu neįmanoma įvertinti šios nutarties teisingumo neleidus toliau nagrinėti skundo arba yra kita svarbi priežastis suteikti leidimą toliau nagrinėti skundą.

                  2.

                  Reglamento Nr. 44/2001 43 straipsnio 3 dalį reikia aiškinti taip, kad pagal ją nedraudžiama skundo dėl nutarties, susijusios su prašymu paskelbti teismo sprendimą vykdytinu, nagrinėjimo procedūra, pagal kurią nereikalaujama, kad atsakovas būtų išklausytas prieš priimant jam palankų sprendimą.

         (1)  OL C 352, 2018 10 1.


title: Sujungtos bylos C-381/18 ir C-382/18: 2019 m. gruodžio 12 d. Teisingumo Teismo (pirmoji kolegija) sprendimas byloje (Raad van State (Nyderlandai) prašymas priimti prejudicinį sprendimą) G.S. (C-381/18), V.G. (C-382/18)/Staatssecretaris van Justitie en Veiligheid (Prašymas priimti prejudicinį sprendimą – Sienų kontrolė, prieglobstis ir imigracija – Imigracijos politika – Direktyva 2003/86/EB – Teisė į šeimos susijungimą – Sąlygos, kurių reikalaujama siekiant pasinaudoti teise į šeimos susijungimą – Sąvoka „viešosios tvarkos interesai“ – Prašymo leisti šeimos nariui atvykti ir gyventi šalyje atmetimas – Šeimos nario leidimo gyventi šalyje panaikinimas arba atsisakymas jį atnaujinti)

text:
               17.2.2020

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 54/4

      2019 m. gruodžio 12 d. Teisingumo Teismo (pirmoji kolegija) sprendimas byloje (Raad van State (Nyderlandai) prašymas priimti prejudicinį sprendimą) G.S. (C-381/18), V.G. (C-382/18)/Staatssecretaris van Justitie en Veiligheid
      (Sujungtos bylos C-381/18 ir C-382/18) (1)

      (Prašymas priimti prejudicinį sprendimą - Sienų kontrolė, prieglobstis ir imigracija - Imigracijos politika - Direktyva 2003/86/EB - Teisė į šeimos susijungimą - Sąlygos, kurių reikalaujama siekiant pasinaudoti teise į šeimos susijungimą - Sąvoka „viešosios tvarkos interesai“ - Prašymo leisti šeimos nariui atvykti ir gyventi šalyje atmetimas - Šeimos nario leidimo gyventi šalyje panaikinimas arba atsisakymas jį atnaujinti)
      (2020/C 54/05)
      Proceso kalba: nyderlandų

         Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas

      Raad van State

         Šalys pagrindinėje byloje

         Apeliantai: G.S. (C-381/18), V.G. (C-382/18)
      Kita apeliacinio proceso šalis: Staatssecretaris van Justitie en Veiligheid

         Rezoliucinė dalis

                  1.

                  Teisingumo Teismas pagal SESV 267 straipsnį turi jurisdikciją aiškinti 2003 m. rugsėjo 22 d. Tarybos direktyvos 2003/86/EB dėl teisės į šeimos susijungimą 6 straipsnį esant tokiai situacijai, kai teismas turi nuspręsti dėl prašymo leisti atvykti ir gyventi šalyje trečiosios šalies piliečiui, kuris yra Sąjungos piliečio, nepasinaudojusio teise laisvai judėti, šeimos narys, jeigu pagal nacionalinę teisę ši nuostata pripažinta tiesiogiai ir besąlygiškai taikytina tokiai situacijai.

                  2.

                  Direktyvos 2003/86 6 straipsnio 1 ir 2 dalys turi būti aiškinamos kaip nedraudžiančios nacionalinės praktikos, pagal kurią kompetentingos institucijos viešosios tvarkos interesais gali, pirma, atmesti šia direktyva pagrįstą prašymą leisti atvykti į šalį ir gyventi joje dėl teistumo už nusikalstamą veiką per ankstesnį gyvenimo atitinkamos valstybės narės teritorijoje laikotarpį ir, antra, panaikinti šia direktyva pagrįstą leidimą gyventi arba atsisakyti jį atnaujinti, kai pareiškėjui buvo skirta pakankamai griežta bausmė, palyginti su gyvenimo šalyje trukme, jeigu tokia praktika taikoma tik tuomet, kai pažeidimas, kuriuo grindžiamas konkretus teistumas už nusikalstamą veiką, yra pakankamai sunkus, kad būtų galima konstatuoti, jog būtina atmesti pareiškėjo gyvenimo atitinkamos valstybės narės teritorijoje galimybę, ir institucijos atlieka tos pačios direktyvos 17 straipsnyje numatytą individualų vertinimą, o tai turi patikrinti prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas.

         (1)  OL C 294, 2018 8 20.


title: Byla C-435/18: 2019 m. gruodžio 12 d. Teisingumo Teismo (penktoji kolegija) sprendimas byloje (Oberster Gerichtshof (Austrija) prašymas priimti prejudicinį sprendimą) Otis GmbH, Schindler Liegenschaftsverwaltung GmbH, Schindler Aufzüge und Fahrtreppen GmbH, Kone AG,Thyssenkrupp Aufzüge GmbH/Land Oberösterreich ir kt. (Prašymas priimti prejudicinį sprendimą – SESV 101 straipsnis – Kartelio padarytos žalos atlyginimas – Asmenų, kurie neveikia kaip tiekėjai ar pirkėjai kartelio paveiktoje rinkoje, teisė į žalos atlyginimą – Žala, patirta viešojo subjekto, teikusio paskolas lengvatinėmis sąlygomis, kad būtų galima įsigyti prekes, dėl kurių sudarytas kartelis)

text:
               17.2.2020

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 54/6

      2019 m. gruodžio 12 d. Teisingumo Teismo (penktoji kolegija) sprendimas byloje (Oberster Gerichtshof (Austrija) prašymas priimti prejudicinį sprendimą) Otis GmbH, Schindler Liegenschaftsverwaltung GmbH, Schindler Aufzüge und Fahrtreppen GmbH, Kone AG,Thyssenkrupp Aufzüge GmbH/Land Oberösterreich ir kt.
      (Byla C-435/18) (1)

      (Prašymas priimti prejudicinį sprendimą - SESV 101 straipsnis - Kartelio padarytos žalos atlyginimas - Asmenų, kurie neveikia kaip tiekėjai ar pirkėjai kartelio paveiktoje rinkoje, teisė į žalos atlyginimą - Žala, patirta viešojo subjekto, teikusio paskolas lengvatinėmis sąlygomis, kad būtų galima įsigyti prekes, dėl kurių sudarytas kartelis)
      (2020/C 54/07)
      Proceso kalba: vokiečių

         Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas

      Oberster Gerichtshof

         Šalys pagrindinėje byloje

      Kasatorės: Otis GmbH, Schindler Liegenschaftsverwaltung GmbH, Schindler Aufzüge und Fahrtreppen GmbH, Kone AG, Thyssenkrupp Aufzüge GmbH
      Kitos kasacinio proceso šalys: Land Oberösterreich, Gemeinnützige Wohnungsgenossenschaft „Lebensräume“ eingetragene GmbH, EBS Wohnungsgesellschaft mbH, WAG Wohnungsanlagen GmbH, WSG Gemeinnützige Wohn- und Siedlergemeinschaft reg.GmbH, Neue Heimat Oberösterreich Gemeinnützige Wohnungs- und SiedlungsgesmbH, BRW Gemeinnützige Wohnungs- und Siedlungsgenossenschaft „Baureform Wohnstätte“ eingetragene Gen.m.b.H., Gemeinnützige Wohnungs- und Siedlungsgenossenschaft „Familie“ eingetragene Gen.m.b.H., VLW Vereinigte Linzer Wohnungsgenossenschaften Gemeinnützige GmbH, Gemeinnützige Steyrer Wohn- und Siedlungs Genossenschaft „Styria“ reg.Gen.m.b.H., Innviertler Gemeinnützige Wohnungs- und Siedlungsgenossenschaft reg.Gen.m.b.H., Gemeinnützige Wohnungsgesellschaft der Stadt Steyr GmbH, Gemeinnützige Industrie-Wohnungsaktiengesellschaft, Gemeinnützige Siedlungsgesellschaft m.b.H. für den Bezirk Vöcklabruck, GEWOG Neues Heim Gemeinnützige Wohnungsgesellschaft m.b.H.

         Rezoliucinė dalis

      SESV 101 straipsnis turi būti aiškinamas taip, kad asmenys, kurie neveikia kaip tiekėjai ar pirkėjai kartelio paveiktoje rinkoje, tačiau rinkoje šioje siūlomų produktų pirkėjams teikė subsidijas skatinamųjų paskolų forma, gali reikalauti priteisti iš šiame kartelyje dalyvavusių įmonių žalą, kurią jie patyrė dėl to, kad šių subsidijų suma buvo didesnė, nei būtų buvusi, jei nebūtų buvę šio kartelio, ir jie negalėjo šio skirtumo panaudoti kitais pelningesniais tikslais.

         (1)  OL C 352, 2018 10 1.


title: Byla C-519/18: 2019 m. gruodžio 12 d. Teisingumo Teismo (penktoji kolegija) sprendimas byloje (Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság (Vengrija) prašymas priimti prejudicinį sprendimą) TB/Bevándorlási és Menekültügyi Hivatal (Prašymas priimti prejudicinį sprendimą – Imigracijos politika – Teisė į šeimos susijungimą – Direktyva 2003/86/EB – 10 straipsnio 2 dalis – Neprivaloma nuostata – Naudojimosi teise į šeimos susijungimą reikalavimai – Pabėgėlio šeimos narys, nenurodytas 4 straipsnyje – Sąvoka „išlaikomas asmuo“)

text:
               17.2.2020

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 54/7

      2019 m. gruodžio 12 d. Teisingumo Teismo (penktoji kolegija) sprendimas byloje (Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság (Vengrija) prašymas priimti prejudicinį sprendimą) TB/Bevándorlási és Menekültügyi Hivatal
      (Byla C-519/18) (1)

      (Prašymas priimti prejudicinį sprendimą - Imigracijos politika - Teisė į šeimos susijungimą - Direktyva 2003/86/EB - 10 straipsnio 2 dalis - Neprivaloma nuostata - Naudojimosi teise į šeimos susijungimą reikalavimai - Pabėgėlio šeimos narys, nenurodytas 4 straipsnyje - Sąvoka „išlaikomas asmuo“)
      (2020/C 54/09)
      Proceso kalba: vengrų

         Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas

      Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság

         Šalys pagrindinėje byloje

         Pareiškėjas: TB
      Atsakovė: Bevándorlási és Menekültügyi Hivatal

         Rezoliucinė dalis

      2003 m. rugsėjo 22 d. Tarybos direktyvos 2003/86/EB dėl teisės į šeimos susijungimą 10 straipsnio 2 dalį reikia aiškinti taip, kad pagal ją nedraudžiama valstybei narei leisti pabėgėlio seseriai susijungti su šeima, tik dėl to, kad ji dėl sveikatos būklės negali patenkinti savo poreikių, su sąlyga:

                  —

                  pirma, kad minėtas negalėjimas patenkinti poreikių būtų vertinamas atsižvelgiant į ypatingą pabėgėlių padėtį ir atskirai išnagrinėjus asmeninę situaciją ir visas svarbias aplinkybes, ir

                  —

                  antra, kad galima nustatyti, taip pat atsižvelgiant į ypatingą pabėgėlių padėtį ir atskirai išnagrinėjus asmeninę situaciją ir visas svarbias aplinkybes, kad atitinkamo asmens materialinę paramą iš tiesų užtikrina pabėgėlis arba kad pabėgėlis yra šeimos narys, labiausiai galintis užtikrinti reikalaujamą materialinę paramą.

         (1)  OL C 436, 2018 12 3.


title: Byla C-708/18: 2019 m. gruodžio 11 d. Teisingumo Teismo (trečioji kolegija) sprendimas byloje (Tribunalul București (Rumunija) prašymas priimti prejudicinį sprendimą) TK/Asociația de Proprietari bloc M5A-ScaraA (Prašymas priimti prejudicinį sprendimą – Fizinių asmenų apsauga tvarkant asmens duomenis – Europos Sąjungos pagrindinių teisių chartija – 7 ir 8 straipsniai – Direktyva 95/46/EB – 6 straipsnio 1 dalies c punktas ir 7 straipsnio f punktas – Asmens duomenų tvarkymo teisėtumas – Nacionalinės teisės aktai, pagal kuriuos leidžiamas vaizdo stebėjimas, siekiant užtikrinti asmenų, turto ir vertybių saugumą ir apsaugą ir įgyvendinti teisėtus interesus, negavus duomenų subjekto sutikimo – Vaizdo stebėjimo sistemos įrengimas bendrose gyvenamosios paskirties pastato erdvėse)

text:
               17.2.2020

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 54/8

      2019 m. gruodžio 11 d. Teisingumo Teismo (trečioji kolegija) sprendimas byloje (Tribunalul București (Rumunija) prašymas priimti prejudicinį sprendimą) TK/Asociația de Proprietari bloc M5A-ScaraA
      (Byla C-708/18) (1)

      (Prašymas priimti prejudicinį sprendimą - Fizinių asmenų apsauga tvarkant asmens duomenis - Europos Sąjungos pagrindinių teisių chartija - 7 ir 8 straipsniai - Direktyva 95/46/EB - 6 straipsnio 1 dalies c punktas ir 7 straipsnio f punktas - Asmens duomenų tvarkymo teisėtumas - Nacionalinės teisės aktai, pagal kuriuos leidžiamas vaizdo stebėjimas, siekiant užtikrinti asmenų, turto ir vertybių saugumą ir apsaugą ir įgyvendinti teisėtus interesus, negavus duomenų subjekto sutikimo - Vaizdo stebėjimo sistemos įrengimas bendrose gyvenamosios paskirties pastato erdvėse)
      (2020/C 54/10)
      Proceso kalba: rumunų

         Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas

      Tribunalul București

         Šalys pagrindinėje byloje

         Ieškovė: TK
      Atsakovė: Asociația de Proprietari bloc M5A-ScaraA

         Rezoliucinė dalis

      1995 m. spalio 24 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 95/46/EB dėl asmenų apsaugos tvarkant asmens duomenis ir dėl laisvo tokių duomenų judėjimo 6 straipsnio 1 dalies c punktas ir 7 straipsnio f punktas, siejami su Europos Sąjungos pagrindinių teisių chartijos 7 ir 8 straipsniais, turi būti aiškinami taip, kad jie nedraudžia nacionalinės teisės nuostatų, pagal kurias leidžiama sumontuoti vaizdo stebėjimo sistemą, kaip antai nagrinėjamą pagrindinėje byloje, kuri įrengiama gyvenamosios paskirties pastato bendrose erdvėse siekiant teisėtų interesų, t. y. užtikrinti asmenų ir turto saugumą ir apsaugą, negavus duomenų subjektų sutikimo, jeigu naudojant nagrinėjamą vaizdo stebėjimo sistemą atliekamas asmens duomenų tvarkymas tenkina minėto 7 straipsnio f punkte nustatytas sąlygas, o tai turi patikrinti prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas.

         (1)  OL C 65, 2019 2 18.


title: Byla C-783/18 P: 2019 m. gruodžio 12 d. Teisingumo Teismo (dešimtoji kolegija) sprendimas byloje Europos Sąjungos intelektinės nuosavybės tarnyba/Wajos GmbH (Apeliacinis skundas – Europos Sąjungos prekių ženklas – Reglamentas (EB) Nr. 207/2009 – 7 straipsnio 1 dalies b punktas – Absoliutus atmetimo pagrindas – Skiriamojo požymio neturintys prekių ženklai – Erdviniai prekių ženklai, kuriuos sudaro gaminio forma – Skiriamojo požymio vertinimo kriterijai – Pareiga motyvuoti – Konteinerio forma – Amfora)

text:
               17.2.2020

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 54/9

      2019 m. gruodžio 12 d. Teisingumo Teismo (dešimtoji kolegija) sprendimas byloje Europos Sąjungos intelektinės nuosavybės tarnyba/Wajos GmbH
      (Byla C-783/18 P) (1)

      (Apeliacinis skundas - Europos Sąjungos prekių ženklas - Reglamentas (EB) Nr. 207/2009 - 7 straipsnio 1 dalies b punktas - Absoliutus atmetimo pagrindas - Skiriamojo požymio neturintys prekių ženklai - Erdviniai prekių ženklai, kuriuos sudaro gaminio forma - Skiriamojo požymio vertinimo kriterijai - Pareiga motyvuoti - Konteinerio forma - Amfora)
      (2020/C 54/11)
      Proceso kalba: vokiečių

         Šalys

         Apeliantė: Europos Sąjungos intelektinės nuosavybės tarnyba, atstovaujama D. Hanf

         Kita proceso šalis: Wajos GmbH, atstovaujama Rechtsanwälte J. Schneiders, R. Krillke ir B. Schneiders

         Rezoliucinė dalis

                  1.

                  Atmesti apeliacinį skundą.

                  2.

                  Europos Sąjungos intelektinės nuosavybės tarnyba (EUIPO) padengia savo ir Wajos GmbH patirtas bylinėjimosi išlaidas.

         (1)  OL C 112, 2019 3 25.


title: Byla C-87/19: 2019 m. gruodžio 11 d. Teisingumo Teismo (devintoji kolegija) sprendimas byloje (Lietuvos vyriausiojo administracinio teismo (Lietuva) prašymas priimti prejudicinį sprendimą) TV Play Baltic AS/Lietuvos radijo ir televizijos komisija (Prašymas priimti prejudicinį sprendimą – Elektroninių ryšių tinklai ir paslaugos – Direktyva 2002/21/EB (Pagrindų direktyva) – 2 straipsnio m punktas – Elektroninių ryšių tinklo teikimas – Sąvoka – Direktyva 2002/22/EB (Universaliųjų paslaugų direktyva) – 31 straipsnio 1 dalis – Įpareigojimas transliuoti konkrečius radijo ar televizijos kanalus – Operatorius, siūlantis per palydovą transliuojamą kanalų paketą – Pagrįsti privalomojo programų siuntimo įpareigojimai – Sąlygos – Proporcingumas)

text:
               17.2.2020

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 54/10

      2019 m. gruodžio 11 d. Teisingumo Teismo (devintoji kolegija) sprendimas byloje (Lietuvos vyriausiojo administracinio teismo (Lietuva) prašymas priimti prejudicinį sprendimą) TV Play Baltic AS/Lietuvos radijo ir televizijos komisija
      (Byla C-87/19) (1)

      (Prašymas priimti prejudicinį sprendimą - Elektroninių ryšių tinklai ir paslaugos - Direktyva 2002/21/EB (Pagrindų direktyva) - 2 straipsnio m punktas - Elektroninių ryšių tinklo teikimas - Sąvoka - Direktyva 2002/22/EB (Universaliųjų paslaugų direktyva) - 31 straipsnio 1 dalis - Įpareigojimas transliuoti konkrečius radijo ar televizijos kanalus - Operatorius, siūlantis per palydovą transliuojamą kanalų paketą - Pagrįsti privalomojo programų siuntimo įpareigojimai - Sąlygos - Proporcingumas)
      (2020/C 54/12)
      Proceso kalba: lietuvių

         Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas

      Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas

         Šalys pagrindinėje byloje

      Pareiškėja: TV Play Baltic AS
      Atsakovė: Lietuvos radijo ir televizijos komisija
      dalyvaujant: VšĮ „Lietuvos nacionalinis radijas ir televizija“

         Rezoliucinė dalis

                  1.

                  2002 m. kovo 7 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 2002/21/EB dėl elektroninių ryšių tinklų ir paslaugų bendrosios reguliavimo sistemos (Pagrindų direktyva) 2 straipsnio m punktas turi būti aiškinamas taip, kad sąvoka „elektroninių ryšių tinklų teikimas“, kaip ji suprantama pagal šią nuostatą, neapima televizijos programų retransliavimo per tretiesiems asmenims priklausančius palydovinius tinklus veiklos.

                  2.

                  2002 m. kovo 7 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 2002/22/EB dėl universaliųjų paslaugų ir paslaugų gavėjų teisių, susijusių su elektroninių ryšių tinklais ir paslaugomis (Universaliųjų paslaugų direktyva), 31 straipsnio 1 dalis turi būti aiškinama taip, kad ja valstybėms narėms nedraudžiama nustatyti privalomojo televizijos programos siuntimo įpareigojimo įmonėms, kurios per tretiesiems asmenims priklausančius palydovinius tinklus retransliuoja sąlyginės prieigos sistema apsaugotas televizijos programas ir siūlo savo klientams televizijos programų paketus.

                  3.

                  SESV 56 straipsnis turi būti aiškinamas taip, kad juo valstybėms narėms nedraudžiama nustatyti privalomojo nemokamo televizijos kanalo siuntimo įpareigojimo įmonėms, kurios per tretiesiems asmenims priklausančius palydovinius tinklus retransliuoja sąlyginės prieigos sistema apsaugotas televizijos programas ir siūlo savo klientams televizijos programų paketus, jeigu, pirma, šis privalomojo programų siuntimo įpareigojimas leidžia televizijos programų transliavimo visomis priemonėmis galutinių gavėjų dideliam skaičiui arba didelei procentinei daliai žiūrėti kanalą, kuriam taikomas minėtas įpareigojimas, ir, antra, atsižvelgiama į operatoriaus, kuriam nustatyta toks privalomojo programų siuntimo įpareigojimas, teikiamų paslaugų galutinių paslaugų gavėjų geografinį pasiskirstymą, aplinkybę, kad operatorius tokį kanalą retransliuoja nekoduotą, ir aplinkybę, kad šį kanalą galima žiūrėti nemokamai internetu ir per antžeminės televizijos tinklą, o tai turi patikrinti prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas.

         (1)  OL C 155, 2019 5 6.


title: Sujungtos bylos C-566/19 PPU ir C-626/19 PPU: 2019 m. gruodžio 12 d. Teisingumo Teismo (pirmoji kolegija) sprendimas bylose (Cour d'appel, Rechtbank Amsterdam (Liuksemburgas, Nyderlandai) prašymai priimti prejudicinį sprendimą) dėl Europos arešto orderių, išduotų dėl JR (C-566/19 PPU), YC (C-626/19 PPU) (Prašymas priimti prejudicinį sprendimą – Prejudicinio sprendimo priėmimo skubos tvarka procedūra – Policijos ir teismų bendradarbiavimas baudžiamosiose bylose – Europos arešto orderis – Pagrindų sprendimas 2002/584/TVR – 6 straipsnio 1 dalis – Sąvoka „išduodančioji teisminė institucija – Kriterijai – Europos arešto orderis, valstybės narės prokuratūros išduotas baudžiamojo persekiojimo vykdymo tikslais)

text:
               17.2.2020

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 54/11

      2019 m. gruodžio 12 d. Teisingumo Teismo (pirmoji kolegija) sprendimas bylose (Cour d'appel, Rechtbank Amsterdam (Liuksemburgas, Nyderlandai) prašymai priimti prejudicinį sprendimą) dėl Europos arešto orderių, išduotų dėl JR (C-566/19 PPU), YC (C-626/19 PPU)
      (Sujungtos bylos C-566/19 PPU ir C-626/19 PPU) (1)

      (Prašymas priimti prejudicinį sprendimą - Prejudicinio sprendimo priėmimo skubos tvarka procedūra - Policijos ir teismų bendradarbiavimas baudžiamosiose bylose - Europos arešto orderis - Pagrindų sprendimas 2002/584/TVR - 6 straipsnio 1 dalis - Sąvoka „išduodančioji teisminė institucija - Kriterijai - Europos arešto orderis, valstybės narės prokuratūros išduotas baudžiamojo persekiojimo vykdymo tikslais)
      (2020/C 54/14)
      Proceso kalbos: prancūzų ir nyderlandų

         Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikę teismai

      Cour d'appel, Rechtbank Amsterdam

         Šalys pagrindinėje byloje

      JR (C-566/19 PPU), YC (C-626/19 PPU)

         Rezoliucinė dalis

      2002 m. birželio 13 d. Tarybos pagrindų sprendimo 2002/584/TVR dėl Europos arešto orderio ir perdavimo tarp valstybių narių tvarkos, iš dalies pakeisto 2009 m. vasario 26 d. Tarybos pamatiniu sprendimu 2009/299/TVR, 6 straipsnio 1 dalis turi būti aiškinama taip, kad sąvoka „išduodančioji teisminė institucija“, kaip ji suprantama pagal šią nuostatą, apima už valstybinio kaltinimo palaikymą atsakingus valstybės narės prokurorus, kuriems vadovauja ir kuriuos kontroliuoja jų tiesioginiai vadovai, jeigu jų statusas užtikrina jiems nepriklausomumą išduodant Europos arešto orderį, be kita ko, nuo vykdomosios valdžios.
      Pagrindų sprendimas 2002/584, iš dalies pakeistas Pamatiniu sprendimu 2009/299, turi būti aiškinamas taip, kad veiksmingos teisminės gynybos, garantuojamos asmeniui, kurio baudžiamojo persekiojimo tikslais yra išduotas Europos arešto orderis, reikalavimai yra įvykdyti, jei pagal išduodančiosios valstybės narės teisės aktus teismas šioje valstybėje narėje kontroliuoja šio orderio išdavimo sąlygas ir, be kita ko, jo proporcingumą.

         (1)  OL C 337, 2019 10 7.

         OL C 383, 2019 11 11.


title: Byla C-627/19 PPU: 2019 m. gruodžio 12 d. Teisingumo Teismo (pirmoji kolegija) sprendimas byloje (Rechtbank Amsterdam (Nyderlandai) prašymas priimti prejudicinį sprendimą) dėl Europos arešto orderio, išduoto dėl ZB (Prašymas priimti prejudicinį sprendimą – Prejudicinio sprendimo priėmimo skubos tvarka procedūra – Policijos ir teismų bendradarbiavimas baudžiamosiose bylose – Europos arešto orderis – Pagrindų sprendimas 2002/584/TVR – 6 straipsnio 1 dalis – Sąvoka „išduodančioji teisminė institucija“ – Kriterijai – Europos arešto orderis, valstybės narės prokuratūros išduotas bausmės vykdymo tikslu)

text:
               17.2.2020

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 54/13

      2019 m. gruodžio 12 d. Teisingumo Teismo (pirmoji kolegija) sprendimas byloje (Rechtbank Amsterdam (Nyderlandai) prašymas priimti prejudicinį sprendimą) dėl Europos arešto orderio, išduoto dėl ZB
      (Byla C-627/19 PPU) (1)

      (Prašymas priimti prejudicinį sprendimą - Prejudicinio sprendimo priėmimo skubos tvarka procedūra - Policijos ir teismų bendradarbiavimas baudžiamosiose bylose - Europos arešto orderis - Pagrindų sprendimas 2002/584/TVR - 6 straipsnio 1 dalis - Sąvoka „išduodančioji teisminė institucija“ - Kriterijai - Europos arešto orderis, valstybės narės prokuratūros išduotas bausmės vykdymo tikslu)
      (2020/C 54/16)
      Proceso kalba: nyderlandų

         Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas

      Rechtbank Amsterdam

         Šalis pagrindinėje byloje

      ZB

         Rezoliucinė dalis

      2002 m. birželio 13 d. Tarybos pagrindų sprendimas 2002/584/TVR dėl Europos arešto orderio ir perdavimo tarp valstybių narių tvarkos, iš dalies pakeistas 2009 m. vasario 26 d. Tarybos pagrindų sprendimu 2009/299/TVR, turi būti aiškinamas taip, kad jam neprieštarauja valstybės narės teisės aktas, pagal kurį, nors kompetencija išduoti Europos arešto orderį bausmės vykdymo tikslu suteikiama institucijai, kuri, dalyvaudama vykdant tos valstybės narės baudžiamąjį teisingumą, pati nėra teismas, nenumatyta, kad dėl šios institucijos sprendimo išduoti Europos arešto orderį teismui galima pateikti atskirą skundą.

         (1)  OL C 383, 2019 11 11.


title: Byla C-725/19: 2019 m. spalio 1 d. Judecătoria Sector 2 București (Rumunija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje IO/Impuls Leasing România IFN SA

text:
               17.2.2020

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 54/14

      2019 m. spalio 1 d. Judecătoria Sector 2 București (Rumunija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje IO/Impuls Leasing România IFN SA
      (Byla C-725/19)
      (2020/C 54/17)
      Proceso kalba: rumunų

         Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas

      Judecătoria Sector 2 București

         Šalys pagrindinėje byloje

         Pareiškėjas: IO
      Atsakovė: Impuls Leasing România IFN SA

         Prejudiciniai klausimai

      Ar Direktyva 93/13/EEB (1), atsižvelgiant į veiksmingumo principą, turi būti aiškinama taip, kad ja draudžiami tokie nacionalinės teisės aktai kaip Rumunijos galiojantys teisės aktai, susiję su prieštaravimo dėl priverstinio vykdymo priimtinumo sąlygomis, t. y. Codul de procedură civilă (Civilinio proceso kodeksas), iš dalies pakeisto Legea nr. 310/2018 (Įstatymas Nr. 310/2018), 713 straipsnio 2 dalis, pagal kurią, nagrinėjant prieštaravimą dėl priverstinio vykdymo nėra galimybės vartotojo prašymu ar teismo iniciatyva (ex officio) įvertinti, ar finansinės nuomos sutarties, kuri yra vykdomasis raštas, sąlygos yra sąžiningos, nes yra galimybė pateikti ieškinį pagal bendrosios teisės normas, kurį nagrinėjant būtų galima patikrinti ar sutartyse, sudarytose tarp „vartotojo“ ir „pardavėjo ar tiekėjo“ (vânzător sau furnizor) nėra nesąžiningų sąlygų, kaip jos suprantamos pagal šią direktyvą?

         (1)  1993 m. balandžio 5 d. Tarybos direktyva 93/13/EEB dėl nesąžiningų sąlygų sutartyse su vartotojais (OL L 95, 1993, p. 29; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k. 15 sk., 2 t., p. 288).


title: Byla C-734/19: 2019 m. spalio 4 d. Tribunalul București (Rumunija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje ITH Comercial Timișoara SRL/Agenția Națională de Administrare Fiscală - Direcția Generală Regională a Finanțelor Publice București, Agenția Națională de Administrare Fiscală – Direcția Generală Regională a Finanțelor Publice București – Administrația Sector 1 a Finanțelor Publice

text:
               17.2.2020

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 54/14

      2019 m. spalio 4 d. Tribunalul București (Rumunija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje ITH Comercial Timișoara SRL/Agenția Națională de Administrare Fiscală - Direcția Generală Regională a Finanțelor Publice București, Agenția Națională de Administrare Fiscală – Direcția Generală Regională a Finanțelor Publice București – Administrația Sector 1 a Finanțelor Publice
      (Byla C-734/19)
      (2020/C 54/18)
      Proceso kalba: rumunų

         Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas

      Tribunalul București

         Šalys pagrindinėje byloje

      Pareiškėja: ITH Comercial Timișoara SRL

         Atsakovai: genția Națională de Administrare Fiscală – Direcția Generală Regională a Finanțelor Publice București, Agenția Națională de Administrare Fiscală – Direcția Generală Regională a Finanțelor Publice București – Administrația Sector 1 a Finanțelor

         Prejudiciniai klausimai

                  1.1.

                  Ar pagal 2006 m. lapkričio 28 d. Tarybos direktyvos 2006/112/EB dėl pridėtinės vertės mokesčio bendros sistemos (1) nuostatas, visų pirma 167 straipsnį ir 168 straipsnį, teisinio tikrumo ir teisėtų lūkesčių apsaugos principą, nediskriminavimo principą ir mokesčių neutralumo principą leidžiama ar draudžiama nuostata, pagal kurią apmokestinamasis asmuo netenka teisės į PVM, susijusio su tam tikromis investicinėmis išlaidomis, kurias jis patiria, ketindamas įvykdyti apmokestinamąjį sandorį, atskaitą tuo atveju, kai toks apmokestinamasis asmuo vėliau neįgyvendina numatytų investicijų?

                  1.2.

                  Ar pagal tas pačias nuostatas ir pagal tuos pačius principus leidžiama ar draudžiama nuostata, pagal kurią investicijų nutraukimo atveju teisė į atskaitą yra ginčijama netgi kitomis aplinkybėmis nei apmokestinamojo asmens piktnaudžiavimas ar mokesčių vengimas?

                  1.3.

                  Ar pagal tas pačias nuostatas ir pagal tuos pačius principus leidžiama ar draudžiama aiškinti nuostatas taip, kad aplinkybės, kuriomis gali būti ginčijama teisė į atskaitą, nutraukus investicijas, apima:

                              1.3.1.

                              pasireiškusią neįgyvendintų investicijų riziką, apie kurią apmokestinamasis asmuo žinojo investicinių išlaidų patyrimo momentu, t. y. faktą, kad viešojo sektoriaus institucija nepatvirtino miesto plėtros plano, kuris yra būtinas nagrinėjamai investicijai atlikti;

                              1.3.2.

                              ilgainiui vykstantį ekonominių aplinkybių pasikeitimą, dėl kurio planuojama investicija prarado pelningumą, kurį turėjo tuo metu, kai buvo pradėta įgyvendinti?

                  1.4.

                  Ar 2006 m. lapkričio 28 d. Tarybos direktyvos 2006/112/EB dėl pridėtinės vertės mokesčio bendros sistemos nuostatos ir bendrieji Europos teisės principai turi būti aiškinami taip, kad investicijų nutraukimo atveju:

                              1.4.1.

                              piktnaudžiavimas arba mokesčių vengimas, kuriais pagrindžiama galimybė ginčyti teisę į atskaitą, yra preziumuojami, ar mokesčių administratoriai turi įrodyti piktnaudžiavimą arba vengimą;

                              1.4.2.

                              piktnaudžiavimo arba mokesčių vengimo įrodymai gali būti pateikiami remiantis paprasta prielaida, ar yra būtini objektyvūs įrodymai?

                  1.5.

                  Ar pagal 2006 m. lapkričio 28 d. Tarybos direktyvos 2006/112/EB dėl pridėtinės vertės mokesčio bendros sistemos nuostatas ir bendruosius Europos teisės principus leidžiama, ar draudžiama nuostata, pagal kurią investicijų nutraukimo atveju atsižvelgiama į piktnaudžiavimą arba mokesčių vengimą, kuriais grindžiama galimybė ginčyti teisę į atskaitą, kai apmokestinamasis asmuo negali naudotis prekėmis ir paslaugomis, kurioms jis atskaitė PVM, jokiais tikslais, įskaitant ir griežtai asmeninius tikslus?

                  1.6.

                  Ar 2006 m. lapkričio 28 d. Tarybos direktyvos 2006/112/EB dėl pridėtinės vertės mokesčio bendros sistemos nuostatos ir bendrieji Europos teisės principai turi būti aiškinami taip, kad, nutraukus investicijas, aplinkybės, susiklosčiusios po to, kai apmokestinamasis asmuo patyrė išlaidų, pavyzdžiui: i) įvykusi ekonomikos krizė arba ii) pasireiškusi neįgyvendintų investicijų rizika, egzistavusi tuo metu, kai buvo patirtos investicijų išlaidos (pavyzdžiui, faktas, kad viešojo sektoriaus institucija nepatvirtino miesto plėtros plano, kuris yra būtinas nagrinėjamai investicijai atlikti) arba iii) prognozių dėl investicijų pelningumo pasikeitimas, yra su apmokestinamojo asmens ketinimais nesusijusios aplinkybės, į kurias gali būti atsižvelgta nustatant jo bona fides (sąžiningumą)?

                  1.7.

                  Ar 2006 m. lapkričio 28 d. Tarybos direktyvos 2006/112/EB dėl pridėtinės vertės mokesčio bendros sistemos, visų pirma jos 184 straipsnio ir 185 straipsnio, nuostatos, teisinio tikrumo ir teisėtų lūkesčių apsaugos principai, nediskriminavimo ir mokesčių neutralumo principai turi būti aiškinami taip, kad nutraukus investicijas pridėtinės vertės mokestis turi būti tikslinamas?
                  Kitaip tariant, ar teisės į PVM, susijusio su tam tikromis investicinėmis išlaidomis, kurias patiria apmokestinamasis asmuo, ketinantis įvykdyti apmokestinamąjį sandorį, atskaitą ginčijimas, kai vėliau investicijų atsisakyta, vykdomas taikant PVM tikslinimo mechanizmą?

                  1.8.

                  Ar pagal 2006 m. lapkričio 28 d. Tarybos direktyvos 2006/112/EB dėl pridėtinės vertės mokesčio bendros sistemos nuostatas leidžiama, ar draudžiama nacionalinės teisės nuostata, kuria numatyta, kad teisė į PVM, susijusio su investicijomis, kurios buvo nutrauktos, gali būti išsaugota tik dviem konkrečiais atvejais, kurie apibendrintai nurodyti dviejuose Teisingumo Teismo sprendimuose: i) kai dėl aplinkybių, nepriklausančių nuo apmokestinamojo asmens valios, jis niekada nenaudoja šių prekių ir (arba) paslaugų savo ekonominei veiklai, kaip nurodyta Europos Sąjungos Teisingumo Teismo sprendime C-37/95, Belgijos valstybė/Ghent Coal Terminal NV, taip pat ii) kitais atvejais, kai prekių ir (arba) paslaugų, kurių atžvilgiu pasinaudota teise į atskaitą, įsigijimas nenaudojamas apmokestinamojo asmens ekonominei veiklai dėl objektyvių priežasčių, nepriklausančių nuo jo valios, kaip nurodyta Europos Sąjungos Teisingumo Teismo sprendime C-110/94, Intercommunale voor zeewaterontzilting (INZO)/Belgijos valstybė?

                  1.9.

                  Ar pagal 2006 m. lapkričio 28 d. Tarybos direktyvos 2006/112/EB dėl pridėtinės vertės mokesčio bendros sistemos nuostatas, teisinio tikrumo ir teisėtų lūkesčių apsaugos principus leidžiama, ar draudžiama nuostata, pagal kurią mokesčių administratoriai panaikina teisę į atskaitą, pripažintą ankstesnių mokestinių patikrinimų ataskaitose arba ankstesniuose sprendimuose, susijusiuose su administraciniais apeliaciniais skundais, kai:

                              1.9.1.

                              asmuo įsigijo prekes ir paslaugas, ketindamas įvykdyti apmokestinamąjį sandorį;

                              1.9.2.

                              investicinio projekto sustabdymas arba nutraukimas įvyko dėl konkrečios aplinkybės, nepriklausančios nuo apmokestinamojo asmens valios?

                  2.1.

                  Ar pagal 2006 m. lapkričio 28 d. Tarybos direktyvos 2006/112/EB dėl pridėtinės vertės mokesčio bendros sistemos, visų pirma jos 28 straipsnio, nuostatas leidžiama, ar draudžiama nuostata, pagal kurią komisionieriaus mechanizmas taip pat taikomas netgi nesudarius įgaliojimo sutarties, kai nėra atstovavimo santykių?

                  2.2.

                  Ar 2006 m. lapkričio 28 d. Tarybos direktyvos 2006/112/EB dėl pridėtinės vertės mokesčio bendros sistemos, visų pirma jos 28 straipsnio, nuostatos turi būti aiškinamos taip, kad komisionieriaus mechanizmas yra taikomas ir tuo atveju, kai apmokestinamasis asmuo pastato nekilnojamojo turto objektą kito juridinio asmens prašymu ir sąlygomis, tačiau siekia išsaugoti nuosavybę į šį pastatą ir leidžia juo naudotis tokiam kitam juridiniam asmeniui tik nuomos pagrindu, kai baigiama minėto nekilnojamojo turto objekto statyba?

                  2.3.

                  Ar minėtos nuostatos turi būti aiškinamos taip, kad pirmiau apibūdintu atveju gamintojas turi teisę pareikalauti juridinio asmens, kuriam šis pastatas bus išnuomotas baigus minėto pastato statybą, apmokėti investicines išlaidas, susijusias su pastato statyba, ir surinkti atitinkamą PVM iš minėto juridinio asmens?

                  2.4.

                  Ar minėtos nuostatos turi būti aiškinamos taip, kad pirmiau apibūdintu atveju gamintojas privalo išrašyti sąskaitą faktūrą už investicines išlaidas ir surinkti atitinkamą PVM, kai jis galutinai nutraukia statybos darbus dėl to, kad drastiškai sumažėjo juridinio asmens, kuriam minėtas pastatas turėjo būti išnuomotas, ekonominės veiklos apimtys, ir šis sumažėjimas atsirado dėl gresiančio minėto juridinio asmens nemokumo?

                  2.5.

                  Ar 2006 m. lapkričio 28 d. Tarybos direktyvos 2006/112/EB dėl pridėtinės vertės mokesčio bendros sistemos nuostatas ir bendruosius Europos teisės principus reikia aiškinti taip, kad mokesčių administratoriai gali perkvalifikuoti apmokestinamojo asmens įvykdytus sandorius, neatsižvelgdami į pastarojo sudarytų sutarčių sąlygas, net jei nagrinėjamos sutartys nėra suklastotos?

                  2.6.

                  Ar pagal 2006 m. lapkričio 28 d. Tarybos direktyvos 2006/112/EB dėl pridėtinės vertės mokesčio bendros sistemos nuostatas, visų pirma teisinio tikrumo ir teisėtų lūkesčių apsaugos principus leidžiama, ar draudžiama mokesčių administratoriams panaikinti apmokestinamojo asmens teisę į PVM atskaitą, pripažintą ankstesnių mokestinių patikrinimų ataskaitose arba ankstesniuose sprendimuose, susijusiuose su administraciniais apeliaciniais skundais?

         (1)  2006 m. lapkričio 28 d. Tarybos direktyva 2006/112/EB dėl pridėtinės vertės mokesčio bendros sistemos (OL L 347, 2006, p. 1).


title: Byla C-748/19: 2019 m. spalio 15 d. Sąd Okręgowy w Warszawie (Lenkija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje Prokuratura Rejonowa w Mińsku Mazowieckim/WB

text:
               17.2.2020

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 54/17

      2019 m. spalio 15 d. Sąd Okręgowy w Warszawie (Lenkija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje Prokuratura Rejonowa w Mińsku Mazowieckim/WB
      (Byla C-748/19)
      (2020/C 54/19)
      Proceso kalba: lenkų

         Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas

      Sąd Okręgowy w Warszawie

         Šalys pagrindinėje byloje

      Kaltintoja: Prokuratura Rejonowa w Mińsku Mazowieckim

         Kaltinamasis: WB

         Prejudiciniai klausimai

                  1.

                  Ar Europos Sąjungos sutarties 19 straipsnio 1 dalies antra pastraipa, siejama su 2 straipsniu ir jame išreikšta teisinės valstybės vertybe, ir Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos (ES) 2016/343 (1) 6 straipsnio 1 ir 2 dalys, siejamos su šios direktyvos 22 konstatuojamąja dalimi, turi būti aiškinamos taip, kad veiksmingos teisminės gynybos reikalavimai, įskaitant teismų nepriklausomumą, taip pat reikalavimai, kylantys iš nekaltumo prezumpcijos, yra pažeidžiami tuo atveju, kai teismo procesas, kaip antai baudžiamojoje byloje, iškeltoje kaltinamajam nusikalstama veika, numatyta BK 200 straipsnio 1 dalyje ir kitose nuostatose, yra organizuotas taip, kad:

                              —

                              į teismo sudėtį yra įtrauktas teisėjas (apylinkės teismo teisėjas HO), deleguotas pagal vienasmenį teisingumo ministro sprendimą iš teismo, kuris yra hierarchiškai viena pakopa žemiau, be to, nėra žinomi kriterijai, kuriais vadovavosi teisingumo ministras deleguodamas šį teisėją, o pagal nacionalinę teisę nenumatyta tokio sprendimo teisminė kontrolė ir leidžiama teisingumo ministrui bet kuriuo metu atšaukti deleguotą teisėją?

                  2.

                  Ar pirmajame klausime nurodyti reikalavimai pažeidžiami tuo atveju, kai teismo procese, aprašytame pirmajame klausime, priėmus sprendimą šalys turi išimtinę teisių gynimo priemonę – gali pateikti skundą tokiam teismui kaip Sąd Najwyższy (Aukščiausiasis Teismas), kurio sprendimai pagal nacionalinę teisę negali būti skundžiami, o šio teismo organizacinio vieneto (kolegijos), kompetentingo nagrinėti skundą, pirmininkas pagal nacionalinę teisę privalo skirti bylas šios kolegijos teisėjams pagal pavardes abėcėlės tvarka ir aiškiai draudžiama kurį nors teisėją praleisti, o skiriant bylas dalyvauja ir asmuo, paskirtas pagal teikimą kolegialaus organo, kaip antai Krajowa Rada Sądownictwa (Nacionalinė teisėjų taryba), kurios sudėtis formuojama taip, kad jos nariai yra teisėjai, kurie:

                              a)

                              renkami parlamento rūmų kolektyviai balsuojant už kandidatų sąrašą, kurį iš anksto sudaro parlamentinė komisija iš kandidatų, kuriuos pristatė parlamentinės frakcijos arba šių rūmų padalinys, remdamiesi teisėjų grupių ar piliečių paraiškomis, taigi akivaizdu, kad per rinkimų procedūrą kandidatus tris kartus remia politikai;

                              b)

                              sudaro šio organo narių daugumą, kurios pakanka priimti sprendimui teikti siūlymus dėl teisėjų skyrimo, taip pat kitus privalomus vykdyti sprendimus, reikalaujamus pagal nacionalinę teisę?

                  3.

                  Kokias pasekmes pagal Europos Sąjungos teisę, įskaitant pirmajame klausime nurodytas nuostatas ir reikalavimus, turi sprendimas, priimtas teismo procese, organizuotame taip, kaip aprašyta pirmajame klausime, ir sprendimas, priimtas Sąd Najwyższy nagrinėjamoje byloje, kai jį priimant dalyvauja antrajame klausime nurodytas asmuo?

                  4.

                  Ar pagal Europos Sąjungos teisę, įskaitant pirmajame klausime nurodytas nuostatas, sprendimų, nurodytų trečiajame klausime, pasekmės priklauso nuo to, ar konkretus teismas priėmė sprendimą kaltinamojo naudai ar nenaudai?“

         (1)  2016 m. kovo 9 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva (ES) 2016/343 dėl tam tikrų nekaltumo prezumpcijos ir teisės dalyvauti nagrinėjant baudžiamąją bylą teisme aspektų užtikrinimo (OL L 65, 2016, p. 1).


title: Byla C-749/19: 2019 m. spalio 15 d. Sąd Okręgowy w Warszawie (Lenkija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje Prokuratura Rejonowa Warszawa-Żoliborz w Warszawie/XA, YZ

text:
               17.2.2020

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 54/18

      2019 m. spalio 15 d. Sąd Okręgowy w Warszawie (Lenkija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje Prokuratura Rejonowa Warszawa-Żoliborz w Warszawie/XA, YZ
      (Byla C-749/19)
      (2020/C 54/20)
      Proceso kalba: lenkų

         Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas

      Sąd Okręgowy w Warszawie

         Šalys pagrindinėje byloje

      Kaltintoja: Prokuratura Rejonowa Warszawa-Żoliborz w Warszawie

         Kaltinamieji: XA, YZ

         Prejudiciniai klausimai

                  1.

                  Ar Europos Sąjungos sutarties 19 straipsnio 1 dalies antra pastraipa, siejama su 2 straipsniu ir jame išreikšta teisinės valstybės vertybe, ir Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos (ES) 2016/343 (1) 6 straipsnio 1 ir 2 dalys, siejamos su šios direktyvos 22 konstatuojamąja dalimi, turi būti aiškinamos taip, kad veiksmingos teisminės gynybos reikalavimai, įskaitant teismų nepriklausomumą, taip pat reikalavimai, kylantys iš nekaltumo prezumpcijos, yra pažeidžiami tuo atveju, kai teismo procesas, kaip antai baudžiamojoje byloje, iškeltoje kaltinamiesiems nusikaltimais, numatytais BK 280 straipsnio 1 dalyje ir kitose nuostatose, yra organizuotas taip, kad:

                              —

                              į teismo sudėtį yra įtrauktas teisėjas, deleguotas pagal vienasmenį teisingumo ministro sprendimą iš teismo, kuris yra hierarchiškai viena pakopa žemiau, be to, nėra žinomi kriterijai, kuriais vadovavosi teisingumo ministras deleguodamas šį teisėją, o pagal nacionalinę teisę nenumatyta tokio sprendimo teisminė kontrolė ir leidžiama teisingumo ministrui bet kuriuo metu atšaukti deleguotą teisėją?

                  2.

                  Ar pirmajame klausime nurodyti reikalavimai pažeidžiami tuo atveju, kai teismo procese, aprašytame pirmajame klausime, priėmus sprendimą šalys turi išimtinę teisių gynimo priemonę – gali pateikti skundą tokiam teismui kaip Sąd Najwyższy (Aukščiausiasis Teismas), kurio sprendimai pagal nacionalinę teisę negali būti skundžiami, o šio teismo organizacinio vieneto (kolegijos), kompetentingo nagrinėti skundą, pirmininkas pagal nacionalinę teisę privalo skirti bylas šios kolegijos teisėjams pagal pavardes abėcėlės tvarka ir aiškiai draudžiama kurį nors teisėją praleisti, o skiriant bylas dalyvauja ir asmuo, paskirtas pagal teikimą kolegialaus organo, kaip antai Krajowa Rada Sądownictwa (Nacionalinė teisėjų taryba), kurios sudėtis formuojama taip, kad jos nariai yra teisėjai, kurie:

                              a)

                              renkami parlamento rūmų kolektyviai balsuojant už kandidatų sąrašą, kurį iš anksto sudaro parlamentinė komisija iš kandidatų, kuriuos pristatė parlamentinės frakcijos arba šių rūmų padalinys, remdamiesi teisėjų grupių ar piliečių paraiškomis, taigi akivaizdu, kad per rinkimų procedūrą kandidatus tris kartus remia politikai;

                              b)

                              sudaro šio organo narių daugumą, kurios pakanka priimti sprendimui teikti siūlymus dėl teisėjų skyrimo, taip pat kitus privalomus vykdyti sprendimus, reikalaujamus pagal nacionalinę teisę?

                  3.

                  Kokias pasekmes pagal Europos Sąjungos teisę, įskaitant pirmajame klausime nurodytas nuostatas ir reikalavimus, turi sprendimas, priimtas teismo procese, organizuotame taip, kaip aprašyta pirmajame klausime, ir sprendimas, priimtas Sąd Najwyższy nagrinėjamoje byloje, kai jį priimant dalyvauja antrajame klausime nurodytas asmuo?

                  4.

                  Ar pagal Europos Sąjungos teisę, įskaitant pirmajame klausime nurodytas nuostatas, sprendimų, nurodytų trečiajame klausime, pasekmės priklauso nuo to, ar konkretus teismas priėmė sprendimą kaltinamojo naudai ar nenaudai?“

         (1)  2016 m. kovo 9 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva (ES) 2016/343 dėl tam tikrų nekaltumo prezumpcijos ir teisės dalyvauti nagrinėjant baudžiamąją bylą teisme aspektų užtikrinimo (OL L 65, 2016, p. 1).


title: Byla C-750/19: 2019 m. spalio 15 d. Sąd Okręgowy w Warszawie (Lenkija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje Prokuratura Rejonowa Warszawa – Wola w Warszawie/DT

text:
               17.2.2020

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 54/19

      2019 m. spalio 15 d. Sąd Okręgowy w Warszawie (Lenkija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje Prokuratura Rejonowa Warszawa – Wola w Warszawie/DT
      (Byla C-750/19)
      (2020/C 54/21)
      Proceso kalba: lenkų

         Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas

      Sąd Okręgowy w Warszawie

         Šalys pagrindinėje byloje

      Kaltintoja: Prokuratura Rejonowa Warszawa – Wola w Warszawie

         Kaltinamoji: DT

         Prejudiciniai klausimai

                  1.

                  Ar Europos Sąjungos sutarties 19 straipsnio 1 dalies antra pastraipa, siejama su 2 straipsniu ir jame išreikšta teisinės valstybės vertybe, ir Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos (ES) 2016/343 (1) 6 straipsnio 1 ir 2 dalys, siejamos su šios direktyvos 22 konstatuojamąja dalimi, turi būti aiškinamos taip, kad veiksmingos teisminės gynybos reikalavimai, įskaitant teismų nepriklausomumą, taip pat reikalavimai, kylantys iš nekaltumo prezumpcijos, yra pažeidžiami tuo atveju, kai teismo procesas, kaip antai baudžiamojoje byloje, iškeltoje kaltinamajai nusikalstama veika, numatyta BMK 62 straipsnio 2 dalyje ir kitose nuostatose, yra organizuotas taip, kad:

                              —

                              į teismo sudėtį yra įtrauktas teisėjas (apylinkės teismo teisėjas JM), deleguotas pagal vienasmenį teisingumo ministro sprendimą iš teismo, kuris yra hierarchiškai viena pakopa žemiau, be to, nėra žinomi kriterijai, kuriais vadovavosi teisingumo ministras deleguodamas šį teisėją, o pagal nacionalinę teisę nenumatyta tokio sprendimo teisminė kontrolė ir leidžiama teisingumo ministrui bet kuriuo metu atšaukti deleguotą teisėją?

                  2.

                  Ar pirmajame klausime nurodyti reikalavimai pažeidžiami tuo atveju, kai teismo procese, aprašytame pirmajame klausime, priėmus sprendimą šalys turi išimtinę teisių gynimo priemonę – gali pateikti skundą tokiam teismui kaip Sąd Najwyższy (Aukščiausiasis Teismas), kurio sprendimai pagal nacionalinę teisę negali būti skundžiami, o šio teismo organizacinio vieneto (kolegijos), kompetentingo nagrinėti skundą, pirmininkas pagal nacionalinę teisę privalo skirti bylas šios kolegijos teisėjams pagal pavardes abėcėlės tvarka ir aiškiai draudžiama kurį nors teisėją praleisti, o skiriant bylas dalyvauja ir asmuo, paskirtas pagal teikimą kolegialaus organo, kaip antai Krajowa Rada Sądownictwa (Nacionalinė teisėjų taryba), kurios sudėtis formuojama taip, kad jos nariai yra teisėjai, kurie:

                              a)

                              renkami parlamento rūmų kolektyviai balsuojant už kandidatų sąrašą, kurį iš anksto sudaro parlamentinė komisija iš kandidatų, kuriuos pristatė parlamentinės frakcijos arba šių rūmų padalinys, remdamiesi teisėjų grupių ar piliečių paraiškomis, taigi akivaizdu, kad per rinkimų procedūrą kandidatus tris kartus remia politikai;

                              b)

                              sudaro šio organo narių daugumą, kurios pakanka priimti sprendimui teikti siūlymus dėl teisėjų skyrimo, taip pat kitus privalomus vykdyti sprendimus, reikalaujamus pagal nacionalinę teisę?

                  3.

                  Kokias pasekmes pagal Europos Sąjungos teisę, įskaitant pirmajame klausime nurodytas nuostatas ir reikalavimus, turi sprendimas, priimtas teismo procese, organizuotame taip, kaip aprašyta pirmajame klausime, ir sprendimas, priimtas Sąd Najwyższy nagrinėjamoje byloje, kai jį priimant dalyvauja antrajame klausime nurodytas asmuo?

                  4.

                  Ar pagal Europos Sąjungos teisę, įskaitant pirmajame klausime nurodytas nuostatas, sprendimų, nurodytų trečiajame klausime, pasekmės priklauso nuo to, ar konkretus teismas priėmė sprendimą kaltinamojo naudai ar nenaudai?“

         (1)  2016 m. kovo 9 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva (ES) 2016/343 dėl tam tikrų nekaltumo prezumpcijos ir teisės dalyvauti nagrinėjant baudžiamąją bylą teisme aspektų užtikrinimo (OL L 65, 2016, p. 1).


title: Byla C-751/19: 2019 m. spalio 15 d. Sąd Okręgowy w Warszawie (Lenkija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje Prokuratura Rejonowa Warszawa w Pruszkowie/ZY

text:
               17.2.2020

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 54/20

      2019 m. spalio 15 d. Sąd Okręgowy w Warszawie (Lenkija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje Prokuratura Rejonowa Warszawa w Pruszkowie/ZY
      (Byla C-751/19)
      (2020/C 54/22)
      Proceso kalba: lenkų

         Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas

      Sąd Okręgowy w Warszawie

         Šalys pagrindinėje byloje

      Kaltintoja: Prokuratura Rejonowa w Pruszkowie

         Nuteistasis: ZY

         Prejudiciniai klausimai

                  1.

                  Ar Europos Sąjungos sutarties 19 straipsnio 1 dalies antra pastraipa, siejama su 2 straipsniu ir jame išreikšta teisinės valstybės vertybe, ir Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos (ES) 2016/343 (1) 6 straipsnio 1 ir 2 dalys, siejamos su šios direktyvos 22 konstatuojamąja dalimi, turi būti aiškinamos taip, kad veiksmingos teisminės gynybos reikalavimai, įskaitant teismų nepriklausomumą, taip pat reikalavimai, kylantys iš nekaltumo prezumpcijos, yra pažeidžiami tuo atveju, kai teismo procesas, kaip antai baudžiamojoje byloje dėl nuteistojo, iškeltoje pagal prašymą priimti bendrą nuosprendį, yra organizuotas taip, kad:

                              —

                              į teismo sudėtį yra įtrauktas teisėjas (apylinkės teismo teisėjas KL), deleguotas pagal vienasmenį teisingumo ministro sprendimą iš teismo, kuris yra hierarchiškai viena pakopa žemiau, be to, nėra žinomi kriterijai, kuriais vadovavosi teisingumo ministras deleguodamas šį teisėją, o pagal nacionalinę teisę nenumatyta tokio sprendimo teisminė kontrolė ir leidžiama teisingumo ministrui bet kuriuo metu atšaukti deleguotą teisėją?

                  2.

                  Ar pirmajame klausime nurodyti reikalavimai pažeidžiami tuo atveju, kai teismo procese, aprašytame pirmajame klausime, priėmus sprendimą šalys turi išimtinę teisių gynimo priemonę – gali pateikti skundą tokiam teismui kaip Sąd Najwyższy (Aukščiausiasis Teismas), kurio sprendimai pagal nacionalinę teisę negali būti skundžiami, o šio teismo organizacinio vieneto (kolegijos), kompetentingo nagrinėti skundą, pirmininkas pagal nacionalinę teisę privalo skirti bylas šios kolegijos teisėjams pagal pavardes abėcėlės tvarka ir aiškiai draudžiama kurį nors teisėją praleisti, o skiriant bylas dalyvauja ir asmuo, paskirtas pagal teikimą kolegialaus organo, kaip antai Krajowa Rada Sądownictwa (Nacionalinė teisėjų taryba), kurios sudėtis formuojama taip, kad jos nariai yra teisėjai, kurie:

                              a)

                              renkami parlamento rūmų kolektyviai balsuojant už kandidatų sąrašą, kurį iš anksto sudaro parlamentinė komisija iš kandidatų, kuriuos pristatė parlamentinės frakcijos arba šių rūmų padalinys, remdamiesi teisėjų grupių ar piliečių paraiškomis, taigi akivaizdu, kad per rinkimų procedūrą kandidatus tris kartus remia politikai;

                              b)

                              sudaro šio organo narių daugumą, kurios pakanka priimti sprendimui teikti siūlymus dėl teisėjų skyrimo, taip pat kitus privalomus vykdyti sprendimus, reikalaujamus pagal nacionalinę teisę?

                  3.

                  Kokias pasekmes pagal Europos Sąjungos teisę, įskaitant pirmajame klausime nurodytas nuostatas ir reikalavimus, turi sprendimas, priimtas teismo procese, organizuotame taip, kaip aprašyta pirmajame klausime, ir sprendimas, priimtas Sąd Najwyższy nagrinėjamoje byloje, kai jį priimant dalyvauja antrajame klausime nurodytas asmuo?

                  4.

                  Ar pagal Europos Sąjungos teisę, įskaitant pirmajame klausime nurodytas nuostatas, sprendimų, nurodytų trečiajame klausime, pasekmės priklauso nuo to, ar konkretus teismas priėmė sprendimą kaltinamojo naudai ar nenaudai?“

         (1)  2016 m. kovo 9 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva (ES) 2016/343 dėl tam tikrų nekaltumo prezumpcijos ir teisės dalyvauti nagrinėjant baudžiamąją bylą teisme aspektų užtikrinimo (OL L 65, 2016, p. 1).


title: Byla C-752/19: 2019 m. spalio 15 d. Sąd Okręgowy w Warszawie (Lenkija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje Prokuratura Rejonowa Warszawa – Ursynów w Warszawie/AX

text:
               17.2.2020

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 54/22

      2019 m. spalio 15 d. Sąd Okręgowy w Warszawie (Lenkija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje Prokuratura Rejonowa Warszawa – Ursynów w Warszawie/AX
      (Byla C-752/19)
      (2020/C 54/23)
      Proceso kalba: lenkų

         Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas

      Sąd Okręgowy w Warszawie

         Šalys pagrindinėje byloje

      Kaltintoja: Prokuratura Rejonowa Warszawa – Ursynów w Warszawie

         Kaltinamasis: AX

         Prejudiciniai klausimai

                  1.

                  Ar Europos Sąjungos sutarties 19 straipsnio 1 dalies antra pastraipa, siejama su 2 straipsniu ir jame išreikšta teisinės valstybės vertybe, ir Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos (ES) 2016/343 (1) 6 straipsnio 1 ir 2 dalys, siejamos su šios direktyvos 22 konstatuojamąja dalimi, turi būti aiškinamos taip, kad veiksmingos teisminės gynybos reikalavimai, įskaitant teismų nepriklausomumą, taip pat reikalavimai, kylantys iš nekaltumo prezumpcijos, yra pažeidžiami tuo atveju, kai teismo procesas, kaip antai baudžiamojoje byloje, iškeltoje kaltinamajam nusikalstama veika, numatyta BK 177 straipsnio 1 dalyje ir kitose nuostatose, yra organizuotas taip, kad:

                              —

                              į teismo sudėtį yra įtrauktas teisėjas (apylinkės teismo teisėjas LK), deleguotas pagal vienasmenį teisingumo ministro sprendimą iš teismo, kuris yra hierarchiškai viena pakopa žemiau, be to, nėra žinomi kriterijai, kuriais vadovavosi teisingumo ministras deleguodamas šį teisėją, o pagal nacionalinę teisę nenumatyta tokio sprendimo teisminė kontrolė ir leidžiama teisingumo ministrui bet kuriuo metu atšaukti deleguotą teisėją?

                  2.

                  Ar pirmajame klausime nurodyti reikalavimai pažeidžiami tuo atveju, kai teismo procese, aprašytame pirmajame klausime, priėmus sprendimą šalys turi išimtinę teisių gynimo priemonę – gali pateikti skundą tokiam teismui kaip Sąd Najwyższy (Aukščiausiasis Teismas), kurio sprendimai pagal nacionalinę teisę negali būti skundžiami, o šio teismo organizacinio vieneto (kolegijos), kompetentingo nagrinėti skundą, pirmininkas pagal nacionalinę teisę privalo skirti bylas šios kolegijos teisėjams pagal pavardes abėcėlės tvarka ir aiškiai draudžiama kurį nors teisėją praleisti, o skiriant bylas dalyvauja ir asmuo, paskirtas pagal teikimą kolegialaus organo, kaip antai Krajowa Rada Sądownictwa (Nacionalinė teisėjų taryba), kurios sudėtis formuojama taip, kad jos nariai yra teisėjai, kurie:

                              a)

                              renkami parlamento rūmų kolektyviai balsuojant už kandidatų sąrašą, kurį iš anksto sudaro parlamentinė komisija iš kandidatų, kuriuos pristatė parlamentinės frakcijos arba šių rūmų padalinys, remdamiesi teisėjų grupių ar piliečių paraiškomis, taigi akivaizdu, kad per rinkimų procedūrą kandidatus tris kartus remia politikai;

                              b)

                              sudaro šio organo narių daugumą, kurios pakanka priimti sprendimui teikti siūlymus dėl teisėjų skyrimo, taip pat kitus privalomus vykdyti sprendimus, reikalaujamus pagal nacionalinę teisę?

                  3.

                  Kokias pasekmes pagal Europos Sąjungos teisę, įskaitant pirmajame klausime nurodytas nuostatas ir reikalavimus, turi sprendimas, priimtas teismo procese, organizuotame taip, kaip aprašyta pirmajame klausime, ir sprendimas, priimtas Sąd Najwyższy nagrinėjamoje byloje, kai jį priimant dalyvauja antrajame klausime nurodytas asmuo?

                  4.

                  Ar pagal Europos Sąjungos teisę, įskaitant pirmajame klausime nurodytas nuostatas, sprendimų, nurodytų trečiajame klausime, pasekmės priklauso nuo to, ar konkretus teismas priėmė sprendimą kaltinamojo naudai ar nenaudai?“

         (1)  2016 m. kovo 9 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva (ES) 2016/343 dėl tam tikrų nekaltumo prezumpcijos ir teisės dalyvauti nagrinėjant baudžiamąją bylą teisme aspektų užtikrinimo (OL L 65, 2016, p. 1).