title: Byla C-472/15 P: 2015 m. rugsėjo 4 d. Servizi assicurativi del commercio estero SpA (SACE) ir Sace BT SpA pateiktas apeliacinis skundas dėl 2015 m. birželio 25 d. Bendrojo Teismo (septintoji kolegija) sprendimo byloje T-305/13 SACE ir Sace BT/Komisija

text:
               16.11.2015

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 381/19

         2015 m. rugsėjo 4 d.Servizi assicurativi del commercio estero SpA (SACE) ir Sace BT SpA pateiktas apeliacinis skundas dėl 2015 m. birželio 25 d. Bendrojo Teismo (septintoji kolegija) sprendimo byloje T-305/13 SACE ir Sace BT/Komisija

   (Byla C-472/15 P)
   (2015/C 381/23)
   Proceso kalba: italų

      Šalys

      Apeliantės: Servizi assicurativi del commercio estero SpA (SACE) ir Sace BT SpA, atstovaujamos advokatų M. Siragusa ir G. Rizza

      Kitos proceso šalys: Europos Komisija, Italijos Respublika

      Apeliančių reikalavimai

   SACE Teisingumo Teismo prašo priimti šį apeliacinį skundą, panaikinti Bendrojo Teismo sprendimą, įtvirtintą skundžiamo sprendimo rezoliucinėje dalyje, ir, negrąžinant bylos Bendrajam Teismui, patenkinti ieškovių pirmojoje instancijoje pateiktus reikalavimus, būtent:

               —

               panaikinti visą2013 m. kovo 20 d. Europos Komisijos sprendimą C(2013) 1501 final dėl priemonių SA.23425, kurias 2004 ir 2009 m. Italija įgyvendino įmonės Sace BT SpA naudai,

               —

               nepatenkinus pirmojo reikalavimo, iš dalies panaikinti Komisijos sprendimą, apsiribojant patenkintu(-ais) ieškinio reikalavimu(-ais), ir

               —

               priteisti iš Komisijos bylinėjimosi išlaidas, įskaitant išlaidas, susijusias su procesu dėl laikinųjų apsaugos priemonių taikymo T-305/13 R.

      Apeliacinio skundo pagrindai ir pagrindiniai argumentai

         Pirmasis apeliacinio skundo pagrindas, susijęs su galimybe ginčijamas priemones priskirti Italijos valstybei: SESV 107 straipsnio 1 dalies, kaip Teisingumo Teismas ją išaiškino savo Sprendime „Stardust Marine“ (byla C-482/99), pažeidimas; akivaizdžiai klaidingas Komisijos sprendimo 177 dalies b punkto i papunkčio aiškinimas; faktinių aplinkybių vertinimas, kurio materialinis netikslumas matyti iš bylos dokumentų, ir Komisijos sprendimo turinio iškraipymas; motyvavimo nelogiškumas; nepagrįstas ginčijamo Komisijos sprendimo motyvų papildymas; klaidingas principo, kad sprendimo valstybės pagalbos srityje teisėtumas turi būti vertinamas atsižvelgiant į informaciją, kurią Komisija galėjo turėti priimdama sprendimą, aiškinimas, kiek tai susiję su dviem Italijos ekonomikos ir finansų ministerijos (toliau – MEF) raštais „SACE S.p.A.“, kuriuos Italijos vyriausybė pateikė Italijos įstojimo į bylą pareiškimo priede.

               —

               Skundžiamame sprendime nustatytas toks principas: tai, kad ginčijamu sandoriu siekiama valstybės įmonės interesų, kurie sutampa su bendrojo intereso tikslu, nebūtinai reiškia, kad ta įmonė savo sprendimą būtų galėjusi priimti neatsižvelgdama į valstybės institucijų reikalavimus. Bendrojo Teismo teigimu, niekas nedraudžia valstybei įpareigoti valstybės įmonę atlikti verslo sandorį, kuris, nors galbūt ir gali atitikti privataus investuotojo rinkos ekonomikoje kriterijų, bet kurio atveju liks priskirtinas valstybei. Todėl, norint įvykdyti priskyrimo kriterijų, iš Komisijos nereikalaujama įrodyti, kad valstybės įmonės elgesys būtų buvęs kitoks, jeigu ji būtų veikusi savarankiškai. Taip samprotaudamas, Bendrasis Teismas nukrypo nuo Sprendime Stardust Marine nustatytų principų. Iš skundžiamo sprendimo matyti, kad vien to, jog valstybės įmonė yra kontroliuojama valstybės ir jai taikoma speciali organizavimo tvarka, savaime pakanka daryti išvadai, kad valstybės institucijos visuomet bet kuriuo atveju dalyvauja priimant sprendimus imtis veiksmų minėtos valstybės įmonės patronuojamųjų bendrovių naudai. Tokiu kaip nagrinėjamas atveju priskyrimo valstybei gali nebūti tik tuomet, jei būtų įrodyta, kad patronuojančiosios bendrovės stebėtojų taryba priėmė tokį sprendimą, kuriuo neleidžiama lygiagrečiai siekti ir bendrųjų interesų. Nagrinėjamu atveju toks sprendimas galėjo būti tik SACE BT likvidavimas, kuriam Komisija, beje, nebūtų prieštaravusi. Tačiau jeigu valstybės įmonės priimta priemonė teoriškai atitiktų ir bendrojo intereso tikslą arba būtų buvusi priimta atsižvelgiant ir į šį interesą, reikia preziumuoti, kad stebėtojų taryba veikė būtent taip, nes priimdama sprendimą negalėjo neatsižvelgti į valstybės institucijų reikalavimus; neleidžiama ir negalima pateikti priešingo įrodymo;

               —

               Bendruosiuose priskyrimo įrodymuose, kuriuos naudojo Komisija ir kuriems pritarė Bendrasis Teismas, nieko nesakoma apie savarankiškumo laipsnį, su kuriuo SACE S.p.A. stebėtojų taryba vykdė ir vykdo įmonės valdymą: ir tai ne tik tuo atveju, jei minėti įrodymai vertinami kiekvienas atskirai, bet ir vertinant juos bendrai. Šie įrodymai neleido įrodyti nieko kito, o tik tai, kad 2009 m. Italijos valstybė kontroliavo SACE S.p.A. būdama visų jos akcijų savininkė. Tačiau Sprendime Stardust Marine reikalaujama, kad įrodymai, kuriuos galima naudoti įrodant valstybės dalyvavimą, būtų neatsiejamai susiję su nagrinėjamomis priemonėmis, atsižvelgiant į jų apimtį, jų turinį ir jų sąlygas. Skundžiamame sprendime aiškiai pripažįstama, kad Komisijos sprendime naudoti priskyrimo įrodymai – visi (išskyrus vieną) susiję su SACE veikla su rinka nesusijusios rizikos draudimo srityje, t. y. sektoriuje, kuriame SACE BT nevykdo veiklos – iš tiesų susiję su bendru kontekstu, kuriame SACE S.p.A. veikia, o ne su nagrinėjamą atvejį ir kontekstą, kuriame ginčijamos priemonės buvo priimtos, apibūdinančiomis aplinkybėmis. Nepaisant to, Bendrasis Teismas nepripažino, kad tokie įrodymai pagal savo pobūdį yra netinkami tiesiogiai pagrįsti konkretų valstybės dalyvavimą priimant nagrinėjamas priemones. Taip mąstydamas, Bendrasis Teismas, nagrinėdamas priskyrimo klausimą, pagrindinį dėmesį skyrė visiems valstybės ir įmonių, kurios atitinka įmonių, kurių kapitale dalyvauja valstybė (Italijos teisės aktuose aiškiai įvardytų kaip akcinių bendrovių), organizacinį modelį, santykiams, taip padarydamas visiškai nesvarbų nagrinėjamų priemonių specifinį dalyką, specifinį pobūdį ir specifinį turinį, taip pat konkrečius jų priėmimo motyvus. Iš tiesų Komisijos naudotuose įrodymuose nurodyta, kad tikimybė, jog valstybė dalyvavo priimant ginčijamas priemones, yra labai maža;

               —

               Tačiau analizuodamas priskyrimo reikalavimą Bendrasis Teismas ignoravo neginčytą aplinkybę, kad pagal įstatymą MEF negali vadovauti ar koordinuoti bendrovių, kuriose valstybė turi akcijų, kaip tvirtino SACE ieškinyje, remdamasi atitinkamomis teisės normomis. Be to, Bendrasis Teismas padarė klaidą, kai taikė principą, pagal kurį sprendimo valstybės pagalbos srityje teisėtumas turi būti vertinamas atsižvelgiant į informaciją, kurią Komisija galėjo turėti priimdama tą sprendimą, kiek tai susiję su dviem MEF raštais SACE S.p.A., kuriuos Italijos vyriausybė pateikė Italijos įstojimo į bylą pareiškimo priede. Iš tiesų, šiais raštais tik patvirtinamas valdymo autonomijos principas MEF ir SACE S.p.A. santykiuose; apie šiuos santykius Komisija gerai žinojo, nes vykstant oficialaus tyrimo procedūrai, pradėtai pagal SESV 108 straipsnio 2 dalį, Italijos vyriausybė apie tai ne kartą pateikė paaiškinimų Komisijai. Taigi šie du dokumentai buvo nurodyti tik siekiant patvirtinti tai, kas jau buvo nurodyta, ir jais nagrinėjamų priemonių pagrindiniai elementai iš esmės nepakeičiami.

         Antrasis apeliacinio skundo pagrindas, susijęs su naudos, kuri, kaip teigiama, bendrovei „SACE BT“ buvo suteikta antra ginčijama priemone, nebuvimu: SESV 107 straipsnio 1 dalies pažeidimas ir klaidingas privataus investuotojo rinkos ekonomikoje kriterijaus taikymas; faktų, kurių materialinis netikslumas matyti iš byloje esančių dokumentų, vertinimas; argumento, kad „SACE S.p.A.“ gavo naudos iš gauto komisinio mokesčio netiesioginio padidinimo 5/12, palyginti su komisiniu mokesčiu, kurį „SACE BT“ pervedė privačioms perdraudimo įmonėms, iškraipymas; klaidingas šio argumento kvalifikavimas kaip nepriimtino „naujo pagrindo“.

               —

               Pademonstravęs, kaip prieš tai Komisija, akivaizdžiai ribotą draudimo sektoriaus dinamikos žinojimą ir supratimą, visų pirma kiek tai susiję su nuostolių perviršio (Excess of Loss (XoL)) perdraudimu, Bendrasis Teismas padarė didelių ir akivaizdžių klaidų, kai pripažino faktus, kurių materialinis netikslumas matyti iš byloje esančių dokumentų. Nuostolių perviršio perdraudiko rizika nedidėja, jeigu perdraudiko dalis padengiant nuostolius yra labai didelė: iš tiesų didesnis dalyvavimas dengiant nuostolių perviršį atitinka proporcingą gautą komisinį mokestį. Be to, perdraudiko rizika nedidėja, jei perleidžiantysis patiria finansinių sunkumų, nes, esant nuostolių perviršiui, pagrindinė nuostolių rizika perdraudikui susijusi ne su perleidžiančiosios bendrovės sunkumais, o su draudėjų įgijėjų bankroto rizika. Reikia pridurti, kad perleidžiančiosios SACE BT default rizika, taip pat ir finansinių sunkumų atveju, visiškai neegzistavo, nes komisinio mokesčio mokėjimas patronuojančiajai bendrovei tam, kad būtų sudaryta perdraudimo sutartis, buvo atliktas iš anksto per vieną kartą, todėl, jeigu nebūtų buvę mokėjimo, perdraudimas paprasčiausiai nebūtų buvęs aktyvuotas. Nagrinėjamas nuostolių perviršio perdraudimas buvo susijęs ne tik su 25 % bendrovės SACE BT apdraustos rizikos, dėl to yra klaidinga manyti, kad, kaip nurodyta Bendrojo Teismo sprendime, dėl antros sutarties, numatant skirtingą komisinį mokestį, galėjo būti suderėta su SACE S.p.A., kiek tai susiję su perdraudimo likučiu. Galiausiai Bendrasis Teismas visiškai iškraipė argumentą, kad – kadangi SACE S.p.A. sutarties šalimi tapo, taigi ir perdraudimas jai taikomas, tik nuo 2009 m. birželio 5 d., net jei ir gavo komisinį mokestį, apskaičiuotą remiantis metiniu mokesčiu – ši bendrovė faktiškai gavo naudos iš gauto komisinio mokesčio netiesioginio padidinimo 5/12, palyginti su komisiniu mokesčiu, kurį SACE BT pervedė privatiems perdraudikams, atsižvelgiant į jau praėjusį rizikos laikotarpį, per kurį neįvyko jokių draudiminių įvykių. Kadangi tokios aplinkybės matyti iš ginčijamo sprendimo, Bendrasis Teismas padarė teisės klaidą, kai tvirtino, kad vykstant administracinei procedūrai apie jas Komisijai nebuvo pranešta. Kadangi SACE tik suformulavo – antrojo ieškinio pagrindo kontekste, papildydama šį pagrindą – argumentą, kuriuo dar kartą parodomas esminio naudos reikalavimo nebuvimas, Bendrasis Teismas šį argumentą klaidingai kvalifikavo kaip naują nepriimtiną pagrindą.

         Trečiasis apeliacinio skundo pagrindas, susijęs su naudos, kuri, kaip teigiama, bendrovei „SACE BT“ buvo suteikta trečia ir ketvirta ginčijamomis priemonėmis, nebuvimu: SESV 107 straipsnio 1 dalies pažeidimas ir klaidingas privataus investuotojo rinkos ekonomikoje kriterijaus taikymas; netinkamas ginčijamo sprendimo motyvų papildymas.

               —

                  SACE S.p.A. stebėtojų taryba veikė būtent taip, kaip kitų privačių subjektų, kurie, atsižvelgdami į 2009 m. dėl rinkos situacijos buvusį aukštą netikrumo ir skubos lygį, atliko analogiškas kapitalo injekcijas į savo patronuojamąsias bendroves nepaisant to, kad nebuvo prognozių dėl būsimų lėšų srautų, kurios apskaitos atžvilgiu patvirtintų rentabilumo lūkesčius bent jau ilguoju laikotarpiu, vadovybė. Tokiai objektyviai situacijai, susijusiai su paprastu rinkos dinamikos stebėjimu konkrečiu metu, turėjo būti teikiama pirmenybė, palyginti su bet kokiais teoriniais ar spekuliaciniais Komisijos svarstymais dėl privataus investuotojo rinkos ekonomikoje kriterijaus taikymo. Be to, Komisijos sprendime nebuvo nurodytas nė vienas konkretus atvejis, kai normaliomis rinkos sąlygomis veikiančią privačią bendrovę, susidūrusią su dideliais krizės nulemtais sunkumais, jos akcininkai būtų nusprendę likviduoti, o ne rekapitalizuoti. Nesuprantama, o Bendrasis Teismas to nepaaiškino, kodėl buvo manoma, kad SACE privalo ex ante įvertinti būsimą SACE BT rentabilumą ir pateikti Komisijai tinkamus preliminaraus vertinimo duomenis, nors iš rinkos situacijos buvo matyti, kad privatūs investuotojai to nebuvo padarę. Galiausiai, kadangi Komisija vykstant oficialaus tyrimo procedūrai nusprendė neturinti viso savo dėmesio skirti SACE argumentams siekdama taikyti empirinį privataus investuotojo rinkos ekonomikoje kriterijų, Bendrasis Teismas padarė klaidą, kai pripažino, kad Komisija galėjo pagrįstai juos atmesti, atsižvelgdama į abstrakčią galimybę, kad privačių subjektų su kapitalu atlikti sandoriai galėtų būti laikomi neatitinkančiais privataus investuotojo rinkos ekonomikoje kriterijaus dėl pagalbos elementų buvimo.


title: Byla T-131/12: 2012 m. kovo 23 d. pareikštas ieškinys byloje Spa Monopole prieš VRDT — Orly International (SPARITUAL)

text:
               9.6.2012

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 165/24

         2012 m. kovo 23 d. pareikštas ieškinys byloje Spa Monopole prieš VRDT — Orly International (SPARITUAL)

   (Byla T-131/12)
   2012/C 165/41
   Kalba, kuria surašytas ieškinys: prancūzų

      Šalys

      Ieškovė: Spa Monopole, compagnie fermière de Spa SA/NV (Spa, Belgija), atstovaujama advokatų L. De Brouwer, E. Cornu ir É. De Gryse

      Atsakovė: Vidaus rinkos derinimo tarnyba (prekių ženklams ir pramoniniam dizainui)

      Kita procedūros Apeliacinėje taryboje šalis: Orly International, Inc. (Van Nuys, Jungtinės Valstijos)

      Reikalavimai

   Ieškovė Bendrojo Teismo prašo:

               —

               panaikinti 2012 m. sausio 9 d. Vidaus rinkos derinimo tarnybos (prekių ženklams ir pramoniniam dizainui) pirmosios apeliacinės tarybos sprendimą byloje R 2396/2010-1.

               —

               Atsakovė padengia savo bylinėjimosi išlaidas.

      Ieškinio pagrindai ir pagrindiniai argumentai

      Bendrijos prekių ženklo paraišką pateikęs asmuo: kita procedūros Apeliacinėje taryboje šalis.

      Prašomas įregistruoti Bendrijos prekių ženklas: žodinis prekių ženklas SPARITUAL 3 klasės prekėms — Bendrijos prekių ženklo paraiška Nr. 3631884.

      Prekių ženklo ar žymens, kuriuo remtasi per protesto procedūrą, savininkas: ieškovė.

      Prekių ženklas ar žymuo, kuriuo remiamasi: Beniliukso žodinių prekių ženklų registracija SPA ir „Les Thermes de Spa“ 3, 32 ir 42 klasių prekėms ir paslaugoms.

      Protestų skyriaus sprendimas: atmesti Bendrijos prekių ženklą.

      Apeliacinės tarybos sprendimas: panaikinti skundžiamą sprendimą ir atmesti protestą

      Ieškinio pagrindai: Reglamento Nr. 207/2009 8 straipsnio 5 dalies pažeidimas vertinant žodinio prekių ženklo SPA pavadinimą 32 klasei, ir Reglamento Nr. 207/2009 8 straipsnio 5 dalies pažeidimas vertinant riziką gauti neteisėtų pajamų naudojant prekių ženklo SPA pavadinimą.


title: Byla T-483/10: 2010 m. spalio 8 d. pareikštas ieškinys byloje The Pukka Luggage Company prieš VRDT — Jesus Miguel Azpiroz Arruti (PUKKA)

text:
               4.12.2010

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 328/50

         2010 m. spalio 8 d. pareikštas ieškinys byloje The Pukka Luggage Company prieš VRDT — Jesus Miguel Azpiroz Arruti (PUKKA)

   (Byla T-483/10)
   ()
   2010/C 328/78
   Kalba, kuria surašytas ieškinys: anglų

      Šalys

      Ieškovė: The Pukka Luggage Company Ltd (Londonas, Jungtinė Karalystė), atstovaujama solisitorių K. E. Gilbert ir M. H. Blair

      Atsakovė: Vidaus rinkos derinimo tarnyba (prekių ženklams ir pramoniniam dizainui)

      Kita procedūros Apeliacinėje taryboje šalis: Jesús Miguel Azpiroz Arruti (San Sebastianas, Ispanija)

      Ieškovės reikalavimai

               —

               Panaikinti 2010 m. liepos 29 d. Vidaus rinkos derinimo tarnybos (prekių ženklams ir pramoniniam dizainui) ketvirtosios apeliacinės tarybos (byla R 1175/2008-4) sprendimą.

               —

               Subsidiariai, panaikinti ginčijamą sprendimą tiek, kiek juo patenkinamas protestas dėl „bagažo“.

               —

               Nepatenkinus pirma nurodyto reikalavimo, panaikinti ginčijamą sprendimą tiek, kiek juo patenkinamas protestas dėl „kietų lagaminų, vežimėliams skirtų lagaminų“.

               —

               Priteisti iš atsakovės ir kitos procedūros Apeliacinėje taryboje šalies padengti savo ir ieškovės bylinėjimosi išlaidas.

      Ieškinio pagrindai ir pagrindiniai argumentai

      Bendrijos prekių ženklo paraišką pateikęs asmuo: ieškovė

      Prašomas įregistruoti Bendrijos prekių ženklas: žodinis prekių ženklas PUKKA 18 klasės prekėms — paraiška Nr. 4061545

      Prekių ženklo ar žymens, kuriuo grindžiamas protestas, savininkas: kita procedūros Apeliacinėje taryboje šalis

      Prekių ženklas ar žymuo, kuriuo grindžiamas protestas: Ispanijos vaizdinis prekių ženklas PUKAS 18 klasės prekėms — Bendrijos paraiška Nr. 19802. Vaizdinis prekių ženklas PUKAS 25, 28 ir 39 klasių prekėms

      Protestų skyriaus sprendimas: iš dalies patenkinti protestą

      Apeliacinės tarybos sprendimas: atmesti apeliaciją

      Ieškinio pagrindai: Ieškovė mano, kad ginčijamuoju sprendimu pažeidžiamas Tarybos reglamento (EB) Nr. 207/2009 8 straipsnio 1 dalies b punktas, nes Apeliacinė taryba klydo vertindama prekių panašumą ir ginčijamojo prekių ženklo panašumą su ankstesniuoju prekių ženklu.


title: Byla T-233/08 2008 m. birželio 16 d. pareikštas ieškinys byloje MPDV Mikrolab prieš VRDT (ROI ANALYZER)

text:
               30.8.2008

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 223/49

         2008 m. birželio 16 d. pareikštas ieškinys byloje MPDV Mikrolab prieš VRDT (ROI ANALYZER)

   (Byla T-233/08)
   (2008/C 223/86)
   Proceso kalba: vokiečių
   Šalys

      Ieškovė: MPDV Mikrolab GmbH, Mikroprozessordatenverarbeitung und Mikroprozessorlabor (Mosbachas, Vokietija), atstovaujama advokato W. Göpfert

      Atsakovė: Vidaus rinkos derinimo tarnyba (prekių ženklams ir pramoniniam dizainui)
   Ieškovės reikalavimai

               —

               Panaikinti 2008 m. balandžio 15 d. Ketvirtosios apeliacinės tarybos sprendimą byloje R 1525/2006-4.

               —

               Priteisti iš atsakovės bylinėjimosi išlaidas.

         Ieškinio pagrindai ir pagrindiniai argumentai

      Prašomas įregistruoti Bendrijos prekių ženklas: žodinis prekių ženklas ROI ANALYZER 9, 35 ir 42 klasių prekėms ir paslaugoms (paraiška Nr. 4 866 042).

      Eksperto sprendimas: iš dalies atmesti paraišką.

      Apeliacinės tarybos sprendimas: atmesti apeliaciją.

      Ieškinio pagrindai: Reglamento (EB) Nr. 40/94 (1) 7 straipsnio 1 dalies b ir c punktų pažeidimas, nes prašomas įregistruoti prekių ženklas turi skiriamąjį požymį ir jis neturi būti paliktas laisvai naudoti.

      (1)  1993 m. gruodžio 20 d. Tarybos reglamentas (EB) Nr. 40/94 dėl Bendrijos prekių ženklo (OL L 11, 1994, p. 1).


title: Byla F-129/15: 2015 m. gruodžio 17 d. Tarnautojų teismo nutartis byloje Morin/Komisija

text:
               8.2.2016

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 48/102

         2015 m. gruodžio 17 d. Tarnautojų teismo nutartis byloje Morin/Komisija

   (Byla F-129/15) (1)

   (2016/C 048/121)
   Proceso kalba: prancūzų
   Trečiosios kolegijos pirmininkas nutartimi nurodė išbraukti bylą iš registro.

      (1)  OL C 414, 2015 12 14, p. 44.


title: Byla C-504/12: 2012 m. lapkričio 8 d. Verwaltungsgericht Berlin (Vokietija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje Uwe Schönefeld prieš Land Berlin

text:
               26.1.2013

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 26/29

         2012 m. lapkričio 8 d.Verwaltungsgericht Berlin (Vokietija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje Uwe Schönefeld prieš Land Berlin

   (Byla C-504/12)
   2013/C 26/56
   Proceso kalba: vokiečių

      Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas

      Verwaltungsgericht Berlin

      Šalys pagrindinėje byloje

      Pareiškėjas: Uwe Schönefeld

      Atsakovė: Land Berlin

      Prejudiciniai klausimai

               1.

               Ar Europos pirminę ir (arba) antrinę teisę, šiuo atveju būtent Direktyvą 2000/78/EB (1), kiek tai susiję su bendru nepateisinamos diskriminacijos dėl amžiaus draudimu, reikia aiškinti taip, kad jis apima ir nacionalines nuostatas dėl federalinių žemių tarnautojų darbo užmokesčio?

               2.

               Jei atsakymas į pirmąjį klausimą būtų teigiamas: ar toks Europos pirminės ir (arba) antrinės teisės aiškinimas reiškia, kad nacionalinės teisės norma, pagal kurią prasidėjus darbo santykiams tarnautojo pagrindinio darbo užmokesčio dydis iš esmės priklauso nuo jo amžiaus ir vėliau didėja visų pirma dėl darbo santykių trukmės, reiškia tiesioginę ar netiesioginę diskriminaciją dėl amžiaus?

               3.

               Jei atsakymas į antrąjį klausimą irgi būtų teigiamas: ar toks Europos pirminės ir (arba) antrinės teisės aiškinimas prieštarauja tokios nacionalinės teisės normos pateisinimui, kad įstatymų leidėjo tikslas yra atlyginti už profesinę patirtį?

               4.

               Jei į minėtus klausimus atsakymai būtų teigiami: ar iš Europos pirminės ir (arba) antrinės teisės aiškinimo išplaukia, kad perskyrimo įstatymas, pagal kurį valstybės tarnautojai prie naujosios sistemos pakopų priskiriami tik pagal pagrindinio darbo užmokesčio sumą, kuri jiems priklausė perskyrimo dieną pagal senąsias (diskriminuojančias) teisės aktų darbo užmokesčio srityje nuostatas, ir kilimas pakopomis, neatsižvelgiant į tarnautojo visą patirties laikotarpį, priklauso tik nuo patirties laikotarpių, papildomai įgytų įsigaliojus perskyrimo įstatymui, yra esamos diskriminacijos dėl amžiaus, kuri ir toliau tęsiasi tol, kol tarnautojas nepasieks aukščiausios darbo užmokesčio pakopos, tęsinys?

               5.

               Jei atsakymas ir į ketvirtąjį klausimą būtų teigiamas: ar Europos pirminės ir (arba) antrinės teisės aiškinimas prieštarauja šios neribotai besitęsiančios diskriminacijos pateisinimui įstatymų leidėjo tikslu, pagal kurį perskyrimo įstatymas skirtas ne (tik) apsaugoti perskyrimo dieną jau įgytas teises, bet (ir) lūkesčius dėl nuolatinių pajamų, kurios atsižvelgiant į numatomą pakopą, turėjo būti mokamos pagal senąsias teisės aktų darbo užmokesčio srityje nuostatas?
               Ar besitęsianti valstybės tarnautojų diskriminacija gali būti pateisinta tuo, kad reguliavimo alternatyva (individualus esamų valstybės tarnautojų priskyrimas pagal patirties laikotarpį) būtų susijusi su didesnėmis administracinėmis sąnaudomis?

               6.

               Jei penktajame klausime nurodytas pateisinimas būtų paneigtas: ar toks Europos pirminės ir (arba) antrinės teisės aiškinimas leidžia, kol neįgyvendintos nediskriminuojančios teisės normos dėl tarnautojų darbo užmokesčio ir esamiems tarnautojams, taikyti kitokią teisinę pasekmę nei esamiems valstybės tarnautojams atgaline data ir ilgą laiką mokėti darbo užmokestį, atitinkantį aukščiausią jų darbo užmokesčio grupės pakopą?
               Ar ši draudimo diskriminuoti pažeidimo teisinė pasekmė kyla iš pačios Europos pirminės ir (arba) antrinės teisės, šiuo atveju būtent Direktyvos 2000/78/EB, o gal ši teisė atsiranda iš valstybės narės atsakomybės pagal Sąjungos teisę tik dėl neteisingo Europos teisės nuostatų perkėlimo?

      (1)  2000 m. lapkričio 27 d. Tarybos direktyva 2000/78/EB, nustatanti vienodo požiūrio užimtumo ir profesinėje srityje bendruosius pagrindus (OL L 303, p. 16; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 5 sk., 4 t., p. 79).


title: Byla C-522/07 2007 m. lapkričio 22 d. Finanzgericht Düsseldorf (Vokietija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje Dinter GmbH prieš Hauptzollamt Düsseldorf

text:
               9.2.2008

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 37/10

         2007 m. lapkričio 22 d.Finanzgericht Düsseldorf (Vokietija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje Dinter GmbH prieš Hauptzollamt Düsseldorf

   (Byla C-522/07)
   (2008/C 37/13)
   Proceso kalba: vokiečių
   Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas
   Finanzgericht Düsseldorf
   Šalys pagrindinėje byloje
   Ieškovė: Dinter GmbH
   Atsakovė: Hauptzollamt Düsseldorf
   Prejudiciniai klausimai

               1.

               Ar Kombinuotosios nomenklatūros (1) 20 skirsnio 5 papildomosios pastabos b punktas turi būti aiškinamas taip, kad į sąvoką vaisių sultys, kurių sudėtyje yra pridėtojo cukraus, patenka ir tos vaisių sultys, į kurias iš tiesų cukraus nebuvo pridėta, bet kuriose esančio pridėtojo cukraus kiekis buvo apskaičiuotas pagal Kombinuotosios nomenklatūros 20 skirsnio 5 papildomosios pastabos a punktą?

               2.

               Ar Kombinuotosios nomenklatūros 20 skirsnio 5 papildomosios pastabos b punktas turi būti aiškinamas taip, kad sąvoka „gautų iš vaisių arba koncentruotų sulčių praskiedimo būdu“ tiesiog patikslina ten minimą „natūralių vaisių sulčių“ sąvoką, ir pastaroji iš tiesų yra taikoma visoms (nefermentuotoms ir be alkoholio priedų) vaisių sultims neatsižvelgiant į jų pavidalą?

               3.

               Jei į pirmuosius du klausimus būtų atsakyta teigiamai: ar galioja Kombinuotosios nomenklatūros 20 skirsnio 5 papildomosios pastabos b punktas?

      (1)  2004 m. rugsėjo 7 d. Komisijos reglamentas (EB) Nr. 1810/2004, iš dalies keičiantis Tarybos reglamento (EEB) Nr. 2658/87 dėl tarifų ir statistinės prekių nomenklatūros bei dėl Bendrojo muitų tarifo I priedą (OL L 327, p. 1).


title: Byla T-102/11: 2011 m. vasario 22 d. pareikštas ieškinys byloje American Express Marketing & Development prieš VRDT (IP ZONE)

text:
               30.4.2011

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 130/15

         2011 m. vasario 22 d. pareikštas ieškinys byloje American Express Marketing & Development prieš VRDT (IP ZONE)

   (Byla T-102/11)
   2011/C 130/27
   Proceso kalba: anglų

      Šalys

      Ieškovė: American Express Marketing & Development Corp. (Niujorkas, Jungtinės Valstijos), atstovaujama advokatų V. Spitz, A. Gaul, T. Golda ir S. Kirschstein-Freund

      Atsakovė: Vidaus rinkos derinimo tarnyba (prekių ženklams ir pramoniniam dizainui)

      Ieškovės reikalavimai

               —

               Panaikinti 2010 m. gruodžio 1 d. Vidaus rinkos derinimo tarnybos (prekių ženklams ir pramoniniam dizainui) antrosios apeliacinės tarybos sprendimą byloje R 1125/2010-2.

               —

               Nepatenkinus šio reikalavimo, pakeisti 2010 m. gruodžio 1 d. Vidaus rinkos derinimo tarnybos (prekių ženklams ir pramoniniam dizainui) antrosios apeliacinės tarybos sprendimą byloje R 1125/2010-2 ir pripažinti, kad apeliacija yra pagrįsta.

               —

               Priteisti iš atsakovės bylinėjimosi VRDT ir teisme išlaidas.

      Ieškinio pagrindai ir pagrindiniai argumentai

      Prašomas įregistruoti Bendrijos prekių ženklas: žodinis prekių ženklas „IP ZONE“ 42 klasės paslaugoms

      Eksperto sprendimas: atmesti Bendrijos prekių ženklo paraišką

      Apeliacinės tarybos sprendimas: atmesti apeliaciją

      Ieškinio pagrindai: Reglamento (EB) Nr. 207/2009 7 straipsnio 1 dalies b ir c punktų pažeidimas, nes Apeliacinė taryba nusprendė, kad prekių ženklas neturi skiriamojo požymio ir yra apibūdinamasis nurodytų paslaugų atžvilgiu.


title: Byla C-383/15 P: 2016 m. sausio 20 d. Teisingumo Teismo (antroji kolegija) nutartis byloje Skype Ultd/Vidaus rinkos derinimo tarnyba (prekių ženklams ir pramoniniam dizainui (VRDT), Sky plc, kurios ankstesnis pavadinimas – British Sky Broadcasting Group plc, Sky IP International Ltd (Apeliacinis skundas — Bendrijos prekių ženklas — Pagrindo priimti sprendimą nebuvimas)

text:
               18.4.2016

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 136/5

         2016 m. sausio 20 d. Teisingumo Teismo (antroji kolegija) nutartis byloje Skype Ultd/Vidaus rinkos derinimo tarnyba (prekių ženklams ir pramoniniam dizainui (VRDT), Sky plc, kurios ankstesnis pavadinimas – British Sky Broadcasting Group plc, Sky IP International Ltd

   (Byla C-383/15 P) (1)

   ((Apeliacinis skundas - Bendrijos prekių ženklas - Pagrindo priimti sprendimą nebuvimas))
   (2016/C 136/07)
   Proceso kalba: anglų

      Šalys

      Apeliantė: Skype Ultd, atstovaujama solisitorių A. Carboni ir M. Browne

      Atsakovės: Vidaus rinkos derinimo tarnyba (prekių ženklams ir pramoniniam dizainui) (VRDT), atstovaujama P. Bullock, Sky plc, kurios ankstesnis pavadinimas — British Sky Broadcasting Group plc, Sky IP International Ltd, atstovaujama solisitorių D. Rose ir J. Curry

      Rezoliucinė dalis

               1.

               Nereikia priimti sprendimo dėl apeliacinio skundo.

               2.

               Priteisti iš Skype Ultd bylinėjimosi šiame procese išlaidas.

      (1)  OL C 354, 2015 10 26.


title: Byla T-710/16: 2017 m. kovo 21 d. Bendrojo Teismo nutartis byloje a La Patrouille/EUIPO – Alpha Industries (AEROBATIX)

text:
               6.6.2017

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 178/34

         2017 m. kovo 21 d. Bendrojo Teismo nutartis byloje a La Patrouille/EUIPO – Alpha Industries (AEROBATIX)

   (Byla T-710/16) (1)

   (2017/C 178/53)
   Proceso kalba: prancūzų
   Devintosios kolegijos pirmininkas nutartimi nurodė išbraukti bylą iš registro.

      (1)  OL C 462, 2016 12 12.


title: Byla C-470/10: 2011 m. vasario 17 d. Teisingumo Teismo pirmininko nutartis byloje Europos Komisija prieš Portugalijos Respubliką

text:
               11.6.2011

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 173/9

         2011 m. vasario 17 d. Teisingumo Teismo pirmininko nutartis byloje Europos Komisija prieš Portugalijos Respubliką

   (Byla C-470/10) (1)

   2011/C 173/21
   Proceso kalba: portugalų
   Teisingumo Teismo pirmininkas nutartimi nurodė išbraukti bylą iš registro.

      (1)  OL C 328, 2010 12 4.


title: Byla T-199/11 P: 2011 m. kovo 30 d. Guido Strack pateiktas apeliacinis skundas dėl 2011 m. sausio 20 d. Tarnautojų teismo sprendimo byloje F-132/07, Strack prieš Komisiją

text:
               6.8.2011

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 232/30

         2011 m. kovo 30 d. Guido Strack pateiktas apeliacinis skundas dėl 2011 m. sausio 20 d. Tarnautojų teismo sprendimo byloje F-132/07, Strack prieš Komisiją

   (Byla T-199/11 P)
   2011/C 232/54
   Proceso kalba: vokiečių

      Šalys

      Apeliantas: Guido Strack (Kelnas, Vokietija), atstovaujamas advokato H. Tettenborn

      Kita proceso šalis: Europos Komisija

      Reikalavimai

   Apeliantas Bendrojo Teismo prašo:

               —

               Panaikinti 2011 m. sausio 20 d. Europos Sąjungos tarnautojų teismo (antroji kolegija) sprendimą byloje F-132/07 ir priimti sprendimą remiantis ieškovo toje byloje pateiktais reikalavimais.

               —

               Panaikinti 2009 m. rugsėjo 17 d. Europos Sąjungos tarnautojų teismo (antroji kolegija) nutartį byloje F-132/07 tiek, kiek ja atmestas ieškovo reikalavimas priimti sprendimą už akių.

               —

               Panaikinti Europos Sąjungos tarnautojų teismo sprendimus, kuriais pirmiausia pirmajai kolegijai paskirta byla F-132/07 vėliau buvo paskirta antrajai kolegijai.

               —

               Panaikinti 2007 m. liepos 23 d. Komisijos sprendimą ir jį papildančius implicitinius 2007 m. rugpjūčio 9 d. ir 2007 m. rugsėjo 11 d. sprendimus bei 2007 m. lapkričio 9 d. sprendimą tiek, kiek jais atmetami 2007 m. balandžio 9 d., 2007 m. gegužės 11 d. ir 2007 m. spalio 11 d. apelianto prašymai dėl leidimo paskelbti dokumentus (remiantis visais teisiniais pagrindais, ypač Pareigūnų tarnybos nuostatų 17, 17a, 19 ir 24 straipsniais bei galimomis nuostatomis dėl autorių teisių ir duomenų teisinės apsaugos) ir paskelbti pranešimą apie (buvusių) komisarų ir Komisijos pareigūnų nusikalstamą veiką.

               —

               Priteisti iš Komisijos apeliantui mažiausiai 10 000 eurų žalos atlyginimą už prašomais panaikinti sprendimais padarytą neturtinę žalą sveikatai ir moralinę žalą.

               —

               Priteisti iš Komisijos visas bylinėjimos išlaidas.

               —

               Be to, apeliantas, pateikdamas nuorodą į atitinkamą nusistovėjusią Europos žmogaus teisių teismo praktiką, reikalauja mažiausiai 2 000 eurų žalos, patirtos dėl per ilgo bylos nagrinėjimo, atlyginimo, kurio tikslų dydį turi nustatyti teismas.

      Apeliacinio skundo pagrindai ir pagrindiniai argumentai

   Grįsdamas apeliacinį skundą apeliantas remiasi dvidešimčia pagrindų.

               —

               Šiais pagrindais, jis, be kita ko, priekaištauja dėl skundžiamą sprendimą priėmusios teismo kolegijos nekompetentingumo, neteisėto atsisakymo priimti sprendimą už akių, Komisijai pratęstų terminų neteisėtumo, siūlytos sąsajos tarp šios ir kitų bylų tarp šalių nepadarymo, neteisingo faktinių bylos aplinkybių pateikimo parengtame teismo posėdžio pranešime ir skundžiamame sprendime, pranešimo rengėjo šališkumo, teismo kalbų vartojimo tvarkos pažeidimo ir apelianto diskriminacijos dėl kalbos bei bylos dokumentų neišvertimo.

               —

               Be to, apeliantas tvirtina, kad Tarnautojų teismas padarė teisės klaidą ir nepakankamai motyvavo savo sprendimą. Tai, be kita ko, susiję su Europos Sąjungos pareigūnų tarnybos nuostatų 11, 17, 17a, 19, 25 ir 90 bei paskesnių straipsnių, Europos žmogaus teisių ir pagrindinių laisvių konvencijos 6, 10 ir 13 straipsnių, Europos Sąjungos pagrindinių teisių chartijos 11, 41, 47 ir 52 straipsnių, aiškinimu ir taikymu.


               28.5.2014

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 163/9

         2014 m. sausio 13 d. ELPA priežiūros institucijos ieškinys prieš Islandiją
   (Byla E-4/14)
   (2014/C 163/08)
   ELPA priežiūros institucija, atstovaujama Gjermund Mathisen ir Auður Ýr Steinarsdóttir, atliekančių ELPA priežiūros institucijos (Rue Belliard 35, 1040 Brussels, Belgium) įgaliotinių funkcijas, 2014 m. sausio 13 d. pateikė ieškinį prieš Islandiją ELPA teisme.
   ELPA priežiūros institucija ELPA teismo prašo:

               1)

               paskelbti, kad nepriėmusi priemonių, būtinų Europos ekonominės erdvės susitarimo II priedo XXIX skyriaus 4 punkte minimam teisės aktui (2007 m. gegužės 23 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2007/23/EB dėl pirotechnikos gaminių pateikimo į rinką), suderintam su EEE susitarimu prie jo pridėtu 1 protokolu, įgyvendinti, arba nedelsiant nepranešusi apie jas ELPA priežiūros institucijai, Islandija neįvykdė savo įsipareigojimų pagal minėto teisės akto 21 straipsnį ir EEE susitarimo 7 straipsnį;

               2)

               nurodyti Islandijai padengti bylinėjimosi išlaidas.

      Teisinės bei faktinės aplinkybės ir teismui pateikti ieškinio pagrindai:

               —

               Šis prašymas susijęs su tuo, kad Islandija iki 2013 m. rugpjūčio 26 d. nesilaikė ELPA priežiūros institucijos 2013 m. birželio 26 d. pateiktos pagrįstos nuomonės dėl to, kad valstybė neperkėlė į savo nacionalinę teisinę sistemą 2007 m. gegužės 23 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 2007/23/EB dėl pirotechnikos gaminių pateikimo į rinką (toliau – teisės aktas), nurodytos Europos ekonominės erdvės susitarimo II priedo XXIX skyriaus 4 punkte ir suderintos su EEE susitarimu prie jo pridėtu 1 protokolu.

               —

               ELPA priežiūros institucija teigia, kad Islandija nesilaikė savo įsipareigojimų pagal teisės akto 21 straipsnį ir pagal EEE susitarimo 7 straipsnį, nes per nustatytą terminą nepriėmė priemonių, būtinų teisės aktui įgyvendinti, arba nedelsiant nepranešė apie jas ELPA priežiūros institucijai.


title: Byla C-604/14 P: 2016 m. sausio 21 d. Teisingumo Teismo nutartis byloje Alcoa Trasformazioni Srl/Europos Komisija, Italijos Respublika (Apeliacinis skundas — Teisingumo Teismo procedūros reglamento 181 straipsnis — Valstybės pagalba — Italijos Respublikos suteikta pagalba Alcoa Trasformazioni Srl — Išlyginamojo fondo grąžinta dalis elektros energijos išlaidų, dėl kurių tiekėjas šiai bendrovei buvo išrašęs sąskaitą — Nesuderinimas su bendrąja rinka — Lengvata — Europos Komisijos pareiga atlikti ekonominę analizę)

text:
               18.4.2016

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 136/2

         2016 m. sausio 21 d. Teisingumo Teismo nutartis byloje Alcoa Trasformazioni Srl/Europos Komisija, Italijos Respublika

   (Byla C-604/14 P) (1)

   ((Apeliacinis skundas - Teisingumo Teismo procedūros reglamento 181 straipsnis - Valstybės pagalba - Italijos Respublikos suteikta pagalba Alcoa Trasformazioni Srl - Išlyginamojo fondo grąžinta dalis elektros energijos išlaidų, dėl kurių tiekėjas šiai bendrovei buvo išrašęs sąskaitą - Nesuderinimas su bendrąja rinka - Lengvata - Europos Komisijos pareiga atlikti ekonominę analizę))
   (2016/C 136/02)
   Proceso kalba: italų

      Šalys

      Apeliantė: Alcoa Trasformazioni Srl, atstovaujama advocaat O. W. Brouwer, avvocati T. Salonico ir M. Siragusa

      Kitos proceso šalys: Europos Komisija, Italijos Respublika

      Rezoliucinė dalis

               1.

               Atmesti apeliacinį skundą.

               2.

               Priteisti iš Alcoa Trasformazioni Srl bylinėjimosi išlaidas.

      (1)  OL C 89, 2015 3 16.


title: Byla C-89/13: 2013 m. vasario 22 d. Tribunale di Napoli (Italija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje Luigi D’Aniello ir kt. prieš Poste Italiane SpA

text:
               1.6.2013

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 156/18

         2013 m. vasario 22 d.Tribunale di Napoli (Italija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje Luigi D’Aniello ir kt. prieš Poste Italiane SpA

   (Byla C-89/13)
   2013/C 156/29
   Proceso kalba: italų

      Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas

      Tribunale di Napoli

      Šalys pagrindinėje byloje

      Ieškovai: Luigi D’Aniello ir kt.

      Atsakovė: Poste Italiane SpA

      Prejudiciniai klausimai

               1.

               Ar lygiavertiškumo principą atitinka vidaus teisės nuostata, kurioje taikant Direktyvą 1999/70/EB (1) numatytos ekonominės pasekmės, atsirandančios tuo atveju, kai neteisėtai sustabdomas darbo sutarties vykdymas, nustačius negaliojančią termino, kuris yra kitoks ir žymiai trumpesnis nei tais atvejais, kai neteisėtai sustabdomas pagal bendrąją civilinę teisę sudarytos sutarties vykdymas, nustačius negaliojančią termino sąlygą, sąlygą?

               2.

               Ar Europos teisę atitinka tai, kad jos taikymo srityje skiriant sankciją suteikiama naudos išnaudojančiam darbdaviui ir padaroma žalos darbuotojui, kuriuo buvo pasinaudota, taip, kad dėl proceso trukmės, net dėl įprastos trukmės, tiesiogiai daroma žalos darbuotojui ir suteikiama naudos darbdaviui ir kad veiksmingo padėties atkūrimo galimybė proporcingai mažėja ilgėjant proceso trukmei, kol beveik panaikinama?

               3.

               Ar Europos teisės taikymo srityje, kaip ji suprantama pagal Nicos chartijos 51 straipsnį, [Pagrindinių teisų] chartijos 47 straipsnį ir EŽTK 6 straipsnį atitinka tai, kad dėl proceso trukmės, net dėl įprastos trukmės, tiesiogiai daroma žalos darbuotojui ir suteikiama naudos darbdaviui ir kad veiksmingo padėties atkūrimo galimybė proporcingai mažėja ilgėjant proceso trukmei, kol beveik panaikinama?

               4.

               Ar, atsižvelgiant į Direktyvos 2000/78/EB (2) 3 straipsnio 1 dalies c punkte ir Direktyvos 2006/54/EB (3) 14 straipsnio 1 dalies c punkte pateiktus paaiškinimus, Direktyvos 1999/70/EB [priedo] 4 punkte įtvirtinta darbo sąlygų sąvoka apima ir neteisėto darbo santykių nutraukimo pasekmes?

               5.

               Jeigu į pirmesnį klausimą reikia atsakyti teigiamai, ar pagal 4 punktą galima pateisinti skirtumą tarp vidaus teisėje numatytų įprastų neteisėto neterminuotų ir terminuotų darbo santykių nutraukimo pasekmių?

               6.

               Ar galiojančios Bendrijos teisės bendruosius principus — teisinio saugumo, teisėtų lūkesčių apsaugos, procesinės lygybės, veiksmingos teisminės gynybos, teisės į nepriklausomą teismą ir, apskritai, į teisingą bylos nagrinėjimą, kurie užtikrinami Europos Sąjungos sutarties 6 straipsnio 2 dalimi (iš dalies pakeista Lisabonos sutarties 1 straipsnio 8 dalimi ir į kurią daroma nuoroda Europos Sąjungos sutarties 46 straipsnyje) — kartu su Žmogaus teisių ir pagrindinių laisvių apsaugos konvencijos, pasirašytos Romoje 1950 m. lapkričio 4 d., 6 straipsniu ir 2000 m. gruodžio 7 d. Nicoje paskelbtos Europos Sąjungos pagrindinių teisių chartijos 46, 47 straipsniais ir 52 straipsnio 3 dalimi, kaip inkorporuota į Lisabonos sutartį, reikia aiškinti taip, jog dėl jų Italijos valstybei užkertamas kelias praėjus tam tikram laikotarpiui priimti teisės nuostatą (kokia įtvirtinta Įstatymo Nr. 183/10 32 straipsnio 7 dalyje, atsižvelgiant į Įstatymo Nr. 92/12 1 straipsnio 13 dalyje įtvirtintą aiškinamąją nuostatą), kuria iškreipiamos vykstančio proceso pasekmės, tiesiogiai darant žalos darbuotojui ir suteikiant naudos darbdaviui ir kai veiksmingo padėties atkūrimo galimybė proporcingai mažėja ilgėjant proceso trukmei, kol beveik panaikinama?

               7.

               Jeigu Teisingumo Teismas nepripažintų nurodytus principus pagrindiniais Europos teisės principais, kad juos būtų galima taikyti horizontaliai ir visuotinai, ir todėl tik viena nuostata, t. y. Įstatymo Nr. 183/10 (išaiškinto Įstatymo Nr. 92/2012 1 straipsnio 13 dalyje) 32 straipsnio 5–7 dalys, neatitiktų įsipareigojimų, nustatytų Direktyvoje 1999/70/EB ir Nicos chartijoje, ar tokia bendrovė, kaip antai atsakovė, turinti [šios nutarties dėl prašymo priimti prejudicinį sprendimą] 55–61 punktuose nurodytus požymius, turi būti laikoma valstybine įstaiga siekiant tiesiogiai vertikaliai laikantis hierarchinės tvarkos taikyti Europos teisę, būtent Direktyvos 1999/70/EB [priedo] 4 punktą ir Nicos chartiją?

               8.

               Jeigu Teisingumo Teismas į 1, 2, 3 ir 4 klausimus atsakytų teigiamai, ar pagal lojalaus bendradarbiavimo principą, kuris yra Europos Sąjungos pamatinis principas, galima netaikyti aiškinamosios nuostatos, kaip antai įtvirtintos Įstatymo Nr. 92/12 1 straipsnio 13 dalyje, pagal kurią neįmanoma laikytis principų, išplaukiančių iš atsakymų į 1–4 klausimus?

      (1)  1999 m. birželio 28 d. Tarybos direktyva 1999/70/EB dėl Europos profesinių sąjungų konfederacijos (ETUC), Europos pramonės ir darbdavių konfederacijų sąjungos (UNICE) ir Europos įmonių, kuriose dalyvauja valstybė, centro (CEEP) bendrojo susitarimo dėl darbo pagal terminuotas sutartis (OL L 175, p. 43; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 5 sk., 3 t., p. 368).

      (2)  2000 m. lapkričio 27 d. Tarybos direktyva 2000/78/EB, nustatanti vienodo požiūrio užimtumo ir profesinėje srityje bendruosius pagrindus (OL L 303, p. 16; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 5 sk., 4 t., p. 79).

      (3)  2006 m. liepos 5 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2006/54/EB dėl moterų ir vyrų lygių galimybių ir vienodo požiūrio į moteris ir vyrus užimtumo bei profesinės veiklos srityje principo įgyvendinimo (nauja redakcija) (OL L 204, p. 23).


title: Byla T-562/12: 2012 m. gruodžio 24 d. pareikštas ieškinys byloje Dalli prieš Komisiją

text:
               16.2.2013

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 46/24

         2012 m. gruodžio 24 d. pareikštas ieškinys byloje Dalli prieš Komisiją

   (Byla T-562/12)
   2013/C 46/43
   Proceso kalba: anglų

      Šalys

      Ieškovas: John Dalli (St. Julians, Malta), atstovaujamas advokatų L. Levi, A. Alamanou ir S. Rodrigues

      Atsakovė: Europos Komisija

      Reikalavimai

   Ieškovas Bendrojo Teismo prašo:

               —

               Panaikinti 2012 m. spalio 16 d. Europos Komisijos Pirmininko žodinį sprendimą dėl jo atleidimo iš pareigų, neatidedant jo įsigaliojimo.

               —

               Priteisti iš atsakovės turtinės ir neturtinės žalos kompensaciją.

               —

               Priteisti iš atsakovės visas bylinėjimosi išlaidas.

      Ieškinio pagrindai ir pagrindiniai argumentai

   Grįsdamas ieškinį ieškovas remiasi penkiais pagrindais.

               1.

               Pirmajame ieškinio pagrinde teigiama, kad pažeisti SESV 245 ir 247 straipsniai, nes ginčijamą sprendimą priėmė ne kompetentingas subjektas.

               2.

               Antrajame ieškinio pagrinde teigiama, nepatenkinus pirmojo reikalavimo, kad pažeista ESS 17 straipsnio 6 dalis ir bendrasis teisinio tikrumo principas, nes ginčijamas sprendimas negali būti laikomas sukeliančiu galiojantį ieškovo atsistatydinimą.

               3.

               Trečiasis ieškinio pagrindas susijęs su akivaizdžiomis klaidomis ir procedūrinių taisyklių pažeidimu, nes ginčijamas sprendimas nepagrįstas teisėtais pagrindais, o OLAF išvados, kuriomis pagrįstas ginčijamas sprendimas, priimtos neteisėtoje procedūroje.

               4.

               Ketvirtasis ieškinio pagrindas susijęs su teisės į gynybą pažeidimu, nes ieškovas negalėjo išnagrinėti ir įvertinti faktinių aplinkybių, kuriomis remtasi prieš jį.

               5.

               Penktajame ieškinio pagrinde teigiama, kad pažeistas proporcingumo principas, nes ieškovas negalėjo žinoti, kokių teisėtų tikslų siekta ginčijamu sprendimu ir ar buvo įvertinta mažiau griežta priemonė.


title: 2005 m. balandžio 28 d. Teisingumo Teismo sprendimas (penktoji kolegija), Byloje C-329/04 Europos Bendrijų Komisija prieš Vokietijos Federacinę Respubliką (Valstybės įsipareigojimų neįvykdymas — Direktyva 2000/43/EB — Direktyvos neperkėlimas per nustatytą terminą)

text:
               11.6.2005

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 143/13

      TEISINGUMO TEISMO SPRENDIMAS

   (penktoji kolegija)
   2005 m. balandžio 28 d.
   Byloje C-329/04 Europos Bendrijų Komisija prieš Vokietijos Federacinę Respubliką
       (1)

   (Valstybės įsipareigojimų neįvykdymas - Direktyva 2000/43/EB - Direktyvos neperkėlimas per nustatytą terminą)
   (2005/C 143/18)
   Proceso kalba: vokiečių
   Byloje C-329/04 Europos Bendrijų Komisija, atstovaujama D. Martin ir H. Kreppel, prieš Vokietijos Federacinę Respubliką, atstovaujamą C.-D. Quassowski, dėl 2004 m. liepos 29 d. pareikšto ieškinio pagal EB sutarties 226 straipsnį, Teisingumo Teismas (penktoji kolegija), kurį sudaro kolegijos pirmininkė R. Silva de Lapuerta, teisėjai P. Kūris ir J. Klučka (pranešėjas); generalinis advokatas P. Léger, sekretorius R. Grass, 2005 m. balandžio 28 d. priėmė sprendimą, kurio rezoliucinėje dalyje nurodyta:

               1)

               Per nustatytą terminą nepriėmusi įstatymų ir kitų teisės aktų, reikalingų 2000 m. birželio 29 d. Tarybos direktyvai 2000/43/EB, įgyvendinančiai vienodo požiūrio principą asme- nims nepriklausomai nuo jų rasės arba etninės priklausomybės, įgyvendinti, Vokietijos Federacinė Respublika pažeidė savo įsipareigojimus pagal šią direktyvą.

               2)

               Priteisti iš Vokietijos Federacinės Respublikos bylinėjimosi išlaidas.

      (1)  OL C 239, 2004 9 25.


title: Byla F-5/14: 2015 m. birželio 18 d. Tarnautojų teismo (pirmoji kolegija) sprendimas byloje CX/Komisija (Viešoji tarnyba — Pareigūnai — Drausminė nuobauda — Atšaukimas — Paskyrimo tarnybos atitinkamo pareigūno neišklausymas — Teisės būti išklausytam pažeidimas)

text:
               27.7.2015

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 245/47

         2015 m. birželio 18 d. Tarnautojų teismo (pirmoji kolegija) sprendimas byloje CX/Komisija

   (Byla F-5/14) (1)

   ((Viešoji tarnyba - Pareigūnai - Drausminė nuobauda - Atšaukimas - Paskyrimo tarnybos atitinkamo pareigūno neišklausymas - Teisės būti išklausytam pažeidimas))
   (2015/C 245/58)
   Proceso kalba: prancūzų

      Šalys

      Ieškovas: CX, atstovaujamas advokato É. Boigelot

      Atsakovė: Europos Komisija, atstovaujama J. Currall ir C. Ehrbar

      Bylos dalykas

   Prašymas panaikinti Komisijos sprendimą atleisti ieškovą pagal Pareigūnų tarnybos nuostatų IX priedo 9 straipsnio 1 dalies h punktą nesumažinant teisių į pensiją po vidaus tyrimo, kuris buvo pradėtas OLAF tyrimo dėl įmonės, ir prašymas atlyginti tariamai patirtą turtinę ir neturtinę žalą.

      Sprendimo rezoliucinė dalis

               1.

               Panaikinti 2013 m. spalio 16 d. Komisijos sprendimą, kuriam numatyta sankcija atleisti CX nesumažinant teisių į pensiją.

               2.

               Atmesti likusią ieškinio dalį.

               3.

               Europos Komisija padengia savo bylinėjimosi išlaidas ir iš jos priteisiamos CX bylinėjimosi išlaidos, įskaitant susijusias su procedūra dėl laikinųjų apsaugos priemonių taikymo byloje F-5/14 R.

      (1)  OL C 85, 2014 3 22, p. 27.


title: Byla T-22/11: 2011 m. gruodžio 15 d. Bendrojo Teismo nutartis byloje Westfälisch-Lippischer Sparkassen- und Giroverband prieš Komisiją

text:
               11.2.2012

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 39/21

         2011 m. gruodžio 15 d. Bendrojo Teismo nutartis byloje Westfälisch-Lippischer Sparkassen- und Giroverband prieš Komisiją

   (Byla T-22/11) (1)

   2012/C 39/41
   Proceso kalba: vokiečių
   Šeštosios kolegijos pirmininkas nutartimi nurodė išbraukti bylą iš registro.

      (1)  OL C 72, 2011 3 5.


title: Byla T-401/07 2007 m. lapkričio 2 d. pareikštas ieškinys byloje Gaixa Geral de Depósitos prieš Komisiją

text:
               12.1.2008

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 8/17

         2007 m. lapkričio 2 d. pareikštas ieškinys byloje Gaixa Geral de Depósitos prieš Komisiją

   (Byla T-401/07)
   (2008/C 8/33)
   Proceso kalba: portugalų
   Šalys

      Ieškovas: Caixa Geral de Depósitos SA (Lisabona, Portugalija), atstovaujama advokatų Nuno Mimoso Ruiz, Francisca Ponce de Leão Paulouro ir Carla Farinhas

      Atsakovė: Europos Bendrijų Komisija
   Ieškovo reikalavimai

               —

               Pripažinti šį ieškinį dėl panaikinimo, pareikštą EB 230 straipsnio pagrindu, bei kartu su juo papildomai pareikštą ieškinį EB 238 straipsnio pagrindu pagal 1995 m. lapkričio 15 d. Komisijos ir Caixa Geral de Depósitos SA (toliau — CGD) pasirašyto susitarimo 18 straipsnyje numatytą arbitražinę išlygą, pareikštais teisėtai,

               —

               panaikinti 2007 m. liepos 31 d. Sprendimo C(2007) 3772 1 straipsnį EB 230 straipsnio pagrindu;

               —

               nepriklausomai nuo to, ar EB 230 straipsnio pagrindu pareikštas ieškinys bus patenkintas ar atmestas, išnagrinėti EB 238 straipsnio pagrindu pareikštą ieškinį ir su juo susijusį prašymą priteisti iš Komisijos 1 925 858,61 eurų kartu su nuo 2003 m. kovo 7 d., prašymo įteikimo dienos, iki 2003 m. balandžio 30 d. apskaičiuotomis palūkanomis pagal įstatyme nustatytą 7 % palūkanų normą 1999 m. balandžio 12 d. Portaria sprendimo Nr. 236/99 pagrindu, o nuo 2003 m. gegužės 1 d. — iki bus atliktas visas mokėjimas pagal įstatyme nustatytą 4 % palūkanų normą 2003 m. balandžio 8 d. Portaria sprendimu Nr. 291/03.

               —

               priteisti iš Europos Bendrijų Komisijos bylinėjimosi išlaidas.

         Ieškinio pagrindai ir pagrindiniai argumentai
   Net jei teoriškai valstybė gali susilaikyti nuo reikalavimo įpareigoti CGD grąžinti Komisijos reikalaujamą sumą, ginčijamu sprendimu iš pat pradžių atmetama galimybė, kad pati Komisija būtų atleista nuo skolos CGD grąžinimo.
   Kadangi ginčijamame sprendime Komisija neatskyrė valstybės ir ieškovo teisinių pozicijų, CGD suinteresuota šio sprendimo panaikinimu, ir nors jis skirtas Portugalijos Respublikai, jis yra tiesiogiai ir konkrečiai su juo susijęs. Ginčijamame sprendime padarytos šios klaidos:

               —

               pagrindimo stoka: ginčijamame sprendime nepaaiškinta, kaip Komisija apskaičiavo avansu FEDER sumokėtos finansinės pagalbos sumą, kurią, jos manymu, reikia jai grąžinti. Be to, motyvavimas yra prieštaringas, jame yra spragų, netikslumų ir klaidų.

               —

               faktinė klaida: ginčijamas sprendimas grindžiamas tuo, kad tarpininkas turi sumokėti gavėjų paskolų, kurios priskiriamos bendrai pagalbai, palūkanų subsidijas, tačiau taip nėra, nes šios subsidijos atskaitomos iš palūkanų, kurias gavėjai skolingi CGD.

               —

               teisės klaida: teisės normų, susijusių su EB sutarties taikymu, ir Komisijos ir CGD sudaryto susitarimo normų pažeidimas: šiuo atveju tai, kad 2001 m. gruodžio 31 d. FEDER suteiktą finansinę pagalbą sudarė 82 % visų mokėtinų palūkanų subsidijų neprieštarauja Reglamento (EEB) Nr. 2052/88 (1) 13 straipsnio 3 daliai. Nors tiesa, kad Reglamento (EEB) Nr. 4253/88 (2) 21 straipsnio 1 dalyje nurodyti avansai arba galutiniai mokėjimai, susiję su „atsiradusiomis išlaidomis“, taip pat yra ir sąnaudų (ne mokėjimų), susijusių su palūkanų subsidijomis, kurios atsirado tik po 2001 m. gruodžio 31 dienos. Skolas, atitinkančias nuolat kintančias FEDER likusias subsidijas (nuo mokėjimo) nuo kiekvienos paskolos gali Komisija patvirtinti kaip FEDER iš tikrųjų atsiradusias ir sumokėtas išlaidas. Išlaidų ar sąnaudų faktinis atsiradimas neįrodomas avansu sumokėjus šias subsidijas galutiniams gavėjams, bet nustačius iš privalomą galią turinčios iki šios dienos vykdytos paskolos sutarties išplaukiančią atsakomybę, arba kitaip tariant „įsipareigojus“. Neprivaloma paankstinti „subsidijų mokėjimo“, mokėtinų 2001 m. gruodžio 31 d., ar atidaryti specialią sąskaitą ir į ją įdėti nacionalinę įmoką.

               —

               proporcingumo, teisinio saugumo ir teisėtų lūkesčių apsaugos principų pažeidimas: ginčijamo sprendimo 16-26 punktuose Komisija pagrindė dvi alternatyvias sąlygas, leidusias pripažinti, kad išlaidos iš tikrųjų atsirado iki 2001 m. gruodžio 31 d., remdamasi 2002 m. gegužės 29 d. įvykusiame CDRR komiteto susitikime paskelbtomis gairėmis, nors šios gairės CDRR buvo išplatintos tik po 2001 m. gruodžio 31 dienos. Ieškovas pripažįsta, kad šios gairės gali prisidėti prie bendros pagalbos, skirtos palūkanų subsidijoms, užbaigimo užtikrinimo, ir tai, jog paskolos gavėjas privalo grąžinti grynąsias palūkanas nuo šių subsidijų. Vis dėlto įgyvendinimo sprendimų ir šiuo tikslu sudarytų susitarimų turinys taip pat turi būti suderintas su šiais sprendimais ir juos atitikti, o taip nėra SGAIA sprendimo ir nagrinėjamo susitarimo atveju. Šiose gairėse Komisija pripažino, kad yra ir kiti metodai, kuriais būtų galima įskaičiuoti nagrinėjamas išlaidas. Vienas šių metodų — „įsipareigojimas“ finansuoti visas palūkanų subsidijas, kurias reikia sumokėti baigus programą. Tačiau šis „įsipareigojimas“ faktiškai prasideda nuo to momento, kai CGD nebegali iš gavėjų reikalauti sumokėti daugiau nei vien grynąsias subsidijų palūkanas. Todėl ginčijamame sprendime neatsižvelgta į labiau SGAIA atitinkančius sprendimus, kuriuos būtų lengviau vykdyti ir jie nebūtų nepalankūs tarpininkui ir gavėjams bei kuriais būtų apsaugoti interesai, kuriems gresia pavojus. Be to, Portugalijos Respublika ir CGD teisėtai tikėjosi, kad galės remtis subsidija kitomis sąlygomis nei išplaukiančiomis iš gairių, apie kurias jiems buvo pranešta tik užbaigus programą.

      (1)  1988 m. birželio 24 d. Tarybos reglamentas (EEB) Nr. 2052/88 dėl struktūrinių fondų uždavinių, jų efektyvumo bei jų veiklos koordinavimo tarpusavyje, taip pat su Europos investicijų banku ir kitais esamais finansiniais instrumentais (OL L 185, p. 9).

      (2)  1988 m. gruodžio 19 d. Tarybos reglamento (EEB) Nr. 4253/88, nustatančio Reglamento Nr. 2052/88 įgyvendinimo nuostatas dėl įvairių struktūrinių fondų veiklos koordinavimo tarpusavyje ir su Europos investicijų banko operacijomis bei kitais esamais finansiniais instrumentais (OL L 374, p. 1).


title: Sujungtos bylos C-478/08 ir C-479/08: 2010 m. kovo 9 d. Teisingumo Teismo (aštuntoji kolegija) nutartis byloje ( Tribunale Amministrativo Regionale della Sicilia (Italija) prašymas priimti prejudicinį sprendimą) Buzzi Unicem SpA ir kt. (Procedūros reglamento 104 straipsnio 3 dalies pirma pastraipa — Principas „teršėjas moka“ — Direktyva 2004/35/EB — Atsakomybė už aplinkos apsaugą — Taikymas ratione temporis — Tarša, atsiradusi iki šiai direktyvai perkelti nustatytos datos ir besitęsianti po jos — Nacionalinės teisės aktai, pagal kuriuos su šia tarša susijusios žalos ištaisymo išlaidos priskiriamos daugeliui įmonių — Kaltės arba neatsargumo reikalavimas — Priežastinio ryšio reikalavimas — Žalos ištaisymo priemonės — Susijusių įmonių pareiga konsultuotis — Minėtos direktyvos II priedas)

text:
               22.5.2010

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 134/10

         2010 m. kovo 9 d. Teisingumo Teismo (aštuntoji kolegija) nutartis byloje (Tribunale Amministrativo Regionale della Sicilia (Italija) prašymas priimti prejudicinį sprendimą) Buzzi Unicem SpA ir kt.

   (Sujungtos bylos C-478/08 ir C-479/08) (1)

   (Procedūros reglamento 104 straipsnio 3 dalies pirma pastraipa - Principas „teršėjas moka“ - Direktyva 2004/35/EB - Atsakomybė už aplinkos apsaugą - Taikymas ratione temporis - Tarša, atsiradusi iki šiai direktyvai perkelti nustatytos datos ir besitęsianti po jos - Nacionalinės teisės aktai, pagal kuriuos su šia tarša susijusios žalos ištaisymo išlaidos priskiriamos daugeliui įmonių - Kaltės arba neatsargumo reikalavimas - Priežastinio ryšio reikalavimas - Žalos ištaisymo priemonės - Susijusių įmonių pareiga konsultuotis - Minėtos direktyvos II priedas)
   2010/C 134/16
   Proceso kalba: italų

      Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas

      Tribunale Amministrativo Regionale della Sicilia

      Šalys pagrindinėje byloje

      Ieškovės: Buzzi Unicem SpA, ISAB Energy srl, Raffinerie Mediterranee SpA (ERG) (C-478/08), Dow Italia Divisione Commerciale Srl (C-479/08)

      Atsakovai: Ministero dello Sviluppo Economico, Ministero della Salute, Ministero Ambiente e Tutela del Territorio e del Mare, Ministero delle Infrastrutture, Ministero dei Trasporti, Presidenza del Consiglio dei Ministri, Ministero dell’Interno, Regione Siciliana, Assessorato Regionale Territorio ed Ambiente (Sicilija), Assessorato Regionale Industria (Sicilija), Prefettura di Siracusa, Istituto Superiore di Sanità, Commissario Delegato per Emergenza Rifiuti e Tutela Acque (Sicilija), Vice Commissario Delegato per Emergenza Rifiuti e Tutela Acque (Sicilija), Agenzia Protezione Ambiente e Servizi Tecnici (APAT), Agenzia Regionale Protezione Ambiente (ARPA Sicilia), Istituto Centrale Ricerca Scientifica e Tecnologica Applicata al Mare, Subcommissario per la Bonifica dei Siti Contaminati, Provincia Regionale di Siracusa, Consorzio ASI Sicilia Orientale Zona Sud, Comune di Siracusa, Comune d'Augusta, Comune di Melilli, Comune di Priolo Gargallo, Azienda Unità Sanitaria Locale N8, Sviluppo Italia Aree Produttive SPA, Sviluppo Italia SpA, Ministero Ambiente e Tutela del Territorio e del Mare, Ministero dello Sviluppo economico, Ministero della Salute, Regione siciliana, Commissario Delegato per Emergenza Rifiuti e Tutela Acque (Sicilija)

      Dalyvaujant: ENI Divisione Exploration and Production SpA, ENI SpA, Edison SpA

      Dalykas

   Prašymas priimti prejudicinį sprendimą — Tribunale Amministrativo Regionale della Sicilia — EB 174 straipsnio ir 2004 m. balandžio 21 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 2004/35/EB dėl atsakomybės už aplinkos apsaugą siekiant išvengti žalos aplinkai ir ją ištaisyti (atlyginti) (OL L 143, p. 56; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 15 sk., 8 t., p. 357) bei principo „teršėjas moka“ išaiškinimas — Nacionalinės teisės aktai, pagal kuriuos administracinei institucijai suteikiami įgaliojimai nurodyti privatiems verslininkams imtis žalos ištaisymo priemonių, nepaisant tyrimo, skirto už nagrinėjamą taršą atsakingam asmeniu nustatyti

      Rezoliucinė dalis

               1.

               Tokioje aplinką teršiančioje situacijoje, kokia nagrinėjama pagrindinėse bylose:

                           —

                           kai netenkinamos sąlygos 2004 m. balandžio 21 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvai 2004/35/EB dėl atsakomybės už aplinkos apsaugą siekiant išvengti žalos aplinkai ir ją ištaisyti (atlyginti) taikytiratione temporis ir (arba) ratione materiæ, taikoma nacionalinė teisė, laikantis Sutarties nuostatų ir nepažeidžiant kitų antrinės teisės aktų;

                           —

                           Direktyva 2004/35 nedraudžiami nacionalinės teisės aktai, kuriais kompetentingai institucijai, besivadovaujančiai šia direktyva, leidžiama preziumuoti, kad yra priežastinis ryšys, įskaitant išplitusios taršos atvejus, tarp subjektų ir nustatytos taršos dėl to, kad jų įrenginiai yra netoli užterštos teritorijos. Tačiau remiantis principu „teršėjas moka“ norėdama preziumuoti tokį priežastinį ryšį ši institucija turi turėti patikimų duomenų savo prezumpcijai pagrįsti, kaip antai, kad šių subjektų įrenginiai yra netoli užterštos teritorijos ir kad sutampa rasti teršalai ir šio subjekto savo veikloje naudojamos medžiagos;

                           —

                           Direktyvos 2004/35 3 straipsnio 1 dalį, 4 straipsnio 5 dalį ir 11 straipsnio 2 dalį reikia aiškinti taip, kad kompetentingai institucijai nusprendus taikyti žalos aplinkai ištaisymo priemones subjektams, kurių veikla patenka į šios direktyvos III priedą, ji neprivalo nustatyti nei šių subjektų, dėl kurių veiklos padaryta žala aplinkai, kaltės, nei nerūpestingumo ar juo labiau tyčios. Tačiau ši institucija privalo pirmiausia nustatyti konstatuotos taršos šaltinį, kadangi šiuo klausimu ji turi didelę diskreciją pasirinkti, kokias procedūras ir būdus taikyti ir kiek laiko toks tyrimas truks. Kita vertus, ši institucija, remdamasi nacionalinėmis įrodinėjimo pareigos taisyklėmis, turi nustatyti priežastinį ryšį tarp subjektų, kuriems nustatytos žalos ištaisymo priemonės, veiklos ir šios taršos;

                           —

                           kadangi pareiga atlyginti žalą tenka subjektams tik dėl jų prisidėjimo prie taršos susidarymo ar taršos grėsmės, kompetentinga valdžios institucija iš principo turi nustatyti kiekvieno šio subjekto prisidėjimo prie taršos, kurią ji siekia išvalyti, lygį ir atsižvelgti į atitinkamai kiekvieno prisidėjimą skaičiuodama išlaidas žalos ištaisymo priemonėms, kurias ši valdžios institucija priskiria šiems subjektams, nepažeisdama Direktyvos 2004/35 9 straipsnio.

               2.

               Direktyvos 2004/35 7 straipsnis ir 11 straipsnio 4 dalis, skaitoma kartu su jos II priedu, turi būti aiškinama taip:

                           —

                           kompetentinga valdžios institucija gali iš esmės pakeisti žalos aplinkai ištaisymo priemones, kurios buvo patvirtintos pasibaigus rungimosi principu pagrįstai procedūrai, vykdytai bendradarbiaujant su atitinkamais subjektais, ir kurios jau buvo įvykdytos ar pradėtos vykdyti. Tačiau norėdama priimti tokį sprendimą:

                                       —

                                       ši valdžios institucija turi išklausyti subjektus, kuriems tokios priemonės nustatytos, išskyrus atvejus, kai dėl kritinės aplinkos būklės kompetentinga institucija privalo imtis veiksmų nedelsdama;

                                       —

                                       ši institucija privalo raginti, be kita ko, asmenis, kurių žemės sklypuose turi būti įgyvendinamos šios priemonės, pateikti savo pastebėjimus ir į juos atsižvelgti;

                                       —

                                       ši valdžios institucija turi atsižvelgti į Direktyvos 2004/35 II priedo 1.3.1 punkte išvardytus kriterijus ir sprendime nurodyti konkrečias priežastis, motyvuojančias jos pasirinkimą ir prireikus galinčias pateisinti, kodėl nebuvo atliktas detalus nagrinėjimas šių kriterijų atžvilgiu ar jo nebuvo galima atlikti dėl, pavyzdžiui, kritinės aplinkos būklės;

                           —

                           tokiomis aplinkybėmis, kokios nagrinėjamos pagrindinėse bylose, Direktyva 2004/35 nedraudžiami tokie nacionalinės teisės aktai, kuriais kompetentingai institucijai leidžiama nustatyti sąlygą, jog tam, kad subjektai, kuriems taikomos žalos aplinkai ištaisymo priemonės, galėtų įgyvendinti savo teisę naudotis savo žemės sklypais, jie turėtų atlikti jos reikalaujamus darbus net ir tada, kai šiems sklypams tos priemonės netaikomos, nes jiems jau buvo pritaikytos ankstesnės valymo priemonės ar jie niekada nebuvo užteršti. Tačiau tokia priemonė turi būti pateisinama tikslu užkirsti kelią aplinkos būklės pablogėjimui tada, kai žalos aplinkai ištaisymo priemonės įgyvendintos, ar, taikant atsargumo principą, siekiant išvengti kitos žalos aplinkai atsiradimo ar pasikartojimo subjektams priklausančiuose žemės sklypuose, esančiuose palei visą jūros krantą, dėl kurio priimtos šios žalos ištaisymo priemonės.

      (1)  OL C 19, 2009 1 24.


title: Byla T-159/09: 2012 m. birželio 18 d. Bendrojo Teismo sprendimas byloje Biofrescos prieš Komisiją (Muitų sąjunga — Indonezijos kilmės užšaldytos krevetės — Negaliojantys kilmės sertifikatai — Importo muitų išieškojimas išleidus prekes — Prašymas atsisakyti išieškoti importo muitus — Reglamento (EEB) Nr. 2913/92 220 straipsnio 2 dalies b punktas ir 239 straipsnis)

text:
               28.7.2012

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 227/17

         2012 m. birželio 18 d. Bendrojo Teismo sprendimas byloje Biofrescos prieš Komisiją

   (Byla T-159/09) (1)

   (Muitų sąjunga - Indonezijos kilmės užšaldytos krevetės - Negaliojantys kilmės sertifikatai - Importo muitų išieškojimas išleidus prekes - Prašymas atsisakyti išieškoti importo muitus - Reglamento (EEB) Nr. 2913/92 220 straipsnio 2 dalies b punktas ir 239 straipsnis)
   2012/C 227/23
   Proceso kalba: portugalų

      Šalys

      Ieškovė: Biofrescos — Comércio de Produtos Alimentares, Lda
       (Linda-a-Velha, Portugalija), atstovaujama advokato A. de Magalhães Menezes

      Atsakovė: Europos Komisija, atstovaujama R. Lyal, P. Guerra e Andrade ir L. Bouyon

      Dalykas

   Prašymas panaikinti 2009 m. sausio 16 d. Komisijos sprendimą C(2009) 72 galutinis, kuriame konstatuojama, kad reikia a posteriori susigrąžinti minėtus muitus ir kad ieškovės atveju atleidimas nuo šių muitų yra nepagrįstas.

      Rezoliucinė dalis

               1.

               Atmesti ieškinį.

               2.

               Priteisti iš Biofrescos — Comércio de Produtos Alimentares, Lda bylinėjimosi išlaidas.

      (1)  OL C 153, 2009 7 4.


title: 2005 m. liepos 5 d. Pirmosios Instancijos Teismo sprendimas, Byloje T-370/03 Jacques Wunenburger prieš Europos Bendrijų Komisiją (Pareigūnai — Komisijos bendradarbiavimo tarnybos EuropeAid direktoriaus postas — Pranešimas apie laisvas pareigas — Kandidatūros atmetimas — Ieškinys dėl panaikinimo — Suinteresuotumas pareikšti ieškinį — Motyvai — Akivaizdi vertinimo klaida)

text:
               3.9.2005

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 217/37

      PIRMOSIOS INSTANCIJOS TEISMO SPRENDIMAS

   2005 m. liepos 5 d.
   Byloje T-370/03 Jacques Wunenburger prieš Europos Bendrijų Komisiją
       (1)

   (Pareigūnai - Komisijos bendradarbiavimo tarnybos EuropeAid direktoriaus postas - Pranešimas apie laisvas pareigas - Kandidatūros atmetimas - Ieškinys dėl panaikinimo - Suinteresuotumas pareikšti ieškinį - Motyvai - Akivaizdi vertinimo klaida)
   (2005/C 217/83)
   Proceso kalba: prancūzų
   Byloje T-370/03 Europos Bendrijų Komisijos pareigūnas Jacques Wunenburger, gyvenantis Zagrebe (Kroatija), atstovaujamas advokato É. Boigelot, prieš Europos Bendrijų Komisiją, atstovaujamą J. Currall ir G. Berscheid, nurodžiusių adresą dokumentams įteikti Liuksemburge, dėl ieškinio, pareikšto, pirma, dėl Komisijos sprendimo nepaskirti ieškovo į „Afrika, Karibai, Ramusis vandenynas“ skyriaus direktoriaus postą ir, antra, dėl sprendimo paskirti kitą kandidatą į šį postą, Pirmosios instancijos teismas (pirmoji kolegija), kurį sudaro pirmininkas J. D. Cooke, teisėjai R. García-Valdecasas ir I. Labucka; sekretorius I. Natsinas, administratorius, 2005 m. liepos 5 d. priėmė sprendimą, kurio rezoliucinėje dalyje nurodyta:

               1.

               Atmesti ieškinį.

               2.

               Kiekviena šalis padengia savo bylinėjimosi išlaidas.

      (1)  OL C 21, 2004 1 24.


title: Byla C-522/15 P: 2015 m. gruodžio 18 d. Teisingumo Teismo pirmininko nutartis byloje Europos Komisija/Siderurgica Latina Martin SpA (SLM), Ori Martin SA

text:
               18.4.2016

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 136/23

         2015 m. gruodžio 18 d. Teisingumo Teismo pirmininko nutartis byloje Europos Komisija/Siderurgica Latina Martin SpA (SLM), Ori Martin SA

   (Byla C-522/15 P) (1)

   (2016/C 136/32)
   Proceso kalba: italų
   Teisingumo Teismo pirmininkas nutartimi nurodė išbraukti bylą iš registro.

      (1)  OL C 406, 2015 12 7.


title: Byla C-576/15: 2016 m. spalio 5 d. Teisingumo Teismo (septintoji kolegija) sprendimas byloje (Administrativen sad Veliko Tarnovo (Bulgarija) prašymas priimti prejudicinį sprendimą) Маya Маrinova ET/Direktor na Direktsia „Obzhalvane i danachno-osiguritelna praktika“ Veliko Tarnovo pri Tsentralno upravlenie na Natsionalnata agentsia za prihodite (Prašymas priimti prejudicinį sprendimą — Apmokestinimas — Pridėtinės vertės mokestis — Direktyva 2006/112/EB — 2 straipsnio 1 dalies a punktas — 9 straipsnio 1 dalis — 14 straipsnio 1 dalis — 73, 80 ir 273 straipsniai — Mokesčių neutralumo ir proporcingumo principai — Sukčiavimas mokesčių srityje — Apskaitos pažeidimai — Tiekimų ir pajamų slėpimas — Apmokestinamosios vertės nustatymas)

text:
               28.11.2016

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 441/5

      2016 m. spalio 5 d. Teisingumo Teismo (septintoji kolegija) sprendimas byloje (Administrativen sad Veliko Tarnovo (Bulgarija) prašymas priimti prejudicinį sprendimą) Маya Маrinova ET/Direktor na Direktsia „Obzhalvane i danachno-osiguritelna praktika“ Veliko Tarnovo pri Tsentralno upravlenie na Natsionalnata agentsia za prihodite

      (Byla C-576/15) (1)

      ((Prašymas priimti prejudicinį sprendimą - Apmokestinimas - Pridėtinės vertės mokestis - Direktyva 2006/112/EB - 2 straipsnio 1 dalies a punktas - 9 straipsnio 1 dalis - 14 straipsnio 1 dalis - 73, 80 ir 273 straipsniai - Mokesčių neutralumo ir proporcingumo principai - Sukčiavimas mokesčių srityje - Apskaitos pažeidimai - Tiekimų ir pajamų slėpimas - Apmokestinamosios vertės nustatymas))
      (2016/C 441/07)
      Proceso kalba: bulgarų

         Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas

         Administrativen sad Veliko Tarnovo

         Šalys pagrindinėje byloje

         Pareiškėja: Маya Маrinova ET

         Atsakovas: Direktor na Direktsia „Obzhalvane i danachno-osiguritelna praktika“ Veliko Tarnovo pri Tsentralno upravlenie na Natsionalnata agentsia za prihodite

         Rezoliucinė dalis

      2006 m. lapkričio 28 d. Tarybos direktyvos 2006/112/EB dėl pridėtinės vertės mokesčio bendros sistemos 2 straipsnio 1 dalies a punktą, 9 straipsnio 1 dalį, 14 straipsnio 1 dalį, 73 ir 273 straipsnius ir mokesčių neutralumo principą reikia aiškinti taip, kad jie nedraudžia tokių nacionalinės teisės nuostatų, kaip nagrinėjamos pagrindinėje byloje, pagal kurias, apmokestinamojo asmens sandėlyje nesant prekių, kurios jam buvo pristatytos, ir neįtraukus į šio apmokestinamojo asmens apskaitą su jomis susijusių mokestinių dokumentų, mokesčių administratorius gali preziumuoti, kad šis apmokestinamasis asmuo vėliau šias prekes pardavė tretiesiems asmenims, ir nustatyti šių prekių pardavimų apmokestinamąją vertę pagal administratoriaus turimus faktinius įrodymus taikydamas šioje direktyvoje nenumatytas taisykles. Tačiau prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas turi patikrinti, ar šios nacionalinės teisės nuostatos neviršija to, kas būtina siekiant užtikrinti tinkamą pridėtinės vertės mokesčio rinkimą ir išvengti sukčiavimo.

         (1)  OL C 27, 2016 1 25.


title: Byla C-85/10: 2011 m. kovo 10 d. Teisingumo Teismo (trečioji kolegija) sprendimas byloje ( Tribunal Supremo (Ispanija) prašymas priimti prejudicinį sprendimą) Telefónica Móviles España, SA prieš Administración del Estado, Secretaría de Estado de Telecomunicaciones (Telekomunikacijų paslaugos — Direktyva 97/13/EB — Bendrieji leidimai ir individualios licencijos — Individualias licencijas turinčioms įmonėms taikomi mokesčiai ir rinkliavos — 11 straipsnio 2 dalis — Aiškinimas — Nacionalinės teisės aktai, kuriuose nenumatyta speciali mokesčio paskirtis — Mokesčio padidinimas už skaitmenines sistemas, nepakeičiant jo už pirmosios kartos analogines sistemas — Atitiktis)

text:
               7.5.2011

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 139/10

         2011 m. kovo 10 d. Teisingumo Teismo (trečioji kolegija) sprendimas byloje (Tribunal Supremo (Ispanija) prašymas priimti prejudicinį sprendimą) Telefónica Móviles España, SA prieš Administración del Estado, Secretaría de Estado de Telecomunicaciones

   (Byla C-85/10) (1)

   (Telekomunikacijų paslaugos - Direktyva 97/13/EB - Bendrieji leidimai ir individualios licencijos - Individualias licencijas turinčioms įmonėms taikomi mokesčiai ir rinkliavos - 11 straipsnio 2 dalis - Aiškinimas - Nacionalinės teisės aktai, kuriuose nenumatyta speciali mokesčio paskirtis - Mokesčio padidinimas už skaitmenines sistemas, nepakeičiant jo už pirmosios kartos analogines sistemas - Atitiktis)
   2011/C 139/16
   Proceso kalba: ispanų

      Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas

      Tribunal Supremo

      Šalys pagrindinėje byloje

      Kasatorė: Telefónica Móviles España, SA

      Kitos šalys: Administración del Estado, Secretaría de Estado de Telecomunicaciones

      Dalykas

   Prašymas priimti prejudicinį sprendimą — Tribunal Supremo — 1997 m. balandžio 10 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 97/13/EB dėl bendrųjų leidimų ir individualių licencijų išdavimo telekomunikacijų paslaugų srityje bendrųjų principų (OL L 117, p. 15) 11 straipsnio 2 dalies aiškinimas — Individualias licencijas turinčioms įmonėms taikomi mokesčiai ir rinkliavos — Daugiau nei leidžiama pagal direktyvą ir joje nenumatytu tikslu nustatytos piniginės prievolės — Mažiau palankus pažangesnių nei pasenusių technologijų traktavimas.

      Rezoliucinė dalis

   1997 m. balandžio 10 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 97/13/EB dėl bendrųjų leidimų ir individualių licencijų išdavimo telekomunikacijų paslaugų srityje bendrųjų principų 11 straipsnio 2 dalyje numatytus reikalavimus, pagal kuriuos telekomunikacijos paslaugų operatoriams taikomu mokesčiu už ribotų išteklių naudojimą turi būti siekiama užtikrinti optimalų šių išteklių panaudojimą ir skatinti naujų paslaugų bei konkurencijos plėtrą, reikia aiškinti taip, kad jiems neprieštarauja nacionalinės teisės aktai, pagal kuriuos mokesčiu apmokestinami individualias licencijas naudoti radijo dažnius turintys telekomunikacijų paslaugų operatoriai, nenurodant, kam konkrečiai bus naudojamos iš šio mokesčio gautos pajamos, ir šis mokestis labai padidinamas už konkrečiai nurodytą technologiją, nors už kitą technologiją jis nėra keičiamas.

      (1)  OL C 134, 2010 5 22.


title: 2004 m. gruodžio 2 d. Teisingumo Teismo sprendimas (ketvirtoji kolegija), Byloje C-48/04 Europos Bendrijų Komisija prieš Portugalijos Respubliką (Įsipareigojimų neįvykdymas — Direktyva 2000/76/EB — Atliekų deginimas — Neperkėlimas į nacionalinę teisę)

text:
               22.1.2005

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 19/7

      TEISINGUMO TEISMO SPRENDIMAS

   (ketvirtoji kolegija)
   2004 m. gruodžio 2 d.
   Byloje C-48/04 Europos Bendrijų Komisija prieš Portugalijos Respubliką (1)

   (Įsipareigojimų neįvykdymas - Direktyva 2000/76/EB - Atliekų deginimas - Neperkėlimas į nacionalinę teisę)
   (2005/C 19/12)
   Proceso kalba: portugalų
   Byloje C-48/04 Europos Bendrijų Komisija, atstovaujama A. Caeiros ir M. Konstantinidis, prieš Portugalijos Respubliką, atstovaujamą L. Fernandes ir F. Andrade), dėl 2004 m. vasario 6 d. pareikšto ieškinio dėl įsipareigojimų neįvykdymo pagal EB sutarties 226 straipsnį, Teisingumo Teismas (ketvirtoji kolegija), susidedantis iš kolegijos pirmininko K. Lenaerts, teisėjų N. Colneric ir E. Levits (pranešėjas); generalinis advokatas: F. G. Jacobs, sekretorius: R. Grass, 2004 m. gruodžio 2 d. priėmė sprendimą, kurio rezoliucinėje dalyje nurodyta:

               1)

               Nepriimdama 2000 m. gruodžio 4 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvą 2000/76/EB dėl atliekų deginimo įgyvendinančių įstatymų ir kitų teisės aktų, Portugalijos Respublika neįvykdė savo įsipareigojimų pagal šią direktyvą ir ypatingai jos 21 straipsnio 1 dalį.

               2)

               Priteisti iš Portugalijos Respublikos bylinėjimosi išlaidas.

      (1)  OL C 71, 2004 3 20.


title: Byla C-8/06 P  2006 m. sausio 9 d.  Anna Herrero Romeu pateiktas apeliacinis skundas dėl  2005 m. spalio 25 d.  Europos Bendrijų Pirmosios instancijos teismo (pirmoji kolegija) sprendimo Anna Herrero Romeu prieš Europos Bendrijų Komisiją byloje T-298/02

text:
               11.3.2006

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 60/27

         2006 m. sausio 9 d. Anna Herrero Romeu pateiktas apeliacinis skundas dėl 2005 m. spalio 25 d. Europos Bendrijų Pirmosios instancijos teismo (pirmoji kolegija) sprendimo Anna Herrero Romeu prieš Europos Bendrijų Komisiją byloje T-298/02
   (Byla C-8/06 P)
   (2006/C 60/50)
   Proceso kalba: ispanų
   2006 m. sausio 9 d. Europos Bendrijų Teisingumo Teisme buvo gautas Anna Herrero Romeu, atstovaujamos advokatų R. García-Gallardo Gil-Fournier, D. Domínguez Pérez ir A. Sayagués Torres, apeliacinis skundas dėl Europos Bendrijų Pirmosios instancijos teismo (pirmoji kolegija) 2005 m. spalio 25 d. sprendimo byloje T-298/02 Anna Herrero Romeu prieš Europos Bendrijų Komisiją.
   Apeliantė Teisingumo Teismo prašo:

               1.

               Pripažinti šį apeliacinį skundą priimtinu.

               2.

               Panaikinti 2005 m. spalio 25 d. Pirmosios instancijos teismo (pirmoji kolegija) sprendimą.

               3.

               Priteisti iš Europos Bendrijų Komisijos visas bylinėjimosi Teisingumo Teisme bei Pirmosios instancijos teisme išlaidas.

         Apeliacinio skundo pagrindai ir pagrindiniai argumentai
   Šis apeliacinis skundas grindžiamas vieninteliu argumentu, kad Pirmosios instancijos teismas skundžiamo sprendimo 23–44 punktuose pažeidė Bendrijos teisę. Konkrečiau tariant, apeliantė teigia, kad Pirmosios instancijos teismas neteisingai aiškino Pareigūnų tarnybos nuostatų VII priedo 4 straipsnio 1 dalies a punkto antroje įtraukoje nurodytą „aplinkybių, kylančių dėl darbo kitoje valstybėje“ sąvoką.


title: Byla T-63/06  2006 m. vasario 16 d.  pareikštas ieškinys byloje  Eyropaïki Dynamiki prieš EMCDDA

text:
               8.4.2006

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 86/45

         2006 m. vasario 16 d. pareikštas ieškinys byloje Eyropaïki Dynamiki prieš EMCDDA

   (Byla T-63/06)
   (2006/C 86/84)
   Proceso kalba: anglų
   Šalys
   Ieškovė: Eyropaïki Dynamiki — Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE (Atėnai, Graikija), atstovaujama advokato N. Korogiannakis

      Atsakovas: Europos narkotikų ir narkomanijos stebėsenos centras
   Ieškovės reikalavimai

               —

               Panaikinti Europos narkotikų ir narkomanijos stebėsenos centro sprendimą atmesti ieškovės pasiūlymą ir sudaryti sutartį su laimėjusiu teikėju.

               —

               Priteisti iš Europos narkotikų ir narkomanijos stebėsenos centro ieškovės bylinėjimosi bei kitas išlaidas, susijusias su šiuo procesu, taip pat nuostolius, patirtus dėl konkurso procedūros.

         Ieškinio pagrindai ir pagrindiniai argumentai
   Atsakovui paskelbus viešą konkursą dėl programinės įrangos kūrimo ir konsultavimo paslaugų teikimo (OL 2005/S 187-183846), ieškovė pateikė pasiūlymą. Ieškovė ginčija sprendimą atmesti jos pasiūlymą ir sudaryti sutartį su laimėjusiu dalyviu.
   Paremdama savo ieškinį, ieškovė tvirtina, kad ginčijamas sprendimas buvo priimtas pažeidžiant nediskriminavimo ir skaidrumo principą, o taip pat Direktyvą 92/50 (1) ir Finansinį reglamentą (2). Ieškovės teigimu, jos pasiūlymas buvo atmestas remiantis pranešime dėl sutarties nenurodytais kriterijais. Ieškovė taip pat teigia, kad atsakovas iš jos neprašė paaiškinimų, tuo pažeisdamas gero administravimo principą. Galiausiai, ieškovė tvirtina, kad ginčijamame sprendime padaryta akivaizdi vertinimo klaida.

      (1)  1992 m. birželio 18 d. Tarybos direktyva 92/50/EEB dėl viešojo paslaugų pirkimo sutarčių sudarymo tvarkos derinimo (OL L 209, p. 1)

      (2)  2002 m. birželio 25 d. Tarybos reglamentas (EB, Euratomas) Nr. 1605/2002 Europos Bendrijų bendrajam biudžetui taikomas Finansinis reglamentas (OL L 248, p. 1)


title: Byla T-434/12: 2014 m. sausio 16 d. Bendrojo Teismo sprendimas byloje Steiff prieš VRDT (vėliavėlė su metaline saga vidurinėje pliušinio gyvūno ausies dalyje) (Bendrijos prekių ženklas — Bendrijos prekių ženklo, kurį sudaro vidurinėje pliušinio gyvūno ausies dalyje saga pritvirtinta vėliavėlė, paraiška — Absoliutus atmetimo pagrindas — Skiriamojo požymio nebuvimas — Reglamento (EB) Nr. 207/2009 7 straipsnio 1 dalies b punktas)

text:
               22.2.2014

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 52/36

         2014 m. sausio 16 d. Bendrojo Teismo sprendimas byloje Steiff prieš VRDT (vėliavėlė su metaline saga vidurinėje pliušinio gyvūno ausies dalyje)

   (Byla T-434/12) (1)

   (Bendrijos prekių ženklas - Bendrijos prekių ženklo, kurį sudaro vidurinėje pliušinio gyvūno ausies dalyje saga pritvirtinta vėliavėlė, paraiška - Absoliutus atmetimo pagrindas - Skiriamojo požymio nebuvimas - Reglamento (EB) Nr. 207/2009 7 straipsnio 1 dalies b punktas)
   2014/C 52/67
   Proceso kalba: vokiečių

      Šalys

      Ieškovė: Margarete Steiff GmbH (Gingenas prie Brenco, Vokietija), atstovaujama advokato D. Fissl

      Atsakovė: Vidaus rinkos derinimo tarnyba (prekių ženklams ir pramoniniam dizainui), atstovaujama A. Pohlmann

      Dalykas

   Ieškinys dėl 2012 m. liepos 19 d. VRDT pirmosios apeliacinės tarybos sprendimo (byla R 1692/2011-1), susijusio su prašymu įregistruoti žymenį, kurį sudaro vidurinėje pliušinio gyvūno ausies dalyje saga pritvirtinta vėliavėlė, kaip Bendrijos prekių ženklą.

      Rezoliucinė dalis

               1.

               Atmesti ieškinį.

               2.

               Priteisti iš Margarete Steiff GmbH bylinėjimosi išlaidas.

      (1)  OL C 366, 2012 11 24.


title: 2004 m. birželio 30 d. Pirmosios Instancijos teismo sprendimas, Byloje T-317/01 M+M Gesellschaft für Unternehmensberatung und Informationssysteme mbH prieš Vidaus rinkos derinimo tarnybą (prekių ženklams ir pramoniniam dizainui) (VRDT) (Bendrijos prekių ženklas — Protesto procedūra — Paraiška dėl žodinio Bendrijos prekių ženklo M+M EUROdATA — Ankstesnis prekių ženklas EURODATA TV — Atsisakymo motyvai — Suklaidinimo rizika — Reglamento (EB) Nr. 40/94 8 straipsnio 1 dalies b punktas)

text:
               25.9.2004

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 239/16

      PIRMOSIOS INSTANCIJOS TEISMO SPRENDIMAS

   2004 m. birželio 30 d.
   Byloje T-317/01 M+M Gesellschaft für Unternehmensberatung und Informationssysteme mbH prieš Vidaus rinkos derinimo tarnybą (prekių ženklams ir pramoniniam dizainui) (VRDT) (1)

   (Bendrijos prekių ženklas - Protesto procedūra - Paraiška dėl žodinio Bendrijos prekių ženklo M+M EUROdATA - Ankstesnis prekių ženklas EURODATA TV - Atsisakymo motyvai - Suklaidinimo rizika - Reglamento (EB) Nr. 40/94 8 straipsnio 1 dalies b punktas)
   (2004/C 239/32)
   Bylos kalba: prancūzų
   Byloje T-317/01 M+M Gesellschaft für Unternehmensberatung und Informationssysteme mbH, įsteigta Frankfurte prie Maino (Vokietija), atstovaujama advokatės M. Treis, prieš Vidaus rinkos derinimo tarnybą (prekių ženklams ir pramoniniam dizainui) (VRDT) (atstovai: S. Laitinen ir U. Pfleghar), dėl ieškinio dėl Vidaus rinkos derinimo tarnybos (prekių ženklams ir pramoniniam dizainui) (VRDT) Pirmosios apeliacinės tarybos 2001 m. spalio 2 d. sprendimo byloje R 698/2000-1, susijusio su protesto procedūra tarp Mediametrie SA ir M+M Gesellschaft für Unternehmensberatung und Informationssysteme mbH, Pirmosios instancijos teismas (antroji kolegija), susidedantis iš kolegijos pirmininko J. Pirrung, teisėjų A.W.H. Meij ir N.J. Forwood; sekretorė: administratorė D. Christensen, 2004 m. birželio 30 d. priėmė sprendimą, kurio rezoliucinėje dalyje nurodyta:

               1)

               Panaikinti Vidaus rinkos derinimo tarnybos (prekių ženklams ir pramoniniam dizainui) (VRDT) Pirmosios apeliacinės tarybos 2001 m. spalio 2 d. sprendimą byloje R 698/2000-1, išskyrus tą dalį, kuri gražinama Protestų skyriui, kad pastarasis išnagrinėtų prekių ženklo registracijos paraišką prekių ir paslaugų, patenkančių į 9, 16 ir 42 klases, atžvilgiu.

               2)

               Vidaus rinkos derinimo tarnyba (prekių ženklams ir pramoniniam dizainui) (VRDT) padengia pareiškėjo bylinėjimosi išlaidas.

               3)

               Į bylą įstojusios šalies išlaidos neatlyginamos.

      (1)  OL C 56, 2004 3 2.


title: 2005 m. balandžio 14 d. Teisingumo Teismo sprendimas (šeštoji kolegija), Byloje C-299/04 Europos Bendrijų Komisija prieš Graikijos Respubliką (Valstybės įsipareigojimų neįvykdymas — Direktyva 2002/77/EB — Elektroninių ryšių tinklų ir paslaugų rinkos — Neperkėlimas į nacionalinę teisę per nustatytą terminą)

text:
               11.6.2005

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 143/13

      TEISINGUMO TEISMO SPRENDIMAS

   (šeštoji kolegija)
   2005 m. balandžio 14 d.
   Byloje C-299/04 Europos Bendrijų Komisija prieš Graikijos Respubliką
       (1)

   (Valstybės įsipareigojimų neįvykdymas - Direktyva 2002/77/EB - Elektroninių ryšių tinklų ir paslaugų rinkos - Neperkėlimas į nacionalinę teisę per nustatytą terminą)
   (2005/C 143/17)
   Proceso kalba: graikų
   Byloje C-299/04 Europos Bendrijų Komisija, atstovaujama T. Christoforou ir K. Mojzesowicz, prieš Graikijos Respubliką, atstovaujamą N. Dafniou, dėl 2004 m. liepos 14 d. pareikšto ieškinio dėl įsipareigojimų neįvykdymo pagal EB sutarties 226 straipsnį, Teisingumo Teismas (šeštoji kolegija), kurį sudaro kolegijos pirmininkas A. Borg Barthet, teisėjai J.-P. Puissochet ir J. Malenovský (pranešėjas), generalinis advokatas D. Ruiz-Jarabo Colomer, sekretorius R. Grass, 2005 m. balandžio 14 d. priėmė sprendimą, kurio rezoliucinėje dalyje nurodyta:

               1)

               Nepriimdama 2002 m. rugsėjo 16 d. Komisijos direktyvą 2002/77/EB dėl konkurencijos elektroninių ryšių tinklų ir paslaugų rinkose įgyvendinančių įstatymų ir kitų teisės aktų arba bet kuriuo atveju nepranešdama apie juos Komisijai, Graikijos Respublika neįvykdė savo įsipareigojimų pagal šią direktyvą.

               2)

               Priteisti iš Graikijos Respublikos bylinėjimosi išlaidas.

      (1)  OL C 228, 2004 9 11.


title: Byla C-645/13: 2014 m. lapkričio 18 d. Teisingumo Teismo pirmininko nutartis byloje ( Juzgado de Primera Instancia n ° 34 de Barcelona (Ispanija) prašymas priimti prejudicinį sprendimą) Cajas Rurales Unidas, Sociedad Cooperativa de Crédito/Evaristo Méndez Sena, Edelmira Pérez Vicente, Daniel Méndez Sena, Victoriana Pérez Bicéntez

text:
               16.2.2015

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 56/10

         2014 m. lapkričio 18 d. Teisingumo Teismo pirmininko nutartis byloje (Juzgado de Primera Instancia no 34 de Barcelona (Ispanija) prašymas priimti prejudicinį sprendimą) Cajas Rurales Unidas, Sociedad Cooperativa de Crédito/Evaristo Méndez Sena, Edelmira Pérez Vicente, Daniel Méndez Sena, Victoriana Pérez Bicéntez

   (Byla C-645/13) (1)

   (2015/C 056/14)
   Proceso kalba: ispanų
   Teisingumo Teismo pirmininkas nutartimi nurodė išbraukti bylą iš registro.

      (1)  OL C 71, 2014 3 8.


title: Byla C-433/09: 2010 m. gruodžio 22 d. Teisingumo Teismo (trečioji kolegija) sprendimas byloje Europos Komisija prieš Austrijos Respubliką (Valstybės įsipareigojimų neįvykdymas — Apmokestinimas — Direktyva 2006/112/EB — PVM — Apmokestinamoji vertė — Mokestis, kuriuo apmokestinamas valstybėje narėje neregistruotų transporto priemonių tiekimas ir kurio dydis priklauso nuo transporto priemonės vertės ir jos vidutinių kuro sąnaudų — „Normverbrauchsabgabe“ )

text:
               19.2.2011

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 55/14

         2010 m. gruodžio 22 d. Teisingumo Teismo (trečioji kolegija) sprendimas byloje Europos Komisija prieš Austrijos Respubliką

   (Byla C-433/09) (1)

   (Valstybės įsipareigojimų neįvykdymas - Apmokestinimas - Direktyva 2006/112/EB - PVM - Apmokestinamoji vertė - Mokestis, kuriuo apmokestinamas valstybėje narėje neregistruotų transporto priemonių tiekimas ir kurio dydis priklauso nuo transporto priemonės vertės ir jos vidutinių kuro sąnaudų - „Normverbrauchsabgabe“)
   2011/C 55/24
   Proceso kalba: vokiečių

      Šalys

      Ieškovė: Europos Komisija, atstovaujama D. Triantafyllou

      Atsakovė: Austrijos Respublika, atstovaujama E. Riedl ir C. Pesendorfer

      Dalykas

   Valstybės įsipareigojimų neįvykdymas — 2006 m. lapkričio 28 d. Tarybos direktyvos 2006/112/EB dėl pridėtinės vertės mokesčio bendros sistemos 78 ir 79 straipsnių pažeidimas (OL L 347, p. 1) — Motorinių transporto priemonių pardavimas — Mokesčio, kuriuo apmokestinamas valstybėje narėje neregistruotų transporto priemonių tiekimas ir kurio dydis priklauso nuo transporto priemonės vertės ir jos vidutinių kuro sąnaudų, įtraukimas į apmokestinamąją vertę („Normverbrauchsabgabe“)

      Rezoliucinė dalis

               1.

               Pripažinti, kad į pridėtinės vertės mokesčio, kuriuo Austrijoje yra apmokestinamas motorinės transporto priemonės tiekimas, apmokestinamąją vertę įtraukdama standartinį degalų vartojimo mokestį („Normverbrauchsabgabe“), Austrijos Respublika neįvykdė įsipareigojimų pagal 2006 m. lapkričio 28 d. Tarybos direktyvos 2006/112/EB dėl bendros pridėtinės vertės mokesčio sistemos 78 straipsnį.

               2.

               Atmesti likusią ieškinio dalį.

               3.

               Įpareigoti Europos Komisiją ir Austrijos Respubliką atlyginti savo bylinėjimosi išlaidas.

      (1)  OL C 24, 2010 1 30.


title: Byla C-396/11: 2013 m. sausio 29 d. Teisingumo Teismo (didžioji kolegija) sprendimas byloje ( Curtea de Apel Constanța (Rumunija) prašymas priimti prejudicinį sprendimą) dėl Europos arešto orderio, išduoto dėl Ciprian Vasile Radu, vykdymo (Policijos ir teismų bendradarbiavimas baudžiamosiose bylose — Pagrindų sprendimas 2002/584/TVR — Europos arešto orderis ir perdavimo tarp valstybių narių tvarka — Baudžiamojo persekiojimo tikslais išduotas Europos arešto orderis — Vykdymo atsisakymo sąlygos)

text:
               23.3.2013

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 86/5

         2013 m. sausio 29 d. Teisingumo Teismo (didžioji kolegija) sprendimas byloje (Curtea de Apel Constanța (Rumunija) prašymas priimti prejudicinį sprendimą) dėl Europos arešto orderio, išduoto dėl Ciprian Vasile Radu, vykdymo

   (Byla C-396/11) (1)

   (Policijos ir teismų bendradarbiavimas baudžiamosiose bylose - Pagrindų sprendimas 2002/584/TVR - Europos arešto orderis ir perdavimo tarp valstybių narių tvarka - Baudžiamojo persekiojimo tikslais išduotas Europos arešto orderis - Vykdymo atsisakymo sąlygos)
   2013/C 86/07
   Proceso kalba: rumunų

      Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas

      Curtea de Apel Constanța

      Šalis pagrindinėje byloje

   Ciprian Vasile Radu

      Dalykas

   Prašymas priimti prejudicinį sprendimą — Curtea de Apel Constanța — 2002 m. birželio 13 d. Tarybos pagrindų sprendimo 2002/584/TVR dėl Europos arešto orderio ir perdavimo tarp valstybių narių tvarkos (OL L 190, p. 1; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 19 sk., 6 t., p. 34), ES 6straipsnio ir Europos Sąjungos pagrindinių teisių chartijos 6, 48 ir 52 straipsnių aiškinimas — Europos arešto orderis, išduotas siekiant patraukti baudžiamojon atsakomybėn — Orderį vykdančiosios valstybės narės teisė atmesti prašymą perduoti ieškomą asmenį dėl Žmogaus teisių ir pagrindinių laisvių apsaugos konvencijos ir Europos Sąjungos pagrindinių teisių chartijos nesilaikymo orderį išdavusioje valstybėje narėje bei pagrindų sprendimo 2002/584/TVR visiško ar dalinio neperkėlimo į jos teisę

      Rezoliucinė dalis

   2002 m. birželio 13 d. Tarybos pagrindų sprendimą 2002/584/TVR dėl Europos arešto orderio ir perdavimo tarp valstybių narių tvarkos, iš dalies pakeistą 2009 m. vasario 26 d. Tarybos pagrindų sprendimu 2009/299/TVR, reikia aiškinti taip, kad vykdančioji teisminė institucija negali atsisakyti vykdyti baudžiamojo persekiojimo tikslais išduoto Europos arešto orderio, remdamasi tuo, kad prieš išduodant šį orderį prašomas perduoti asmuo nebuvo išklausytas jį išdavusioje valstybėje narėje.

      (1)  OL C 282, 2011 9 24.


title: Byla T-305/09: 2009 m. liepos 30 d. pareikštas ieškinys byloje Unicid prieš Komisiją

text:
               10.10.2009

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 244/12

         2009 m. liepos 30 d. pareikštas ieškinys byloje Unicid prieš Komisiją

   (Byla T-305/09)
   2009/C 244/19
   Proceso kalba: prancūzų

      Šalys

      Ieškovė: Union nationale interprofessionnelle cidricole (Unicid) (Paryžius, Prancūzija), atstovaujama advokatų V. Ledoux ir B. Néouze

      Atsakovė: Europos Bendrijų Komisija

      Ieškovės reikalavimai

               —

               Panaikinti visą ginčijamą sprendimą.

               —

               Priteisti iš Komisijos bylinėjimosi išlaidas.

      Ieškinio pagrindai ir pagrindiniai argumentai

   Šiuo ieškiniu ieškovė prašo panaikinti 2008 m. gruodžio 10 d. Komisijos sprendimą C (2008) 7846 galutinis (1), kuriuo Komisija nusprendė, kad Prancūzijos žemės ūkio tarpšakinių organizacijų galimų veiksmų, t. y. pagalbos techninei paramai, kokybiškų žemės ūkio produktų gamybai ir prekybai jais, tyrimams ir plėtrai bei pirminių gamintojų ir žemės ūkio produktus perdirbančių bei jais prekiaujančių įmonių reklamai, schema, finansuojama iš bendru kelių ministerijų nutarimu pripažintų privalomosiomis savanoriškų įmokų, kurios renkamos iš šių tarpšakinių organizacijų narių, yra su bendrąja rinka suderinama valstybės pagalba.
   Ieškovės nurodyti ieškinio pagrindai ir pagrindiniai argumentai iš esmės identiški ar panašūs į tuos, kuriais remtasi bylose CNIEL prieš Komisiją (T-293/09) ir CNIPT prieš Komisiją (T-302/09).

      (1)  OL C 116, 2009, p. 14