title: Byla T-330/21: 2021 m. birželio 12 d. pareikštas ieškinys byloje EWC Academy / Komisija

text:
               2021 8 9

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 320/44

      2021 m. birželio 12 d. pareikštas ieškinys byloje EWC Academy / Komisija

      (Byla T-330/21)
      (2021/C 320/50)
      Proceso kalba: vokiečių

         Šalys

         Ieškovė: EWC Academy GmbH (Hamburgas, Vokietija), atstovaujama advokatės H. Däubler-Gmelin

         Atsakovė: Europos Komisija

         Reikalavimai

      Ieškovė Bendrojo Teismo prašo:

                  —

                  panaikinti 2021 m. balandžio 14 d. Europos Sąjungos Komisijos Užimtumo, socialinių reikalų ir įtraukties generalinio direktorato (EMPL) sprendimą atmesti prašymą, EMPL.B.2/AP/ab; Nr. Ares (2021);

                  —

                  įpareigoti ES Komisiją priimti teisėtą sprendimą dėl pagalbos;

                  —

                  priteisti iš atsakovės bylinėjimosi išlaidas.

         Ieškinio pagrindai ir pagrindiniai argumentai

      Grįsdama ieškinį ieškovė remiasi šiais pagrindais.

                  1.

                  Ginčijamame 2021 m. balandžio 14 d. Komisijos sprendime atmesti prašymą neatsižvelgiama į ES finansinio reglamento (1) 197 straipsnio 2 dalies c punkto, siejamo su kvietimu teikti paraiškas VP/2020/008, reikšmę ir šios nuostatos teisiškai neleistinai taikomos Europos darbo taryboms. Reikalavimas, kad paraiškas teikiančios Europos darbo tarybos įrodytų savo biudžetą arba metinį balansą ir banko sąskaitą kaip stabilumo ir finansinio pajėgumo įrodymą, automatiškai užkirstų kelią gauti finansavimą didžiajai daugumai Europos darbo tarybų, kurioms pagal nacionalinės teisės aktus, kuriais į nacionalinę teisę perkeliama Direktyva 2009/38/EB (2), nesuteiktas juridinio asmens statusas. Taip pažeidžiamas vienodo požiūrio ir nediskriminavimo principas ir kartu visiškai prieštaraujama paramos programos tikslui.

                  2.

                  Kadangi kvietime teikti paraiškas nebuvo nurodytas asmenų, turinčių teisę pateikti paraiškas, rato apribojimas, o kvietime teikti paraiškas netgi buvo aiškiai ir be apribojimų nurodyta, kad paraiškas gali teikti, be kita ko, ir Didžiosios Britanijos Europos darbų tarybos, šis apribojimas papildomai pažeistų elementarų ES skaidrumo principą.

                  3.

                  Dėl sprendime atmesti prašymą pateikto aiškinimo ir jo taikymo Europos darbo taryboms papildomai būtų sudarytos neleistinos palankesnės sąlygos įmonėms, kurios, kaip socialiniai partneriai, kvietime teikti paraiškas VP/2020/008 iš esmės buvo raginamos pateikti tinkamus paramos projektus.

         (1)  2018 m. liepos 18 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentas (ES, Euratomas) 2018/1046 dėl Sąjungos bendrajam biudžetui taikomų finansinių taisyklių, kuriuo iš dalies keičiami reglamentai (ES) Nr. 1296/2013, (ES) Nr. 1301/2013, (ES) Nr. 1303/2013, (ES) Nr. 1304/2013, (ES) Nr. 1309/2013, (ES) Nr. 1316/2013, (ES) Nr. 223/2014, (ES) Nr. 283/2014 ir Sprendimas Nr. 541/2014/ES, bei panaikinamas Reglamentas (ES, Euratomas) Nr. 966/2012 (OL L 193, 2018, p. 1).

         (2)  2009 m. gegužės 6 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2009/38/EB dėl Europos darbo tarybos steigimo arba Bendrijos mastu veikiančių įmonių ir Bendrijos mastu veikiančių įmonių grupių darbuotojų informavimo bei konsultavimosi su jais tvarkos nustatymo (nauja redakcija) (OL L 122, 2009, p. 28).


title: Byla T-331/21: 2021 m. birželio 14 d. pareikštas ieškinys byloje mBank / EUIPO – European Merchant Bank (EMBANK European Merchant Bank)

text:
               2021 8 9

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 320/45

      2021 m. birželio 14 d. pareikštas ieškinys byloje mBank / EUIPO – European Merchant Bank (EMBANK European Merchant Bank)

      (Byla T-331/21)
      (2021/C 320/51)
      Kalba, kuria surašytas ieškinys: anglų

         Šalys

         Ieškovė: mBank S.A. (Varšuva, Lenkija), atstovaujama advokatų E. Skrzydło-Tefelska ir K. Gajek

         Atsakovė: Europos Sąjungos intelektinės nuosavybės tarnyba (EUIPO)

         Kita procedūros Apeliacinėje taryboje šalis: European Merchant Bank UAB (Vilnius, Lietuva)

         Su procedūra EUIPO susijusi informacija

         Prekių ženklo, dėl kurio kilo ginčas, savininkė: kita procedūros Apeliacinėje taryboje šalis

         Prekių ženklas, dėl kurio kilo ginčas: vaizdinis Europos Sąjungos prekių ženklas „EMBANK European Merchant Bank“ – Europos Sąjungos prekių ženklas Nr. 18 048 966

         Procedūra EUIPO: registracijos panaikinimo procedūra

         Ginčijamas sprendimas: 2021 m. kovo 30 d. EUIPO penktosios apeliacinės tarybos sprendimas byloje R 1845/2020-5

         Reikalavimai

      Ieškovė Bendrojo Teismo prašo:

                  —

                  panaikinti ginčijamą sprendimą,

                  —

                  priteisti iš EUIPO bylinėjimosi išlaidas.

         Pagrindai, kuriais remiamasi

                  —

                  Europos Parlamento ir Tarybos reglamento (ES) 2017/1001 8 straipsnio 1 dalies b punkto pažeidimas,

                  —

                  Europos Parlamento ir Tarybos reglamento (ES) 2017/1001 95 straipsnio 2 dalies ir Komisijos deleguotojo reglamento 2018/625 27 straipsnio 4 dalies pažeidimas.


title: Byla T-334/21: 2021 m. birželio 12 d. pareikštas ieškinys byloje Mendes de Almeida / Taryba

text:
               2021 8 9

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 320/46

      2021 m. birželio 12 d. pareikštas ieškinys byloje Mendes de Almeida / Taryba

      (Byla T-334/21)
      (2021/C 320/52)
      Proceso kalba: portugalų

         Šalys

         Ieškovė: Ana Carla Mendes de Almeida (Sobreda, Portugalija), atstovaujama advokatų R. Leandro Vasconcelos ir M. Marques de Carvalho

         Atsakovė: Europos Sąjungos Taryba

         Reikalavimai

      Ieškovė Bendrojo Teismo prašo:

                  —

                  panaikinti 2021 m. kovo 8 d. Tarybos sprendimo, susijusio su skundu ir papildomu skundu, ieškovės pateiktais remiantis Europos Sąjungos pareigūnų tarnybos nuostatų 90 straipsnio 2 dalimi dėl 2020 m. liepos 27 d. Europos Sąjungos Tarybos įgyvendinimo sprendimo (ES) 2020/1117 (OL L 244, 2020, p. 18), kuriuo skiriami Europos prokuratūros Europos prokurorai, dalį, kuria į Europos prokuratūros Europos prokuroro pareigas laikinuoju AD 13 kategorijos tarnautoju nuo 2020 m. liepos 29 d. trejų metų laikotarpiui, kurio negalima pratęsti, buvo paskirtas vienas iš trijų Portugalijos pasiūlytų kandidatų – José Eduardo Moreira Alves d’Oliveira Guerra (OL L 244, 2020, p. 18),

                  —

                  panaikinti 2020 m. liepos 27 d. Europos Sąjungos Tarybos įgyvendinimo sprendimo (ES) 2020/1117, kuriuo skiriami Europos prokuratūros Europos prokurorai, dalį, kuria į Europos prokuratūros Europos prokuroro pareigas laikinuoju AD 13 kategorijos tarnautoju nuo 2020 m. liepos 29 d. trejų metų laikotarpiui, kurio negalima pratęsti, buvo paskirtas José Eduardo Moreira Alves d’Oliveira Guerra,

                  —

                  priteisti iš Europos Sąjungos Tarybos bylinėjimosi išlaidas.

         Ieškinio pagrindai ir pagrindiniai argumentai

      Grįsdama ieškinį ieškovė remiasi šešiais pagrindais.

                  1.

                  Ieškinio pirmasis pagrindas grindžiamas akivaizdžia vertinimo klaida, nes, Tarybos nuomone, skirdama Europos prokurorus pagal Reglamento 2017/1939 96 straipsnio 1 dalį ji nėra „paskyrimų tarnyba“, kaip tai suprantama pagal Pareigūnų tarnybos nuostatų 1 straipsnio 1 ir 2 dalis, aiškinant jas kartu su 6 straipsniu, nustatančiu kitų pareigūnų priėmimo į tarnybą sąlygas.

                  2.

                  Ieškinio antrasis pagrindas grindžiamas Europos prokurorų skyrimo taisyklių, kuriomis užtikrinamas Europos prokuratūros nepriklausomumo principas, pažeidimu. Ieškovė teigia, kad tai, jog Portugalijos vyriausybė 2019 m. lapkričio 29 d. Europos Sąjungos Tarybai išsiųstame rašte išdėstė prieštaravimą Reglamento (ES) 2017/1939 14 straipsnio 3 dalyje nurodytos atrankos komisijos sudaryto vyriausybės pasiūlytų kandidatų eiliškumui, nurodant kitą kandidatą, kuriam ji teikia pirmenybę (Taryba šiai kandidatūrai pritarė), kelia abejonių dėl Europos prokurorų skyrimo procedūros.

                  3.

                  Ieškinio trečiasis pagrindas grindžiamas akivaizdžia klaida dėl sprendimo prielaidų. Ieškovė, be kita ko, teigia, kad 2019 m. lapkričio 29 d. Portugalijos rašte Tarybai buvo padarytos dvi rimtos klaidos (jas, be kita to, pripažino ir pati vyriausybė): šešis kartus buvo nurodyta, kad Portugalijos vyriausybės pageidaujamas kandidatas yra „generalinio prokuroro pavaduotojas José Guerra“, taip pat pažymėta, kad tas prokuroras vykdė ikiteisminį tyrimą ir baudžiamąjį persekiojimą vienoje svarbioje byloje dėl nusikaltimų Europos Sąjungos finansiniams interesams.

                  4.

                  Ieškinio ketvirtasis pagrindas grindžiamas piktnaudžiavimu suteiktais įgaliojimais. Ieškovė tvirtina, kad Europos Sąjungos Tarybai buvo suteikti įgaliojimai vykdant Europos prokurorų atrankos ir skyrimo procedūrą tam, kad būtų galima užtikrinti šios institucijos nepriklausomumą ir paskirti tinkamiausius šalies kandidatus, siekiant visapusiškų nepriklausomumo garantijų, jiems einant Europos prokuroro pareigas.

                  5.

                  Ieškinio penktasis pagrindas grindžiamas teisės į gerą administravimą pažeidimu. Ieškovė teigia, kad Taryba neatsižvelgė į atrankos komisijos nuomonę, taigi ir į eiliškumą, pagrįstą šios komisijos vertinimo rezultatais, o bendro pobūdžio motyvai, t. y. paprasta nuoroda į „kitokį nei kompetentingų Tarybos parengiamųjų organų atliktą kandidatų nuopelnų vertinimą“ reiškia visišką motyvų nebuvimą, todėl ieškovė negali sužinoti, kodėl Taryba vadovavosi kitokiu kriterijumi.

                  6.

                  Ieškinio šeštasis pagrindas grindžiamas vienodo požiūrio ir nediskriminavimo principo pažeidimu. Ieškovė tvirtina, kad Taryba, kiek tai konkrečiai susiję su ieškove, „kitaip nei kompetentingi Tarybos parengiamieji organai įvertindama kandidatų nuopelnus“, pažeidė vienodo požiūrio ir nediskriminavimo principą.


title: Byla T-336/21: 2021 m. birželio 15 d. pareikštas ieškinys byloje Mendus / EUIPO (CENSOR.NET)

text:
               2021 8 9

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 320/47

      2021 m. birželio 15 d. pareikštas ieškinys byloje Mendus / EUIPO (CENSOR.NET)

      (Byla T-336/21)
      (2021/C 320/53)
      Proceso kalba: anglų

         Šalys

         Ieškovas: Iaroslav Mendus (Kijevas, Ukraina), atstovaujamas advokato P. Kurcman

         Atsakovė: Europos Sąjungos intelektinės nuosavybės tarnyba (EUIPO)

         Su procedūra EUIPO susijusi informacija

         Prekių ženklas, dėl kurio kilo ginčas: žodinio Europos Sąjungos prekių ženklo CENSOR.NET paraiška – Registracijos paraiška Nr. 17 975 929

         Ginčijamas sprendimas: 2021 m. balandžio 16 d. EUIPO pirmosios apeliacinės tarybos sprendimas byloje R 1225/2020-1

         Reikalavimai

      Ieškovas Bendrojo Teismo prašo:

                  —

                  panaikinti ginčijamą sprendimą, kiek tai susiję su paslaugomis, kurias atsisakyta registruoti;

                  —

                  panaikinti 2020 m. balandžio 17 d. Operacijų skyriaus sprendimą, priimtą vykstant paraiškos Nr. 17 975 929 procedūrai, kiek tai susiję su paslaugomis, kurias atsisakyta registruoti;

                  —

                  grąžinti bylą EUIPO, kad ji pakeistų sprendimą iš esmės ir įregistruotų Europos Sąjungos prekių ženklą Nr. 17 975 929 visoms paslaugoms, kurioms jis taikomas;

                  —

                  priteisti iš EUIPO bylinėjimosi išlaidas, patirtas nagrinėjant bylą Operacijų skyriuje, Apeliacinėje taryboje ir Bendrajame Teisme.

         Pagrindas, kuriuo remiamasi

                  —

                  Europos Parlamento ir Tarybos reglamento (ES) 2017/1001 7 straipsnio 1 dalies b punkto pažeidimas.


title: Byla T-338/21: 2021 m. birželio 18 d. pareikštas ieškinys byloje F I S I / EUIPO – Verband der Deutschen Daunen- und Federnindustrie (ECODOWN)

text:
               2021 8 9

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 320/48

      2021 m. birželio 18 d. pareikštas ieškinys byloje F I S I / EUIPO – Verband der Deutschen Daunen- und Federnindustrie (ECODOWN)

      (Byla T-338/21)
      (2021/C 320/54)
      Kalba, kuria surašytas ieškinys: italų

         Šalys

         Ieškovė: F I S I Fibre sintetiche SpA (Odžonas, Italija), atstovaujama advokatų G. Cartella ir B. Cartella

         Atsakovė: Europos Sąjungos intelektinės nuosavybės tarnyba (EUIPO)

         Kita procedūros Apeliacinėje taryboje šalis: Verband der Deutschen Daunen- und Federnindustrie (Magonza, Vokietija)

         Su procedūra EUIPO susijusi informacija

         Prekių ženklo, dėl kurio kilo ginčas, savininkė: ieškovė Bendrajame Teisme

         Prekių ženklas, dėl kurio kilo ginčas: žodinis Europos Sąjungos prekių ženklas ECODOWN – Europos Sąjungos prekių ženklas Nr. 2 756 740

         Procedūra EUIPO: registracijos panaikinimo procedūra

         Ginčijamas sprendimas: 2021 m. balandžio 13 d. EUIPO pirmosios apeliacinės tarybos sprendimas byloje R 216/2020-1

         Reikalavimai

      Ieškovė Bendrojo Teismo prašo:

                  —

                  panaikinti ginčijamą sprendimą,

                  —

                  priimti sprendimą iš esmės ir patvirtinti Europos Sąjungos prekių ženklo Nr. 2 756 740 registraciją galiojančia,

                  —

                  priteisti iš kitos procedūros Apeliacinėje taryboje šalies bylinėjimosi išlaidas, įskaitant patirtas per procedūrą EUIPO.

         Pagrindai, kuriais remiamasi

                  —

                  Europos Parlamento ir Tarybos reglamento (ES) 2017/1001 7 straipsnio 1 dalies c punkto pažeidimas,

                  —

                  Europos Parlamento ir Tarybos reglamento (ES) 2017/1001 7 straipsnio 1 dalies b punkto pažeidimas,

                  —

                  Europos Parlamento ir Tarybos reglamento (ES) 2017/1001 7 straipsnio 1 dalies g punkto pažeidimas,

                  —

                  Klaidingas ieškovės pateiktų žymens įrodymų, kad dėl naudojimo jis įgijo skiriamąjį požymį, vertinimas.


title: Byla T-341/21: 2021 m. birželio 21 d. pareikštas ieškinys byloje Rauff-Nisthar / Komisija

text:
               2021 8 9

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 320/49

      2021 m. birželio 21 d. pareikštas ieškinys byloje Rauff-Nisthar / Komisija

      (Byla T-341/21)
      (2021/C 320/55)
      Proceso kalba: prancūzų

         Šalys

         Ieškovė: Nadya Rauff-Nisthar (Pfinctalis, Vokietija), atstovaujama advokatės N. de Montigny

         Atsakovė: Europos Komisija

         Reikalavimai

      Ieškovė Bendrojo Teismo prašo:

                  —

                  panaikinti 2020 m. kovo 9 d. Europos personalo atrankos tarnybos (EPSO) atrankos komisijos konkurse EPSO/AD/371/19 (AD7) – 6 – Mokslinių tyrimų administratoriai sprendimą ir po peržiūros priimtą 2020 m. rugpjūčio 19 d. sprendimą neįtraukti ieškovės pavardės į rezervo sąrašą;

                  —

                  jei reikia, panaikinti sprendimą atmesti 2021 m. kovo 15 d. skundą;

                  —

                  prašyti pateikti konkurso testus ir kiekvieno testo rezultatus, susijusius su ieškove, bei sekančio etapo rezultatus tam, kad būtų galima objektyviai įvertinti su kiekvienu pažeidimu susijusius rezultatus ir streso, kilusio dėl pažeidimų, nustatytų pagal Bendrojo Teismo procedūros reglamento 91 straipsnį, pasekmių svarbą;

                  —

                  priteisti iš atsakovės bylinėjimosi išlaidas.

         Ieškinio pagrindai ir pagrindiniai argumentai

      Grįsdama ieškinį ieškovė remiasi vieninteliu pagrindu, grindžiamu nevienodu požiūriu, nes vykstant konkursui buvo padaryti pažeidimai, kurie turėjo įtakos konkurso rezultatams. Šį pagrindą sudaro keturios dalys.

                  1.

                  Pirma pagrindo dalis grindžiama tuo, kad organizuojant konkurso EPSO/AD/371/19 (AD7) – 6 – Mokslinių tyrimų administratoriai atrankos testus kilo techninių klaidų, kurias administracija pripažino ir dėl kurių ieškovė patyrė didelį stresą konkurso metu.

                  2.

                  Antra pagrindo dalis grindžiama nepakankamu administracijos rūpestingumu ir jos veiksmų, siekiant ištaisyti minėtas klaidas, nebuvimu.

                  3.

                  Trečia pagrindo dalis grindžiama tuo, kad vertinant ieškovės rezultatus nebuvo atsižvelgta į klaidas ir nebuvo nustatytos procedūros, užtikrinančios konkurso dalyvių lygybę.

                  4.

                  Ketvirta pagrindo dalis grindžiama tuo, kad buvo padaryta akivaizdi ieškovės rezultatų vertinimo klaida.


title: Byla T-347/21: 2021 m. birželio 21 d. pareikštas ieškinys byloje Hypo Vorarlberg Bank / BVP

text:
               2021 8 9

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 320/50

      2021 m. birželio 21 d. pareikštas ieškinys byloje Hypo Vorarlberg Bank / BVP

      (Byla T-347/21)
      (2021/C 320/56)
      Proceso kalba: vokiečių

         Šalys

         Ieškovė: Hypo Vorarlberg Bank AG (Brėgencas, Austrija), atstovaujama advokatų G. Eisenberger ir A. Brenneis

         Atsakovė: Bendra pertvarkymo valdyba (BPV)

         Reikalavimai

      Ieškovė Bendrojo Teismo prašo:

                  —

                  panaikinti 2021 m. balandžio 14 d. BPV sprendimą dėl ex ante įnašų į Bendrą pertvarkymo fondą už 2021 m. (SRB/ES/2021/22) apskaičiavimo ir jo priedus, bet kuriuo atveju, tiek, kiek šis sprendimas ir jo priedai yra susiję su suma, kurią ieškovė turi sumokėti;

                  —

                  sustabdyti bylos nagrinėjimą pagal Bendrojo Teismo procedūros reglamento 69 straipsnio c arba d punktus, kol bus priimtas galutinis sprendimas (sujungtose) bylose C-584/20 P (1) ir C-621/20 P (2), C-663/20 P (3) ir C-664/20 P (4), nes šios apeliacine tvarka jau kurį laiką nagrinėjamos bylos iš esmės yra susijusios su tais pačiais teisės klausimais;

                  —

                  priteisti iš BPV bylinėjimosi išlaidas.

         Ieškinio pagrindai ir pagrindiniai argumentai

      Grįsdama ieškinį ieškovė remiasi penkiais pagrindais.

                  1.

                  Pirmasis ieškinio pagrindas grindžiamas esminių procedūros reikalavimų pažeidimu dėl to, kad ieškovei buvo pateiktas ne visas ginčijamas sprendimas

                              —

                              pažeidžiant ESS 1 straipsnio antrą pastraipą, SESV 15, 296 ir 298 straipsnius, taip pat Europos Sąjungos pagrindinių teisių chartijos (toliau – Chartija) 42 ir 47 straipsnius ieškovei buvo pateiktas ne visas ginčijamas sprendimas. Kadangi nepateikti duomenys sudaro ginčijamo sprendimo esminę sudedamąją dalį, žinoti juos būtina norint suprasti ir patikrinti, kaip apskaičiuojami įnašai.

                  2.

                  Antrasis ieškinio pagrindas grindžiamas esminių procedūros reikalavimų pažeidimu dėl to, kad ginčijamas sprendimas nemotyvuotas

                              —

                              dėl ginčijamo sprendimo pažeista pareiga motyvuoti, numatyta SESV 296 straipsnio 2 dalyje, taip pat Chartijos 41 straipsnio 1 dalyje ir 2 dalies c punkte, nes buvo pateikti tik tam tikri atrinkti tarpiniai skaičiavimų rezultatai. Kiek tai susiję su BPV diskrecija, nenurodyti nei atsakovės atlikti vertinimai, nei jų pagrindas.

                  3.

                  Trečiasis ieškinio pagrindas grindžiamas esminių procedūros reikalavimų pažeidimu dėl to, kad ieškovė nebuvo apklausta ir nebuvo paisoma jos teisės būti išklausytai

                              —

                              priešingai, nei numatyta Chartijos 41 straipsnio 1 dalyje ir 2 dalies a punkte, ieškovė nebuvo išklausyta nei prieš priimant ginčijamą sprendimą, nei prieš priimant juo grindžiamą pranešimą apie mokėtiną sumą. Neatsižvelgiant į neseniai įtvirtintą konsultacijų procedūrą, ji taip pat neturėjo galimybės pateikti pastabas.

                  4.

                  Ketvirtasis ieškinio pagrindas grindžiamas Komisijos deleguotojo reglamento (ES) 2015/63 (5), kuris yra ginčijamo sprendimo priėmimo pagrindas, neteisėtumu arba šiame reglamente įtvirtintos rizikos koregavimo metodikos neteisėtumu

                              —

                              kaip ketvirtąjį pagrindą ieškovė nurodo, kad Deleguotojo reglamento 2015/63 4–7 ir 9 straipsniuose ir jo I priede, kuriais grindžiamas ginčijamas sprendimas, numatyta įnašų nustatymo sistema yra neskaidri, prieštarauja Chartijos 16, 17, 41 ir 47 straipsniams ir neleidžia užtikrinti nei Chartijos 20 ir 21 straipsnių laikymąsi, nei atitiktį proporcingumo ir teisinio saugumo principams.

                  5.

                  Penktasis ieškinio pagrindas grindžiamas Direktyvos 2014/59/ES (6) ir Reglamento (ES) Nr. 806/2014 (7), kurie yra Deleguotojo reglamento (ES) 2015/63 priėmimo pagrindas, neteisėtumu

                              —

                              pateikdama penktąjį pagrindą ieškovė taip pat remiasi Direktyvos 2014/59/ES ir Reglamento (ES) Nr. 806/2014, kuriuo nustatoma Deleguotuoju reglamentu 2015/63 įgyvendinama įnašų sistema, nuostatų neteisėtumu; jos negali būti aiškinamos neprieštaraujant pirminei teisei, todėl dėl jų pažeidžiama pareiga motyvuoti teisės aktus, teisinio saugumo principas, pirminė teisė (visų pirma ESS 1 straipsnio antra pastraipa, SESV 15, 296 ir 298 straipsniai) ir Chartija (visų pirma Chartijos 16, 17, 41, 42 ir 47 straipsniai).

         (1)  OL C 423, 2020, p. 32.

         (2)  OL C 443, 2020, p. 17.

         (3)  OL C 44, 2021, p. 33.

         (4)  OL C 44, 2021, p. 35.

         (5)  2014 m. spalio 21 d. Komisijos deleguotasis reglamentas (ES) 2015/63, kuriuo papildomos Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 2014/59/ES nuostatos dėl ex ante įnašų, skirtų pertvarkymo finansavimo struktūroms (OL L 11, 2015, p. 44).

         (6)  2014 m. gegužės 15 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2014/59/ES, kuria nustatoma kredito įstaigų ir investicinių įmonių gaivinimo ir pertvarkymo sistema ir iš dalies keičiamos Tarybos direktyva 82/891/EEB, direktyvos 2001/24/EB, 2002/47/EB, 2004/25/EB, 2005/56/EB, 2007/36/EB, 2011/35/ES, 2012/30/ES bei 2013/36/ES ir Europos Parlamento ir Tarybos reglamentai (ES) Nr. 1093/2010 bei (ES) Nr. 648/2012 (OL L 173, 2014, p. 190).

         (7)  2014 m. liepos 15 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentas (ES) Nr. 806/2014, kuriuo nustatomos kredito įstaigų ir tam tikrų investicinių įmonių pertvarkymo vienodos taisyklės ir vienoda procedūra, kiek tai susiję su bendru pertvarkymo mechanizmu ir Bendru pertvarkymo fondu, ir iš dalies keičiamas Reglamentas (ES) Nr. 1093/2010 (OL L 225, 2014, p. 1).


title: Byla T-348/21: 2021 m. birželio 22 d. pareikštas ieškinys byloje Volkskreditbank / BVP

text:
               2021 8 9

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 320/51

      2021 m. birželio 22 d. pareikštas ieškinys byloje Volkskreditbank / BVP

      (Byla T-348/21)
      (2021/C 320/57)
      Proceso kalba: vokiečių

         Šalys

         Ieškovė: Volkskreditbank AG (Lincas, Austrija), atstovaujama advokatų G. Eisenberger ir A. Brenneis

         Atsakovė: Bendra pertvarkymo valdyba (BPV)

         Reikalavimai

      Ieškovė Bendrojo Teismo prašo:

                  —

                  panaikinti 2021 m. balandžio 14 d. BPV sprendimą dėl ex ante įnašų į Bendrą pertvarkymo fondą už 2021 m. (SRB/ES/2021/22) apskaičiavimo ir jo priedus, bet kuriuo atveju, tiek, kiek šis sprendimas ir jo priedai yra susiję su suma, kurią ieškovė turi sumokėti;

                  —

                  sustabdyti bylos nagrinėjimą pagal Bendrojo Teismo procedūros reglamento 69 straipsnio c arba d punktus, kol bus priimtas galutinis sprendimas (sujungtose) bylose C-584/20 P (1) ir C-621/20 P (2), C-663/20 P (3) ir C-664/20 P (4) nes šios apeliacine tvarka jau kurį laiką nagrinėjamos bylos iš esmės yra susijusios su tais pačiais teisės klausimais;

                  —

                  priteisti iš BPV bylinėjimosi išlaidas.

         Ieškinio pagrindai ir pagrindiniai argumentai

      Grįsdama ieškinį ieškovė nurodo penkis pagrindus, kurie yra tapatūs su byloje T-347/21, Hypo Vorarlberg Bank / BVP, pateiktais pagrindais

         (1)  OL C 423, 2020, p. 32.

         (2)  OL C 443, 2020, p. 17.

         (3)  OL C 44, 2021, p. 33.

         (4)  OL C 44, 2021, p. 35.


title: Byla T-353/21: 2021 m. birželio 25 d. pareikštas ieškinys byloje KTM Fahrrad / EUIPO – KTM (R2R)

text:
               2021 8 9

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 320/52

      2021 m. birželio 25 d. pareikštas ieškinys byloje KTM Fahrrad / EUIPO – KTM (R2R)

      (Byla T-353/21)
      (2021/C 320/58)
      Kalba, kuria surašytas ieškinys: vokiečių

         Šalys

         Ieškovė: KTM Fahrrad GmbH (Mattighofen, Austrija), atstovaujama advokatės V. Hoene

         Atsakovė: Europos Sąjungos intelektinės nuosavybės tarnyba (EUIPO)

         Kita procedūros Apeliacinėje taryboje šalis: KTM AG (Mattighofen, Austrija)

         Su procedūra EUIPO susijusi informacija

         Prekių ženklo, dėl kurio kilo ginčas, savininkė: ieškovė

         Prekių ženklas, dėl kurio kilo ginčas: žodinis Europos Sąjungos prekių ženklas R2R – Europos Sąjungos prekių ženklas Nr. 17 886 364

         Procedūra EUIPO: registracijos panaikinimo procedūra

         Ginčijamas sprendimas: 2021 m. balandžio 20 d. EUIPO penktosios apeliacinės tarybos sprendimas byloje R 261/2020-5

         Reikalavimai

      Ieškovė Bendrojo Teismo prašo:

                  —

                  panaikinti Panaikinimo skyriaus sprendimą Nr. 22964C dėl panaikinimo ir 2021 m. balandžio 20 d. penktosios apeliacinės tarybos sprendimą, kuriuo patvirtinamas minėtas sprendimas, įskaitant bylinėjimosi išlaidų priteisimą, ir atmesti atsakovės apeliacinėje procedūroje pateiktą prašymą pripažinti registraciją negaliojančia;

                  —

                  jei šis prašymas nebūtų patenkintas, panaikinti Panaikinimo skyriaus sprendimą Nr. 22964C dėl panaikinimo ir 2021 m. balandžio 20 d. penktosios apeliacinės tarybos sprendimą, kuriuo patvirtinamas minėtas sprendimas, įskaitant bylinėjimosi išlaidų priteisimą, ir atmesti atsakovės apeliacinėje procedūroje pateiktą prašymą pripažinti registraciją negaliojančia, kiek tai susiję su 12 klasei priskirtomis transporto priemonėmis ir transporto priemonių dalimis, konkrečiai sausumos transporto priemonėmis ir transporto priemonių dalimis;

                  —

                  jei ir šis prašymas nebūtų patenkintas, panaikinti Panaikinimo skyriaus sprendimą Nr. 22964C dėl panaikinimo ir 2021 m. balandžio 20 d. penktosios apeliacinės tarybos sprendimą, kuriuo patvirtinamas minėtas sprendimas, įskaitant bylinėjimosi išlaidų priteisimą, ir atmesti atsakovės apeliacinėje procedūroje pateiktą prašymą pripažinti registraciją negaliojančia, kiek tai susiję su 12 klasei priskirtomis transporto priemonėmis ir transporto priemonių dalimis, konkrečiai dviračiais ir dviratės transporto priemonėmis bei transporto priemonių dalimis.

         Pagrindai, kuriais remiamasi

                  —

                  Europos Parlamento ir Tarybos reglamento (ES) 2017/1001 58 straipsnio pažeidimas.

                  —

                  Europos Parlamento ir Tarybos reglamento (ES) 2017/1001 95 straipsnio pažeidimas.


title: Byla T-360/21: 2021 m. birželio 25 d. pareikštas ieškinys byloje Portigon / BVP

text:
               2021 8 9

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 320/53

      2021 m. birželio 25 d. pareikštas ieškinys byloje Portigon / BVP

      (Byla T-360/21)
      (2021/C 320/59)
      Proceso kalba: vokiečių

         Šalys

         Ieškovė: Portigon AG (Diuseldorfas, Vokietija), atstovaujama advokatų D. Bliesener, V. Jungkind ir F. Geber

         Atsakovė: Bendra pertvarkymo valdyba (BPV)

         Reikalavimai

      Ieškovė Bendrojo Teismo prašo:

                  —

                  panaikinti 2021 m. balandžio 14 d. BPV sprendimą dėl ex ante įnašų į Bendrą pertvarkymo fondą už 2021 m. (SRB / ES/2021/22) apskaičiavimo tiek, kiek jis susijęs su ieškove;

                  —

                  sustabdyti bylos nagrinėjimą pagal Bendrojo Teismo procedūros reglamento 69 straipsnio c ir d punktus, kol bus priimtas galutinis sprendimas bylose T-413/18 (1), T-481/19 (2), T-339/20 (3), T-424/20 (4) ir C-664/20 P (5) arba jos bus užbaigtos kitaip;

                  —

                  priteisti iš BPV bylinėjimosi išlaidas.

         Ieškinio pagrindai ir pagrindiniai argumentai

      Grįsdama ieškinį ieškovė remiasi šiais pagrindais.

                  1.

                  Pirmasis ieškinio pagrindas grindžiamas Europos Parlamento ir Tarybos reglamento (ES) Nr. 806/2014 (6), Tarybos įgyvendinimo reglamento (ES) 2015/81 (7) ir SESV pažeidimu dėl to, kad ieškovė buvo įpareigota sumokėti įnašus į Bendrą pertvarkymo fondą.

                              —

                              BPV nepagrįstai įpareigojo ieškovę sumokėti įnašus, Reglamente Nr. 806/2014 ir Europos Parlamento ir Tarybos direktyvoje 2014/59/ES (8) nenumatyta pertvarkomų įstaigų pareiga mokėti įnašus.

                              —

                              įstatymų leidėjas neturėjo grįsti pareigos mokėti įnašus pagal SESV 114 straipsnį, nes trūksta ryšio su vidaus rinka. Sąjungos mastu suderinta įnašų mokėjimo sistema nepalengvina naudojimosi pagrindinėmis laisvėmis ir nepašalina reikšmingų konkurencijos iškraipymų iš rinkos pasitraukusių įstaigų atžvilgiu.

                              —

                              BPV nepagrįstai įpareigojo ieškovę sumokėti įnašus, nes įstaigai nekyla jokios rizikos, ji nepertvarkoma pagal Reglamentą Nr. 806/2014, be to, įstaiga neturi jokios reikšmės finansinės sistemos stabilumui.

                              —

                              Komisijos deleguotasis reglamentas (ES) 2015/63 (9) prieštarauja SESV114 straipsniui ir Direktyvos 2014/59/ES 103 straipsnio 7 daliai, kaip pagrindinis teisės aktas apskaičiuojant įnašus (SESV 290 straipsnio 1 dalies antras sakinys).

                  2.

                  Antrasis ieškinio pagrindas grindžiamas Europos Sąjungos pagrindinių teisių chartijos (toliau – Chartija) 41 straipsnio 2 dalies c punkto ir 47 straipsnio pažeidimu dėl to, kad apskaičiavimo metodas neleidžia visiškai pagrįsti įnašų apskaičiavimą. Deleguotasis reglamentas (ES) 2015/63 yra iš dalies niekinis.

                  3.

                  Trečiasis ieškinio pagrindas grindžiamas Chartijos 16 ir 20 straipsnių pažeidimu dėl to, kad atsižvelgiant į ypatingą ieškovės padėtį dėl ginčijamo sprendimo pažeidžiamas bendrasis lygybės principas ir pagrindinė teisė į laisvę užsiimti verslu.

                  4.

                  Ketvirtasis ieškinio pagrindas grindžiamas esminių procedūros reikalavimų ir galbūt Įgyvendinimo reglamento (ES) 2015/81 5 straipsnio 1 dalies pažeidimu dėl to, kad nėra tikra, jog BPV sprendimo autentiškumas patvirtintas. Be to, BPV nepakankamai išnagrinėjo faktines aplinkybes, neišklausė ieškovės prieš priimdama ginčijamą sprendimą ir nepakankamai šį sprendimą motyvavo.

                  5.

                  Penktasis ieškinio pagrindas (pateiktas papildomai) grindžiamas Reglamento Nr. 806/2014 69 straipsnio 1 dalies pažeidimu dėl to, kad buvo nustatytas pernelyg didelis tikslinis finansavimo lygis, nes atsakovė neturėjo teisės nustatyti didesnio nei 55 mlrd. EUR tikslinio lygio.

                  6.

                  Šeštasis ieškinio pagrindas (pateiktas papildomai) grindžiamas Reglamento Nr. 806/2014 70 straipsnio 2 dalies, siejamos su Direktyvos 2014/59/ES 103 straipsnio 7 dalimi, pažeidimu dėl to, kad apskaičiuodama įnašų sumą atsakovė iš atitinkamų įsipareigojimų turėjo atimti nerizikingus įsipareigojimus.

                  7.

                  Septintasis ieškinio pagrindas (pateiktas papildomai) grindžiamas Reglamento Nr. 806/2014 70 straipsnio 6 dalies, siejamos su Deleguotojo reglamento 2015/63 5 straipsnio 3 ir 4 dalimis, pažeidimu dėl to, kad atsakovė nepagrįstai apskaičiavo ieškovės įnašus, atsižvelgdama į jos sutarčių dėl išvestinių finansinių priemonių bruto vertę.

                  8.

                  Aštuntasis ieškinio pagrindas (pateiktas papildomai) grindžiamas Reglamento Nr. 806/2014 70 straipsnio 6 dalies, siejamos su Deleguotojo reglamento 2015/63 6 straipsnio 8 dalies a punktu, pažeidimu dėl to, kad atsakovė nepagrįstai laikė ieškovę pertvarkoma įstaiga.

         (1)  OL C 294, 2018, p. 41.

         (2)  OL C 305, 2019, p. 60.

         (3)  OL C 240, 2020, p. 34.

         (4)  OL C 279, 2020, p. 70.

         (5)  OL C 44, 2021, p. 35.

         (6)  2014 m. liepos 15 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentas (ES) Nr. 806/2014, kuriuo nustatomos kredito įstaigų ir tam tikrų investicinių įmonių pertvarkymo vienodos taisyklės ir vienoda procedūra, kiek tai susiję su bendru pertvarkymo mechanizmu ir Bendru pertvarkymo fondu, ir iš dalies keičiamas Reglamentas (ES) Nr. 1093/2010 (OL L 225, 2014, p. 1).

         (7)  2014 m. gruodžio 19 d. Tarybos įgyvendinimo reglamentas (ES) 2015/81, kuriuo nustatomos vienodos Europos Parlamento ir Tarybos reglamento (ES) Nr. 806/2014 nuostatų dėl ex ante įnašų į Bendrą pertvarkymo fondą taikymo sąlygos (OL L 15, 2015, p. 1).

         (8)  2014 m. gegužės 15 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2014/59/ES, kuria nustatoma kredito įstaigų ir investicinių įmonių gaivinimo ir pertvarkymo sistema ir iš dalies keičiamos Tarybos direktyva 82/891/EEB, direktyvos 2001/24/EB, 2002/47/EB, 2004/25/EB, 2005/56/EB, 2007/36/EB, 2011/35/ES, 2012/30/ES bei 2013/36/ES ir Europos Parlamento ir Tarybos reglamentai (ES) Nr. 1093/2010 bei (ES) Nr. 648/2012 (OL L 173, 2014, p. 190).

         (9)  2014 m. spalio 21 d. Komisijos deleguotasis reglamentas (ES) 2015/63, kuriuo papildomos Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 2014/59/ES nuostatos dėl ex ante įnašų, skirtų pertvarkymo finansavimo struktūroms (OL L 11, 2015, p. 44).


title: Byla T-364/21: 2021 m. birželio 25 d. pareikštas ieškinys byloje Essity Hygiene and Health / EUIPO (Lapo vaizdas)

text:
               2021 8 9

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 320/54

      2021 m. birželio 25 d. pareikštas ieškinys byloje Essity Hygiene and Health / EUIPO (Lapo vaizdas)

      (Byla T-364/21)
      (2021/C 320/60)
      Proceso kalba: švedų

         Šalys

         Ieškovė: Essity Hygiene and Health AB (Gotenbergas, Švedija), atstovaujama advokato U. Wennermark

         Atsakovė: Europos Sąjungos intelektinės nuosavybės tarnyba (EUIPO)

         Su procedūra EUIPO susijusi informacija

         Prekių ženklas, dėl kurio kilo ginčas: vaizdinio ES prekių ženklo, kuriame pavaizduotas lapas, registracijos paraiška – Registracijos paraiška Nr. 16 709 305

         Ginčijamas sprendimas: 2021 m. kovo 31 d. EUIPO pirmosios apeliacinės tarybos sprendimas byloje R 2196/2017-1

         Reikalavimai

      Ieškovė Bendrojo Teismo pirmiausia prašo:

                  —

                  panaikinti ginčijamą sprendimą tiek, kiek juo atmesta paraiška,

                  —

                  pakeisti ginčijamą sprendimą ir patenkinti apeliaciją dėl eksperto sprendimo netenkinti paraiškos dėl 16 klasės prekių ir

                  —

                  priteisti iš EUIPO ieškovės Bendrajame Teisme ir EUIPO patirtas bylinėjimosi išlaidas.

            Ieškovė subsidiariai Bendrojo Teismo prašo:

                  —

                  priteisti iš EUIPO ieškovės Bendrajame Teisme patirtas bylinėjimosi išlaidas.

         Pagrindai, kuriais remiamasi

                  —

                  Europos Parlamento ir Tarybos reglamento (ES) 2017/1001 7 straipsnio 1 dalies b punkto pažeidimas,

                  —

                  Europos Parlamento ir Tarybos reglamento (ES) 2017/1001 7 straipsnio 1 dalies c punkto pažeidimas,

                  —

                  Reglamento (ES) 2017/1001 165 straipsnio 5 dalies ir Komisijos deleguotojo reglamento (ES) 2018/625 36 straipsnio 1 dalies g punkto ir 36 straipsnio 2 dalies pažeidimas.


title: Teismo sprendimas 2021 m. balandžio 21 d. byloje E-2/20 Norvegijos Vyriausybė, kuriai atstovauja Imigracijos reikalų apeliacinė taryba (Utlendingsnemnda, UNE), prieš L (Direktyva 2004/38/EB – Laisvas judėjimas ir gyvenimas šalyje – Išsiuntimas – Apsauga nuo išsiuntimo – Tikras[, esamas] ir pakankamai rimtas pavojus – Būtinos visuomenės saugumo priežastys – Nurodymai išsiųsti iš šalies – Pareiškimai dėl nurodymo išsiųsti iš šalies panaikinimo – Esminis pokytis – Būtinumas – Proporcingumas – Pagrindinės teisės – Teisė į šeimos gyvenimą) 2021/C 324/11

text:
               2021 8 12

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 324/29

      TEISMO SPRENDIMAS
      2021 m. balandžio 21 d.
      byloje E-2/20
      Norvegijos Vyriausybė, kuriai atstovauja Imigracijos reikalų apeliacinė taryba (Utlendingsnemnda, UNE), prieš L

            (Direktyva 2004/38/EB – Laisvas judėjimas ir gyvenimas šalyje – Išsiuntimas – Apsauga nuo išsiuntimo – Tikras[, esamas] ir pakankamai rimtas pavojus – Būtinos visuomenės saugumo priežastys – Nurodymai išsiųsti iš šalies – Pareiškimai dėl nurodymo išsiųsti iš šalies panaikinimo – Esminis pokytis – Būtinumas – Proporcingumas – Pagrindinės teisės – Teisė į šeimos gyvenimą)

      (2021/C 324/11)
      Byloje E-2/20 Norvegijos Vyriausybė, kuriai atstovauja Imigracijos reikalų apeliacinė taryba (Utlendingsnemnda, UNE), prieš L dėl Borgartingo apeliacinio teismo (Borgarting lagmannsrett, Norvegija) PRAŠYMO Teismui pagal ELPA valstybių susitarimo dėl Priežiūros institucijos ir Teisingumo Teismo įsteigimo 34 straipsnį išaiškinti 2004 m. balandžio 29 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvą 2004/38/EB dėl Sąjungos piliečių ir jų šeimos narių teisės laisvai judėti ir gyventi valstybių narių teritorijoje, kuri suderinta su Europos ekonominės erdvės susitarimu, Teismas, kurį sudaro pirmininkas Pállis Hreinssonas ir teisėjai Peras Christiansenas ir Berndas Hammermannas (pranešėjas), 2021 m. balandžio 21 d. priėmė sprendimą, kurio rezoliucinė dalis yra tokia:

                  1.

                  Nurodymas visam laikui išsiųsti iš šalies iš principo neprieštarauja EEE teisei, jeigu jis atitinka 2004 m. balandžio 29 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 2004/38/EB dėl Sąjungos piliečių ir jų šeimos narių teisės laisvai judėti ir gyventi valstybių narių teritorijoje 27 ir 28 straipsniuose nustatytas sąlygas ir gali būti panaikintas pagal tos direktyvos 32 straipsnį. Išsiuntimo iš šalies priemonė turi būti taikoma atlikus kiekvieno konkretaus atvejo patikrinimą. Kiek tai susiję su EEE piliečiais, kurie priimančiojoje valstybėje yra teisėtai išgyvenę ilgiau nei 10 metų, sprendimas dėl išsiuntimo iš šalies pagal Direktyvos 2004/38/EB 27 straipsnį ir 28 straipsnio 3 dalį gali būti priimtas tik dėl būtinų visuomenės saugumo priežasčių, kai atitinkamo asmens elgesys kelia tokį išskirtinai rimtą pavojų, kad sprendimas dėl išsiuntimo iš šalies yra būtinas vienam iš pagrindinių visuomenės interesų apsaugoti. Tai taikoma su sąlyga, kad tokia apsauga negali būti užtikrinta mažiau griežtomis priemonėmis, atsižvelgiant į EEE piliečio gyvenimo priimančiojoje valstybėje trukmę ir visų pirma į rimtas neigiamas pasekmes, kurias tokia priemonė gali sukelti EEE piliečiui ir jo šeimos nariams, kurie yra realiai integravęsi priimančiojoje valstybėje. Bet koks vėlesnis sprendimas dėl išsiuntimo iš šalies turi apsiriboti tuo, kas yra būtina apsaugoti pagrindiniam interesui, kurio apsaugą siekiama užtikrinti išsiuntimu iš šalies. Sprendimas dėl išsiuntimo iš šalies turi atitikti proporcingumo principą.

                  2.

                  EEE piliečio socialinė reabilitacija valstybėje, kurioje jis yra realiai integravęsis, atitinka visos visuomenės interesą. Geras atitinkamo asmens elgesys laisvės atėmimo ir vėliau probacijos laikotarpiu kartu su kitais reintegracijos į visuomenę įrodymais sušvelnina esamą pavojų visuomenės saugumui. Asmens šeima ir vaikai, įskaitant povaikius, yra svarbus aspektas vertinant ribojamosios priemonės pagal Direktyvos 2004/38/EB VI skyrių būtinumą atsižvelgiant į proporcingumo principą, vaiko interesus ir pagrindines teises. Kai vertinamas išsiuntimo iš šalies būtinumas, atliekant bendrą vertinimą turi būti apsvarstytos bet kokios išsiuntimo alternatyvos.

                  3.

                  Direktyvos 2004/38/EB 32 straipsnio taikymo tikslais esminis pokytis yra toks pokytis, dėl kurio pirminis sprendimas pagal direktyvos VI skyrių dėl judėjimo laisvės apribojimo remiantis asmens elgesiu netenka pagrindo. Negalima daryti prielaidos, kad asmens elgesys iš esmės nepasikeis, todėl kiekvienas pareiškimas turi būti vertinamas atsižvelgiant į kiekvieną konkretų atvejį. Reikia atsižvelgti į visus veiksnius, kurie galėtų įrodyti esant esminių asmens elgesio pokyčių. Tai priklausys nuo asmens elgesio pobūdžio ir jo keliamos grėsmės visuomenei. Būtina atsižvelgti į bet kokius įrodymus, patvirtinančius, kad asmuo užsiėmė pozityvia ir teisėta veikla, todėl nėra tikėtina, kad jis vėl užsiimtų tokia veikla, dėl kurios buvo priimtas sprendimas dėl išsiuntimo iš šalies. Tokie veiksniai galėtų būti, be kita ko, įrodymai, kad asmuo nebeužsiima nusikalstama veikla, reintegravosi į priimančiąją visuomenę, pradėjo ir tebevykdo stabilią ekonominę veiklą, taip pat psichologinio vertinimo rezultatai, įtikinami įrodymai, kad asmuo gailisi, pozityvaus ir konstruktyvaus dalyvavimo visuomenės gyvenime įrodymai, visų pirma EEE piliečio socialinė reabilitacija valstybėje, kurioje jis yra realiai integravęsis.


title: Teismo sprendimas 2021 m. gegužės 5 d. byloje E-8/20 Baudžiamoji byla prieš N (Laisvė gauti paslaugas – Laisvas darbuotojų judėjimas – Reglamentas (EEB) Nr. 1408/71 – Reglamentas (EB) Nr. 883/2004 – Socialinio draudimo išmokų išlaikymas kitoje EEE valstybėje – Ligos išmoka – Pasilikimas šalyje – Pagrindinės laisvės apribojimas – Pagrindimas) 2021/C 324/12

text:
               2021 8 12

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 324/31

      TEISMO SPRENDIMAS
      2021 m. gegužės 5 d.
      byloje E-8/20
      Baudžiamoji byla prieš N

            (Laisvė gauti paslaugas – Laisvas darbuotojų judėjimas – Reglamentas (EEB) Nr. 1408/71 – Reglamentas (EB) Nr. 883/2004 – Socialinio draudimo išmokų išlaikymas kitoje EEE valstybėje – Ligos išmoka – Pasilikimas šalyje – Pagrindinės laisvės apribojimas – Pagrindimas)

      (2021/C 324/12)
      Byloje E-8/20 Baudžiamoji byla prieš N dėl Norvegijos Aukščiausiojo Teismo (Norges Høyesterett) PRAŠYMO Teismui pagal ELPA valstybių susitarimo dėl Priežiūros institucijos ir Teisingumo Teismo įsteigimo 34 straipsnį išaiškinti Europos ekonominės erdvės susitarimą, visų pirma jo 28 ir 36 straipsnius, 1971 m. birželio 14 d. Tarybos reglamentą (EEB) Nr. 1408/71 dėl socialinės apsaugos sistemų taikymo pagal darbo sutartį dirbantiems asmenims, savarankiškai dirbantiems asmenims ir jų šeimos nariams, judantiems Bendrijoje, 2004 m. balandžio 29 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentą (EB) Nr. 883/2004 dėl socialinės apsaugos sistemų koordinavimo ir 2004 m. balandžio 29 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvą 2004/38/EB dėl Sąjungos piliečių ir jų šeimos narių teisės laisvai judėti ir gyventi valstybių narių teritorijoje, Teismas, kurį sudaro pirmininkas Pállis Hreinssonas (pranešėjas) ir teisėjai Peras Christiansenas ir Berndas Hammermannas, 2021 m. gegužės 5 d. priėmė sprendimą, kurio rezoliucinė dalis yra tokia:

                  1.

                  Atsakymas į pirmą ir dvyliktą klausimus yra toks: tokia išmoka, kaip pagrindinėje byloje nagrinėjama laikinoji nedarbingumo išmoka, yra Reglamento (EEB) Nr. 1408/71 dėl socialinės apsaugos sistemų taikymo pagal darbo sutartį dirbantiems asmenims, savarankiškai dirbantiems asmenims ir jų šeimos nariams, judantiems Bendrijoje, 4 straipsnio 1 dalies a punkte ir Reglamento (EB) Nr. 883/2004 dėl socialinės apsaugos sistemų koordinavimo 3 straipsnio 1 dalies a punkte nurodyta ligos išmoka.

                  2.

                  Atsakymas į antrą, trečią ir ketvirtą klausimus turi būti toks: tokia situacija, kaip pagrindinėje byloje nagrinėjamas atvejis, nepatenka į Reglamento (EEB) Nr. 1408/71 19 arba 22 straipsnio taikymo sritį. Vis dėlto ši išvada nereiškia, kad nacionalinės teisės aktai, kaip antai nagrinėjamieji pagrindinėje byloje, nepatenka į EEE susitarimo pagrindinės dalies arba kito į EEE susitarimą įtraukto teisės akto nuostatų taikymo sritį.

                  3.

                  Atsakymas į penktą, šeštą, septintą ir aštuntą klausimus turi būti toks: EEE susitarimo 36 straipsnis turi būti aiškinamas taip, kad reikštų, kad draudžiami EEE valstybės teisės aktai, kaip pagrindinėje byloje nagrinėjamas teisės aktas, kuriais nustatoma, kad buvimo kitoje EEE valstybėje atveju apdraustųjų teisė pasilikti ligos išmokas pinigais, kaip jos suprantamos pagal Reglamento (EEB) Nr. 1408/71 4 straipsnio 1 dalies a punktą, priklauso nuo:

                              —

                              reikalavimo, kad ligos išmokos gavėjas užsienyje gali būti tik ribotą laiką, kuris paprastai negali viršyti keturių savaičių per metus, ir

                              —

                              išankstinio leidimo sistemos, pagal kurią tokį leidimą atsisakoma išduoti, išskyrus atvejus, kai galima įrodyti, kad buvimas kitoje EEE valstybėje yra suderinamas su atitinkamai veiklai nustatytų pareigų vykdymu ir netrukdo kompetentingai institucijai atlikti tolesnių veiksmų ir vykdyti kontrolės.

                  4.

                  Atsižvelgiant į pateiktą atsakymą į penktą, šeštą, septintą ir aštuntą klausimus, atsakyti į devintą, dešimtą ir vienuoliktą klausimus nėra būtina.

                  5.

                  Atsakymas į tryliktąjį klausimą turi būti toks: Reglamento (EB) Nr. 883/2004 21 straipsnio 1 dalyje vartojamas terminas „buvimas“ turi būti aiškinamas taip, kad apimtų trumpalaikį buvimą kitoje EEE valstybėje, kuris nėra gyvenimas šalyje („gyvenamoji vieta“), kaip nurodyta to reglamento 1 straipsnio j punkte, t. y. pagrindinėje byloje nagrinėjamą atvejį.

                  6.

                  Atsakymas į keturioliktą klausimą turi būti toks: Reglamento (EB) Nr. 883/2004 21 straipsnis turi būti aiškinamas taip, kad apimtų atvejus, kai medicininė diagnozė nustatoma buvimo EEE valstybėje, kuri nėra kompetentinga EEE valstybė, laikotarpiu, ir atvejus, kai kompetentinga įstaiga pripažįsta diagnozę dar iki išvykstant iš šalies, kaip yra pagrindinėje byloje.

                  7.

                  Atsakymas į penkioliktą klausimą turi būti toks: Reglamento (EB) Nr. 883/2004 21 straipsnio 1 dalis turi būti aiškinama taip, kad reikštų draudimą taikyti tokias sąlygas, pagal kurias:

                              i)

                              už Norvegijos ribų išmoka gali būti mokama ne daugiau kaip keturias savaites per metus;

                              ii)

                              turi būti įrodyta, kad buvimas užsienyje yra suderinamas su atitinkamai veiklai nustatytų pareigų vykdymu ir netrukdo kompetentingai įstaigai atlikti tolesnių veiksmų ir vykdyti kontrolės, ir

                              iii)

                              atitinkamas asmuo turi gauti leidimą ir vykdyti pareigą pateikti pranešimą naudojant pranešimo formą.

                        Todėl išsamiau vertinti šias sąlygas pagal kitas EEE teisės nuostatas nėra būtina.

                  8.

                  Atsižvelgiant į pateiktą atsakymą į penkioliktą klausimą, taip pat į penktą, šeštą, septintą ir aštuntą klausimus, atsakyti į šešioliktą klausimą nėra būtina.


title: Byla C-521/19: 2021 m. liepos 1 d. Teisingumo Teismo (trečioji kolegija) sprendimas byloje (Tribunal Superior de Justicia de Galicia (Ispanija) prašymas priimti prejudicinį sprendimą) CB / Tribunal Económico Administrativo Regional de Galicia (Prašymas priimti prejudicinį sprendimą – Apmokestinimas – Pridėtinės vertės mokestis (PVM) – Direktyva 2006/112/EB – Mokestinis patikrinimas – Paslaugų teikimas vykdant meno agento veiklą – PVM apmokestinami sandoriai – Mokesčių administratoriui nedeklaruoti sandoriai, dėl kurių neišrašyta sąskaita faktūra – Sukčiavimas – Pajamų mokesčio bazės nustatymas iš naujo – PVM neutralumo principas – PVM įtraukimas į iš naujo nustatytą mokesčio bazę)

text:
               2021 8 16

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 329/2

      2021 m. liepos 1 d. Teisingumo Teismo (trečioji kolegija) sprendimas byloje (Tribunal Superior de Justicia de Galicia (Ispanija) prašymas priimti prejudicinį sprendimą) CB / Tribunal Económico Administrativo Regional de Galicia

      (Byla C-521/19) (1)

      (Prašymas priimti prejudicinį sprendimą - Apmokestinimas - Pridėtinės vertės mokestis (PVM) - Direktyva 2006/112/EB - Mokestinis patikrinimas - Paslaugų teikimas vykdant meno agento veiklą - PVM apmokestinami sandoriai - Mokesčių administratoriui nedeklaruoti sandoriai, dėl kurių neišrašyta sąskaita faktūra - Sukčiavimas - Pajamų mokesčio bazės nustatymas iš naujo - PVM neutralumo principas - PVM įtraukimas į iš naujo nustatytą mokesčio bazę)
      (2021/C 329/02)
      Proceso kalba: ispanų

         Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas

         Tribunal Superior de Justicia de Galicia

         Šalys pagrindinėje byloje

         Pareiškėjas: CB

         Atsakovas: Tribunal Económico Administrativo Regional de Galicia

         Rezoliucinė dalis

      2006 m. lapkričio 28 d. Tarybos direktyva 2006/112/EB dėl pridėtinės vertės mokesčio bendros sistemos, ypač jos 73 ir 78 straipsniai, siejami su pridėtinės vertės mokesčio (PVM) neutralumo principu, turi būti aiškinami taip, kad, kai PVM apmokestinamieji asmenys sukčiaudami nenurodė sandorio buvimo mokesčių administratoriui, taip pat iš šio sandorio gautų pajamų tiesioginių mokesčių deklaracijoje ir neišrašė sąskaitos faktūros, per tokios deklaracijos patikrinimą mokesčių administratoriaus iš naujo nustatytos pervestos ir gautos sumos už nagrinėjamą sandorį turi būti laikomos kaina, į kurią jau įtrauktas PVM, bent jau tuo atveju, kai pagal nacionalinę teisę apmokestinamieji asmenys negali vėliau gauti aptariamo PVM ir jo atskaityti, nepaisant sukčiavimo.

         (1)  OL C 363, 2019 10 28.


title: Byla C-718/19: 2021 m. birželio 22 d. Teisingumo Teismo (didžioji kolegija) sprendimas byloje (Cour constitutionnelle (Belgija) prašymas priimti prejudicinį sprendimą) Ordre des barreaux francophones et germanophone, Association pour le droit des Étrangers ASBL, Coordination et Initiatives pour et avec les Réfugiés et Étrangers ASBL, Ligue des Droits de l'Homme ASBL, Vluchtelingenwerk Vlaanderen ASBL / Conseil des ministres (Prašymas priimti prejudicinį sprendimą – Sąjungos pilietybė – SESV 20 ir 21 straipsniai – Direktyva 2004/38/EB – Sąjungos piliečių ir jų šeimos narių teisė laisvai judėti ir gyventi valstybių narių teritorijoje – Viešosios tvarkos pagrindais priimtas sprendimas nebeleisti suinteresuotajam asmeniui gyventi šalyje – Prevencinės priemonės, taikomos siekiant užkirsti kelią suinteresuotajam asmeniui slėptis per jam išvykti iš priimančiosios valstybės narės teritorijos nustatytą terminą – Nacionalinės nuostatos, panašios į pagal Direktyvos 2008/115/EB 7 straipsnio 3 dalį trečiųjų šalių piliečiams taikomas nuostatas – Siekiant išsiųsti taikomo sulaikymo maksimalus terminas – Tokia pati kaip trečiųjų šalių piliečiams taikoma nacionalinė nuostata)

text:
               2021 8 16

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 329/3

      2021 m. birželio 22 d. Teisingumo Teismo (didžioji kolegija) sprendimas byloje (Cour constitutionnelle (Belgija) prašymas priimti prejudicinį sprendimą) Ordre des barreaux francophones et germanophone, Association pour le droit des Étrangers ASBL, Coordination et Initiatives pour et avec les Réfugiés et Étrangers ASBL, Ligue des Droits de l'Homme ASBL, Vluchtelingenwerk Vlaanderen ASBL / Conseil des ministres

      (Byla C-718/19) (1)

      (Prašymas priimti prejudicinį sprendimą - Sąjungos pilietybė - SESV 20 ir 21 straipsniai - Direktyva 2004/38/EB - Sąjungos piliečių ir jų šeimos narių teisė laisvai judėti ir gyventi valstybių narių teritorijoje - Viešosios tvarkos pagrindais priimtas sprendimas nebeleisti suinteresuotajam asmeniui gyventi šalyje - Prevencinės priemonės, taikomos siekiant užkirsti kelią suinteresuotajam asmeniui slėptis per jam išvykti iš priimančiosios valstybės narės teritorijos nustatytą terminą - Nacionalinės nuostatos, panašios į pagal Direktyvos 2008/115/EB 7 straipsnio 3 dalį trečiųjų šalių piliečiams taikomas nuostatas - Siekiant išsiųsti taikomo sulaikymo maksimalus terminas - Tokia pati kaip trečiųjų šalių piliečiams taikoma nacionalinė nuostata)
      (2021/C 329/03)
      Proceso kalba: prancūzų

         Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas

         Cour constitutionnelle

         Šalys pagrindinėje byloje

         Pareiškėjos: Ordre des barreaux francophones et germanophone, Association pour le droit des Étrangers ASBL, Coordination et Initiatives pour et avec les Réfugiés et Étrangers ASBL, Ligue des Droits de l'Homme ASBL, Vluchtelingenwerk Vlaanderen ASBL

         Atsakovė: Conseil des ministres

         Rezoliucinė dalis

      SESV 20 ir 21 straipsniai ir 2004 m. balandžio 29 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2004/38/EB dėl Sąjungos piliečių ir jų šeimos narių teisės laisvai judėti ir gyventi valstybių narių teritorijoje, iš dalies keičianti Reglamentą (EEB) Nr. 1612/68 ir panaikinanti [d]irektyvas 64/221/EEB, 68/360/EEB, 72/194/EEB, 73/148/EEB, 75/34/EEB, 75/35/EEB, 90/364/EEB, 90/365/EEB ir 93/96/EEB, turi būti aiškinami taip, kad:

                  —

                  pagal juos nedraudžiami nacionalinės teisės aktai, pagal kuriuos Sąjungos piliečiams ir jų šeimos nariams nustatytu laikotarpiu, per kurį jie turi išvykti iš priimančiosios valstybės narės teritorijos po to, kai dėl viešosios tvarkos priežasčių priimtas sprendimas išsiųsti juos iš šalies, arba pratęsus šį laikotarpį, taikomos nuostatos, kuriomis siekiama išvengti jų pasislėpimo rizikos, panašios į tas, kuriomis, kiek tai susiję su trečiųjų šalių piliečiais, siekiama perkelti į nacionalinę teisę 2008 m. gruodžio 16 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 2008/115/EB dėl bendrų nelegaliai esančių trečiųjų šalių piliečių grąžinimo standartų ir tvarkos valstybėse narėse 7 straipsnio 3 dalį, su sąlyga, kad pirmosios nuostatos atitinka bendruosius principus, nustatytus Direktyvos 2004/38 27 straipsnyje, ir kad jos yra ne mažiau palankios už antrąsias,

                  —

                  pagal juos draudžiami nacionalinės teisės aktai, pagal kuriuos Sąjungos piliečiams ir jų šeimos nariams, kurie, pasibaigus nustatytam terminui arba šį terminą pratęsus, neįvykdė sprendimo dėl jų išsiuntimo iš šalies dėl viešosios tvarkos ar visuomenės saugumo priežasčių, taikoma maksimalaus aštuonių mėnesių trukmės sulaikymo siekiant išsiųsti priemonė, kai ši trukmė yra tokia pati, kaip ir taikoma pagal nacionalinę teisę trečiųjų šalių piliečiams, kurie nevykdė sprendimo juos grąžinti, dėl tokių priežasčių priimto vadovaujantis Direktyvos 2008/115 6 straipsnio 1 dalimi.

         (1)  OL C 413, 2019 12 9.


title: Byla C-301/20: 2021 m. liepos 1 d. Teisingumo Teismo (šeštoji kolegija) sprendimas byloje (Oberster Gerichtshof (Austrija) prašymas priimti prejudicinį sprendimą) UE, HC / Vorarlberger Landes- und Hypotheken-Bank AG (Prašymas priimti prejudicinį sprendimą – Teismų bendradarbiavimas civilinėse bylose – Reglamentas (ES) Nr. 650/2012 – Europos paveldėjimo pažymėjimas – Patvirtintos pažymėjimo kopijos, kurioje nenurodyta jos galiojimo pabaigos data, galiojimas – 65 straipsnio 1 dalis – 69 straipsnis – Pažymėjimo sukeliamos pasekmės jame nurodytiems asmenims, nors jie ir neprašė jo išduoti – 70 straipsnio 3 dalis – Data, į kurią reikia atsižvelgti vertinant pažymėjimo kopijos galiojimą – Pažymėjimo kopijos sukeliamos pasekmės įrodinėjimo srityje)

text:
               2021 8 16

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 329/4

      2021 m. liepos 1 d. Teisingumo Teismo (šeštoji kolegija) sprendimas byloje (Oberster Gerichtshof (Austrija) prašymas priimti prejudicinį sprendimą) UE, HC / Vorarlberger Landes- und Hypotheken-Bank AG

      (Byla C-301/20) (1)

      (Prašymas priimti prejudicinį sprendimą - Teismų bendradarbiavimas civilinėse bylose - Reglamentas (ES) Nr. 650/2012 - Europos paveldėjimo pažymėjimas - Patvirtintos pažymėjimo kopijos, kurioje nenurodyta jos galiojimo pabaigos data, galiojimas - 65 straipsnio 1 dalis - 69 straipsnis - Pažymėjimo sukeliamos pasekmės jame nurodytiems asmenims, nors jie ir neprašė jo išduoti - 70 straipsnio 3 dalis - Data, į kurią reikia atsižvelgti vertinant pažymėjimo kopijos galiojimą - Pažymėjimo kopijos sukeliamos pasekmės įrodinėjimo srityje)
      (2021/C 329/04)
      Proceso kalba: vokiečių

         Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas

         Oberster Gerichtshof

         Šalys pagrindinėje byloje

         Kasatoriai: UE, HC

         Kita kasacinio proceso šalis: Vorarlberger Landes- und Hypotheken-Bank AG

         dalyvaujant: Succession de VJ

         Rezoliucinė dalis

                  1.

                  2012 m. liepos 4 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamento (ES) Nr. 650/2012 dėl jurisdikcijos, taikytinos teisės, teismo sprendimų paveldėjimo klausimais pripažinimo ir vykdymo bei autentiškų dokumentų paveldėjimo klausimais priėmimo ir vykdymo bei dėl Europos paveldėjimo pažymėjimo sukūrimo 70 straipsnio 3 dalis turi būti aiškinama taip, kad patvirtinta Europos paveldėjimo pažymėjimo kopija, kurioje yra žyma „galiojimo laikotarpis neribotas“, galioja šešis mėnesius nuo jos išdavimo datos ir sukelia pasekmių, kaip tai suprantama pagal šio reglamento 69 straipsnį, jeigu pirmojo pateikimo kompetentingai institucijai momentu ši kopija dar buvo galiojanti.

                  2.

                  Reglamento Nr. 650/2012 65 straipsnio 1 dalis, siejama su šio reglamento 69 straipsnio 3 dalimi, turi būti aiškinama taip, kad Europos paveldėjimo pažymėjimo pasekmių kyla visų jame įvardytų asmenų naudai, net jeigu jie patys neprašė jo išduoti.

         (1)  OL C 313, 2020 9 21.


title: Byla C-717/20 P: 2020 m. gruodžio 28 d. Marina Karpeta-Kovalyova pateiktas apeliacinis skundas dėl 2020 m. spalio 15 d. Bendrojo Teismo (aštuntoji kolegija) priimto sprendimo byloje T-249/19 p Karpeta-Kovalyova / Komisija

text:
               2021 8 16

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 329/4

      2020 m. gruodžio 28 d. Marina Karpeta-Kovalyova pateiktas apeliacinis skundas dėl 2020 m. spalio 15 d. Bendrojo Teismo (aštuntoji kolegija) priimto sprendimo byloje T-249/19 p Karpeta-Kovalyova / Komisija

      (Byla C-717/20 P)
      (2021/C 329/05)
      Proceso kalba: anglų

         Šalys

         Apeliantė: Marina Karpeta-Kovalyova, atstovaujama advokato S. Pappas

         Kita proceso šalis: Europos Komisija
      2021 m. liepos 6 d. nutartimi Teisingumo Teismas (aštuntoji kolegija) nusprendė, kad apeliacinis skundas turi būti atmestas kaip akivaizdžiai nepagrįstas ir nurodė apeliantei padengti savo bylinėjimosi išlaidas.


title: Byla C-21/21 P: 2021 m. sausio 13 d. Comprojecto-Projectos e Construções, Lda, Paulo Eduardo Matos Gomes de Azevedo, Julião Maria Gomes de Azevedo, Isabel Maria Matos Gomes de Azevedo pateiktas kasacinis skundas dėl 2020 m. gruodžio 16 d. Bendrojo Teismo (devintoji kolegija) priimtos nutarties byloje T-416/20 REC Comprojecto-Projectos e Construções ir kt. / Europos Sąjungos Teisingumo Teismas ir kt.

text:
               2021 8 16

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 329/5

      2021 m. sausio 13 d.Comprojecto-Projectos e Construções, Lda, Paulo Eduardo Matos Gomes de Azevedo, Julião Maria Gomes de Azevedo, Isabel Maria Matos Gomes de Azevedo pateiktas kasacinis skundas dėl 2020 m. gruodžio 16 d. Bendrojo Teismo (devintoji kolegija) priimtos nutarties byloje T-416/20 REC Comprojecto-Projectos e Construções ir kt. / Europos Sąjungos Teisingumo Teismas ir kt.

      (Byla C-21/21 P)
      (2021/C 329/06)
      Proceso kalba: portugalų

         Šalys

         Kasatoriai: Comprojecto-Projectos e Construções, Lda, Paulo Eduardo Matos Gomes de Azevedo, Julião Maria Gomes de Azevedo, Isabel Maria Matos Gomes de Azevedo, atstovaujami advokato M. Ribeiro

         Kitos proceso šalys: Europos Sąjungos Teisingumo Teismas, Bendrasis Teismas, Europos Centrinis Bankas
      2021 m. birželio 30 d. nutartimi Europos Sąjungos Teisingumo Teismas (šeštoji kolegija) atmetė kasacinį skundą kaip akivaizdžiai nepagrįstą ir nurodė kasatoriams padengti savo bylinėjimosi išlaidas.


title: Byla C-150/21: 2021 m. kovo 5 d. Sąd Rejonowy dla Łodzi-Śródmieścia w Łodzi (Lenkija) prašymas priimti prejudicinį sprendimą baudžiamojoje byloje prieš D. B.

text:
               2021 8 16

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 329/5

      2021 m. kovo 5 d.Sąd Rejonowy dla Łodzi-Śródmieścia w Łodzi (Lenkija) prašymas priimti prejudicinį sprendimą baudžiamojoje byloje prieš D. B.
      (Byla C-150/21)
      (2021/C 329/07)
      Proceso kalba: lenkų

         Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas

         Sąd Rejonowy dla Łodzi-Śródmieścia w Łodzi

         Šalis pagrindinėje baudžiamojoje byloje

      D. B.

         Prejudiciniai klausimai

                  1.

                  Ar sprendimas, kuriuo Nyderlandų centrinė administracinė institucija, nustatyta pagal 2005 m. vasario 24 d. Pamatinio sprendimo 2005/214/TVR dėl abipusio pripažinimo principo taikymo finansinėms baudoms (1) 2 straipsnį, skyrė piniginę baudą ir kurį galima apskųsti prokuratūrai, organizaciniu požiūriu pavaldžiai Teisingumo ministerijai, atitinka „sprendimo, kuris gali būti skundžiamas teismui, turinčiam jurisdikciją baudžiamosiose bylose“, kriterijus, kaip tai suprantama pagal šio pamatinio sprendimo 1 straipsnio a punkto ii papunktį?

                  2.

                  Ar kriterijus, pagal kurį sprendimą skirti piniginę baudą turi būti galima apskųsti „teismui, turinčiam jurisdikciją baudžiamosiose bylose“, gali būti laikomas įvykdytu, jei skundą apylinkės teismui galima pateikti tik vėlesniame proceso etape, t. y. po to, kai nepalankų sprendimą priima prokuroras, o kai kuriais atvejais tai reiškia būtinybę sumokėti skirtą baudą atitinkančią sumą?

         (1)  2005 m. vasario 24 d. Tarybos pamatinis sprendimas 2005/214/TVR dėl abipusio pripažinimo principo taikymo finansinėms baudoms (OL L 76, 2005, p. 16–30).


title: Byla C-255/21: 2021 m. balandžio 21 d. Consiglio di Stato (Italija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje Reti Televisive Italiane SpA (RTI) / Autorità per le Garanzie nelle Comunicazioni – AGCOM

text:
               2021 8 16

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 329/6

      2021 m. balandžio 21 d.Consiglio di Stato (Italija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje Reti Televisive Italiane SpA (RTI) / Autorità per le Garanzie nelle Comunicazioni – AGCOM

      (Byla C-255/21)
      (2021/C 329/08)
      Proceso kalba: italų

         Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas

         Consiglio di Stato

         Šalys pagrindinėje byloje

         Apeliantė: Reti Televisive Italiane SpA (RTI)

         Kita apeliacinio proceso šalis: Autorità per le Garanzie nelle Comunicazioni – AGCOM

         Prejudiciniai klausimai

                  1.

                  Ar Bendrijos nuostatų dėl televizijos reklamai skirto laiko draudimo taikymo tikslais, atsižvelgiant į bendrą svarbą [Europos Sąjungos] teisei dėl grupės ir vieno ūkio subjekto sąvokų, vartojamų įvairiuose konkurencijos teisės šaltiniuose (o kiek tai turi reikšmės šiai bylai, Direktyvos 2018/1808/ES (1) 43 konstatuojamojoje dalyje ir Direktyvos 2010/13/[ES] (2) naujame 23 straipsnio tekste), ir į egzistuojantį paslaugų teikimo leidimų skirtumą Italijos nacionalinėje teisėje, kuris Įstatyminio dekreto Nr. 177/[2005] 5 straipsnio 1 dalies b punkte [numatytas] televizijos ir radijo transliuotojams, galimas toks Bendrijos teisę atitinkantis nacionalinės teisės dėl transliavimo aiškinimas, kad pagal Įstatyminio dekreto Nr. 177/[2005] 1 straipsnio 1 dalies a punktą, iš dalies pakeistą nuo 2010 m. kovo 30 d. galiojančiu tekstu (įgyvendinant Direktyvą 2007/65/EB (3)) reikalaujama, jog įvairių ryšių formų (elektroniniai ryšiai, leidyba, taip pat elektroninė, ir internetas visomis jo taikymo formomis) konvergencijos procesas labiau taikomas tarp radijo ir televizijos transliuotojų, ypač jei jie jau įtraukti į tarpusavyje susijusias įmonių grupes, ir yra taikomas bendrai, o tai reiškia, kad minėto [įstatyminio dekreto] 38 straipsnio 6 dalis turi būti aiškinama taip, kad transliuotojas gali būti ir grupė kaip vienas ūkio subjektas, o gal, priešingai, remiantis minėtais Bendrijos principais, atsižvelgiant į bendrosios konkurencijos teisės televizijos reklamai skirto laiko draudimo srities autonomiją, negalima suteikti svarbos – iki 2018 m. – grupei ar minėtam konvergencijos procesui ir vadinamosioms mišrioms informavimo priemonėms, taigi, siekiant apskaičiuoti televizijos reklamai skirto laiko rodiklį, reikėtų atsižvelgti tik į atskirą transliuotoją, nors jis ir susijęs su grupe (todėl tokia svarba buvo paminėta tik Direktyvos 2010/13/[ES] 23 straipsnio konsoliduotame tekste, suformuotame priėmus Direktyvą 2018/1808/ES)?

                  2.

                  Ar, atsižvelgiant į minėtų ES teisės principų taikymą grupei ir įmonėms kaip ūkio subjektui, televizijos reklamai skirto laiko draudimo ir nurodytos 23 straipsnio tekstų sekos tikslais, turint omenyje paslaugų teikimo leidimų skirtumą, iš [Integruotos ryšių sistemos], nustatytos Įstatyminio dekreto Nr. 177/[2005] 43 straipsnyje, antikonkurencinės teisės aktų taip pat būtų galima nustatyti „žiniasklaidos paslaugų teikėjo“ grupės sąvokos (arba, kaip vadina apeliantė, grupei priklausanti leidybos įmonė) svarbą, siekiant mišrių informavimo priemonių reklamos pranešimams grupės viduje netaikyti skirto laiko apribojimų, nustatytų Įstatyminio dekreto Nr. [177/2005] 38 straipsnio 6 dalyje, o gal tokia svarba neturi būti įtraukta iki 2018 m., atsižvelgiant į televizijos konkurencijos teisės autonomiją televizijos reklamai skirto laiko apribojimų reglamentavimo atžvilgiu?

                  3.

                  Ar Direktyvos 2010/13/ES 23 straipsnio 2 dalies a punkto naujame tekste pripažįstamas konkurencijos teisėje anksčiau egzistavęs grupių bendros svarbos principas, ar jis yra naujas ir todėl pirmuoju atveju aprašoma jau neatsiejamai su Europos teise susijusi teisinė realybė – taigi toks principas, kad būtų įtraukta ir nagrinėjama byla, ankstesnė nei minėtas naujas tekstas, ir principas, kuris gali turėti įtakos [nacionalinės reguliavimo tarnybos] išaiškinimams, siekiant, kad ji pripažintų „žiniasklaidos paslaugų teikėjo“ grupės sąvoką – arba, jei antruoju atveju būtų draudžiama pripažinti įmonių grupių svarbą iki šio naujo teksto priėmimo susidariusiais atvejais, nes netaikoma ratione temporis, atsižvelgiant į šio naujo teksto naujovėmis išplėstą taikymo sritį ir į faktines aplinkybes, susiklosčiusias iki jį priimant?

                  4.

                  Ar, vis dėlto tai yra už leidimų sistemos, nustatytos Įstatyminio dekreto Nr. 177/2005 5 straipsnyje ir 2018 m. pateiktame naujame 23 straipsnio tekste, ribų, t. y. jei naujasis teisės aktas nebus svarbus pripažinimo prasme, o tik naujumo prasme, kaip reikalaujama c punkte, televizijos ir radijo integracijos ryšiai, į kuriuos paprastai atsižvelgiama konkurencijos teisėje, dėl sąvokų „ūkio subjektas“ ir „grupė“ bendro ir įvairaus pobūdžio yra esminis dalykas, į kurį atsižvelgiant reikia aiškinti televizijos reklamai skirto laiko apribojimus, reglamentuojamus esant numanomam požiūriui į grupei priklausančias įmones (arba, tiksliau, į kontrolės ryšius tarp grupei priklausančių įmonių) ir į minėtų įmonių funkcinį vienetą, siekiant reklamuoti televizijos programas per radiją grupės viduje arba atvirkščiai, o gal tie integracijos ryšiai nėra svarbūs televizijos reklamai skirto laiko apribojimų srityje, todėl reikėtų laikytis pozicijos, kad „paties“ (transliuotojo) programos, nurodytos 23 straipsnyje (pirminis tekstas), yra tokios, kiek jos priklauso vienam transliuotojui, kuris jas reklamuoja, o ne visai įmonių grupei, nes ta norma yra savarankiška nuostata, pagal kurią neleidžiamas joks sisteminis aiškinimas, pagal kurį programa apimtų ir grupes, suprantamas kaip vienas ūkio subjektas?

                  5.

                  Galiausiai ar 23 straipsnio pirminis tekstas, kuris neturėtų būti aiškinamas kaip teisės norma, taikoma konkurencijos teisės kontekste, vis tiek būtų laikomas skatinamąja nuostata, kurioje aprašytos specifinės reklamos savybės, kad ši reklama yra išimtinai informacinio pobūdžio ir ja nesiekiama įtikinti žmones įsigyti kitų prekių ar paslaugų nei reklamuojamos programos ir ji, kaip tokia, turėtų būti laikoma nepatenkančia į televizijos reklamos laiko srities teisės aktų taikymo sritį, bet gali būti taikoma įmonėse, kurios priklauso tai pačiai grupei, bet kokiu atveju būdama integruota mišrių informavimo priemonių reklama, t. y. ar ji turėtų būti suprantama kaip nukrypti leidžiančio ir išimtinio pobūdžio teisės norma, palyginti su televizijos reklamai skirto laiko skaičiavimu, ir, kaip tokia, turėtų būti aiškinama siaurai?

         (1)  2018 m. lapkričio 14 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva (ES) 2018/1808, kuria, atsižvelgiant į kintančias rinkos realijas, iš dalies keičiama Direktyva 2010/13/ES dėl valstybių narių įstatymuose ir kituose teisės aktuose išdėstytų tam tikrų nuostatų, susijusių su audiovizualinės žiniasklaidos paslaugų teikimu, derinimo (Audiovizualinės žiniasklaidos paslaugų direktyva) (OL L 303, 2018, p. 69).

         (2)  2010 m. kovo 10 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2010/13/ES dėl valstybių narių įstatymuose ir kituose teisės aktuose išdėstytų tam tikrų nuostatų, susijusių su audiovizualinės žiniasklaidos paslaugų teikimu, derinimo (Audiovizualinės žiniasklaidos paslaugų direktyva) (OL L 95, 2010, p. 1).

         (3)  2007 m. gruodžio 11 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2007/65/EB, iš dalies keičianti Tarybos direktyvą 89/552/EEB dėl valstybių narių įstatymuose ir kituose teisės aktuose išdėstytų nuostatų, susijusių su televizijos programų transliavimu, derinimo (OL L 332, 2007, p. 27).


title: Byla C-263/21: 2021 m. balandžio 23 d. Tribunal Supremo (Ispanija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje Asociación Multisectorial de Empresas de la Electrónica, las Tecnologías de la Información y la Comunicación, de las Telecomunicaciones y de los contenidos Digitales (AMETIC) / Administración General del Estado, Entidad de Gestión de Derechos de los Productores Audiovisuales (EGEDA), Asociación para el Desarrollo de la Propiedad Intelectual (ADEPI), Artistas, Intérpretes o Ejecutantes, Sociedad de Gestión de España (AIE), Artistas Intérpretes, Sociedad de Gestión (AISGE), Ventanilla Única Digital, Derechos de Autor de Medios Audiovisuales (DAMA), Centro Español de Derechos Reprográficos (CEDRO), Asociación de Gestión de Derechos Intelectuales (AGEDI) y Sociedad General de Autores y Editores (SGAE)

text:
               2021 8 16

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 329/7

      2021 m. balandžio 23 d.Tribunal Supremo (Ispanija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje Asociación Multisectorial de Empresas de la Electrónica, las Tecnologías de la Información y la Comunicación, de las Telecomunicaciones y de los contenidos Digitales (AMETIC) / Administración General del Estado, Entidad de Gestión de Derechos de los Productores Audiovisuales (EGEDA), Asociación para el Desarrollo de la Propiedad Intelectual (ADEPI), Artistas, Intérpretes o Ejecutantes, Sociedad de Gestión de España (AIE), Artistas Intérpretes, Sociedad de Gestión (AISGE), Ventanilla Única Digital, Derechos de Autor de Medios Audiovisuales (DAMA), Centro Español de Derechos Reprográficos (CEDRO), Asociación de Gestión de Derechos Intelectuales (AGEDI) y Sociedad General de Autores y Editores (SGAE)

      (Byla C-263/21)
      (2021/C 329/09)
      Proceso kalba: ispanų

         Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas

         Tribunal Supremo

         Šalys pagrindinėje byloje

         Pareiškėja: Asociación Multisectorial de Empresas de la Electrónica, las Tecnologías de la Información y la Comunicación, de las Telecomunicaciones y de los contenidos Digitales (AMETIC)

         Atsakovai: Administración General del Estado, Entidad de Gestión de Derechos de los Productores Audiovisuales (EGEDA), Asociación para el Desarrollo de la Propiedad Intelectual (ADEPI), Artistas, Intérpretes o Ejecutantes, Sociedad de Gestión de España (AIE), Artistas Intérpretes, Sociedad de Gestión (AISGE), Ventanilla Única Digital, Derechos de Autor de Medios Audiovisuales (DAMA), Centro Español de Derechos Reprográficos (CEDRO), Asociación de Gestión de Derechos Intelectuales (AGEDI) y Sociedad General de Autores y Editores (SGAE)

         Prejudiciniai klausimai

                  1.

                  Ar Intelektinės nuosavybės įstatymo naujo 25 straipsnio 10 dalyje reglamentuojamas juridinio asmens sudarymo būdas atitinka Direktyvą 2001/29/EB (1) arba apskritai bendruosius Europos Sąjungos teisės principus?

                  2.

                  Ar tai, kad minėtam juridiniam asmeniui nacionalinės teisės aktuose suteikiami įgaliojimai reikalauti informacijos iš subjektų, prašančių išduoti pažymą apie atleidimą nuo prievolės mokėti kompensaciją už kopijavimą asmeniniam naudojimui, įskaitant apskaitos informaciją, atitinka Direktyvą 2001/29/EB arba bendruosius Europos Sąjungos teisės principus?

         (1)  2001 m. gegužės 22 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2001/29/EB dėl autorių teisių ir gretutinių teisių informacinėje visuomenėje tam tikrų aspektų suderinimo (OL L 167, 2001, p. 10; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 17 sk., 1 t., p. 230).


title: Byla C-292/21: 2021 m. gegužės 7 d. Tribunal Supremo (Ispanija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje Confederación Nacional de Autoescuelas (CNAE) ir kt. / Asociación para la Defensa de los Intereses Comunes de las Autoescuelas (AUDICA) ir kt.

text:
               2021 8 16

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 329/8

      2021 m. gegužės 7 d.Tribunal Supremo (Ispanija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje Confederación Nacional de Autoescuelas (CNAE) ir kt. / Asociación para la Defensa de los Intereses Comunes de las Autoescuelas (AUDICA) ir kt.

      (Byla C-292/21)
      (2021/C 329/10)
      Proceso kalba: ispanų

         Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas

         Tribunal Supremo

         Šalys pagrindinėje byloje

         Pareiškėjai: Administración General del Estado, Confederación Nacional de Autoescuelas (CNAE), UTE CNAE-ITT-FORMASTER-ECT

         Atsakovai: Asociación para la Defensa de los Intereses Comunes de las Autoescuelas (AUDICA), Ministerio Fiscal

         Prejudicinis klausimas

      Ar su Direktyva 2006/123/EB (1) arba atitinkamais atvejais su kitomis Europos Sąjungos teisės nuostatomis ar principais yra suderinama tokia nacionalinė nuostata, pagal kurią informuotumo didinimo ir vairuotojų perkvalifikavimo kursai, kuriuos būtina lankyti, norint atgauti vairuotojo pažymėjimo taškus, turi būti kvalifikuojami kaip viešųjų paslaugų koncesija?

         (1)  2006 m. gruodžio 12 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2006/123/EB dėl paslaugų vidaus rinkoje (OL L 376, 2006, p. 36).


title: Byla C-298/21: 2021 m. gegužės 10 d. Curtea de Apel Braşov (Rumunija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje S.C. Techno-Gaz K.F.T. PAKS / U.A.T. Comuna Dalnic

text:
               2021 8 16

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 329/8

      2021 m. gegužės 10 d.Curtea de Apel Braşov (Rumunija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje S.C. Techno-Gaz K.F.T. PAKS / U.A.T. Comuna Dalnic

      (Byla C-298/21)
      (2021/C 329/11)
      Proceso kalba: rumunų

         Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas

         Curtea de Apel Braşov

         Šalys pagrindinėje byloje

         Apeliantė: S.C. Techno-Gaz K.F.T. PAKS

         Kita apeliacinio proceso šalis: U.A.T. Comuna Dalnic

         Prejudicinis klausimas

      Ar pagal Sutarties dėl Europos Sąjungos veikimo 56 straipsnyje įtvirtintą laisvės teikti paslaugas principą, 2004 m. kovo 31 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 2004/18 (1) 25 straipsnį ir laisvos ir teisingos ekonominės veiklos vykdytojų konkurencijos bei proporcingumo principus, būdingus Europos Sąjungos teisei, draudžiama nacionalinės teisės nuostatas dėl viešojo pirkimo sutarčių, kaip antai Rumunijos teisės nuostatas, išdėstytas [Hotărârea Guvernului (Vyriausybės dekretas) Nr. 925/2006 96 straipsnio 1 dalyje, pagal kurią, kai tam tikras viešojo pirkimo sutarties dalis turi vykdyti vienas arba keli subrangovai, su jais sudarytos sutartys turi atitikti pasiūlymą ir būti įtrauktos į viešojo pirkimo sutarties priedą kaip sudedamoji tos sutarties dalis, aiškinti taip, kad subrangovams patikėtų paslaugų vertė (kaina) turi sutapti su pagrindinėje sutartyje nurodyta aptariamų paslaugų verte (kaina)?

         (1)  2004 m. kovo 31 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2004/18/EB dėl viešojo darbų, prekių ir paslaugų pirkimo sutarčių sudarymo tvarkos derinimo (OL L 134, 2004, p. 114; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 6 sk., 7 t., p. 132).


title: Byla C-301/21: 2021 m. gegužės 11 d. Curtea de Apel Oradea (Rumunija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje Curtea de Apel Alba Iulia, Curtea de Apel Cluj, Tribunalul Bihor, Tribunalul Satu Mare, Tribunalul Sălaj / YF, KP, OJ, YS, SL, DB, SH

text:
               2021 8 16

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 329/9

      2021 m. gegužės 11 d.Curtea de Apel Oradea (Rumunija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje Curtea de Apel Alba Iulia, Curtea de Apel Cluj, Tribunalul Bihor, Tribunalul Satu Mare, Tribunalul Sălaj / YF, KP, OJ, YS, SL, DB, SH

      (Byla C-301/21)
      (2021/C 329/12)
      Proceso kalba: rumunų

         Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas

         Curtea de Apel Oradea

         Šalys pagrindinėje byloje

         Apeliantai ir atsakovai pirmoje instancijoje: Curtea de Apel Alba Iulia, Curtea de Apel Cluj, Tribunalul Bihor, Tribunalul Satu Mare, Tribunalul Sălaj

         Ieškovai ir kitos apeliacinio proceso šalys: YF, KP, OJ, YS, SL, DB, SH

         Kitos suinteresuotosios šalys: Tribunalul Cluj, Consiliul Național pentru Combaterea Discriminării

         Prejudiciniai klausimai

                  1.

                  Ar 2000 m. lapkričio 27 d. Tarybos direktyvos 2000/78/EB, nustatančios vienodo požiūrio užimtumo ir profesinėje srityje bendruosius pagrindus (1), 9 straipsnio 1 dalis, pagal kurią teismo procedūros turi būti prieinamos „visiems asmenims, manantiems, kad jie nukentėjo, kadangi jiems nebuvo taikomas vienodo požiūrio principas“, ir Europos Sąjungos pagrindinių teisių chartijos 47 straipsnio pirma pastraipa, pagal kurią kiekvienam asmeniui užtikrinama teisė į „veiksmingą teisinę gynybą <…> [ir į tai, kad jo byla būtų išnagrinėta] teisingai“, turi būti aiškinamos taip, kad pagal jas draudžiama nacionalinės teisės nuostata, kaip antai Legea dialogului social nr. 62/2011 (Rumunijos įstatymas Nr. 62/2011, reglamentuojantis socialinių partnerių dialogą) 211 straipsnio c punktas, pagal kurį trejų metų ieškinio dėl žalos atlyginimo pareiškimo termino eiga prasideda „nuo žalos atsiradimo momento“, neatsižvelgiant į tai, ar ieškovai žinojo apie žalos atsiradimo faktą (ir jos dydį)?

                  2.

                  Ar Direktyvos [2000/78] 2 straipsnio 1 ir 2 dalys ir 3 straipsnio 1 dalies c punkto pabaiga turėtų būti aiškinamos taip, kad pagal jas draudžiama nacionalinės teisės nuostata, kaip antai Legea-cadru nr. 330, din 5 noiembrie 2009, privind salarizarea unitară a personalului plătit din fonduri publice (2009 m. lapkričio 5 d. Rumunijos pagrindų įstatymas Nr. 330 dėl darbuotojų, kuriems už darbą apmokama iš biudžeto lėšų, vienodo darbo užmokesčio) 1 straipsnio 2 dalis, kaip ją Sprendime Nr. 7/2019 (paskelbtas 2019 m. gegužės 6 d.Monitorul Oficial al României Nr. 343 (Rumunijos oficialusis leidinys)) išaiškino Înalta Curte de Casație și Justiție (Aukščiausiasis Kasacinis ir Teisingumo Teismas), išnagrinėjęs skundą, paduotą ginant įstatymo interesą, kai ieškovai neturėjo įstatyme numatytos galimybės reikalauti padidinti priskyrimo prie kategorijos išmokos nuo jų paskyrimo į pareigas teismuose datos jau įsigaliojus Įstatymui Nr. 330/2009 (norminis teisės aktas, kuriame aiškiai nurodyta, kad darbo užmokestis yra ir lieka tik toks, koks numatytas [šiame] įstatyme), taigi buvo diskriminuojami dėl darbo užmokesčio, palyginti su kolegomis, taip pat pagal amžiaus kriterijų, nes tik vyresnio amžiaus teisėjams, pradėjusiems eiti pareigas iki 2010 m. sausio mėn. (dėl kurių priimti palankūs 2006–2009 m. laikotarpio sprendimai, jų rezoliucinės dalys 2019 m. buvo išaiškintos remiantis Înalta Curte de Casație și Justiție (Rumunijos Aukščiausiasis Kasacinis ir Teisingumo Teismas) sprendimu Nr. 7/2019), buvo sumokėtas darbo užmokestis (identiškas reikalaujamam ieškinyje, kuris yra šios bylos dalykas) atgaline data 2019 m. gruodžio – 2020 m. sausio mėn. už laikotarpį nuo 2010 m. iki 2015 m., nors minėtu laikotarpiu ieškovai taip pat ėjo teisėjų pareigas ir atliko tokį pat darbą tokiomis pačiomis sąlygomis ir toje pačioje institucijoje?

                  3.

                  Ar Direktyvos [2000/78] nuostatos turėtų būti aiškinamos taip, kad pagal jas diskriminacija draudžiama tik tada, kai ji grindžiama vienu iš kriterijų, nurodytų šios direktyvos 1 straipsnyje, o gal atvirkščiai pagal tokias nuostatas, aiškintinas kartu su kitomis Sąjungos teisės nuostatomis, apskritai draudžiama, kad, kiek tai susiję su darbo užmokesčiu, vienas darbuotojas būtų vertinamas kitaip nei kitas, jei jie atlieka tą patį darbą tam pačiam darbdaviui tuo pačiu laikotarpiu ir tokiomis pačiomis sąlygomis?

         (1)  OL L 303, 2000, p. 16; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 5 sk., 4 t., p. 79.


title: Byla C-306/21: 2021 m. gegužės 12 d. Varhoven administrativen sad (Bulgarija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje Komisia za zashtita na lichnite danni, Tsentralna isbiratelna komisia / Koalitsia „Demokratichna Bulgaria – Оbedinenie“

text:
               2021 8 16

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 329/10

      2021 m. gegužės 12 d.Varhoven administrativen sad (Bulgarija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje Komisia za zashtita na lichnite danni, Tsentralna isbiratelna komisia / Koalitsia „Demokratichna Bulgaria – Оbedinenie“

      (Byla C-306/21)
      (2021/C 329/13)
      Proceso kalba: bulgarų

         Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas

         Varhoven administrativen sad

         Šalys pagrindinėje byloje

         Kasatorės: Komisia za zashtita na lichnite danni, Tsentralna isbiratelna komisia

         Kita kasacinio proceso šalis: Koalitsia „Demokratichna Bulgaria – Оbedinenie“

         Prejudiciniai klausimai

                  1.

                  Ar Bendrojo duomenų apsaugos reglamento (1) 2 straipsnio 2 dalies a punktą reikia aiškinti taip, kad pagal jį draudžiama šį reglamentą taikyti esant tariamai tik nacionalinei situacijai, kaip antai Nacionalinio Susirinkimo rinkimų rengimas, kai saugomas objektas yra asmenų – Europos Sąjungos piliečių – duomenys ir duomenų tvarkymo operacijos nėra tik duomenų rinkimas vykdant atitinkamą veiklą?

                  2.

                  Jei į pirmąjį klausimą būtų atsakyta teigiamai: ar baigus rengti Nacionalinio Susirinkimo rinkimus, kuriems tariamai netaikoma Sąjungos teisė, duomenų valdytojai, duomenų tvarkytojai ir asmens duomenis saugantys asmenys atleidžiami nuo įsipareigojimų pagal reglamentą, kuris yra vienintelė Sąjungos piliečių asmens duomenų apsaugos Sąjungos lygmeniu priemonė? Ar reglamento taikymas priklauso tik nuo veiklos, kuriai vykdyti asmens duomenys buvo sukurti ar surinkti, ir tai taip pat reikštų, kad paskui jis nebebūtų taikomas?

                  3.

                  Jei į pirmąjį klausimą būtų atsakyta neigiamai: ar pagal Bendrojo duomenų apsaugos reglamento 6 straipsnio [1 dalies] e punktą ir jo 4 ir 129 konstatuojamosiose dalyse įtvirtintą proporcingumo principą draudžiama tokia nacionalinės teisės nuostata, kuria įgyvendinamas reglamentas, kaip nagrinėjama šioje byloje, ir kurioje a priori nustatomas apribojimas eliminuojant galimybę daryti bet kokius vaizdo įrašus konstatuojant rinkimų rezultatus balsavimo punktuose, neleidžiama diferencijuoti ir sureguliuoti atskirų filmavimo proceso dalių ir nenumatoma galimybės reglamente įtvirtintus asmens duomenų apsaugos tikslus pasiekti kitais būdais?

                  4.

                  Kaip alternatyva ir atsižvelgiant į Sąjungos teisės taikymo sritį, rengiant vietos savivaldos ir Europos Parlamento rinkimus: ar pagal Bendrojo duomenų apsaugos reglamento 6 straipsnio [1 dalies] e punktą ir jo 4 ir 129 konstatuojamosiose dalyse įtvirtintą proporcingumo principą draudžiama tokia nacionalinės teisės nuostata, kuria įgyvendinamas reglamentas, kaip nagrinėjama pagrindinėje byloje, ir kurioje a priori nustatomas apribojimas eliminuojant galimybę daryti bet kokius vaizdo įrašus konstatuojant rinkimų rezultatus balsavimo punktuose, nediferencijuojamos ir nereguliuojamos atskiros filmavimo proceso dalys ir neleidžiama to daryti bei nenumatoma galimybės reglamente įtvirtintus asmens duomenų apsaugos tikslus pasiekti kitais būdais?

                  5.

                  Ar pagal Bendrojo duomenų apsaugos reglamento 6 straipsnio 1 dalies e punktą draudžiama įvykusių rinkimų teisėtumo konstatavimo ir jų rezultatų užfiksavimo veiklą kvalifikuoti kaip viešojo intereso užduotį, kuria pateisinama tam tikra proporcingumo reikalavimą turinti atitikti intervencija, susijusi su balsavimo punktuose esančių asmenų duomenimis, kai jie vykdo oficialią, viešą, teisės aktų reguliuojamą užduotį?

                  6.

                  Jei į penktąjį klausimą būtų atsakyta teigiamai: ar asmens duomenų apsauga suderinama su nacionalinėje teisėje nustatytu draudimu rinkti ir tvarkyti asmens duomenis, kai juo apribojama galimybė vykdyti papildomą medžiagų, objektų arba daiktų, kurie neapima asmens duomenų, filmavimo veiklą, jei neatmestina galimybė, kad kartu bus nufilmuoti balsavimo punkte esantys asmenys, kurie tuo metu vykdo viešojo intereso veiklą, ir tai bus jų asmens duomenų rinkimas?

         (1)  2016 m. balandžio 27 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentas (ES) 2016/679 dėl fizinių asmenų apsaugos tvarkant asmens duomenis ir dėl laisvo tokių duomenų judėjimo ir kuriuo panaikinama Direktyva 95/46/EB (Bendrasis duomenų apsaugos reglamentas) (OL L 119, 2016, p. 1, klaidų ištaisymas OL L 74, 2021, p. 35).


title: Byla C-308/21: 2021 m. gegužės 14 d. Tribunal Judicial da Comarca dos Açores (Portugalija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje KU ir kt. / SATA International – Azores Airlines SA

text:
               2021 8 16

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 329/11

      2021 m. gegužės 14 d.Tribunal Judicial da Comarca dos Açores (Portugalija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje KU ir kt. / SATA International – Azores Airlines SA

      (Byla C-308/21)
      (2021/C 329/14)
      Proceso kalba: portugalų

         Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas

         Tribunal Judicial da Comarca dos Açores

         Šalys pagrindinėje byloje

         Ieškovai: KU, OP, GC

         Atsakovė: SATA International – Azores Airlines SA

         Prejudicinis klausimas

      Ar laikytina „ypatinga aplinkybe“, kaip tai suprantama pagal 2004 m. vasario 11 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamento (EB) Nr. 261/2004 (1) 5 straipsnio 3 dalį, skrydžio atidėjimas ilgiau nei trims valandoms arba skrydžio atšaukimas dėl sutrikusio kuro tiekimo išvykimo oro uoste, kai šis oro uostas yra atsakingas už degalų sistemos valdymą?

         (1)  2004 m. vasario 11 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentas (EB) Nr. 261/2004, nustatantis bendras kompensavimo ir pagalbos keleiviams taisykles atsisakymo vežti ir skrydžių atšaukimo arba atidėjimo ilgam laikui atveju, panaikinantis Reglamentą (EEB) Nr. 295/91 (OL L 46, 2004, p. 1; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 7 sk., 8 t., p. 10).


title: Byla C-339/21: 2021 m. gegužės 31 d. Consiglio di Stato (Italija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje Colt Technology Services SpA, Wind Tre SpA, Telecom Italia SpA, Ministero dello Sviluppo economico, Ministero della Giustizia, Procura della Repubblica presso il Tribunale di Roma, Procura della Repubblica presso il Tribunale di Cagliari, Procura generale della Repubblica presso la Corte d’appello di Reggio Calabria, Vodafone Italia SpA / Ministero della Giustizia, Ministero dello Sviluppo economico, Ministero dell'Economia e delle Finanze, Wind Tre SpA, Procura generale della Repubblica presso il Tribunale di Cagliari, Procura della Repubblica presso il Tribunale di Roma, Procura generale della Repubblica presso la Corte d’appello di Reggio Calabria, Procura della Repubblica presso il Tribunale di Locri

text:
               2021 8 16

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 329/12

      2021 m. gegužės 31 d.Consiglio di Stato (Italija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje Colt Technology Services SpA, Wind Tre SpA, Telecom Italia SpA, Ministero dello Sviluppo economico, Ministero della Giustizia, Procura della Repubblica presso il Tribunale di Roma, Procura della Repubblica presso il Tribunale di Cagliari, Procura generale della Repubblica presso la Corte d’appello di Reggio Calabria, Vodafone Italia SpA / Ministero della Giustizia, Ministero dello Sviluppo economico, Ministero dell'Economia e delle Finanze, Wind Tre SpA, Procura generale della Repubblica presso il Tribunale di Cagliari, Procura della Repubblica presso il Tribunale di Roma, Procura generale della Repubblica presso la Corte d’appello di Reggio Calabria, Procura della Repubblica presso il Tribunale di Locri

      (Byla C-339/21)
      (2021/C 329/15)
      Proceso kalba: italų

         Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas

         Consiglio di Stato

         Šalys pagrindinėje byloje

         Apeliantės: Colt Technology Services SpA, Wind Tre SpA, Telecom Italia SpA, Ministero dello Sviluppo economico, Ministero della Giustizia, Procura della Repubblica presso il Tribunale di Roma, Procura della Repubblica presso il Tribunale di Cagliari, Procura generale della Repubblica presso la Corte d’appello di Reggio Calabria, Vodafone Italia SpA

         Kitos apeliacinio proceso šalys: Ministero della Giustizia, Ministero dello Sviluppo economico, Ministero dell'Economia e delle Finanze, Wind Tre SpA, Procura generale della Repubblica presso il Tribunale di Cagliari, Procura della Repubblica presso il Tribunale di Roma, Procura generale della Repubblica presso la Corte d’appello di Reggio Calabria, Procura della Repubblica presso il Tribunale di Locri

         Prejudicinis klausimas

      Ar pagal SESV 18, 26, 49, 54 ir 55 straipsnius, 2018 m. gruodžio 11 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 2018/1972/ES (1) 3 ir 13 straipsnius, taip pat Europos Sąjungos pagrindinių teisių chartijos 16 ir 52 straipsnius draudžiami nacionalinės teisės aktai, kuriais, deleguojant administracinei institucijai uždavinį nustatyti kompensaciją, skiriamą telekomunikacijų operatoriams už ryšių srautų perimties veiklą, vykdomą teisminės institucijos nurodymu, neįpareigojama laikytis visų sąnaudų, kurias tokios veiklos operatoriai konkrečiai patyrė ir tinkamai pagrindė dokumentais, kompensavimo principo, be to, administracinė institucija įpareigojama siekti sąnaudų taupymo, palyginti su ankstesniais kompensacijos apskaičiavimo kriterijais?

         (1)  2018 m. gruodžio 11 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2018/1972/ES, kuria nustatomas Europos elektroninių ryšių kodeksas (nauja redakcija) (OL L 321, 2018, p. 36.).


title: Byla C-340/21: 2021 m. birželio 2 d. Varhoven administrativen sad (Bulgarija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje VB / Natsionalna agentsia za prihodite

text:
               2021 8 16

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 329/12

      2021 m. birželio 2 d.Varhoven administrativen sad (Bulgarija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje VB / Natsionalna agentsia za prihodite

      (Byla C-340/21)
      (2021/C 329/16)
      Proceso kalba: bulgarų

         Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas

         Varhoven administrativen sad

         Šalys pagrindinėje byloje

         Kasatorė: VB

         Kita kasacinio proceso šalis: Natsionalna agentsia za prihodite

         Prejudiciniai klausimai

                  1.

                  Ar Reglamento (ES) 2016/679 (1) 24 straipsnis ir 32 straipsnis aiškintini taip, kad tuo atveju, kai asmenys, kurie nėra duomenų valdytojo administracijos darbuotojai ir kurių jis nekontroliuoja, be leidimo atskleidė asmens duomenis arba be leidimo gavo prieigą prie jų, kaip tai suprantama pagal Reglamento (ES) 2016/679 4 straipsnio 12 punktą, šios aplinkybės pakanka, kad būtų galima daryti prielaidą, jog taikytos techninės ir organizacinės priemonės yra netinkamos?

                  2.

                  Jeigu į pirmąjį klausimą būtų atsakyta neigiamai: koks turėtų būti teisminės teisėtumo kontrolės dalykas ir apimtis vertinant, ar techninės ir organizacinės priemonės, kurių ėmėsi duomenų valdytojas, yra tinkamos pagal Reglamento (ES) 2016/679 32 straipsnį?

                  3.

                  Jeigu į pirmąjį klausimą būtų atsakyta neigiamai: ar Reglamento (ES) 2016/679 5 straipsnio 2 dalyje ir 24 straipsnyje, siejamuose su Reglamento (ES) 2016/679 74 konstatuojamąja dalimi, įtvirtintas atskaitomybės principas aiškintinas taip, kad pagal Reglamento (ES) 2016/679 82 straipsnio 1 dalį nagrinėjant ieškinį teisme duomenų valdytojui tenka pareiga įrodyti, kad taikytos techninės ir organizacinės priemonės yra tinkamos pagal Reglamento (ES) 2016/679 32 straipsnį? Ar gauta eksperto išvada gali būti laikoma būtinu ir pakankamu įrodymu siekiant nustatyti, ar techninės ir organizacinės priemonės, kurių ėmėsi duomenų valdytojas, buvo tinkamos tokiu atveju, kaip šis, kai prieiga prie asmens duomenų be leidimo gauta ir duomenys be leidimo buvo atskleisti įvykdžius „programišių išpuolį“?

                  4.

                  Ar Reglamento (ES) 2016/679 82 straipsnio 3 dalis aiškintina taip, kad asmens duomenų atskleidimas be leidimo arba prieigos prie jų gavimas be leidimo, kaip tai suprantama pagal Reglamento (ES) 2016/679 4 straipsnio 12 punktą, kaip šioje byloje, kai „programišių išpuolį“ įvykdė asmenys, kurie nėra duomenų valdytojo administracijos darbuotojai ir kurių jis nekontroliuoja, yra aplinkybė, už kurią duomenų valdytojas jokiu būdu nėra atsakingas ir dėl kurios jis gali būti atleistas nuo atsakomybės?

                  5.

                  Ar Reglamento (ES) 2016/679 82 straipsnio 1 ir 2 dalys kartu su 85 ir 146 konstatuojamosiomis dalimis aiškintinos taip, kad tokiu atveju, kaip šis, kai buvo padarytas asmens duomenų saugumo pažeidimas, t. y. be leidimo gauta prieiga prie asmens duomenų ir duomenys be leidimo platinti įvykdžius „programišių išpuolį“, tik duomenų subjekto patirti rūpesčiai, nuogąstavimai ir baimė dėl galimo būsimo piktnaudžiavimo asmens duomenimis patenka į plačiai aiškintiną neturtinės žalos sąvoką ir pagrindžia jo teisę reikalauti atlyginti žalą, jeigu toks piktnaudžiavimas nebuvo nustatytas ir (arba) duomenų subjektas nepatyrė jokios papildomos žalos?

         (1)  2016 m. balandžio 27 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentas (ES) 2016/679 dėl fizinių asmenų apsaugos tvarkant asmens duomenis ir dėl laisvo tokių duomenų judėjimo ir kuriuo panaikinama Direktyva 95/46/EB (Bendrasis duomenų apsaugos reglamentas) (OL L 119, 2016, p. 1).