title: Byla C-448/11: 2011 m. rugpjūčio 31 d. SNIA SpA pateiktas apeliacinis skundas dėl 2011 m. birželio 16 d. Bendrojo Teismo (šeštoji išplėstinė kolegija) priimto sprendimo byloje T-194/06 SNIA prieš Komisiją

text:
               22.10.2011

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 311/29

         2011 m. rugpjūčio 31 d.SNIA SpA pateiktas apeliacinis skundas dėl 2011 m. birželio 16 d. Bendrojo Teismo (šeštoji išplėstinė kolegija) priimto sprendimo byloje T-194/06 SNIA prieš Komisiją

   (Byla C-448/11)
   2011/C 311/47
   Proceso kalba: italų

      Šalys

      Apeliantė: SNIA SpA, atstovaujama avvocati A. Santa Maria, C. Biscaretti di Ruffia ir E. Gambaro

      Kita proceso šalis: Europos Komisija

      Apeliantės reikalavimai

               —

               Panaikinti sprendimą, kuriuo buvo atmestas SNIA S.p.A. ieškinys ir todėl pripažinti, jog 2006 m. gegužės 3 d. Komisijos sprendimas C(2006) 1766 galutinis, negalioja tiek, kiek SNIA S.p.A. priskiriama jo adresatams ir solidariai su Caffaro S.r.l. įpareigojama sumokėti 1,078 milijonų eurų baudą;

               —

               nepatenkinus pirmojo reikalavimo, grąžinti bylą Bendrajam Teismui, kad šis priimtų naują sprendimą atsižvelgdamas į Teisingumo Teismo nagrinėjant šią apeliacinę bylą pateiktas gaires ir kriterijus;

               —

               bet kuriuo atveju priteisti iš Komisijos bylinėjimosi abiejose instancijose išlaidas.

      Apeliacinio skundo pagrindai ir pagrindiniai argumentai

   Pateikdama pirmąjį pagrindą SNIA nurodo, kad Bendrasis Teismas padarė teisinę klaidą, nes automatiškai pripažino, jog SNIA buvo atsakinga dėl susiliejimo su Caffaro S.p.A., ir neteisingai taikė principus, susijusius su atsakomybės priskyrimu konkurencijos srityje, ypač atsižvelgiant į taip vadinamąjį „ekonominio tęstinumo“ kriterijų, ir su įrodinėjimo našta. Apeliantės nuomone, bylą pirmoje instancijoje nagrinėjęs teismas taip pat klaidingai kvalifikavo faktus ir iškraipė kai kuriuos įrodymus.
   Pateikdama antrąjį pagrindą apeliantė teigia, kad skundžiamame sprendime nebuvo nustatyta, ar pranešimas apie kaltinimus suderinamas su ginčijamu sprendimu tiek, kiek tai susiję su SNIA ir Caffaro S.p.A. susiliejimu. Konkrečiai kalbant, reikia nurodyti, kad apeliantė tvirtina, jog Bendrasis Teismas pažeidė ir klaidingai taikė Reglamento (EB) 1/2003 (1) 27 straipsnį, pažeidė jos teisę į gynybą, neteisingai teisiškai kvalifikavo faktus ir įrodymus.
   Trečiuoju pagrindu apeliantė tvirtina, kad buvo klaidingai taikytas SESV 296 straipsnis bei klaidingai įvertinti įrodymai iškraipant jų turinį ir apimtį bei pažeista teisė į gynybą. Konkrečiai kalbant, reikia nurodyti, jog apeliantė skundžia sprendimą dėl to, kad jame nebuvo pripažinta, jog ginčijamo sprendimo motyvai buvo nepakankami ir prieštaringi tiek, kiek jame nustatyta SNIA solidari atsakomybė. Be to, apeliantė teigia, jog sprendimo turinys „iškreiptas“ bei pažeista jos teisė į gynybą, nes Bendrasis Teismas pripažino jos atsakomybę remdamasis įrodymais, dėl kurių SNIA neturėjo galimybės pateikti savo nuomonės nei per administracinę procedūrą nei bylą nagrinėjant pirmojoje instancijoje.

      (1)  OL L 1, 2003, p. 1.


               12.10.2017

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 341/5

         2017 m. birželio 12 d. Islandijos Aukščiausiojo Teismo (Hæstiréttur Íslands) prašymas ELPA teismui dėl patariamosios nuomonės byloje Merck Sharp & Dohme Corp. prieš Islandijos patentų biurą (Einkaleyfastofan)

   (Byla E-5/17)
   (2017/C 341/06)
   2017 m. birželio 12 d. raštu Islandijos Aukščiausiasis Teismas (Hæstiréttur Íslands) ELPA teismui (jį Teismo kanceliarija gavo 2017 m. birželio 15 d.) pateikė prašymą dėl patariamosios nuomonės byloje Merck Sharp & Dohme Corp. prieš Islandijos patentų biurą (Einkaleyfastofan) šiuo klausimu:
   Ar, atsižvelgiant į tai, kad Reglamentas (EB) Nr. 1901/2006 ir Reglamentas (EB) Nr. 469/2009 nebuvo įtraukti į Europos ekonominės erdvės susitarimą, medicinos produktui gali būti išduotas Reglamente (EEB) Nr. 1768/92 nurodytas papildomos apsaugos liudijimas, jei laikotarpis nuo paraiškos gauti pagrindinį patentą padavimo dienos iki pirmojo leidimo pateikti produktą rinkai Europos ekonominėje erdvėje išdavimo dienos yra trumpesnis nei penkeri metai?


title: Sujungtos bylos C-20/15 P ir C-21/15 P: 2016 m. gruodžio 21 d. Teisingumo Teismo (didžioji kolegija) sprendimas byloje Europos Komisija/World Duty Free Group SA, buvusi Autogrill España SA (C-20/15 P), Banco Santander SA, Santusa Holding SL (C-21/15 P) (Apeliacinis skundas — Valstybės pagalba — SESV 107 straipsnio 1 dalis — Mokesčių sistema — Pelno mokestis — Atskaitymas — Prestižo, gauto įmonėms, Ispanijos rezidentėms mokesčių tikslais, įsigijus bent 5 % įmonių, reziduojančių mokesčių tikslais už šios valstybės narės teritorijos ribų, amortizacija — Sąvoka „valstybės pagalba“ — Atrankinio pobūdžio sąlyga)

text:
               20.2.2017

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 53/4

         2016 m. gruodžio 21 d. Teisingumo Teismo (didžioji kolegija) sprendimas byloje Europos Komisija/World Duty Free Group SA, buvusi Autogrill España SA (C-20/15 P), Banco Santander SA, Santusa Holding SL (C-21/15 P)

   (Sujungtos bylos C-20/15 P ir C-21/15 P) (1)

   ((Apeliacinis skundas - Valstybės pagalba - SESV 107 straipsnio 1 dalis - Mokesčių sistema - Pelno mokestis - Atskaitymas - Prestižo, gauto įmonėms, Ispanijos rezidentėms mokesčių tikslais, įsigijus bent 5 % įmonių, reziduojančių mokesčių tikslais už šios valstybės narės teritorijos ribų, amortizacija - Sąvoka „valstybės pagalba“ - Atrankinio pobūdžio sąlyga))
   (2017/C 053/05)
   Proceso kalba: ispanų

      Šalys

      Apeliantė: Europos Komisija, atstovaujama R. Lyal, B. Stromsky, C. Urraca Caviedes ir P. Němečková

      Kitos proceso šalys: World Duty Free Group SA, buvusi Autogrill España, SA (C-20/15 P), Banco Santander SA, Santusa Holding SL (C-21/15 P), atstovaujamos abogados J. Buendía Sierra, E. Abad Valdenebro ir R. Calvo Salinero

      Kitų proceso šaliių pusėje įstojusios į bylą šalys: Vokietijos Federacinė Respublika, atstovaujama T. Henze ir K. Petersen; Airija, atstovaujama G. Hodge ir E. Creedon, padedamų baristerių B. Doherty ir A. Goodman; Ispanijos Karalystė, atstovaujama M. A. Sampol Pucurull

      Rezoliucinė dalis

               1.

               Panaikinti 2014 m. lapkričio 7 d. Europos Sąjungos Bendrojo Teismo sprendimą Autogrill España/Komisija (T-219/10, EU:T:2014:939) ir 2014 m. lapkričio 7 d. Sprendimą Banco Santander ir Santusa/Komisija (T-399/11, EU:T:2014:938).

               2.

               Grąžinti bylas Europos Sąjungos Bendrajam Teismui nagrinėti iš naujo.

               3.

               Atidėti klausimo dėl bylinėjimosi išlaidų nagrinėjimą.

               4.

               Vokietijos Federacinė Respublika, Airija ir Ispanijos Karalystė padengia savo bylinėjimosi išlaidas.

      (1)  OL C 81, 2015 3 9.


title: Byla T-418/12: 2013 m. vasario 19 d. Bendrojo Teismo nutartis byloje Beninca prieš Komisiją (Galimybė susipažinti su dokumentais — Reglamentas (EB) Nr. 1049/2001 — Implicitinis sprendimas neleisti susipažinti su dokumentais — Suinteresuotumas pareikšti ieškinį — Po ieškinio pareiškimo priimtas eksplicitinis sprendimas — Nereikalingumas priimti sprendimą)

text:
               13.4.2013

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 108/27

         2013 m. vasario 19 d. Bendrojo Teismo nutartis byloje Beninca prieš Komisiją

   (Byla T-418/12) (1)

   (Galimybė susipažinti su dokumentais - Reglamentas (EB) Nr. 1049/2001 - Implicitinis sprendimas neleisti susipažinti su dokumentais - Suinteresuotumas pareikšti ieškinį - Po ieškinio pareiškimo priimtas eksplicitinis sprendimas - Nereikalingumas priimti sprendimą)
   2013/C 108/69
   Proceso kalba: anglų

      Šalys

      Ieškovas: Jürgen Beninca (Frankfurtas prie Maino, Vokietija), atstovaujamas advokato C. Zschocke

      Atsakovė: Europos Komisija, atstovaujama F. Clotuche-Duvieusart

      Dalykas

   Prašymas panaikinti 2012 m. liepos 27 d. Komisijos implicitinį sprendimą atsisakyti suteikti galimybę susipažinti su dokumentu.

      Rezoliucinė dalis

               1.

               Nebėra reikalo priimti sprendimą dėl šio ieškinio.

               2.

               Europos Komisija padengia savo ir Jürgen Beninca patirtas bylinėjimosi išlaidas.

      (1)  OL C 366, 2012 11 24.


title: Byla T-671/13: 2013 m. gruodžio 17 d. pareikštas ieškinys byloje PAN Europe ir Confédération paysanne prieš Komisiją

text:
               22.2.2014

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 52/40

         2013 m. gruodžio 17 d. pareikštas ieškinys byloje PAN Europe ir Confédération paysanne prieš Komisiją

   (Byla T-671/13)
   2014/C 52/77
   Proceso kalba: anglų

      Šalys

      Ieškovės: Pesticide Action Network Europe (PAN Europe) (Briuselis, Belgija) ir Syndicat agricole Confédération paysanne (Banjolė, Prancūzija), atstovaujamos advokato B. Kloostra

      Atsakovė: Europos Komisija

      Reikalavimai

   Ieškovės Bendrojo Teismo prašo:

               —

               Panaikinti 2013 m. spalio 9 d. Komisijos sprendimą, kuriuo ji pripažino nepriimtinais:

                           —

                           prašymą peržiūrėti vidaus tvarka 2013 m. gegužės 24 d. Komisijos įgyvendinimo reglamentą (ES) Nr. 485/2013, kuriuo iš dalies keičiamos Įgyvendinimo reglamento (ES) Nr. 540/2011 nuostatos dėl veikliųjų medžiagų klotianidino, tiametoksamo ir imidakloprido patvirtinimo sąlygų ir dėl draudimo naudoti augalų apsaugos produktais, kurių sudėtyje yra šių veikliųjų medžiagų, apdorotas sėklas ir jomis prekiauti (OL L 139, 2013, p. 12),

                           —

                           prašymą peržiūrėti vidaus tvarka Komisijos klotianidino, tiametoksamo ir imidakloprido visišką neuždraudimą.

               —

               Priteisti iš atsakovės bylinėjimosi išlaidas.

      Ieškinio pagrindai ir pagrindiniai argumentai

   Grįsdamos ieškinį ieškovės remiasi dviem pagrindais.

               1.

               Pirmasis ieškinio pagrindas susijęs su tuo, kad priimdama ginčijamą sprendimą Komisija pažeidė 1998 m. birželio 25 d. Jungtinių Tautų konvencijos dėl teisės gauti informaciją, visuomenės dalyvavimo priimant sprendimus ir teisės kreiptis į teismus aplinkos klausimais (Orhuso konvencija) 9 straipsnio 3 dalį. Komisijos taikytos nuostatos, t. y. Orhuso reglamento (1) 10 straipsnis, siejamas su 2 straipsnio 1 dalies g ir h punktais, nesuderinamos su Orhuso konvencijos 9 straipsnio 3 dalimi. Dėl šių Orhuso reglamento nuostatų neteisėtumo Komisija turėjo netaikyti ginčijamame sprendime nurodytų kriterijų ir pripažinti prašymus peržiūrėti vidaus tvarka priimtinais.

               2.

               Antrasis ieškinio pagrindas susijęs su tuo, kad priimdama ginčijamą sprendimą Komisija pažeidė pareigą laikytis Konvencijos, kiek tai įmanoma. Komisija turėjo aiškinti Orhuso reglamento 10 straipsnį, visų pirma terminus „administracinis aktas“ ir „administracinis neveikimas“ šioje nuostatoje, pagal Orhuso konvencijos 9 straipsnio 3 dalį ir netaikyti neteisėtų apibrėžimų Orhuso reglamento 2 straipsnio 1 dalies g ir h punktuose. Todėl Komisija pažeidė Orhuso reglamento 10 straipsnį ir pareigą laikytis Konvencijos.

      (1)  2006 m. rugsėjo 6 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentas (EB) Nr. 1367/2006 dėl Orhuso konvencijos dėl teisės gauti informaciją, visuomenės dalyvavimo priimant sprendimus ir teisės kreiptis į teismus aplinkosaugos klausimais nuostatų taikymo Bendrijos institucijoms ir organams (OL L 264, 2006, p. 13)


title: Byla T-4/09 2009 m. sausio 5 d. pareikštas ieškinys byloje UniCredit prieš VRDT — Union Investment Privatfonds (UniCredit)

text:
               7.3.2009

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 55/46

         2009 m. sausio 5 d. pareikštas ieškinys byloje UniCredit prieš VRDT — Union Investment Privatfonds (UniCredit)

   (Byla T-4/09)
   (2009/C 55/82)
   Kalba, kuria surašytas ieškinys: italų
   Šalys

      Ieškovė: UniCredit SpA (Roma, Italija), atstovaujama advokatų G. Floridia, R. Floridia

      Atsakovė: Vidaus rinkos derinimo tarnyba (prekių ženklams ir pramoniniam dizainui)

      Kita procedūros Apeliacinėje taryboje šalis: Union Investment Privatfonds GmbH (Frankfurtas prie Maino, Vokietija)
   Ieškovės reikalavimai

               —

               Panaikinti 2008 m. lapkričio 3 d. Vidaus rinkos derinimo tarnybos (prekių ženklams ir pramoniniam dizainui) antrosios apeliacinės tarybos sprendimą byloje R 1449/2006-2, susijusį su protesto procedūra Nr. B699 746.

         Ieškinio pagrindai ir pagrindiniai argumentai

      Bendrijos prekių ženklo paraišką pateikęs asmuo: ieškovė.

      Prašomas įregistruoti Bendrijos prekių ženklas: vaizdinis spalvotas prekių ženklas „1 (įstrižai kertantis skritulį) UniCredit“ (paraiška įregistruoti Nr. 2 911 105), skirtas 9, 16, 35, 36, 38, 39, 41 ir 42 klasių prekėms ir paslaugoms.

      Prekių ženklo ar žymens, kuriuo grindžiamas protestas, savininkas: Union Investment Privatfonds GmbH.

      Prekių ženklas ar žymuo, kuriuo grindžiamas protestas: vokiški žodiniai prekių ženklai „UniSECTOR“, „UniDynamicFonds“ ir „UniGarant“, skirti 35 ir 36 klasių paslaugoms.

      Protestų skyriaus sprendimas: patenkinti protestą 36 klasės paslaugų atžvilgiu.

      Apeliacinės tarybos sprendimas: atmesti apeliaciją.

      Ieškinio pagrindai: Klaidingas 1993 m. gruodžio 20 d. Tarybos reglamento (EB) Nr. 40/94 dėl Bendrijos prekių ženklo 8 straipsnio 1 dalies b punkto taikymas. Ieškovė tvirtina, kad ginčijamame sprendime neatsižvelgiama nei į visuomenės, kuriai skirtos žymimos paslaugos, pastabumą nei į priešdėlio „Uni“ nesamą arba silpną skiriamąjį požymį.


title: Byla C-214/14: 2014 m. balandžio 25 d. Corte suprema di cassazione (Italija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą baudžiamojoje byloje prieš Proia Giuseppe

text:
               1.9.2014

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 292/13

         2014 m. balandžio 25 d.Corte suprema di cassazione (Italija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą baudžiamojoje byloje prieš Proia Giuseppe
   (Byla C-214/14)
   2014/C 292/17
   Proceso kalba: italų

      Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas

      Corte suprema di cassazione

      Šalis pagrindinėje baudžiamojoje byloje

   Proia Giuseppe

      Prejudiciniai klausimai

               1.

               Ar SESV 49 ir kt. straipsniai bei 56 ir kt. straipsniai, atsižvelgiant į tai, kaip juos aiškino Europos Sąjungos Teisingumo Teismas 2012 m. vasario 16 d. sprendime, priimtame sujungtose bylose C-72/10 ir C-77/10, turi būti aiškinami taip, kad pagal juos draudžiama organizuoti konkursą dėl koncesijų, kurių trukmė yra trumpesnė, nei anksčiau suteiktų koncesijų, jei minėtas konkursas rengiamas siekiant nurodyto tikslo ištaisyti pasekmes, atsiradusias dėl tam tikro skaičiaus ūkio subjektų pašalinimo iš ankstesnių konkursų neteisėtumo?

               2.

               Ar SESV 49 ir kt. straipsniai bei 56 ir kt. straipsniai, atsižvelgiant į tai, kaip minėtame sprendime juos aiškino Europos Sąjungos Teisingumo Teismas, turi būti aiškinami taip, kad pagal juos draudžiama reikalavimą palyginti koncesijas pagal galiojimo pabaigą laikyti tinkamu koncesijų, dėl kurių rengiamas konkursas, trumpesnės trukmės, palyginti su anksčiau suteiktų koncesijų trukme, pateisinimu?

               3.

               Ar SESV 49 ir kt. straipsniai bei 56 ir kt. straipsniai, atsižvelgiant į tai, kaip minėtame sprendime juos aiškino Europos Sąjungos Teisingumo Teismas, turi būti aiškinami taip, kad pagal juos draudžiama numatyti pareigą neatlygintinai perleisti teisę naudotis nuosavybei priklausančiu materialiu ir nematerialiu turtu, kuris sudaro lošimo įmokų surinkimo ir administravimo tinklą, tuo atveju, kai baigiama vykdyti veiklą pasibaigus galutiniam koncesijos terminui arba dėl sprendimo dėl teisių atėmimo ar atšaukimo?


title: Byla C-584/14: 2014 m. gruodžio 18 d. pareikštas ieškinys byloje Europos Komisija/Graikijos Respublika

text:
               9.3.2015

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 81/7

         2014 m. gruodžio 18 d. pareikštas ieškinys byloje Europos Komisija/Graikijos Respublika

   (Byla C-584/14)
   (2015/C 081/09)
   Proceso kalba: graikų

      Šalys

      Ieškovė: Europos Komisija, atstovaujama M. Patakia ir D. Loma-Osorio Lerena

      Atsakovė: Graikijos Respublika

      Ieškovės reikalavimai

               —

               Pripažinti, kad nesiėmusi priemonių, būtinų 2009 m. rugsėjo 10 d. Teisingumo Teismo sprendimui Komisija/Graikijos Respublika, C-286/08, įvykdyti, Graikijos Respublika neįvykdė įsipareigojimų pagal SESV 260 straipsnio 1 dalį.

               —

               Priteisti iš Graikijos Respublikos sumokėti Komisijai 72  864,00 EUR dydžio periodinę baudą už dieną, pradelstą įvykdyti sprendimą byloje C-286/08, skaičiuojant nuo sprendimo nagrinėjamoje byloje paskelbimo dienos iki sprendimo byloje C-286/08 įvykdymo dienos.

               —

               Priteisti iš Graikijos Respublikos sumokėti Komisijai 8  096,00 EUR dydžio vienkartinę sumą už kiekvieną dieną nuo sprendimo byloje C-286/08 paskelbimo dienos iki sprendimo nagrinėjamoje byloje paskelbimo dienos arba dienos, kai sprendimas byloje C-286/08 bus visiškai įvykdytas, jeigu tai įvyks anksčiau.

               —

               Priteisti iš Graikijos Respublikos bylinėjimosi išlaidas.

      Ieškinio pagrindai ir pagrindiniai argumentai

               1.

               2009 m. rugsėjo 10 d. Sprendime Komisija/Graikijos Respublika, C-286/08, Teisingumo Teismas nusprendė:

                           „1.

                           Per protingą laikotarpį:

                                       —

                                       neparengusi ir nepatvirtinusi pavojingų atliekų valdymo plano, atitinkančio taikomus Bendrijos teisės aktus, ir nesudariusi integruoto ir tolygaus pavojingų atliekų šalinimo tinklo, kuris suteiktų galimybę šalinti šias atliekas taikant būdus, tinkamiausius užtikrinti aukšto lygio visuomenės sveikatos ir aplinkos apsaugą,

                                       —

                                       nesiėmusi priemonių, būtinų užtikrinti, kiek tai susiję su pavojingų atliekų tvarkymu, 2006 m. balandžio 5 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 2006/12/EB (1) dėl atliekų 4 ir 8 straipsnių bei 1999 m balandžio 26 d. Tarybos direktyvos 1999/31/EB (2) dėl atliekų sąvartynų 3 straipsnio 1 dalies, 6–9, 13 ir 14 straipsnių laikymąsi,

                                 Graikijos Respublika neįvykdė, pirma, įsipareigojimų pagal kartu taikomas 1991 m. gruodžio 12 d. Tarybos direktyvos 91/689/EEB (3) dėl pavojingų atliekų 1 straipsnio 2 dalį ir Direktyvos 2006/12 5 straipsnio 1 ir 2 dalis bei 7 straipsnio 1 dalį, antra, pagal kartu taikomus Direktyvos 91/689 1 straipsnio 2 dalį ir Direktyvos 2006/12 4 ir 8 straipsnius, ir, trečia, Direktyvos 1999/31 3 straipsnio 1 dalį, 6–9, 13 ir 14 straipsnius.

                           2.

                           Priteisti iš Graikijos Respublikos bylinėjimosi išlaidas“.

               2.

               Dėl nurodyto teismo sprendimo neįvykdymo Komisija pradėjo įsipareigojimų neįvykdymo procedūrą prieš Graikijos Respubliką pagal SESV 260 straipsnį. Remiantis Graikijos Respublikos pateikta informacija, pirmiausia 2009 m. duomenimis, nurodytais 2011 m. gegužės 16 d. atsakyme Komisijai, 2011 m. buvo pagaminta 1 84  863,50 tonų pavojingų atliekų, istorinės atliekos sudarė 3 23  452,40 tonų ir 5  147,40 tonų atliekų buvo eksportuojama. Iš to matyti, kad Teisingumo Teismo sprendimas byloje С-286/08 neįvykdytas daugiau nei septinis metus po jo priėmimo.

               3.

               Todėl Komisija pareiškė ieškinį Teisingumo Teisme pagal SESV 260 straipsnio 2 dalį, kurioje numatyta, kad jei Komisija pateikia Teisingumo Teismui ieškinį dėl to, kad valstybė narė per Komisijos nustatytą terminą nesiėmė būtinų priemonių Teisingumo Teismo sprendimui įvykdyti, ji nurodo vienkartinės sumos arba periodinės baudos, kurias ši valstybė narė turi sumokėti, dydį, kurį ji laiko tinkamu, atsižvelgdama į aplinkybes. Galutinį sprendimą dėl SESV 260 straipsnyje nustatytų sankcijų skyrimo priima Teisingumo Teismas, vykdydamas savo neribotą kompetenciją.

               4.

               Komisija, taikydama jos 2005 m. gruodžio 13 d. komunikate dėl SESV 260 straipsnio įgyvendinimo (atnaujintas 2014 m. rugsėjo 17 d.) nustatytus kriterijus, Teisingumo Teismo prašo pripažinti, kad nesiėmusi priemonių, būtinų 2009 m. rugsėjo 10 d. Teisingumo Teismo sprendimui Komisija/Graikijos Respublika, C-286/08, įvykdyti, Graikijos Respublika neįvykdė įsipareigojimų pagal SESV 260 straipsnio 1 dalį, ir priteisti iš jos sumokėti Komisijai siūlomą 72  864,00 EUR dydžio periodinę baudą už dieną, pradelstą įvykdyti sprendimą byloje C-286/08, skaičiuojant nuo sprendimo nagrinėjamoje byloje paskelbimo dienos iki sprendimo byloje C-286/08 įvykdymo dienos, 8  096,00 EUR dydžio vienkartinę sumą už kiekvieną dieną nuo sprendimo byloje C-286/08 paskelbimo dienos iki sprendimo nagrinėjamoje byloje paskelbimo dienos arba dienos, kai sprendimas byloje C-286/08 bus visiškai įvykdytas, jeigu tai įvyks anksčiau, ir atlyginti bylinėjimosi išlaidas.

      (1)  OL L 14, p. 9–21.

      (2)  OL L 182, p. 1–19; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 15 sk., 4 t. p. 228.

      (3)  OL L 377, p. 20–27; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 15 sk., 2 t., p. 78.


title: Byla C-193/04: Supremo Tribunal Administrativo (antroji mokestinių ginčų kolegija) 2004 m. kovo 17 d. sprendimu pateiktas prašymas priimti preliminarų nutarimą byloje Fazenda Pública prieš Organon Portuguesa – Produtos Químicos e Farmacêuticos, Lda

text:
               12.6.2004

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 156/9

         Supremo Tribunal Administrativo (antroji mokestinių ginčų kolegija) 2004 m. kovo 17 d. sprendimu pateiktas prašymas priimti preliminarų nutarimą byloje Fazenda Pública prieš Organon Portuguesa – Produtos Químicos e Farmacêuticos, Lda
   (Byla C-193/04)
   (2004/C 156/18)
   Supremo Tribunal Administrativo (antroji mokestinių ginčų kolegija) 2004 m. kovo 17 d. sprendimu kreipėsi į Teisingumo Teismą su prašymu, kurį Teisingumo Teismo sekretoriatas gavo 2004 m. balandžio 26 d., priimti preliminarų nutarimą byloje Fazenda Pública prieš Organon Portuguesa – Produtos Químicos e Farmacêuticos, Lda.
   Supremo Tribunal Administrativo prašo Teisingumo Teismo atsakyti į šiuos klausimus:

               —

               Ar atlyginimui už bendrovės kapitalo dalių perleidimo notarinio dokumento sudarymą taikoma Direktyvos 69/335/EEB (1) 4 straipsnio 3 dalis?

               —

               Ar bylos aplinkybių metu galiojusios redakcijos 1998 m. lapkričio 25 d. nutarimo Nr. 996/98, kuriuo patvirtinti atlyginimo už notarinių veiksmų atlikimą dydžio tarifai, 5 straipsnio 1 dalis, aiškinama kartu su 3 straipsnio c punktu, prieštarauja 1969 m. liepos 17 d. Tarybos direktyvos 69/335/EEB 10 straipsnio c punktui ir 12 straipsnio 1 dalies e punktui ta dalimi, kiek už kapitalo dalių perleidimo notarinio dokumento sudarymą jis numato atlyginimą, kuris priklauso tik nuo perleisto kapitalo vertės, nenustatant maksimalaus dydžio ir neatsižvelgiant į pateiktos paslaugos vertę?

      (1)  1969 m. liepos 17 d. Tarybos direktyva 69/335/EEB dėl netiesioginių mokesčių, taikomų kapitalui pritraukti (OL L 156, p. 23).


title: Byla T-901/16: 2016 m. gruodžio 21 d. pareikštas ieškinys byloje Elche Club de Fútbol/Komisija

text:
               20.2.2017

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 53/40

         2016 m. gruodžio 21 d. pareikštas ieškinys byloje Elche Club de Fútbol/Komisija

   (Byla T-901/16)
   (2017/C 053/48)
   Proceso kalba: ispanų

      Šalys

      Ieškovė: Elche Club de Fútbol, SAD (Elčė, Ispanija), atstovaujama advokatų M. Segura Catalán ir M. Clayton

      Atsakovė: Europos Komisija

      Reikalavimai

   Ieškovė Bendrojo Teismo prašo:

               —

               pritarti ieškinyje nurodytiems panaikinimo pagrindams;

               —

               pripažinti negaliojančiu 2016 m. liepos 4 d. Europos Komisijos sprendimą dėl valstybės pagalbos SA.36387 (2013/C) (ex 2013/CP), Ispanijos suteiktos Elche Club de Fútbol S.A.D. (ir kitiems futbolo klubams), visų pirmą 3 priemonę, kiek ji susijusi su Elche CF,

               —

               panaikinti ginčijamo sprendimo 1 straipsnį, kiek jis susijęs su 3 priemone;

               —

               panaikinti ginčijamo sprendimo 2 straipsnį, kiek jame reikalaujama susigrąžinti valstybės pagalbą, susijusią su 3 priemone, iš Elche CF;

               —

               priteisti iš Komisijos bylinėjimosi išlaidas.

      Ieškinio pagrindai ir pagrindiniai argumentai

   Grįsdama ieškinį ieškovė remiasi keturiais pagrindais.

               1.

               Pirmasis ieškinio pagrindas yra paremtas vertinimo ir motyvavimo klaida nustatant valstybės pagalbą ir jos gavėją, nes Komisija manė, kad Instituto Valenciano de Finanzas (IVF) suteiktų garantijų Fundación Elche CF gavėjas, kaip tai suprantama pagal SESV 107 straipsnį, buvo Elche CF.

               2.

               Antrasis ieškinio pagrindas yra paremtas SESV 107 straipsnio pažeidimu ir motyvų trūkumu tiek, kiek Komisija IVF suteiktas garantijas Fundación Elche CF kvalifikavo kaip valstybės pagalbą. Komisija neįrodė nei valstybės išteklių panaudojimo, nei pranašumo suteikimo, nei atrankumo, neįvertino konkurencijos iškraipymo ir pakankamai teisiškai nemotyvavo poveikio prekybai Europos ekonominėje erdvėje.

               3.

               Trečiasis ieškinio pagrindas yra paremtas SESV straipsnio pažeidimu kvalifikuojant pagalbą ir nustatant susigrąžintiną sumą.

               4.

               Ketvirtasis ieškinio pagrindas, kuris yra papildomas, yra paremtas SESV 107 straipsnio pažeidimu vertinant pagalbos suderinamumą ir taikant gaires dėl sanavimo ir restruktūrizacijos.


title: Byla C-630/11 P–C-633/11 P: 2013 m. birželio 13 d. Teisingumo Teismo (antroji kolegija) sprendimas byloje HGA Srl ir kt. prieš Komisiją (Apeliacinis skundas — Regionui skirta valstybės pagalba — Pagalba viešbučių pramonei Sardinijoje — Nauja pagalba — Esamos pagalbos schemos pakeitimas — Sprendimas dėl klaidų ištaisymo — Galimybė priimti tokį sprendimą — Reglamentas (EB) Nr. 659/1999 — 4 straipsnio 5 dalis, 7 straipsnio 6 dalis, 10 straipsnio 1 dalis, 13 straipsnio 2 dalis, 16 straipsnis ir 20 straipsnio 1 dalis — Skatinamasis pagalbos poveikis — Teisėtų lūkesčių apsauga)

text:
               3.8.2013

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 225/17

         2013 m. birželio 13 d. Teisingumo Teismo (antroji kolegija) sprendimas byloje HGA Srl ir kt. prieš Komisiją

   (Byla C-630/11 P–C-633/11 P) (1)

   (Apeliacinis skundas - Regionui skirta valstybės pagalba - Pagalba viešbučių pramonei Sardinijoje - Nauja pagalba - Esamos pagalbos schemos pakeitimas - Sprendimas dėl klaidų ištaisymo - Galimybė priimti tokį sprendimą - Reglamentas (EB) Nr. 659/1999 - 4 straipsnio 5 dalis, 7 straipsnio 6 dalis, 10 straipsnio 1 dalis, 13 straipsnio 2 dalis, 16 straipsnis ir 20 straipsnio 1 dalis - Skatinamasis pagalbos poveikis - Teisėtų lūkesčių apsauga)
   2013/C 225/27
   Proceso kalba: italų

      Šalys

      Apeliantės: HGA Srl, Gimar Srl, Coghene Costruzioni Srl, Camping Pini e Mare di Cogoni Franco & C. Sas, Immobiliare 92 Srl, Gardena Srl, Hotel Stella 2000 Srl, Vadis Srl, Macpep Srl, San Marco Srl, Due lune SpA, Hotel Mistral di Bruno Madeddu & C.Sas, L'Esagono di Mario Azara & Co. Snc, Le Buganville Srl (buvusi Le Buganville di Cogoni Giuseppe & C. Snc), Le Dune Srl (buvusi Le Dune di Stefanelli Vincenzo & C. Snc), atstovaujamos avvocati G. Dore, F. Ciulli ir A. Vinci (C-630/11 P), Regione autonoma della Sardegna, atstovaujama avvocati A. Fantozzi ir G. Mameli (C-631/11 P), Timsas srl, atstovaujama avvocati D. Dodaro ir S. Pinna, (C-632/11 P), Grand Hotel Abi d’Oru SpA, atstovaujama avvocati D. Dodaro ir R. Masuri (C-633/11 P)

      Kita proceso šalis: Europos Komisija, atstovaujama D. Grespan, C. Urraca Caviedes ir G. Conte

      Dalykas

   Apeliacinis skundas dėl 2011 m. rugsėjo 20 d. Bendrojo Teismo (ketvirtoji kolegija) sprendimo Regione autonoma della Sardegna ir kt. prieš Komisiją (T-394/08), kuriuo Bendrasis Teismas atmetė prašymus panaikinti 2008 m. liepos 2 d. Komisijos sprendimą 2008/854/EEB dėl pagalbos schemos „1998 m. regioninis įstatymas Nr. 9 — neteisėtas pagalbos N 272/98 taikymas“ (OL L 302, p. 9), kuria Regione autonoma della Sardegna suteikė subsidijas pradinėms investicijoms viešbučių pramonės sektoriuje Sardinijoje — Pareiga motyvuoti — Teisinio saugumo ir teisėtų lūkesčių apsaugos principai

      Rezoliucinė dalis

               1.

               Atmesti apeliacinius skundus.

               2.

               Solidariai priteisti iš apeliančių bylinėjimosi išlaidas.

      (1)  OL C 118, 2012 4 21.


title: Byla F-96/12: 2013 m. balandžio 24 d. Tarnautojų teismo (trečioji kolegija) sprendimas byloje Demeneix prieš Komisiją (Viešoji tarnyba — Atviras konkursas — Neįrašymas į rezervo sąrašą — Sąlyga, susijusi su profesine patirtimi — Diskrecijos apimtis)

text:
               15.6.2013

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 171/41

         2013 m. balandžio 24 d. Tarnautojų teismo (trečioji kolegija) sprendimas byloje Demeneix prieš Komisiją

   (Byla F-96/12) (1)

   (Viešoji tarnyba - Atviras konkursas - Neįrašymas į rezervo sąrašą - Sąlyga, susijusi su profesine patirtimi - Diskrecijos apimtis)
   2013/C 171/85
   Proceso kalba: prancūzų

      Šalys

      Ieškovas: Laurent Demeneix (Briuselis, Belgija), atstovaujamas advokatų L. Levi ir A. Blot

      Atsakovė: Europos Komisija, atstovaujama B. Eggers ir M. G. Gattinara

      Bylos dalykas

   Prašymas panaikinti konkurso EPSO/AD/207/11 atrankos komisijos sprendimą, kuriuo patvirtintas sprendimas neįrašyti ieškovo į rezervo sąrašą, nes jis neatitiko tam tikrų specialių leidimo dalyvauti šiame konkurse sąlygų, ir atlyginti nuostolius.

      Sprendimo rezoliucinė dalis

               1.

               Atmesti ieškinį.

               2.

               L. Demeneix padengia savo bylinėjimosi išlaidas ir iš jo priteisiamos Europos Komisijos bylinėjimosi išlaidos.

      (1)  OL C 343, 2012 11 10, p. 23.


title: Pranešimo Oficialiajame leidinyje dėl bylos F-104/15 – 2016 m. liepos 20 d. Tarnautojų teismo (trečioji kolegija) sprendimas byloje U (*)/Komisija (Viešoji tarnyba – Maitintojo netekimo išmoka – Pareigūnų tarnybos nuostatų VIII priedo 18 ir 20 straipsniai – Mirusio buvusio pareigūno sutuoktinis – Teisė į išmoką – Antroji santuoka – Pareigūnų vienodas vertinimas) – klaidų ištaisymas (OL C 364, 2016 10 3, kaip pakartotinai išspausdinta siekiant apsaugoti asmens duomenis)

text:
               27.3.2017

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 95/26

         Pranešimo Oficialiajame leidinyje dėl bylos F-104/15 – 2016 m. liepos 20 d. Tarnautojų teismo (trečioji kolegija) sprendimas byloje U (*)/Komisija (Viešoji tarnyba – Maitintojo netekimo išmoka – Pareigūnų tarnybos nuostatų VIII priedo 18 ir 20 straipsniai – Mirusio buvusio pareigūno sutuoktinis – Teisė į išmoką – Antroji santuoka – Pareigūnų vienodas vertinimas) – klaidų ištaisymas
   (
         Europos Sąjungos oficialusis leidinys C 364, 2016 m. spalio 3 d.
      , kaip pakartotinai išspausdinta siekiant apsaugoti asmens duomenis)
   (2017/C 095/34)
   4 puslapis, tyrinys, ir 33 puslapis: „U (*)“ pakeičiama „RN (*)“.


title: Sujungtos bylos C-108/14 ir C-109/14: 2015 m. liepos 16 d. Teisingumo Teismo (antroji kolegija) sprendimas byloje (Bundesfinanzhof (Vokietija) prašymas priimti prejudicinį sprendimą) Beteiligungsgesellschaft Larentia + Minerva mbH & Co. KG (C-108/14), Finanzamt Hamburg-Mitte (C-109/14)/Finanzamt Nordenham (C-108/14), Marenave Schiffahrts AG (C-109/14) (Prašymas priimti prejudicinį sprendimą — PVM — Šeštoji direktyva 77/388/EEB — 17 straipsnis — Teisė į atskaitą — Dalinė atskaita — Holdingo bendrovių sumokėtas PVM už kapitalo, investuoto į jų patronuojamąsias bendroves, įsigijimą — Patronuojamosios bendrovėms teikiamos paslaugos — Patronuojamosios bendrovės, įsteigtos kaip ūkinės bendrijos — 4 straipsnis — Asmenų grupės, kuri gali būti laikoma atskiru apmokestinamuoju asmeniu, sudarymas — Sąlygos — Subordinacijos ryšio būtinybė — Tiesioginis veikimas)

text:
               14.9.2015

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 302/7

         2015 m. liepos 16 d. Teisingumo Teismo (antroji kolegija) sprendimas byloje (Bundesfinanzhof (Vokietija) prašymas priimti prejudicinį sprendimą) Beteiligungsgesellschaft Larentia + Minerva mbH & Co. KG (C-108/14), Finanzamt Hamburg-Mitte (C-109/14)/Finanzamt Nordenham (C-108/14), Marenave Schiffahrts AG (C-109/14)

   (Sujungtos bylos C-108/14 ir C-109/14) (1)

   ((Prašymas priimti prejudicinį sprendimą - PVM - Šeštoji direktyva 77/388/EEB - 17 straipsnis - Teisė į atskaitą - Dalinė atskaita - Holdingo bendrovių sumokėtas PVM už kapitalo, investuoto į jų patronuojamąsias bendroves, įsigijimą - Patronuojamosios bendrovėms teikiamos paslaugos - Patronuojamosios bendrovės, įsteigtos kaip ūkinės bendrijos - 4 straipsnis - Asmenų grupės, kuri gali būti laikoma atskiru apmokestinamuoju asmeniu, sudarymas - Sąlygos - Subordinacijos ryšio būtinybė - Tiesioginis veikimas))
   (2015/C 302/08)
   Proceso kalba: vokiečių

      Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas

      Bundesfinanzhof

      Šalys pagrindinėje byloje

      Ieškovės: Beteiligungsgesellschaft Larentia + Minerva mbH & Co. KG (C-108/14), Finanzamt Hamburg-Mitte (C-109/14)

      Atsakovės: Finanzamt Nordenham (C-108/14), Marenave Schiffahrts AG (C-109/14)

      Rezoliucinė dalis

               1.

               1977 m. gegužės 17 d. Šeštosios Tarybos direktyvos 77/388/EEB dėl valstybių narių apyvartos mokesčių įstatymų derinimo – Bendra pridėtinės vertės mokesčio sistema: vienodas vertinimo pagrindas, iš dalies pakeistos 2006 m. liepos 24 d. Tarybos direktyva 2006/69/EB, 17 straipsnio 2 ir 5 dalys turi būti aiškinamos taip:

                           —

                           išlaidos, susijusios su holdingo bendrovės patronuojamųjų bendrovių kapitalo dalių įsigijimu, kurias patiria holdingo bendrovė, dalyvaujanti valdant šias patronuojamąsias bendroves ir taip vykdanti ekonominę veiklą, turi būti laikomos priskirtomis prie šios bendrovės ekonominės veiklos ir dėl už šias išlaidas sumokėto pridėtinės vertės mokesčio iš esmės atsiranda teisė į viso pridėtinės vertės mokesčio atskaitą, nebent ekonominiai pardavimo sandoriai yra atleisti nuo pridėtinės vertės mokesčio pagal Šeštąją direktyvą 77/388, iš dalies pakeistą Direktyva 2006/69, ir tokiu atveju teisė į atskaitą galima tik pagal šios direktyvos 17 straipsnio 5 dalyje nustatytą tvarką;

                           —

                           išlaidos, susijusios su holdingo bendrovės patronuojamųjų bendrovių kapitalo dalių įsigijimu, kurias patiria holdingo bendrovė, dalyvaujanti valdant tik kai kurias patronuojamąsias bendroves ir, atvirkščiai, kitų patronuojamųjų bendrovių atžvilgiu nevykdanti ekonominės veiklos, turi būti laikomos tik iš dalies priklausančiomis bendrosioms išlaidoms ir gali būti atskaityta dalis už šias išlaidas sumokėto pridėtinės vertės mokesčio, susijusi su ekonomine veikla pagal paskirstymo kriterijus, nustatytus valstybių narių, kurios, naudodamosi šia diskrecija, privalo atsižvelgti – tai turi patikrinti nacionaliniai teismai – į šios direktyvos tikslą bei struktūrą ir pagal tai numatyti skaičiavimo būdą, kuris objektyviai atspindėtų realų pirkimo išlaidų priskyrimą ekonominei ir neekonominei veiklai.

               2.

               Šeštosios direktyvos 77/388, iš dalies pakeistos Direktyva 2006/69, 4 straipsnio 4 dalies antrą pastraipą reikia aiškinti taip, kad ja draudžiama valstybės narės teisėje suteikti galimybę sudaryti asmenų grupę, laikomą atskiru apmokestinamuoju pridėtinės vertės mokesčiu asmeniu, kaip antai numatyta minėtoje nuostatoje, tik juridinio asmens statusą turintiems ir su šios grupės kontroliuojančiuoju subjektu subordinacijos ryšiu susijusiems subjektams, išskyrus kai šie du reikalavimai yra būtinos ir tinkamos priemonės tokiems tikslams, kuriais siekiama užkirsti kelią piktnaudžiavimui ar kovoti su mokesčių slėpimu ir vengimu; tai turi patikrinti prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas.

               3.

               Šeštosios direktyvos 77/388, iš dalies pakeistos Direktyva 2006/69, 4 straipsnio 4 dalis negali būti laikoma tiesiogiai veikiančia, dėl ko apmokestinamiesiems asmenims būtų leidžiama ja remtis prieš jų valstybę narę, kai jos teisės aktai nesuderinami su šia nuostata ir negali būti aiškinami tokiu būdu, kad būtų suderinami su ja.

      (1)  OL C 159, 2014 5 26.


title: Byla T-448/16: 2016 m. rugpjūčio 11 d. pareikštas ieškinys byloje Mr. Kebab/EUIPO – Mister Kebap (Mr. KEBAB)

text:
               17.10.2016

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 383/17

         2016 m. rugpjūčio 11 d. pareikštas ieškinys byloje Mr. Kebab/EUIPO – Mister Kebap (Mr. KEBAB)

   (Byla T-448/16)
   (2016/C 383/23)
   Kalba, kuria surašytas ieškinys: slovakų

      Šalys

      Ieškovė: Mr. Kebab s. r. o. (Košice-Západ, Slovakija), atstovaujama advokato L. Vojčík

      Atsakovė: Europos Sąjungos intelektinės nuosavybės tarnyba (EUIPO)

      Kita procedūros Apeliacinėje taryboje šalis: Mister Kebap, SL (Finestrat, Ispanija)

      Su procedūra EUIPO susijusi informacija

      Prekių ženklo, dėl kurio kilo ginčas, savininkė: ieškovė.

      Prekių ženklas, dėl kurio kilo ginčas: vaizdinis Europos Sąjungos prekių ženklas, kuriame yra žodiniai elementai „Mr. KEBAB“ – Registracijos paraiška Nr. 12 551 222.

      Procedūra EUIPO: protesto procedūra.

      Ginčijamas sprendimas: 2016 m. gegužės 11 d. EUIPO antrosios apeliacinės tarybos sprendimas byloje R 987/2015-2.

      Reikalavimai

   Ieškovė Bendrojo Teismo prašo:

               —

               panaikinti ginčijamą sprendimą,

               —

               pakeisti ginčijamą sprendimą taip, kad būtų atmestas visas 2014 m. lapkričio 20 d. kitos procedūros apeliacinėje taryboje šalies protestas byloje B 002370594 dėl sudėtinio Europos Sąjungos prekių ženklo „Mr. KEBAB“ registracijos paraiškos,

               —

               priteisti bylinėjimosi išlaidas iš EUIPO ir prireikus iš kitos procedūros apeliacinėje taryboje šalies.

      Pagrindas, kuriuo remiamasi

               —

               Reglamento Nr. 207/2009 8 straipsnio 1 dalies b punkto pažeidimas.


title: Byla C-230/14: 2015 m. spalio 1 d. Teisingumo Teismo (trečioji kolegija) sprendimas byloje (Kúria (Vengrija) prašymas priimti prejudicinį sprendimą) Weltimmo s.r.o./Nemzeti Adatvédelmi és Információszabadság Hatóság (Prašymas priimti prejudicinį sprendimą — Fizinių asmenų apsauga tvarkant asmens duomenis — Direktyva 95/46/EB — 4 straipsnio 1 dalis ir 28 straipsnio 1, 3 ir 6 dalys — Valstybės narės teritorijoje formaliai įsisteigęs duomenų valdytojas — Teisės į asmens duomenų, susijusių su fiziniais asmenimis kitoje valstybėje narėje, apsaugą pažeidimas — Taikytinos teisės ir kompetentingos priežiūros institucijos nustatymas — Priežiūros institucijos įgaliojimų įgyvendinimas — Įgaliojimai taikyti sankcijas)

text:
               16.11.2015

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 381/6

         2015 m. spalio 1 d. Teisingumo Teismo (trečioji kolegija) sprendimas byloje (Kúria (Vengrija) prašymas priimti prejudicinį sprendimą) Weltimmo s.r.o./Nemzeti Adatvédelmi és Információszabadság Hatóság

   (Byla C-230/14) (1)

   ((Prašymas priimti prejudicinį sprendimą - Fizinių asmenų apsauga tvarkant asmens duomenis - Direktyva 95/46/EB - 4 straipsnio 1 dalis ir 28 straipsnio 1, 3 ir 6 dalys - Valstybės narės teritorijoje formaliai įsisteigęs duomenų valdytojas - Teisės į asmens duomenų, susijusių su fiziniais asmenimis kitoje valstybėje narėje, apsaugą pažeidimas - Taikytinos teisės ir kompetentingos priežiūros institucijos nustatymas - Priežiūros institucijos įgaliojimų įgyvendinimas - Įgaliojimai taikyti sankcijas))
   (2015/C 381/06)
   Proceso kalba: vengrų

      Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas

      Kúria

      Šalys pagrindinėje byloje

      Ieškovė: Weltimmo s.r.o.

      Atsakovė: Nemzeti Adatvédelmi és Információszabadság Hatóság

      Rezoliucinė dalis

               1.

               1995 m. spalio 24 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 95/46/EB dėl asmenų apsaugos tvarkant asmens duomenis ir dėl laisvo tokių duomenų judėjimo 4 straipsnio 1 dalies a punktą reikia aiškinti taip, kad pagal jį leidžiama taikyti kitos nei ta, kur asmens duomenų valdytojas registruotas, valstybės narės teisės aktus dėl asmens duomenų apsaugos, jeigu šis valdytojas per nuolatinį vienetą tos valstybės narės teritorijoje veiksmingai ir realiai vykdo bent minimalią veiklą, kurios pagrindu atliekamas šis tvarkymas.
               Siekiant nustatyti, ar taip yra pagrindinėje byloje nagrinėjamomis aplinkybėmis, prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas, gali, be kita ko, atsižvelgti į tai, kad, pirma, duomenų valdytojo veikla, kurią vykdydamas jis tvarkė duomenis, yra eksploatuoti tos valstybės narės teritorijoje esančio nekilnojamojo turto skelbimų interneto svetaines, kurios parengtos tos valstybės kalba, todėl ji iš esmės ar net visiškai skirta minėtai valstybei narei, ir, antra, kad šis duomenų valdytojas turi atstovą minėtoje valstybėje narėje, įgaliotą išieškoti iš šios veiklos kilusius reikalavimus ir atstovauti per administracinį ir teismo procesus dėl atitinkamų duomenų tvarkymo.
               Tačiau su šiuo duomenų tvarkymu susijusių asmenų pilietybė neturi reikšmės.

               2.

               Kai vienos valstybės narės priežiūros institucija, gavusi skundą pagal Direktyvos 95/46 28 straipsnio 4 dalį, padaro išvadą, kad tvarkant asmens duomenis taikytina ne šios, bet kitos valstybės narės teisė, direktyvos 28 straipsnio 1, 3 ir 6 dalys turi būti aiškinamos taip, kad ši priežiūros institucija gali įgyvendinti pagal minėtos direktyvos 28 straipsnio 3 dalį jai suteiktus įgaliojimus veiksmingai įsikišti tik savo valstybės narės teritorijoje. Todėl ji negali remdamasi tos valstybės narės teise taikyti sankcijų šių duomenų valdytojui, neįsisteigusiam toje teritorijoje, bet vadovaudamasi tos pačios direktyvos 28 straipsnio 6 dalimi privalo kreiptis į valstybės narės, kurios teisė taikytina, priežiūros instituciją, kad ši imtųsi veiksmų.

               3.

               Direktyva 95/46 aiškintina taip: šios direktyvos versijoje vengrų kalba, konkrečiai jos 4 straipsnio 1 dalies a punkte ir 28 straipsnio 6 dalyje, vartojamą sąvoką „adatfeldolgozás“ (duomenų apdorojimo operacijos) reikia suprasti kaip tapačią sąvokai „adatkezelés“ („duomenų tvarkymas“).

      (1)  OL C 245, 2014 7 28.


title: Byla T-484/13: 2013 m. rugsėjo 9 d. pareikštas ieškinys byloje Lumene prieš VRDT (THE YOUTH EXPERTS)

text:
               23.11.2013

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 344/59

         2013 m. rugsėjo 9 d. pareikštas ieškinys byloje Lumene prieš VRDT (THE YOUTH EXPERTS)

   (Byla T-484/13)
   2013/C 344/109
   Proceso kalba: anglų

      Šalys

      Ieškovė: Lumene Oy (Espas, Suomija), atstovaujama advokato L. Laaksonen

      Atsakovė: Vidaus rinkos derinimo tarnyba (prekių ženklams ir pramoniniam dizainui)

      Reikalavimai

   Ieškovė Bendrojo Teismo prašo:

               —

               panaikinti 2013 m. birželio 26 d. Vidaus rinkos derinimo tarnybos (prekių ženklams ir pramoniniam dizainui) antrosios apeliacinės tarybos sprendimą byloje R 187/2013-2.

      Ieškinio pagrindai ir pagrindiniai argumentai

      Bendrijos prekių ženklas, su kuriuo susijęs ieškinys: žodinis prekių ženklas THE YOUTH EXPERTS 3, 5 ir 44 klasių prekėms ir paslaugoms — Tarptautinės registracijos, nurodant Europos Sąjungos teritoriją, Nr. 1 112 578

      Eksperto sprendimas: atmesti registracijos paraišką

      Apeliacinės tarybos sprendimas: atmesti apeliaciją

      Ieškinio pagrindai: Tarybos reglamento (EB) Nr. 207/2009 7 straipsnio 1 dalies b punkto ir 7 straipsnio 2 dalies pažeidimas.


title: Byla C-297/15: 2016 m. lapkričio 10 d. Teisingumo Teismo (penktoji kolegija) sprendimas byloje (Sø- og Handelsretten (Danija) prašymas priimti prejudicinį sprendimą) Ferring Lægemidler A/S, veikianti Ferring BV vardu/Orifarm A/S (Prašymas priimti prejudicinį sprendimą — Prekių ženklai — Direktyva 2008/95/EB — 7 straipsnio 2 dalis — Farmacijos produktai — Paralelinis importas — Rinkų padalijimas — Būtinumas perpakuoti prekių ženklu pažymėtą prekę — Farmacijos produktas, kurį prekių ženklo savininkas tiekia eksporto rinkai ir importo rinkai tokiose pačiose pakuotėse)

text:
               16.1.2017

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 14/9

         2016 m. lapkričio 10 d. Teisingumo Teismo (penktoji kolegija) sprendimas byloje (Sø- og Handelsretten (Danija) prašymas priimti prejudicinį sprendimą) Ferring Lægemidler A/S, veikianti Ferring BV vardu/Orifarm A/S

   (Byla C-297/15) (1)

   ((Prašymas priimti prejudicinį sprendimą - Prekių ženklai - Direktyva 2008/95/EB - 7 straipsnio 2 dalis - Farmacijos produktai - Paralelinis importas - Rinkų padalijimas - Būtinumas perpakuoti prekių ženklu pažymėtą prekę - Farmacijos produktas, kurį prekių ženklo savininkas tiekia eksporto rinkai ir importo rinkai tokiose pačiose pakuotėse))
   (2017/C 014/12)
   Proceso kalba: danų

      Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas

      Sø- og Handelsretten

      Šalys pagrindinėje byloje

      Ieškovė: Ferring Lægemidler A/S, veikianti Ferring BV vardu

      Atsakovė: Orifarm A/S

      Rezoliucinė dalis

   2008 m. spalio 22 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 2008/95/EB valstybių narių teisės aktams, susijusiems su prekių ženklais, suderinti 7 straipsnio 2 dalis turi būti aiškinama taip, kad prekių ženklo savininkas gali prieštarauti tam, kad paralelinis importuotojas toliau prekiautų vaistu, to importuotojo perpakuotu į naują pakuotę ir pakartotinai pažymėtu prekių ženklu, jeigu, pirma, importo valstybėje 1992 m. gegužės 2 d. Europos ekonominės erdvės susitarimo šalyje šiuo vaistu galima prekiauti supakuotu į tokią pačią pakuote, kuria juo prekiaujama eksporto valstybėje Europos ekonominės erdvės susitarimo šalyje, ir, antra, importuotojas neįrodė, kad importuota preke galima prekiauti tik ribotoje importo valstybės rinkos dalyje, o tai turi patikrinti prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas.

      (1)  OL C 294, 2015 9 7.


title: Byla C-6/14: 2014 m. sausio 9 d. Oberster Gerichtshof (Austrija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje Wucher Helicopter GmbH, Euro-Aviation Versicherungs AG/Fridolin Santer

text:
               28.4.2014

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 129/8

         2014 m. sausio 9 d.Oberster Gerichtshof (Austrija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje Wucher Helicopter GmbH, Euro-Aviation Versicherungs AG/Fridolin Santer

   (Byla C-6/14)
   2014/C 129/10
   Proceso kalba: vokiečių

      Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas

      Oberster Gerichtshof

      Šalys pagrindinėje byloje

      Atsakovės ir kasatorės: Wucher Helicopter GmbH, Euro-Aviation Versicherungs AG

      Ieškovas ir kita kasacinio proceso šalis: Fridolin Santer

      Prejudiciniai klausimai

               1.

               Ar 2004 m. balandžio 21 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamento (EB) Nr. 785/2004 (1) dėl draudimo reikalavimų oro vežėjams ir orlaivių naudotojams 3 straipsnio g punktą reikia aiškinti taip, kad Bendrijos oro vežėjui priklausančio sraigtasparnio keleivis,

                           —

                           kuris nors ir vežamas sutarties pagrindu (t. y. pagal sutartį tarp oro vežėjo ir keleivio darbdavio),

                           —

                           tačiau kurio vežimas vykdomas siekiant atlikti tam tikrą darbą (t. y. sukelti sniego griūtis sprogdinant) ir

                           —

                           kuris prie šio darbo prisideda taip, jog veikia „kaip vietovę gerai pažįstantis instruktorius“ ir skrydžio metu piloto nurodymu privalo atidaryti sraigtasparnio duris ir po to tam tikru būdu bei tam tikrą laiką laikyti jas atviras,

                                       a)

                                       yra „keleivis“, ar

                                       b)

                                       priskiriamas prie „orlaivio įgulos ir kabinos įgulos dirbančių narių“?

               2.

               Jei į pirmąjį a) klausimą būtų atsakyta teigiamai:
               Ar 1999 m. gegužės 28 d. Monrealio konvencijos dėl tam tikrų tarptautinio vežimo oru taisyklių suvienodinimo (2) 17 straipsnio 1 dalis turi būti aiškinama taip, kad sąvoka „keleivis“ (vokiečių k. „Reisender“) bet kuriuo atveju apima ir „keleivį“ (vokiečių k. „Fluggast“), kaip tai suprantama pagal Reglamento (EB) Nr. 785/2004 3 straipsnio g punktą?

               3.

               Jei į antrąjį klausimą būtų atsakyta neigiamai:
               Ar 1999 m. gegužės 28 d. Monrealio konvencijos dėl tam tikrų tarptautinio vežimo oru taisyklių suvienodinimo 17 straipsnio 1 dalis turi būti aiškinama taip, kad Bendrijos oro vežėjui priklausančio sraigtasparnio keleivis pirmajame klausime nurodytomis sąlygomis yra „keleivis“?

      (1)  OL L 138, p. 1; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 7 sk., 8 t., p. 160.

      (2)  OL L 194, 2001, p. 39; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 7 sk., 5 t., p. 492.


title: Byla C-423/08 2008 m. rugsėjo 24 d. pareikštas ieškinys byloje Europos Bendrijų Komisija prieš Italijos Respubliką

text:
               6.12.2008

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 313/16

         2008 m. rugsėjo 24 d. pareikštas ieškinys byloje Europos Bendrijų Komisija prieš Italijos Respubliką

   (Byla C-423/08)
   (2008/C 313/23)
   Proceso kalba: italų
   Šalys

      Ieškovė: Europos Bendrijų Komisija, atstovaujama A. Aresu ir A. Caeiros

      Atsakovė: Italijos Respublika
   Ieškovės reikalavimai

               —

               Pripažinti, kad nesilaikydama Bendrijos nuosavų išteklių įskaitymo terminų a posteriori išieškojimo atveju ir, todėl per vėlai Bendrijai pervedusi šiuos išteklius Italijos Respublika neįvykdė įsipareigojimų pagal 1989 m. gegužės 29 d. Tarybos reglamento (EEB, Euratomas) Nr. 1552/89, įgyvendinančio Sprendimą 88/376/EEB, Euratomas dėl Bendrijų nuosavų išteklių sistemos (1) ir 2000 m. gegužės 22 d. Tarybos reglamento (EB, Euratomas) Nr. 1150/2000, įgyvendinančiu Sprendimą 94/728/EB, Euratomas dėl Bendrijų nuosavų išteklių sistemos (2), 2, 6, 9, 10 ir 11 straipsnių bei 1992 m. spalio 12 d. Tarybos reglamento (EEB) Nr. 2913/92, nustatančio Bendrijos muitinės kodeksą (3), 220 straipsnio nuostatų reikalavimus.

               —

               Priteisti iš Italijos Respublikos bylinėjimosi išlaidas.

         Ieškinio pagrindai ir pagrindiniai argumentai
   Komisija priekaištauja Italijos valdžios institucijoms muitų išieškojimo a posteriori atveju nesilaikius nuosavų išteklių įskaitymo terminų, numatytų šioje srityje taikomuose Bendrijos teisės aktuose, nes minėtos valdžios institucijos apmokestinamajam asmeniui pratęsdavo šiuos terminus (šešiasdešimt dienų), kad šis prieš apskaičiuojant importo muitus galėtų susipažinti su pažeidimą konstatuojančiu protokolu, todėl buvo pavėluota įskaityti ginčijamus Bendrijos nuosavus išteklius. Ši situacija paaiškėjo 2000 m. lapkričio 6–10 d. atliekant nuosavų išteklių patikrinimą Italijoje.
   Komisija mano, kad ši praktika yra nesuderinama su galiojančiomis Bendrijos teisės nuostatomis, susijusiomis su išieškojimu a posteriori. Iš tikrųjų muitų įskaitymo sąlygos yra įvykdomos iškart po to, kai Nacionalinės valdžios institucija surašo pažeidimą konstatuojantį protokolą, kuriame praneša apmokestinamajam asmeniui apie priskaičiuotą importo muitų sumą, jei tokiame dokumente yra tuo pačiu metu nurodoma skolininko pavardė ar pavadinimas ir mokėtina importo muitų suma. Kadangi Italijoje muitai yra tikrinami ir įregistruojami tik pasibaigus apmokestinamajam asmeniui nustatytam terminui ginčyti klaidų, apie kurias jam buvo pranešta, ištaisymus, nagrinėjami nacionalinės teisės aktai neatitinka atitinkamų Bendrijos teisės nuostatų, ir todėl gali atsirasti vėlavimai kaip nagrinėjamu atveju, kiek tai susiję su Bendrijos nuosavų išteklių pervedimo data.

      (1)  OL L 155, p. 1.

      (2)  OL L 130, p. 1.

      (3)  OL L 302, p. 1.


title: Byla C-37/10: 2010 m. sausio 22 d. Landgericht Berlin (Vokietija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje Landwirtschaftliches Unternehmen e.G. Sondershausen prieš BVVG Bodenverwertungs- und -verwaltungs GmbH

text:
               17.4.2010

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 100/20

         2010 m. sausio 22 d.Landgericht Berlin (Vokietija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje Landwirtschaftliches Unternehmen e.G. Sondershausen prieš BVVG Bodenverwertungs- und -verwaltungs GmbH

   (Byla C-37/10)
   2010/C 100/30
   Proceso kalba: vokiečių

      Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas

      Landgericht Berlin

      Šalys pagrindinėje byloje

      Ieškovė: Landwirtschaftliches Unternehmen e.G. Sondershausen

      Atsakovė: BVVG Bodenverwertungs- und -verwaltungs GmbH

      Prejudicinis klausimas

   Ar Flächenerwerbsverordnung (Žemės įsigijimo nutarimas), kuris buvo priimtas įgyvendinant Ausgleichsleistungsgesetz (Kompensacijų įstatymas) 4 straipsnio 3 dalies 1 punktą, 5 straipsnio 1 dalies antras ir trečias sakiniai pažeidžia EB 87 straipsnį?


title: Byla T-386/16: 2016 m. liepos 22 d. pareikštas ieškinys byloje Falegnameria Universo dei F.lli Priarollo/EUIPO – Zanini Porte (silente PORTE & PORTE)

text:
               17.10.2016

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 383/15

         2016 m. liepos 22 d. pareikštas ieškinys byloje Falegnameria Universo dei F.lli Priarollo/EUIPO – Zanini Porte (silente PORTE & PORTE)

   (Byla T-386/16)
   (2016/C 383/21)
   Kalba, kuria surašytas ieškinys: italų

      Šalys

      Ieškovė: Falegnameria Universo dei F.lli Priarollo Snc (Caerano di San Marco, Italija), atstovaujama advokatės B. Osti

      Atsakovė: Europos Sąjungos intelektinės nuosavybės tarnyba (EUIPO)

      Kita procedūros Apeliacinėje taryboje šalis: Zanini Porte (Corbiolo di Bosco Chiesanuova, Italija)

      Su procedūra EUIPO susijusi informacija

      Prekių ženklo, dėl kurio kilo ginčas, savininkė: ieškovė.

      Prekių ženklas, dėl kurio kilo ginčas: vaizdinis Europos Sąjungos prekių ženklas, kuriame yra žodiniai elementai „silente PORTE & PORTE“ – Europos Sąjungos prekių ženklas Nr. 4 191 425.

      Procedūra EUIPO: registracijos panaikinimo procedūra.

      Ginčijamas sprendimas: 2016 m. balandžio 28 d. EUIPO pirmosios apeliacinės tarybos sprendimas byloje R 240/2015-1.

      Reikalavimai

   Ieškovė Bendrojo Teismo prašo:

               —

               pirmiausia: pripažinti, kad buvo viršyti įgaliojimai, ir dėl to grąžinti bylą Tarnybos apeliacinei tarybai dėl ES prekių ženklų reglamento 75 ir 76 straipsnių pažeidimo, atsižvelgiant į 1996 m. vasario 5 d. Komisijos reglamentą (EB) Nr. 216/96 ir vėliau įterptą 1d straipsnį, susijusį su bylos perdavimu apeliacinei tarybai, kuri dar nėra priėmusi sprendimo šioje byloje;

               —

               dėl bylos esmės: pakeisti ginčijamą sprendimą kaip nepagrįstą teisiniu ir faktiniu atžvilgiais, dėl to priteisti iš atsakove esančios Tarnybos bylinėjimosi išlaidas, kurias ieškovė patyrė apeliacinėje taryboje; bet kuriuo atveju atlyginti bylinėjimosi išlaidas, prireikus ex aequo et bono;

               —

               dėl įrodymų rinkimo: prijungti prie bylos dokumentus, susijusius su procedūra Nr. 000008977 C Anuliavimo skyriuje ir vėlesne apeliacija Nr. R 240/2015.

      Pagrindai, kuriais remiamasi

               —

               Reglamento Nr. 207/2009 75 ir 76 straipsnių pažeidimas.

               —

               Reglamento Nr. 2868/95 37 taisyklės b punkto i papunkčio ir 50 taisyklės 1 dalies pažeidimas.


title: Byla C-18/15: 2015 m. sausio 19 d. Supremo Tribunal Administrativo (Portugalija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje Brisal – Auto Estradas do Litoral SA, KBC Finance Ireland/Fazenda Pública

text:
               13.4.2015

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 118/16

         2015 m. sausio 19 d.Supremo Tribunal Administrativo (Portugalija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje Brisal – Auto Estradas do Litoral SA, KBC Finance Ireland/Fazenda Pública

   (Byla C-18/15)
   (2015/C 118/22)
   Proceso kalba: portugalų

      Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas

      Supremo Tribunal Administrativo

      Šalys pagrindinėje byloje

      Apeliantės: Brisal – Auto Estradas do Litoral SA, KBC Finance Ireland

      Kita proceso šalis: Fazenda Pública

      Prejudiciniai klausimai

               1.

               Ar SESV 56 straipsniu draudžiami vidaus teisės aktai, pagal kuriuos finansų įstaigų, kurios nėra Portugalijos rezidentės, šios šalies teritorijoje gautos palūkanos apmokestinamos galutiniu 20 % mokesčiu prie šaltinio (arba mažesniu, jeigu egzistuoja dvigubo apmokestinimo išvengimo konvencija), taikomu bruto pajamoms, be galimybės atskaityti veiklos išlaidas, tiesiogiai susijusias su vykdoma finansine veikla, nors finansų įstaigoms rezidentėms išmokėtos palūkanos įtraukiamos į bendras apmokestinamąsias pajamas ir apskaičiuojant pelno mokestį atskaitomos su vykdoma veikla susijusios išlaidos, o taip apskaičiuotoms neto pajamoms taikomas bendras 25 % tarifas?

               2.

               Ar tas draudimas galioja ir tuo atveju, kai nustatoma, kad finansų įstaigų rezidenčių mokesčio bazę sudarančioms pajamoms, atskaičius iš jų palūkanoms uždirbti patirtas finansavimo išlaidas arba ekonomiškai tiesiogiai su šiomis pajamomis susijusias išlaidas, taikomas mokestis arba mokestis, kuris gali būti joms taikomas, yra didesnis nei tas, kuris įstaigų nerezidenčių bruto pajamoms taikomas prie šaltinio?

               3.

               Ar šiuo tikslu finansavimo išlaidos, susijusios su suteiktomis paskolomis, arba išlaidos, kurios tiesiogiai ekonomiškai susijusios su gautomis palūkanų pajamomis, gali būti nustatytos remiantis EURIBOR (Euro Interbank Offered Rate) ir LIBOR (London Interbank Offered Rate) rodikliais, kurie parodo vidutines tarpbankinių palūkanų normas, kuriomis vadovaujasi bankai vykdydami savo veiklą?


title: Byla F-122/12: 2012 m. spalio 22 d. pareikštas ieškinys byloje ZZ prieš Tarybą

text:
               26.1.2013

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 26/72

         2012 m. spalio 22 d. pareikštas ieškinys byloje ZZ prieš Tarybą

   (Byla F-122/12)
   2013/C 26/147
   Proceso kalba: prancūzų

      Šalys

      Ieškovas: ZZ, atstovaujamas advokato J. Lecuyer

      Atsakovė: Europos Sąjungos Taryba

      Ginčo dalykas bei aprašymas

   Tarybos sprendimo atleisti ieškovą iš darbo ir panaikinimas ir jo patirtos turtinės ir neturtinės žalos atlyginimas.

      Ieškovo reikalavimai

               —

               Panaikinti Tarybos priimtą sprendimą atleisti ieškovą iš darbo ir tiek, kiek reikia, panaikinti sprendimą, kuriuo atmestas jo skundas dėl šio sprendimo.

               —

               Priteisti iš Tarybos sumokėti ieškovui preliminariai 160 181,85 euro kaip turtinės žalos atlyginimą.

               —

               Priteisti iš Tarybos sumokėti ieškovui preliminariai 25 000 euro kaip neturtinės žalos atlyginimą.

               —

               Priteisti iš Tarybos bylinėjimosi išlaidas.


title: Byla C-240/05 2006 m. gruodžio 7 d. Teisingumo Teismo (trečioji kolegija) sprendimas ( Cour d'appel (Liuksemburgas) prašymas priimti prejudicinį sprendimą) Administration de l'enregistrement et des domaines prieš Eurodental Sàrl (Šeštoji PVM direktyva — Atleidimai nuo mokesčio — 13 straipsnio A skirsnio 1 dalies e punktas, 17 straipsnio 3 dalies b punktas ir 28c straipsnio A skirsnio a punktas — Teisė į atskaitą — Dantų protezų gamyba ir taisymas — Sandoriai Bendrijos viduje, susiję su valstybės narės teritorijoje nuo mokesčio atleistais sandoriais — 28 straipsnio 3 dalies a punkte kartu su E priedo 2 punktu numatyto nukrypstančio ir pereinamojo laikotarpio režimo poveikis — Fiskalinio neutralumo principas — Dalinis PVM suderinimas)

text:
               30.12.2006

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 331/11

         2006 m. gruodžio 7 d. Teisingumo Teismo (trečioji kolegija) sprendimas (Cour d'appel (Liuksemburgas) prašymas priimti prejudicinį sprendimą) Administration de l'enregistrement et des domaines prieš Eurodental Sàrl

   (Byla C-240/05) (1)

   (Šeštoji PVM direktyva - Atleidimai nuo mokesčio - 13 straipsnio A skirsnio 1 dalies e punktas, 17 straipsnio 3 dalies b punktas ir 28c straipsnio A skirsnio a punktas - Teisė į atskaitą - Dantų protezų gamyba ir taisymas - Sandoriai Bendrijos viduje, susiję su valstybės narės teritorijoje nuo mokesčio atleistais sandoriais - 28 straipsnio 3 dalies a punkte kartu su E priedo 2 punktu numatyto nukrypstančio ir pereinamojo laikotarpio režimo poveikis - Fiskalinio neutralumo principas - Dalinis PVM suderinimas)
   (2006/C 331/17)
   Proceso kalba: prancūzų
   Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas
   Cour d'appel
   Šalys pagrindinėje byloje
   Ieškovė: Administration de l'enregistrement et des domaines
   Atsakovė: Eurodental Sàrl
   Dalykas
   Prašymas priimti prejudicinį sprendimą — Liuksemburgo Didžiosios Hercogystės Cour d'appel — Iš dalies pakeistos 1977 m. gegužės 17 d. Šeštosios Tarybos direktyvos 77/388/EEB dėl valstybių narių apyvartos mokesčių įstatymų derinimo — Bendra pridėtinės vertės mokesčio sistema: vienodas vertinimo pagrindas (OL L 145, p. 1) 13 straipsnio A skirsnio 1 dalies e punkto, 17 straipsnio 3 dalies b punkto ir 28c straipsnio A skirsnio a punkto aiškinimas — PVM, apskaičiuoto tam tikriems Bendrijos vidaus sandoriams naudojamoms prekėms, atskaitymas, kai tokie sandoriai yra atleidžiami nuo mokesčio, jeigu jie vykdomi šalies teritorijoje — Dantų protezų gamyba ir taisymas
   Rezoliucinė dalis
   Sandoris, kuris pagal 1977 m. gegužės 17 d. Šeštosios Tarybos direktyvos 77/388/EEB dėl valstybių narių apyvartos mokesčių įstatymų derinimo — Bendra pridėtinės vertės mokesčio sistema: vienodas vertinimo pagrindas redakciją, priėmus 1991 m. gruodžio 16 d. Tarybos direktyvą, papildančią bendrą pridėtinės vertės mokesčio sistemą ir iš dalies keičiančią Direktyvą 77/388/EEB, siekiant panaikinti fiskalines sienas, ir 1992 m. gruodžio 14 d. Tarybos direktyvą 92/111/EEB, iš dalies keičiančią Direktyvą 77/388/EEB ir nustatančią supaprastinimo priemones, susijusias su pridėtinės vertės mokesčiu, 13 straipsnio, A skirsnio 1 dalies e punktą valstybėje narės teritorijoje yra atleistas nuo PVM, nesuteikia teisės atskaityti pirkimo PVM pagal šios direktyvos 17 straipsnio 3 dalies b punktą netgi tada, kai tai yra sandoris Bendrijos viduje, ir nesvarbu, koks pridėtinės vertės mokesčio režimas taikomas paskirties valstybėje narėje.

      (1)  OL C 193, 2005 8 6.


title: Byla C-154/09: 2010 m. spalio 7 d. Teisingumo Teismo (trečioji kolegija) sprendimas byloje Europos Komisija prieš Portugalijos Respubliką (Valstybės įsipareigojimų neįvykdymas — Direktyva 2002/22/EB — Elektroniniai ryšiai — Tinklai ir paslaugos — 3 straipsnio 2 dalis ir 8 straipsnio 2 dalis — Įmonių, atsakingų už universaliosios paslaugos teikimą, paskyrimas — Netinkamas perkėlimas)

text:
               4.12.2010

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 328/5

         2010 m. spalio 7 d. Teisingumo Teismo (trečioji kolegija) sprendimas byloje Europos Komisija prieš Portugalijos Respubliką

   (Byla C-154/09) (1)

   (Valstybės įsipareigojimų neįvykdymas - Direktyva 2002/22/EB - Elektroniniai ryšiai - Tinklai ir paslaugos - 3 straipsnio 2 dalis ir 8 straipsnio 2 dalis - Įmonių, atsakingų už universaliosios paslaugos teikimą, paskyrimas - Netinkamas perkėlimas)
   2010/C 328/07
   Proceso kalba: portugalų

      Šalys

      Ieškovė: Europos Komisija, atstovaujama P. Guerra e Andrade ir A. Nijenhuis

      Atsakovė: Portugalijos Respublika, atstovaujama L. Inez Fernandes ir advogado L. Morais,

      Dalykas

   Valstybės įsipareigojimų neįvykdymas — 2002 m. kovo 7 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 2002/22/EB dėl universaliųjų paslaugų ir paslaugų gavėjų teisių, susijusių su elektroninių ryšių tinklais ir paslaugomis (Universaliųjų paslaugų Direktyva) (OL L 108, p. 51; 2004 m. specialusis leidinys lietuvių k., 13 sk., 29 t., p. 367) 3 straipsnio 2 dalies ir 8 straipsnio 2 dalies pažeidimas — Įmonių, privalančių teikti universaliąją paslaugą, paskyrimas

      Rezoliucinė dalis

               1.

               Tinkamai neperkėlusi į nacionalinę teisę Bendrijos teisės normų, reglamentuojančių universaliųjų paslaugų teikėjo ar teikėjų paskyrimą ir bet kokiu atveju praktiškai neužtikrinusi, kad šios normos būtų taikomos, Portugalijos Respublika neįvykdė įsipareigojimų pagal 2002 m. kovo 7 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 2002/22/EB dėl universaliųjų paslaugų ir paslaugų gavėjų teisių, susijusių su elektroninių ryšių tinklais ir paslaugomis (Universaliųjų paslaugų Direktyva) 3 straipsnio 2 dalį ir 8 straipsnio 2 dalį.

               2.

               Priteisti iš Portugalijos Respublikos bylinėjimosi išlaidas.

      (1)  OL C 153, 2009 7 4.


title: Byla C-258/06  2006 m. birželio 12 d.  pareikštas ieškinys byloje  Europos Bendrijų Komisija prieš Ispanijos Karalystę

text:
               29.7.2006

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 178/28

         2006 m. birželio 12 d. pareikštas ieškinys byloje Europos Bendrijų Komisija prieš Ispanijos Karalystę

   (Byla C-258/06)
   (2006/C 178/45)
   Proceso kalba: ispanų
   Šalys

      Ieškovė: Europos Bendrijų Komisija, atstovaujama R. Vidal Puig ir N. Yerrell

      Atsakovė: Ispanijos Karalystė
   Ieškovės reikalavimai

               —

               Pripažinti, kad nepriėmusi 2002 m. gruodžio 9 d. Europos Parlamento ir Tarybos Direktyvą 2002/92/EB dėl draudimo tarpininkavimo (1) įgyvendinančių įstatymų ir kitų teisės aktų ir bet kuriuo atveju nepateikusi jų Komisijai, Ispanijos Karalystė neįvykdė įsipareigojimų pagal šią direktyvą.

               —

               Priteisti iš Ispanijos Karalystės bylinėjimosi išlaidas.

         Ieškinio pagrindai ir pagrindiniai argumentai
   Direktyvos 2002/92/EB perkėlimo į vidaus teisinę sistemą terminas pasibaigė 2005 m. sausio 15 dieną.

      (1)  OL 2003 L 9, p. 3.


title: Byla C-7/08 2008 m. sausio 9 d. Hoge Raad der Nederlanden pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje Har Vaessen Douane Service BV prieš Staatssecretaris van Financiën

text:
               12.4.2008

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 92/11

         2008 m. sausio 9 d.Hoge Raad der Nederlanden pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje Har Vaessen Douane Service BV prieš Staatssecretaris van Financiën

   (Byla C-7/08)
   (2008/C 92/18)
   Proceso kalba: olandų
   Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas
   Hoge Raad der Nederlanden
   Šalys pagrindinėje byloje
   Ieškovė: Har Vaessen Douane Service BV
   Atsakovė: Staatssecretaris van Financiën
   Prejudiciniai klausimai

               1.

               Ar 1983 m. kovo 28 d. Reglamento (EEB) Nr. 918/83 (1), iš dalies pakeisto 1991 m. lapkričio 7 d. (2) Reglamentu (EEB) Nr. 3357/91, 27 straipsnis turi būti aiškinamas taip, kad šiame straipsnyje numatytu atleidimu nuo muitų gali būti remiamasi prekių siuntų atveju, kai, individualiai paėmus, prekės yra mažavertės, tačiau jos pristatomos kaip rinktinė siunta, kurios bendra vertė yra didesnė nei nustatyta 27 straipsnyje?

               2.

               Ar iš minėto reglamento 27 straipsnis išplaukia, kad sąvoka „išsiųstos tiesiai iš trečiosios šalies gavėjui Bendrijoje“ apima ir atvejį, kai nors prieš pristatant gavėjui prekės yra trečiojoje šalyje, tačiau gavėjo sutarties partneris yra įsisteigęs Bendrijoje?

      (1)  1983 m. kovo 28 d. Tarybos reglamentas (EEB) Nr. 918/83, nustatantis Bendrijos atleidimo nuo muitų sistemą (OL L 105, p. 1).

      (2)  OL L 318, 1991, p. 3.


title: Byla C-321/03 2007 m. sausio 25 d. Teisingumo Teismo (trečioji kolegija) sprendimas ( High Court of Justice (Chancery Division) (Jungtinė Karalystė)) prašymas priimti prejudicinį sprendimą Dyson Ltd prieš Registrar of Trade Marks (Prekių ženklai — Teisės aktų derinimas — Direktyva 89/104/EEB — 2 straipsnis — Žymens, galinčio sudaryti prekių ženklą, sąvoka — Permatomas dulkių surinkimo rezervuaras arba indas, kuris yra dulkių siurblio išorinio paviršiaus dalis)

text:
               10.3.2007

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 56/2

         2007 m. sausio 25 d. Teisingumo Teismo (trečioji kolegija) sprendimas (High Court of Justice (Chancery Division) (Jungtinė Karalystė)) prašymas priimti prejudicinį sprendimą Dyson Ltd prieš Registrar of Trade Marks

   (Byla C-321/03) (1)

   (Prekių ženklai - Teisės aktų derinimas - Direktyva 89/104/EEB - 2 straipsnis - Žymens, galinčio sudaryti prekių ženklą, sąvoka - Permatomas dulkių surinkimo rezervuaras arba indas, kuris yra dulkių siurblio išorinio paviršiaus dalis)
   (2007/C 56/02)
   Proceso kalba: anglų
   Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas
   High Court of Justice (Chancery Division)
   Šalys pagrindinėje byloje
   Ieškovė: Dyson Ltd
   Atsakovė: Registrar of Trade Marks
   Dalykas
   Prašymas priimti prejudicinį sprendimą — High Court of Justice (Chancery Division) — 1988 m. gruodžio 21 d. Pirmosios Tarybos direktyvos 89/104/EEB valstybių narių įstatymams, susijusiems su prekių ženklais, suderinti (OL L 40, p. 1) 3 straipsnio 3 dalies išaiškinimas — Prekių ženklas, kurį sudaro funkcinė charakteristika (permatomas plastikinis cilindras), kuri yra dulkių siurblio dalis
   Rezoliucinė dalis
   1988 m. gruodžio 21 d. Pirmosios Tarybos direktyvos 89/104/EEB valstybių narių įstatymams, susijusiems su prekių ženklais, suderinti 2 straipsnis turi būti aiškinamas taip, jog paraiškos įregistruoti prekių ženklus, kaip antai pateikta pagrindinėje byloje, kuri susijusi su visomis įsivaizduojamomis permatomo dulkių surinkimo rezervuaro arba indo, kuris yra dulkių siurblio išorinio paviršiaus dalis, formomis, dalykas nėra „žymuo“ šios nuostatos prasme ir dėl to jis negali būti prekių ženklas šios nuostatos prasme.

      (1)  OL C 239, 2003 10 4.


title: Byla T-271/15 P: 2017 m. vasario 9 d. Bendrojo Teismo sprendimas byloje LD/EUIPO (Apeliacinis skundas — Viešoji tarnyba — Pareigūnai — Vertinimo ataskaita — 2011-2012 m. vertinimo procedūra — Faktinių aplinkybių iškraipymas — Teisės klaida — Piktnaudžiavimas pasitikėjimu — Teisėti lūkesčiai)

text:
               27.3.2017

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 95/8

         2017 m. vasario 9 d. Bendrojo Teismo sprendimas byloje LD/EUIPO

   (Byla T-271/15 P) (1)

   ((Apeliacinis skundas - Viešoji tarnyba - Pareigūnai - Vertinimo ataskaita - 2011-2012 m. vertinimo procedūra - Faktinių aplinkybių iškraipymas - Teisės klaida - Piktnaudžiavimas pasitikėjimu - Teisėti lūkesčiai))
   (2017/C 095/15)
   Proceso kalba: anglų

      Šalys

      Apeliantas: LD, atstovaujamas advokato H. Tettenborn

      Kita proceso šalis: Europos Sąjungos intelektinės nuosavybės tarnyba (EUIPO), atstovaujama A. Lukošiūtės

      Dalykas

   Apeliacinis skundas dėl Europos Sąjungos tarnautojų teismo sprendimo [konfidenciali informacija]
       (2) panaikinimo.

      Rezoliucinė dalis

               1.

               Atmesti apeliacinį skundą.

               2.

               LD padengia savo ir Europos Sąjungos intelektinės nuosavybės tarnybos (EUIPO) šioje instancijoje patirtas bylinėjimosi išlaidas.

      (1)  OL C 262, 2015 8 10.

      (2)  Konfidencialūs duomenys neskelbiami.


title: Byla T-250/10: 2013 m. rugsėjo 16 d. Bendrojo Teismo sprendimas byloje Knut IP Management prieš VRDT — Zoologischer Garten Berlin (KNUT — DER EISBÄR) (Bendrijos prekių ženklas — Protesto procedūra — Žodinio Bendrijos prekių ženklo KNUT-DER EISBÄR paraiška — Ankstesnis žodinis nacionalinis prekių ženklas KNUD — Santykinis atmetimo pagrindas — Galimybė supainioti — Reglamento (EB) Nr. 40/94 8 straipsnio 1 dalies b punktas (dabar — Reglamento Nr. 207/2009 8 straipsnio 1 dalies b punktas)

text:
               16.11.2013

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 336/17

         2013 m. rugsėjo 16 d. Bendrojo Teismo sprendimas byloje Knut IP Management prieš VRDT — Zoologischer Garten Berlin (KNUT — DER EISBÄR)

   (Byla T-250/10) (1)

   (Bendrijos prekių ženklas - Protesto procedūra - Žodinio Bendrijos prekių ženklo KNUT-DER EISBÄR paraiška - Ankstesnis žodinis nacionalinis prekių ženklas KNUD - Santykinis atmetimo pagrindas - Galimybė supainioti - Reglamento (EB) Nr. 40/94 8 straipsnio 1 dalies b punktas (dabar - Reglamento Nr. 207/2009 8 straipsnio 1 dalies b punktas)
   2013/C 336/34
   Proceso kalba: vokiečių

      Šalys

      Ieškovė: Knut IP Management Ltd (Londonas, Jungtinė Karalystė), iš pradžių atstovaujama advokato C. Jaeckel, vėliau — advokato J. Steinberg

      Atsakovė: Vidaus rinkos derinimo tarnyba (prekių ženklams ir pramoniniam dizainui), atstovaujama G. Schneider

      Kita procedūros VRDT Apeliacinėje taryboje šalis, įstojusi į bylą Bendrajame Teisme: Zoologischer Garten Berlin AG (Berlynas, Vokietija), atstovaujama advokatų J. Schulz ir P. Vatankhah

      Dalykas

   Ieškinys dėl 2010 m. kovo 17 d. VRDT pirmosios apeliacinės tarybos sprendimo (byla R 650/2009-1), susijusio su protesto procedūra tarp Zoologischer Garten Berlin AG ir Knut IP Management Ltd.

      Rezoliucinė dalis

               1)

               Atmesti ieškinį.

               2)

               Priteisti iš Knut IP Managment Ltd bylinėjimosi išlaidas.

      (1)  OL C 209, 2010 7 31.


title: Byla T-462/04 HEG Limited ir Graphite India Limited 2004 m. lapkričio 30 d. pareikštas ieškinys Europos Sąjungos Tarybai

text:
               19.3.2005

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 69/17

         HEG Limited ir Graphite India Limited 2004 m. lapkričio 30 d. pareikštas ieškinys Europos Sąjungos Tarybai
   (Byla T-462/04)
   (2005/C 69/34)
   Proceso kalba: anglų
   2004 m. lapkričio 30 d. Europos Bendrijų Pirmosios instancijos teisme buvo pareikštas HEG Limited, isteigtos Nju Delyje (Indija) ir Graphite India Limited, įsteigtos Kalkutoje (Indija), atstovaujamų advokato Dr. K. Adamantopoulos ir solicitor J. Branton, ieškinys Europos Sąjungos Tarybai.
   Ieškovės Pirmosios instancijos teismo prašo:

               —

               remiantis EB sutarties 230 straipsniu pripažinti 2004 m. rugsėjo 13 d. Tarybos reglamentą (EB) Nr. 1628/2004, nustatantį galutinį kompensacinį muitą ir laikinojo muito, nustatyto tam tikrų Indijos kilmės grafito elektrodų sistemų importui, galutinį surinkimą (1) negaliojančiu;

               —

               remiantis EB sutarties 230 straipsniu pripažinti 2004 m. rugsėjo 13 d. Tarybos reglamentą (EB) Nr. 1629/2004, nustatantį galutinį antidempingo muitą ir laikinojo muito, nustatyto tam tikrų Indijos kilmės grafito elektrodų sistemų importui, galutinį surinkimą (2) negaliojančiu;

               —

               priteisti iš atsakovės bylinėjimosi išlaidas.

         Teisiniai pagrindai ir pagrindiniai argumentai
   Bendrijos grafito elektrodų gamintojams pateikus skundus, Komisija lygiagrečiai inicijavo antisubsidinių veiksmų ir antidempingo tyrimus dėl atitinkamų Indijos prekių importui. Baigus šiuos tyrimus buvo priimti ginčijami reglamentai.
   Ieškovės yra dvi atitinkamas prekes gaminančios ir į Europos Sąjungą eksportuojančios Indijos bendrovės. Grįsdamos savo ieškinius jos pirmiausia nurodo, kad Komisijos tarnybos ir pati Taryba neištyrė kitų akivaizdžių žalos priežasčių, pavyzdžiui, importo dempingo iš kitų trečiųjų šalių, nors Indijos eksportuotojai pateikė svarius importo dempingo įrodymus. Remdamosi šiuo pagrindu ieškovės nurodo, kad buvo pažeista Reglamento 384/96 (3) 9 straipsnio 5 dalis ir Susitarimo dėl GATT VI straipsnio įgyvendinimo (Susitarimas dėl antidempingo) 9 straipsnio 2 dalis, nediskriminavimo principas, pagrindinių procedūrinių reikalavimai ir padaryta akivaizdi vertinimo klaida.
   Taip pat ieškovės teigia, kad abu reglamentai yra negaliojantys dėl atitinkamai Reglamente 2026/97 (4), Reglamente 384/96, Susitarime dėl antidempingo ir Susitarime dėl subsidijų ir galutinių kompensacinių priemonių numatytų esminių procedūrinių reikalavimų pažeidimo, nes antidempingo ir galutinės kompensacinės priemonės buvo nustatytos remiantis tuo pagrindu, kad Bendriją sudaro 25 valstybės narės, nors tyrimą inicijavo ir atliko 15 valstybių narių.
   Ieškovės taip pat teigia, kad Reglamentu 1628/2004 Indijos DEPB post eksporto sistemos atžvilgiu nustačius netinkamo dydžio galutinį kompensacinį muitą pažeidžiamas Reglamentas 2026/97, Susitarimas dėl subsidijų ir galutinių kompensacinių priemonių, daroma akivaizdi vertinimo klaida bei nesilaikoma pagrindinių procedūrinių reikalavimų.
   Ieškovės, teigdamos, kad dėl to, jog ginčijamose priemonėse pateikiamas materialinės žalos nustatymas remiantis nepatikimais duomenimis iškraipytais Bendrijos pramonės subjektų sudarytais konkurenciją pažeidžiančiais susitarimais dėl rinkų pasidalinimo ir kainų nustatymo, kuriuos pati Komisija nustatė sprendimu ir skyrė už juos sankcijas, buvo pažeisti, taip pat nurodo, kad buvo pažeisti atitinkamai Reglamentas 2026/97 ir Reglamentas 384/96, Susitarimas dėl antidempingo ir Susitarimas dėl subsidijų ir kompensavimo priemonių ir padaryta akivaizdi vertinimo klaida.
   Galiausiai ieškovės tvirtina, kad ginčijamos priemonės atitinkamai pažeidė Reglamento 384/96 3 straipsnio 2 dalį ir Reglamento 2026/97 8 straipsnio 7 dalį, nes nustatant galutinį žalos dydį nebuvo pašalintas kitų veiksnių poveikis, todėl dėl kitų veiksnių kilusi žala buvo priskirta importui iš Indijos.

      (1)  OL L 295, 2004 9 18, p. 4.

      (2)  OL L 295, 2004 9 18, p. 10.

      (3)  1995 m. gruodžio 22 d. Tarybos reglamentas (EB) Nr. 384/96 dėl apsaugos nuo importo dempingo kaina iš Europos bendrijos narėmis nesančių valstybių, OL L 56, 1996 3 6, p. 1.

      (4)  1997 m. spalio 6 d. Tarybos reglamentas (EB) Nr. 2026/97 dėl apsaugos nuo subsidijuoto importo iš Europos bendrijos narėmis nesančių valstybių, OL L 288, 1997 10 21, p. 1.


title: Byla T-78/10: 2010 m. vasario 19 d. pareikštas ieškinys byloje Lehning Entreprise prieš VRDT — Certmedica International (L112)

text:
               1.5.2010

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 113/55

         2010 m. vasario 19 d. pareikštas ieškinys byloje Lehning Entreprise prieš VRDT — Certmedica International (L112)

   (Byla T-78/10)
   2010/C 113/86
   Kalba, kuria surašytas ieškinys: prancūzų

      Šalys

      Ieškovė: Lehning Entreprise (Sainte-Barbe, Prancūzija), atstovaujama advokato P. Demoly

      Atsakovė: Vidaus rinkos derinimo tarnyba (prekių ženklams ir pramoniniam dizainui)

      Kita procedūros Apeliacinėje taryboje šalis: Certmedica International GmbH (Ašafenburgas, Vokietija)

      Ieškovės reikalavimai

               —

               Atsižvelgiant į nagrinėjamų žymenų ir prekių panašumą, yra galimybė supainioti prekių ženklus „L.114“ ir „L112“, dėl kurių kilo ginčas, visoms jų registracijos paraiškose nurodytoms 5 klasės prekėms. Todėl priimtas sprendimas bus panaikintas tiek, kiek juo ieškovės prašymas panaikinti buvo atmestas dėl prekių „higienos preparatai“ ir „dietiniai maistiniai preparatai iš vėžiagyvių (pvz., chitozanas)“ ir paliktas galioti dėl likusios dalies.

               —

               Pagaliau atsižvelgiant į bylos aplinkybes būtų itin neteisinga, jeigu ieškovė turėtų padengti kitas su bylinėjimusi susijusias išvadas, kurias ji turėjo patirti šiame akivaizdžiai nepagrįstame procese. Todėl ieškovė prašo priteisti iš bendrovės Certmedica International GmbH atlyginti jai išlaidas, kurias ji patyrė pradedant protesto procedūra.

      Ieškinio pagrindai ir pagrindiniai argumentai

      Įregistruotas Bendrijos prekių ženklas, dėl kurio pateiktas prašymas paskelbti jį negaliojančiu: žodinis prekių ženklas „L112“ 5 ir 29 klasių prekėms (Bendrijos prekių ženklas Nr. 2 349 728).

      Bendrijos prekių ženklo savininkė: Certmedica International GmbH.

      Šalis, prašanti paskelbti Bendrijos prekių ženklą negaliojančiu: ieškovė.

      Prekių ženklas, kuriuo remiasi šalis, prašanti paskelbti prekių ženklą negaliojančiu: Prancūzijoje 5 klasės prekėms įregistruotas nacionalinis prekių ženklas „L.114“ (Nr. 1 312 700).

      Anuliavimo skyriaus sprendimas: iš dalies patenkinti prašymą paskelbti atitinkamą prekių ženklą negaliojančiu 5 klasės prekėms.

      Apeliacinės tarybos sprendimas: iš dalies patenkinti Certmedica International pateiktą apeliaciją.

      Ieškinio pagrindai: Reglamento (EB) Nr. 207/2009 dėl Bendrijos prekių ženklo 8, 52 ir 53 straipsnių pažeidimas, nes yra galimybė supainioti ginčijamus prekių ženklus, kiek tai susiję su prekėmis „higienos preparatai“ ir „dietiniai maistiniai preparatai iš vėžiagyvių (pvz., chitozanas)“.


title: Byla T-818/14: 2014 m. gruodžio 19 d. pareikštas ieškinys byloje BSCA/Komisija

text:
               23.2.2015

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 65/42

         2014 m. gruodžio 19 d. pareikštas ieškinys byloje BSCA/Komisija

   (Byla T-818/14)
   (2015/C 065/58)
   Proceso kalba: prancūzų

      Šalys

      Ieškovas: Brussels South Charleroi Airport (BSCA) (Šarlerua, Belgija), atstovaujamas advokato P. Frühling

      Atsakovė: Europos Komisija

      Reikalavimai

   Ieškovas Bendrojo Teismo prašo:

               —

               panaikinti ginčijamo sprendimo 3 straipsnį, nes Komisija nusprendė, kad Belgijos neteisėtai įgyvendintos priemonės, pažeidžiant Sutarties dėl Europos Sąjungos veikimo 108 straipsnio 3 dalį, BSCA naudai pagal 2002 m. balandžio 15 d. SOWAER ir BSCA subkoncesijos sutartį bei Valonijos regiono ir BSCA sutarties 2002 m. kovo 29 d. priedą Nr. 3 ir 2003 m. balandžio 3 d. Valonijos regiono sprendimą dėl investavimo nuo 2014 m. balandžio 4 d. yra su vidaus rinka nesuderinama valstybės pagalba pagal minėtos sutarties 107 straipsnio 1 dalį,

               —

               todėl panaikinti ginčijamo sprendimo 4, 5 ir 6 straipsnius,

               —

               priteisti iš Europos Komisijos visas bylinėjimosi išlaidas.

      Ieškinio pagrindai ir pagrindiniai argumentai

   Ieškiniu ieškovas prašo iš dalies panaikinti 2014 m. spalio 1 d. Komisijos sprendimą C(2014) 6849 final dėl Belgijos įgyvendintų priemonių Brussels South Charleroi Airport (BSCA) ir Ryanair naudai (valstybės pagalba SA.14093 (C76/2002)), kuriuo Komisija nusprendė, kad priemonės, įgyvendintos pagal i) 2002 m. balandžio 15 d.Société wallonne des aéroports (toliau – SOWAER) ir BSCA sudarytą viešojo turto subkoncesijos sutartį, ii) Valonijos regiono ir BSCA sutarties 2002 m. kovo 29 d. priedą Nr. 3 ir iii) 2003 m. balandžio 3 d. Valonijos regiono sprendimą dėl investavimo, yra su vidaus rinka nesuderinama valstybės pagalba. Todėl Komisija pareikalavo susigrąžinti šią pagalbą.
   Grįsdamas ieškinį ieškovas nurodo devynis pagrindus.

               1.

               Pirmasis ieškinio pagrindas, susijęs su teisės klaida ir akivaizdžia vertinimo klaida, kurias padarė Komisija nustatydama sprendimo suteikti Valonijos regiono finansavimą BSCA datą.

               2.

               Antrasis ieškinio pagrindas, susijęs su senaties termino Komisijos reikalavimams suėjimu, nes ginčijamų priemonių tyrimo procedūra pradėta praėjus daugiau negu dešimčiai metų po sprendimų taikyti šias priemones priėmimo.

               3.

               Trečiasis ieškinio pagrindas, susijęs su teisės ir fakto klaidomis, akivaizdžia vertinimo klaida ir pareigos motyvuoti pažeidimu, nes Komisija investicijas ir kapitalinio remonto darbus, susijusius su ILS sistema (Instrument Landing System; Tūpimo pagal prietaisus sistema) ir kilimo ir tūpimo takų ženklinimu, įvertino kaip ekonomiškus.

               4.

               Ketvirtasis ieškinio pagrindas, susijęs su fakto klaida bei akivaizdžia vertinimo klaida ir pareigos motyvuoti pažeidimu, nes Komisija nusprendė, kad neekonomiškai atliktų investicijų į naują oro uosto terminalą sąnaudų procentinė dalis yra tik 7 %.

               5.

               Penktasis ir šeštasis ieškinio pagrindai, susiję su teisės ir fakto klaidomis ir akivaizdžiomis vertinimo klaidomis, kurias padarė Komisija nustatydama ginčijamų priemonių grynąją dabartinę vertę.

               6.

               Septintasis ieškinio pagrindas, susijęs su pareigos motyvuoti pažeidimu ir teisės klaida, kuriuos padarė Komisija nustatydama nuo 2016 m. sausio 1 d. mokėtiną papildomą mokestį, o dėl to neįmanoma apskaičiuoti minėto mokesčio dydžio.

               7.

               Aštuntasis ieškinio pagrindas, susijęs su teisės ir fakto klaidomis, akivaizdžia vertinimo klaida ir pareigos motyvuoti pažeidimu, kuriuos padarė Komisija tirdama atitinkamą rinką ir tariamą konkurencijos iškraipymą tarp Šarlerua oro uosto ir Briuselio nacionalinio oro uosto.

               8.

               Devintasis ieškinio pagrindas, susijęs su teisėtų lūkesčių principo pažeidimu.


title: Byla C-539/13: 2015 m. vasario 12 d. Teisingumo Teismo (trečioji kolegija) sprendimas byloje ( Court of Appeal (Jungtinė Karalystė) prašymas priimti prejudicinį sprendimą) Merck Canada Inc., Merck Sharp & Dohme Ltd/Sigma Pharmaceuticals plc (Prašymas priimti prejudicinį sprendimą — 2003 m. Stojimo į Europos Sąjungą aktas — IV priedas — 2 skyrius — Specialus mechanizmas — Patentuoto farmacijos produkto importas — Išankstinio pranešimo pareiga)

text:
               13.4.2015

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 118/8

         2015 m. vasario 12 d. Teisingumo Teismo (trečioji kolegija) sprendimas byloje (Court of Appeal (Jungtinė Karalystė) prašymas priimti prejudicinį sprendimą) Merck Canada Inc., Merck Sharp & Dohme Ltd/Sigma Pharmaceuticals plc

   (Byla C-539/13) (1)

   ((Prašymas priimti prejudicinį sprendimą - 2003 m. Stojimo į Europos Sąjungą aktas - IV priedas - 2 skyrius - Specialus mechanizmas - Patentuoto farmacijos produkto importas - Išankstinio pranešimo pareiga))
   (2015/C 118/10)
   Proceso kalba: anglų

      Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas

      Court of Appeal

      Šalys pagrindinėje byloje

      Ieškovės: Merck Canada Inc., Merck Sharp & Dohme Ltd

      Atsakovė: Sigma Pharmaceuticals plc

      Rezoliucinė dalis

               1.

               Akto dėl Čekijos Respublikos, Estijos Respublikos, Kipro Respublikos, Latvijos Respublikos, Lietuvos Respublikos, Vengrijos Respublikos, Maltos Respublikos, Lenkijos Respublikos, Slovėnijos Respublikos ir Slovakijos Respublikos stojimo sąlygų ir sutarčių, kuriomis yra grindžiama Europos Sąjunga, pritaikomųjų pataisų IV priedo 2 skyriuje numatyto specialaus mechanizmo antra pastraipa turi būti aiškinama taip, jog pagal ją nereikalaujama, kad patento ar papildomos apsaugos liudijimo savininkas arba jo teisių perėmėjas praneštų apie savo ketinimą prieštarauti importo projektui prieš remdamasis savo teisėmis pagal šio mechanizmo pirmą pastraipą. Tačiau jeigu šis savininkas ar jo teisių perėmėjas nepareiškia tokio ketinimo per šio mechanizmo antroje pastraipoje numatytą vieno mėnesio terminą, farmacijos produktą ketinantis importuoti asmuo gali teisėtai prašyti kompetentingų valdžios institucijų leidimo importuoti šį produktą ir, jei reikia, jį importuoti ir prekiauti. Taigi pagal minėtą specialų mechanizmą iš minėto savininko ar jo teisių perėmėjo atimama galimybė remtis savo teisėmis pagal šio mechanizmo pirmą pastraipą farmacijos produkto importo ir pardavimo, įvykdyto anksčiau, nei buvo pareikštas šis ketinimas, atveju.

               2.

               Minėto specialaus mechanizmo antra pastraipa turi būti aiškinama taip, kad pranešimą reikia adresuoti patento ar papildomos apsaugos liudijimo savininkui arba jo teisių perėmėjui, nes ši sąvoka nurodo bet kurį asmenį, teisėtai turintį patento ar papildomo apsaugos liudijimo savininkui suteiktas teises.

               3.

               Šio specialaus mechanizmo antra pastraipa turi būti aiškinama taip, kad pagal ją nereikalaujama, kad asmuo, ketinantis importuoti atitinkamą farmacijos produktą arba juo prekiauti, pats pateiktų pranešimą, jei iš šio pranešimo galima aiškiai identifikuoti tą asmenį.

      (1)  OL C 9, 2014 1 11.


title: Byla C-338/09: 2009 m. rugpjūčio 24 d. Unabhängiger Verwaltungssenat Wien (Austrija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje Yellow Cab Verkehrsbetriebs GmbH

text:
               21.11.2009

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 282/24

         2009 m. rugpjūčio 24 d.Unabhängiger Verwaltungssenat Wien (Austrija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje Yellow Cab Verkehrsbetriebs GmbH

   (Byla C-338/09)
   2009/C 282/42
   Proceso kalba: vokiečių

      Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas

      Unabhängiger Verwaltungssenat Wien

      Šalys pagrindinėje byloje

      Pareiškėja: Yellow Cab Verkehrsbetriebs GmbH

      Kita šalis: Magistrat der Stadt Wien

      Prejudiciniai klausimai

               1.

               Ar su įsisteigimo ir paslaugų teikimo laisve EB 49 ir paskesnių straipsnių prasme bei su ES konkurencijos teise EB 81 ir paskesnių straipsnių prasme suderinama tai, kad nacionalinės teisės nuostatoje dėl leidimo eksploatuoti keleivinį maršrutą skiriant viešojo transporto priemonę, kurį atitinkamu maršrutu pagal tvarkaraštį aptarnautų nustatytas stoteles, kaip privaloma leidimo suteikimo sąlyga nurodomas reikalavimas:

                           a)

                           kad leidimo prašanti ES įmonė jau prieš maršruto eksploatavimo pradžią ir bet kuriuo atveju koncesijos suteikimo momentu turėtų leidimą suteikiančios institucijos valstybėje savo buveinę ar nuolatinį padalinį;

                           b)

                           kad leidimo prašanti ES įmonė vėliausiai nuo maršruto eksploatavimo pradžios momento turėtų leidimą suteikiančios institucijos valstybėje savo buveinę ar nuolatinį padalinį?

               2.

               Ar su įsisteigimo ir paslaugų teikimo laisve EB 49 ir paskesnių straipsnių prasme bei su ES konkurencijos teise EB 81 ir paskesnių straipsnių prasme suderinama tai, kad nacionalinės teisės nuostatoje dėl leidimo eksploatuoti keleivinį maršrutą skiriant viešojo transporto priemonę, kurį atitinkamu maršrutu pagal tvarkaraštį aptarnautų nustatytas stoteles, nurodoma, kad leidimą atsisakoma išduoti, jei leidus eksploatuoti prašomą keleivinį maršrutą konkuruojančios įmonės, eksploatuojančios iš dalies ar visiškai identišką maršrutą, pajamos iš tokio eksploatavimo sumažėtų tiek, kad tolesnis šio maršruto eksploatavimas konkuruojančiai įmonei taptų nerentabilus rinkos ekonomikos požiūriu?


title: Byla C-79/06 2007 m. vasario 7 d. Teisingumo Teismo trečiosios kolegijos pirmininko nutartis Europos Bendrijų Komisija prieš Prancūzijos Respubliką

text:
               14.4.2007

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 82/27

         2007 m. vasario 7 d. Teisingumo Teismo trečiosios kolegijos pirmininko nutartis Europos Bendrijų Komisija prieš Prancūzijos Respubliką

   (Byla C-79/06) (1)

   (2007/C 82/52)

      Proceso kalba: prancūzų

   Trečiosios kolegijos pirmininkas nutartimi nurodė išbraukti bylą iš registro.

      (1)  OL C 86, 2006 4 8.


title: Bylos C-147/05 išbraukimas iš registro

text:
               11.2.2006

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 36/27

         Bylos C-147/05 (1) išbraukimas iš registro
   (2006/C 36/56)

      (Proceso kalba: olandų)

   Europos Bendrijų Teisingumo Teismo pirmininkas 2005 m. lapkričio 14 d. nutartimi nurodė išbraukti iš registro bylą C-147/05 Europos Bendrijų Komisija prieš Nyderlandų Karalystę.

      (1)  OL C 143, 2005 6 11.


title: Byla T-348/14: 2014 m. gegužės 14 d. pareikštas ieškinys byloje Yanukovych/Taryba

text:
               4.8.2014

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 253/40

         2014 m. gegužės 14 d. pareikštas ieškinys byloje Yanukovych/Taryba

   (Byla T-348/14)
   2014/C 253/54
   Proceso kalba: anglų

      Šalys

      Ieškovas: Oleksandr Viktorovych Yanukovych (Doneckas, Ukraina), atstovaujamas QC T. Beazley

      Atsakovė: Europos Sąjungos Taryba

      Reikalavimai

   Ieškovas Bendrojo Teismo prašo:

               —

               Panaikinti 2014 m. kovo 5 d. Tarybos sprendimą 2014/119/BUSP dėl ribojamųjų priemonių, taikytinų tam tikriems asmenims, subjektams ir įstaigoms atsižvelgiant į padėtį Ukrainoje (OL L 66, p. 26), iš dalies pakeistą 2014 m. balandžio 14 d. Tarybos sprendimu 2014/216/BUSP (OL L 111, p. 91), ir 2014 m. kovo 5 d. Tarybos reglamentą (ES) Nr. 208/2014 (OL L 66, p. 1) dėl ribojamųjų priemonių, taikytinų tam tikriems asmenims, subjektams ir įstaigoms atsižvelgiant į padėtį Ukrainoje, iš dalies pakeistą 2014 m. balandžio 14 d. Tarybos reglamentu (ES) 381/2014 (OL L 111, p. 33), tiek, kiek jie taikomi ieškovui ir

               —

               priteisti iš atsakovės bylinėjimosi išlaidas.

      Ieškinio pagrindai ir pagrindiniai argumentai

   Grįsdamas ieškinį ieškovas remiasi septyniais pagrindais.

               1.

               Pirmasis pagrindas susijęs su tuo, kad Europos Sąjungos Tarybos (toliau – Taryba) priimti sprendimas ir reglamentas teisiniu požiūriu nebuvo tinkamai pagrįsti. Šiam pagrindui paremti pateikti tokie argumentai: a) sprendimas neatitinka sąlygų, dėl kurių Taryba galėtų remtis ESS 29 straipsniu, t. y., be kita ko, kad i) Taryba aiškiai nurodė tikslus (stiprinti Ukrainoje teisinę valstybę ir žmogaus teisių laikymąsi), kurių ji negalėjo nurodyti, nes vėliau suformulavo pagrindus (susijusius su Ukrainos valstybinių lėšų pasisavinimu ir jų neteisėtu pervedimu už Ukrainos ribų, ką ieškovas ginčija), kurie nesuderinami arba neatitinka patvirtintų arba visų susijusių ESS 21 straipsnio tikslų. ii) Sprendimas ir reglamentas prieštarauja kitiems atitinkamiems tikslams, apibrėžtiems 21 straipsnyje, nes jais „nestiprinama ir nepalaikoma demokratija <...> [bei] tarptautinės teisės principai“, kadangi klaidingai tvirtinama, jog ieškovas, kuris yra teisėtas demokratiniu būdu išrinktas Ukrainos prezidentas, Prezidentas Yanukovich, yra „buvęs prezidentas“, taip pažeidžiant Ukrainos teisę ir tarptautinę teisę, ir palaikomas „prezidentas ir vyriausybė par intérim“, kurie nebuvo išrinkti teisėtai ir demokratiškai, ir kurie šią valdžią įgijo neteisėtai, pažeisdami teisinės valstybės, demokratijos ir tarptautinės teisės principus. b) Sąlygos remtis SESV 215 straipsniu nebuvo įvykdytos, nes nebuvo jokio galiojančio sprendimo pagal ESS V antraštinės dalies 2 skyrių. c) Nėra pakankamo ryšio, kad būtų galima remtis SESV 215 straipsniu ieškovo atžvilgiu.

               2.

               Antrasis pagrindas susijęs su tuo, kad Taryba viršijo įgaliojimus. Realus Tarybos tikslas, siekiant įgyvendinti sprendimą (ir reglamentą) iš esmės buvo bandymas įtvirtinti Ukrainoje vadinamąją „pereinamąją tvarką“, kad būtų sukurti kuo glaudesni Ukrainos santykiai su Europos Sąjunga (tokiems glaudiems santykiams nepritarė demokratiškai išrinktas prezidentas ir vyriausybė), o ne įgyvendinti sprendime ir reglamente nurodytus tikslus.

               3.

               Trečiasis pagrindas susijęs su tuo, kad Taryba nemotyvavo ginčijamų sprendimo ir reglamento. Motyvai, dėl kurių ieškovas buvo nurodytas sprendime ir reglamente, yra (klaidingi) formalūs, netinkami ir nekonkretūs.

               4.

               Ketvirtasis pagrindas susijęs su tuo, jog ieškovas neatitiko kriterijų, kad atitinkamu laikotarpiu jį būtų galima nurodyti sprendime ir reglamente. Be to, Taryba nepateikė reikiamos informacijos, tačiau tuo metu, kai ieškovas buvo nurodytas a) jokia teisminė institucija ar kitoks kompetentingas organas jo nebuvo pripažinęs atsakingu už valstybės lėšų pasisavinimą ar neteisėtą jų pervedimą ir b) tuo metu, kai ieškovas buvo nurodytas, Ukrainoje nebuvo pradėtas tyrimas dėl jo dalyvavimo padarant nusikaltimus, susijusius su Ukrainos valstybės lėšų pasisavinimu ir neteisėtu jų pervedimu už Ukrainos ribų.

               5.

               Penktasis pagrindas susijęs su tuo, kad Taryba padarė aiškią vertinimo klaidą nurodydama ieškovą ginčijamose priemonėse. Be to, Taryba bet kuriuo atveju neturėjo jokių „konkrečių“ įrodymų, kurie patvirtintų ieškovo atžvilgiu pateiktų tvirtinimų „materialinį tikslumą“; be to, ji klaidingai rėmėsi tvirtinimais apie neteisėtą „pareinamąją tvarką“, kuria buvo siekiama užimti valdžią ir ji buvo aiškiai suinteresuota pateikti tokius tvirtinimus netinkamais tikslais.

               6.

               Šeštasis pagrindas susiję su tuo, kad buvo pažeista ieškovo teisė į gynybą ir (arba), kad buvo atsisakyta suteikti jam veiksmingą teisminę apsaugą. Be to, Taryba nepateikė ieškovui jokių pagrįstų motyvų, įskaitant jam nepalankius įrodymus, tiksliai nenurodė ir nepaaiškino aplinkybių, galinčių pateisinti lėšų įšaldymą, ir ieškovas buvo priverstas pateikti šį ieškinį per labai trumpą laiką.

               7.

               Septintasis pagrindas susijęs su tuo, kad buvo pažeistos ieškovo teisės į nuosavybę pagal Europos Sąjungos pagrindinių teisių chartijos 17 straipsnio 1 dalį, nes ribojančios priemonės yra nepateisinamas ir neproporcingas šių teisių ribojimas.