title: 2006 m. spalio 10 d. Pirmosios instancijos teismo (antroji kolegija) sprendimas. # PTV Planung Transport Verkehr AG prieš Vidaus rinkos derinimo tarnybą (prekių ženklams ir pramoniniam dizainui) (VRDT). # Bendrijos prekių ženklas - Žodinio Bendrijos prekių ženklo map&guide paraiška - Absoliutūs atmetimo pagrindai - Apibūdinamasis pobūdis - Skiriamojo požymio nebuvimas - Reglamento (EB) Nr. 40/94 7 straipsnio 1 dalies b ir c punktai. # Byla T-302/03.

text:
      Byla T‑302/03
      PTV Planung Transport Verkehr AG
      prieš
      Vidaus rinkos derinimo tarnybą (prekių ženklams ir pramoniniam dizainui) (VRDT)
      „Bendrijos prekių ženklas – Žodinio Bendrijos prekių ženklo map&guide paraiška – Absoliutūs atmetimo pagrindai – Apibūdinamasis pobūdis – Skiriamojo požymio nebuvimas – Reglamento (EB) Nr. 40/94 7 straipsnio 1 dalies b ir c punktai“
      Sprendimo santrauka
      1.      Bendrijos prekių ženklas – Bendrijos prekių ženklo sąvoka ir įgijimas – Absoliutūs atmetimo pagrindai – Atskiras skirtingų
            atmetimo pagrindų nagrinėjimas
      (Tarybos reglamento Nr. 40/94 7 straipsnio 1 dalis)
      2.      Bendrijos prekių ženklas – Bendrijos prekių ženklo sąvoka ir įgijimas – Absoliutūs atmetimo pagrindai – Skiriamųjų požymių
            neturintys prekių ženklai
      (Tarybos reglamento Nr. 40/94 7 straipsnio 1 dalies b punktas)
      1.      Kiekvienas iš Reglamento Nr. 40/94 dėl Bendrijos prekių ženklo 7 straipsnio 1 dalyje išvardytų atsisakymo įregistruoti pagrindų
         yra nepriklausomas nuo kitų ir privalo būti nagrinėjamas atskirai. Be to, minėti atmetimo pagrindai turi būti aiškinami atsižvelgiant
         į bendrąjį interesą, kuriuo kiekvienas iš jų grindžiamas. Bendrasis interesas, į kurį atsižvelgiama nagrinėjant kiekvieną
         atmetimo pagrindą, gali ar net privalo atspindėti skirtingus argumentus pagal konkretų nagrinėjamą atmetimo pagrindą. Tačiau
         minėtos nuostatos b–d punktuose nurodytų pagrindų atitinkamos taikymo sritys akivaizdžiai sutampa. Konkrečiai kalbant, žodinis
         prekių ženklas, kuris apibūdina prekių ir paslaugų savybes Reglamento Nr. 40/94 7 straipsnio 1 dalies c punkto prasme, dėl
         šios aplinkybės neišvengiamai neturi skiriamųjų požymių tų pačių prekių ar paslaugų atžvilgiu šio reglamento 7 straipsnio
         1 dalies b punkto prasme.

      (žr. 33–34 punktus)
      2.      Žodinis žymuo map&guide, kurį prašoma įregistruoti „kompiuterinei programinei įrangai“ ir „programavimui kompiuteriams“, priklausantiems Nicos sutarties
         9 ir 42 klasėms, atitinkamų prekių atžvilgiu neturi skiriamųjų požymių Reglamento Nr. 40/94 dėl Bendrijos prekių ženklo 7 straipsnio
         1 dalies b punkto prasme, nes anglų kalba kalbančiai plačiajai visuomenei priklausančio paprasto vartotojo požiūriu žymuo
         gali apibūdinti paraiškoje įregistruoti nurodytas prekes ir paslaugas. Iš tiesų Bendrijos teritorijoje, kurioje kalbama anglų
         kalba, šis žymuo gali būti naudojamas žymėti tą kompiuterinę programinę įrangą ir tas programavimo kompiuteriams paslaugas,
         kurios skirtos (miesto) planams ir (kelionių) vadovams. Iš to matyti, kad semantinis žymens map&guide turinys leidžia atitinkamos visuomenės daliai iš karto nesvarstant nustatyti tiesioginį ir konkretų ryšį su kompiuterine
         programine įranga ir programavimo kompiuteriams paslaugomis, atliekančiomis (miesto) plano ir (kelionių) vadovo funkciją.

      (žr. 47, 51 punktus)
PIRMOSIOS INSTANCIJOS TEISMO (antroji kolegija)
      SPRENDIMAS
      2006 m. spalio 10 d.(*)

      „Bendrijos prekių ženklas – Žodinio Bendrijos prekių ženklo map&guide paraiška – Absoliutūs atmetimo pagrindai – Apibūdinamasis pobūdis – Skiriamojo požymio nebuvimas – Reglamento (EB) Nr. 40/94 7 straipsnio 1 dalies b ir c punktai“
      Byloje T‑302/03
      PTV Planung Transport Verkehr AG, įsteigta Karlsrūhėje (Vokietija), atstovaujama advokato F. Nielsen,

      ieškovė
      prieš
      Vidaus rinkos derinimo tarnybą (prekių ženklams ir pramoniniam dizainui), atstovaujamą B. Müller ir G. Schneider,

      atsakovę,
      dėl ieškinio, pareikšto dėl 2003 m. liepos 1 d. Vidaus rinkos derinimo tarnybos (prekių ženklams ir pramoniniam dizainui)
         antrosios apeliacinės tarybos sprendimo (byla R 1046/2001‑2), susijusio su paraiška įregistruoti žodinį prekių ženklą map&guide kaip Bendrijos prekių ženklą,

      EUROPOS BENDRIJŲ PIRMOSIOS INSTANCIJOS TEISMAS (antroji kolegija),
      kurį sudaro pirmininkas J. Pirrung, teisėjai A. W. H. Meij ir I. Pelikánová,
      posėdžio sekretorius I. Natsinas, administratorius,
      susipažinęs su 2003 m. rugsėjo 4 d. Pirmosios instancijos teismo kanceliarijai pateiktu ieškiniu,
      susipažinęs su 2003 m. lapkričio 26 d. Pirmosios instancijos kanceliarijai pateiktu atsakymu į ieškinį,
      įvykus 2005 m. gruodžio 7 d. posėdžiui,
      priima šį
      Sprendimą
       Ginčo aplinkybės
      1        2001 m. vasario 15 d. ieškovė, remdamasi iš dalies pakeistu 1993 m. gruodžio 20 d. Tarybos reglamentu (EB) Nr. 40/94 dėl Bendrijos
         prekių ženklo (OL L 11, 1994, p. 1), Vidaus rinkos derinimo tarnybai (prekių ženklams ir dizainams) (VRDT) pateikė Bendrijos
         prekių ženklo paraišką.

      2        Prašomas įregistruoti prekių ženklas yra žodinis žymuo map&guide.

      3        Prekės ir paslaugos, kurioms prašoma įregistruoti prekių ženklą, priklauso peržiūrėtos ir iš dalies pakeistos 1957 m. birželio
         15 d. Nicos sutarties dėl tarptautinės prekių ir paslaugų klasifikacijos ženklams įregistruoti 9, 41 ir 42 klasėms ir atitinka
         tokį apibūdinimą:

      –        „kompiuterinė programinė įranga“, priklausanti 9 klasei,
      –        „su programine įranga susijusių mokymų organizavimas“, priklausantis 41 klasei,
      –        „programavimas kompiuteriams“, priklausantis 42 klasei.
      4        Remdamasis Reglamento Nr. 40/94 38 straipsniu, 2001 m. spalio 19 d. Sprendimu ekspertas atmetė paraišką įregistruoti prekių
         ženklą kaip Bendrijos prekių ženklą „kompiuterinei programinei įrangai“ ir „programavimo kompiuteriams“ paslaugoms, motyvuodamas
         tuo, kad prašomas įregistruoti prekių ženklas apibūdina nagrinėjamas prekes ir paslaugas Reglamento Nr. 40/94 7 straipsnio
         1 dalies c punkto prasme bei neturi skiriamųjų požymių Reglamento Nr. 40/94 7 straipsnio 1 dalies b punkto prasme. Priešingai
         nei buvo nusprendęs iš pradžių, jis neatmetė paraiškos įregistruoti prekių ženklą „su programine įranga susijusių mokymų organizavimo“
         paslaugoms.

      5        Remdamasi Reglamento Nr. 40/94 57–62 straipsniais, 2001 m. gruodžio 19 d. ieškovė dėl eksperto sprendimo pateikė apeliaciją
         Tarnybai.

      6        2003 m. liepos 1 d. Sprendimu (toliau – ginčijamas sprendimas), apie kurį ieškovei pranešta 2003 m. liepos 4 d., antroji apeliacinė
         taryba apeliaciją atmetė dėl to, kad prašomas įregistruoti prekių ženklas neturi skiriamojo požymio Reglamento Nr. 40/94 7 straipsnio
         1 dalies b punkto prasme, nurodydama, kad nėra būtinybės nustatyti, ar yra Reglamento Nr. 40/94 7 straipsnio 1 dalies c punktu
         pagrįstas absoliutus atsisakymo registruoti pagrindas.

       Šalių reikalavimai
      7        Ieškovė Pirmosios instancijos teismo prašo:

      –        panaikinti ginčijamą sprendimą,
      –        priteisti iš Tarnybos bylinėjimosi išlaidas.
      8        Tarnyba Pirmosios instancijos teismo prašo:

      –        atmesti ieškinį,
      –        priteisti iš ieškovės bylinėjimosi išlaidas.
       Dėl teisės
       Šalių argumentai
      9        Ieškovė remiasi vieninteliu pagrindu, susijusiu su Reglamento Nr. 40/94 7 straipsnio 1 dalies b punkto pažeidimu.

      10      Pirmiausia, grįsdama savo reikalavimą ji teigia, kad iš Reglamento Nr. 40/94 7 straipsnio 1 dalies b punkto formuluotės, kuri
         numato „neturinčius jokio skiriamojo požymio prekių ženklus“, matyti, kad silpno skiriamojo požymio pakanka šioje nuostatoje
         numatytam absoliučiam atsisakymo registruoti pagrindui atmesti.

      11      Paskui ji nurodo, jog iš 2003 m. liepos 3 d. Pirmosios instancijos teismo sprendimo Best Buy Concepts prieš VRDT (BEST BUY) (T‑122/01, Rink. p. II‑2235, 21 punktas) aišku, kad prekių ženklas yra skiriamasis Reglamento Nr. 40/94 7 straipsnio 1 dalies
         b punkto prasme, jei jis gali būti iš karto suvokiamas kaip žymimų prekių ar paslaugų komercinės kilmės nuoroda, kurios paskirtis
         – leisti atitinkamai visuomenės daliai atskirti prekių ženklo savininko prekes ar paslaugas nuo kitos komercinės kilmės prekių
         ir paslaugų. Šioje byloje žymuo map&guide  atlieka šią funkciją, nes nurodo „kompiuterinės programinės įrangos“ ir „programavimo kompiuteriams“ paslaugų komercinę kilmę.

      12      Šiuo atžvilgiu ieškovė tvirtina, pirma, kad Tarnyba klaidingai nusprendė, jog žymuo map&guide tiesiogiai ir konkrečiai susijęs su „kompiuterine programine įranga“ ir „programavimo kompiuteriams“ paslaugomis.

      13      Jos manymu, Tarnyba nepakankamai atsižvelgė į tai, kad Bendrijos prekių ženklo paraiškoje nurodytos prekės ir paslaugos nėra
         miestų planai arba kelionių vadovai, bet „kompiuterinė programinė įranga“ ir „programavimo kompiuteriams“ paslaugos, kurios
         gali būti susijusios su bet kokiu klausimu. Todėl ryšys tarp pastarųjų ir žymens map&guide neišvengiamai yra bendras ir hipotetinis. Taigi, kitaip nei kaip knyga išleisto kelionių vadovo, kurį kiekvienas vadintų
         kelionių vadovu, atveju, nurodant „kompiuterinę programinę įrangą“ nebūtų naudojamas apibūdinimas „map&guide“. Juo labiau
         žymuo map&guide tiesiogiai nenurodo „programavimo kompiuteriams“ paslaugos. Taigi atitinkama visuomenė žymenį map&guide suvoks kaip vaizdingą pasakymą, nuorodantį komercinę kilmę. Nėra sąsajos tarp žymens map&guide ir atitinkamų prekių ir paslaugų. Žymens map&guide semantinio turinio ir „kompiuterinės programinės įrangos“ bei „programavimo kompiuteriams“ paslaugų sąsają galima aptikti
         nebent dedukciniu būdu. Todėl sąlyga nustatyti, kad žymuo map&guide negali būti saugomas, nes neturi skiriamojo požymio, nėra tenkinama.

      14      Ieškovė taip pat teigia, kad, pagal ginčijamame sprendime pasirinktą poziciją, nė vienas iš „konkretaus žodžio“ sudarytas
         prekių ženklas negali žymėti „kompiuterinės programinės įrangos“ arba „programavimo kompiuteriams“ paslaugų, nes visada yra
         galimybė nustatyti ryšį tarp semantinio šio žodžio turinio, pavyzdžiui, „liūtas“ arba „erelis“, ir atitinkamos prekės arba
         paslaugos objekto arba taikymo srities.

      15      Antra, ieškovė tvirtina, kad nagrinėjamas žymuo, vertinamas bendrai ir atsižvelgiant į reikalaujamas prekes ir paslaugas,
         turi būti laikomas skiriamuoju.

      16      Trečia, ieškovė teigia, kad žymuo map&guide neišvengiamai turi tam tikrą skiriamąjį požymį, nes ekspertas, iš pradžių pasiūlęs atmesti prekių ženklo paraišką „su programine
         įranga susijusių mokymų organizavimo“ paslaugai, vėliau pritarė nagrinėjamo žymens įregistravimui šiai paslaugai. Taigi, jei
         žymuo map&guide neturėtų jokio skiriamojo požymio, ekspertas nebūtų galėjęs pakeisti savo pirminio vertinimo.

      17      Ketvirta, ji teigia, kad net jei kiekvienas atvejis turi būti vertinamas autonomiškai ir kad vertinant, ar prekių ženklas
         gali būti saugomas, ankstesnės kitų prekių ženklų registracijos neturi reikšmės, Tarnyba vis dėlto turi stengtis teisę taikyti
         vienodai. Iš esmės iš to išplaukia, kad ginčijamo sprendimo visiškai negalima pateisinti, nes tam tikri prekių ženklai galėjo
         būti įregistruoti prekėms arba paslaugoms, su kuriomis juos sieja glaudesnis ryšys už esantį tarp, pirma, žymens map&guide bei, antra, „kompiuterinės programinės įrangos“ ir „programavimo kompiuteriams“ paslaugų. Kaip pavyzdį ieškovė nurodė prekių
         ženklo LEICHT (lengvas) įregistravimą įmontuotiems virtuviniams baldams, PRO CARE – kūno priežiūros ir kosmetinės priežiūros
         prekėms, POLY COLOR – plaukų priežiūros priemonėms, šampūnui ir plaukų dažams, GOLDEN CARE – draudimui ir finansiniams sandoriams,
         Safetytech – pramonėje naudojamiems pakavimo įrenginiams arba RAPID – grąžtams.

      18      Galiausiai ieškinyje ieškovė bendrai nurodė savo dokumentus, pateiktus per procedūrą Tarnyboje. Tačiau per posėdį ji pareiškė,
         kad atsisako remtis savo dokumentais, pateiktais per šią procedūrą Tarnyboje.

      19      Tarnyba nesutinka su ieškovės argumentais ir tvirtina, kad žymuo map&guide neturi skiriamojo požymio.

      20      Pirma, iš esmės ji teigia, kad prašomo įregistruoti prekių ženklo skiriamasis požymis Reglamento Nr. 40/94 7 straipsnio 1 dalies
         b punkto prasme pasireiškia konkrečiu šio prekių ženklo galėjimu identifikuoti paraiškoje nurodytas prekes ir paslaugas nurodant
         jų komercinę kilmę. Šiuo atžvilgiu iš Bendrijos teismų praktikos išplaukia, kad lemiamas dalykas, į kurį reikia atsižvelgti,
         yra numanomas paprasto, pakankamai informuoto ir protingai pastabaus bei nuovokaus vartotojo, priklausančio suinteresuotajai
         visuomenei, suvokimas (1999 m. birželio 22 d. Teisingumo Teismo sprendimo Lloyd Schuhfabrik Meyer, C‑342/97, Rink. p. I‑3819, 26 punktas).

      21      Šiuo atveju prašomo įregistruoti prekių ženklo skiriamasis požymis vertinamas atsižvelgiant į angliškai kalbančio vartotojo
         požiūrį. Iš tiesų žymuo map&guide sudarytas iš angliškų žodžių, ir iš Reglamento Nr. 40/94 7 straipsnio 2 dalies matyti, kad žymuo neregistruojamas kaip Bendrijos
         prekių ženklas, jei jis neturi skiriamojo požymio viena iš Bendrijos teritorijoje visuomenės vartojamų kalbų (2000 m. kovo
         30 d. Pirmosios instancijos teismo sprendimo Ford Motor prieš VRDT (OPTIONS), T‑91/99, Rink. p. II‑1925, 25 ir kt. punktai).

      22      Antra, Tarnyba tvirtina, kad, priešingai nei teigia ieškovė, tarp žymens map&guide ir prekių bei paslaugų, kurioms prašoma šį žymenį įregistruoti, yra tiesioginis ir konkretus ryšys, dėl kurio minėtas žymuo
         neturi jokio skiriamojo požymio atitinkamų prekių ir paslaugų atžvilgiu.

      23      Šiuo klausimu ji teigia, kad, kaip tai nurodė Apeliacinė taryba, abu žodžiai – „map“ ir „guide“, kurie reiškia atitinkamai
         planas arba miesto planas ir vadovas arba kelionių vadovas, – neturi skiriamojo požymio, nes jie nurodo tik patį prekės „kompiuterinė
         programinė įranga“ ir „programavimo kompiuteriams“ paslaugos objektą. Kaip pabrėžta ginčijamame sprendime, paprastas atitinkamos
         prekių ir paslaugų kategorijos vartotojas kompiuterines programas pirktų siekdamas naudotis jose esančiais duomenimis ir nesvarstydamas
         bei nesinaudodamas dedukciniu būdu suprastų, kad kompiuterinė programinė įranga arba su ja susijusi paslauga sukuria geografinius
         žemėlapius, miestų planus arba kelionės vadovus.

      24      Be to, kaip tai nurodyta ginčijamame sprendime, paprastas žodžių „map“ ir „guide“ derinys „map&guide“ yra tik skiriamojo požymio
         neturinčių žodžių junginys. Dviejų žodžių sujungimas tipografiniu ženklu „&“, reiškiančiu „ir“, gramatiniu požiūriu yra visiškai
         įprastas. Taigi žymens map&guide sudarymas neparodo pastebimo skirtumo kasdieninėje kalboje vartojamos terminijos atžvilgiu, kuris galėtų jam suteikti skiriamąjį
         požymį 2001 m. rugsėjo 20 d. Teisingumo Teismo sprendimo Procter & Gamble prieš VRDT (C‑383/99 P, Rink. p. I‑6251) prasme. Susidūręs su žymeniu map&guide kompiuterinės programinės įrangos ir programavimo kompiuteriams srityje, vartotojas nedelsdamas suvoktų jo reikšmę ir be
         intelektualinių pastangų nustatytų konkretų ir tiesioginį ryšį tarp minėto žymens ir prekių bei paslaugų, kurias jis, kaip
         yra manoma, žymi.

      25      Be to, ekspertas remdamasis pavyzdžiais taip pat nustatė atitinkamos visuomenės dalies požiūrį. Be to, jis nurodė, kad programinė
         įranga, pateikta kaip geografinis žemėlapis su vadovu, suteikiantis išspausdinto vadovo teikiamas galimybes viršijančias galimybes,
         kaip antai individualaus maršruto sudarymas, yra kasdien naudojama rinkoje, ypač CD‑ROM forma. Ieškovė šių faktinių teiginių
         neginčijo.

      26      Kalbėdama apie ieškovės argumentą, kad niekas programinės įrangos nenurodo žodžių junginiu „map&guide“, nors kaip knyga išleistas
         kelionių vadovas nurodomas žodžiais „kelionių vadovas“, Tarnyba iš esmės tvirtina, kad programinė įranga gali pakeisti knygą,
         jeigu Bendrijos regionuose, kuriuose kalbama anglų kalba, yra informacinių leidinių, kurie išleisti tiek kaip knygos, tiek
         kaip CD‑ROM. Ji priduria, kad susidūręs su užrašu „map&guide“ ant knygos vartotojas tiesiogiai galvoja apie kelionių vadovą kartu su geografiniais
         žemėlapiais arba miestų planais ir kad todėl žodžiai „kelionių vadovas“, „žemėlapis“, „vadovas“ arba „map&guide“ negali būti
         saugomi 16 klasei priklausantiems leidiniams. Todėl tas pats pasakytina apie atitinkamą programinę įrangą.

      27      Dėl ieškovės kritikos, kad jei būtų vadovaujamasi ginčijamame sprendime nurodyta nuomone, joks konkretus žodis, kaip antai
         „liūtas“ arba „erelis“, negalėtų apsaugoti programinės įrangos ir su ja susijusių paslaugų, Tarnyba iš esmės atsako, jog svarbiausias
         yra vartotojo požiūris ir kad šį požiūrį lemia konkreti atitinkamo sektoriaus praktika. Tačiau plačioji visuomenė, kuri šiuo
         atveju yra suinteresuotoji visuomenė, pastebės, kad geografiniai žemėlapiai arba miesto planai su vadovu parduodami kaip programinė
         įranga. Todėl, kaip šioje byloje pripažino Apeliacinė taryba, atsižvelgiant į praktiką rinkoje, paprastas vartotojas, susidūręs
         su užrašu „map&guide“ ant programinės įrangos pakuotės arba teikiant atitinkamą paslaugą, pagalvos apie elektroninį kelionių
         vadovą su miesto planu arba geografiniu žemėlapiu, išleistą kaip programinė įranga. Tačiau Tarnyba mano, kad, susidūrusi su
         žodžiu „liūtas“ arba „erelis“ (arba „apple“) pavadinta programine įranga, atitinkama visuomenė negalvos, kad tai yra programinės
         įrangos turinio nurodymas, bet šį pavadinimą suvoks kaip prekių ženklą.

      28      Tarnyba taip pat priduria, kad jei ieškovė nori parduoti prekių ženklu map&guide pažymėtą programinę įrangą, kurios objektas nėra geografiniai žemėlapiai ir vadovai, ji galėjo apriboti prekių ir paslaugų,
         kurioms ji prašo įregistruoti prekių ženklą, sąrašą pagal Reglamento Nr. 40/94 44 straipsnio 1 dalį. Šioje byloje paraiška
         įregistruoti prekių ženklą apima visą neišskaidytą prekių kategoriją „kompiuterinė programinė įranga“ ir visą neišskaidytą
         paslaugų kategoriją „programavimas kompiuteriams“. Šiomis aplinkybėmis reikia patvirtinti Apeliacinės tarybos vertinimą dėl
         šių neišskaidytų kategorijų (2001 m. birželio 7 d. Pirmosios instancijos teismo sprendimo DKV prieš VRDT (EuroHealth), T‑359/99, Rink. p. II‑1645, 33 punktas ir 2002 m. vasario 27 d. Sprendimo Ellos prieš VRDT (ELLOS), T‑219/00, Rink. p. II‑753, 36 punktas).

      29      Trečia, Tarnyba teigia, jog faktas, kad ekspertas pakeitė iš pradžių pateiktus prieštaravimus prašomo įregistruoti prekių
         ženklo atžvilgiu, tiek, kiek jie susiję su 41 klasei priklausančia „su programine įranga susijusių mokymų organizavimo“ paslauga,
         šioje byloje neturi reikšmės.

      30      Ketvirta, Tarnyba tvirtina, jog teiginys, kad anksčiau ji sutikdavo registruoti prekių ženklus, kuriuos su jų žymimomis prekėmis
         ir paslaugomis sieja daug glaudesnis ryšys už esantį tarp žymens map&guide ir ginčijamų prekių bei paslaugų, šioje byloje neturi reikšmės. Šiuo atžvilgiu ji tvirtina, jog Pirmosios instancijos teismui
         priėmus 2002 m. vasario 27 d. Sprendimą Streamserve prieš VRDT (STREAMSERVE) (T‑106/00, Rink. p. II‑723, 66–67 punktai), ieškovė gali tik tvirtinti, kad Tarnyba galėjo padaryti klaidą kitais atvejais
         registruodama panašius prekių ženklus.

      31      Iš to, kas nurodyta, aišku, kad žymuo map&guide negali būti „kompiuterinės programinės įrangos“ ir „programavimo kompiuteriams“ paslaugų kilmės nuoroda.

       Pirmosios instancijos teismo vertinimas
      32      Pagal Reglamento Nr. 40/94 7 straipsnio 1 dalį, vadovaujantis šios nuostatos b punktu, neregistruojami prekių ženklai, neturintys
         jokio skiriamojo požymio ir, vadovaujantis šios nuostatos c punktu, – prekių ženklai, sudaryti tiktai iš žymenų arba nuorodų,
         kurie prekyboje gali būti naudojami žymėti rūšiai, kokybei, kiekiui, paskirčiai, vertei, geografinei kilmei arba prekių pagaminimo
         ar paslaugų suteikimo laikui, ar kitoms prekių ar paslaugų savybėms.

      33      Kiekvienas iš Reglamento Nr. 40/94 7 straipsnio 1 dalyje išvardytų atsisakymo įregistruoti pagrindų yra nepriklausomas nuo
         kitų ir privalo būti nagrinėjamas atskirai. Be to, minėti atmetimo pagrindai turi būti aiškinami atsižvelgiant į bendrąjį
         interesą, kuriuo kiekvienas iš jų grindžiamas. Bendrasis interesas, į kurį atsižvelgiama nagrinėjant kiekvieną atmetimo pagrindą,
         gali ar net privalo atspindėti skirtingus argumentus pagal konkretų nagrinėjamą atmetimo pagrindą (2004 m. balandžio 29 d.
         Teisingumo Teismo sprendimo Henkel prieš VRDT, C‑456/01 P ir C‑457/01 P, Rink. p. I‑5089, 45 ir 46 punktai; 2004 m. rugsėjo 16 d. Teisingumo Teismo sprendimo SAT.1 prieš VRDT, C‑329/02 P, Rink. p. I‑8317, 25 punktas, ir 2005 m. rugsėjo 15 d. Sprendimo BioID prieš VRDT, C‑37/03 P, Rink. p. I‑7975, 59 punktas).

      34      Tačiau minėtos nuostatos b–d punktuose nurodytų pagrindų atitinkamos taikymo sritys akivaizdžiai sutampa (2004 m. vasario
         12 d. Teisingumo Teismo sprendimo Campina Melkunie, C‑265/00, Rink. p. I‑1699, 18 punktas ir sprendimo Koninklijke KPN Nederland, C‑363/99, Rink. p. I‑1619, 67 punktas). Konkrečiai kalbant, iš Bendrijos teismų praktikos matyti, kad žodinis prekių ženklas,
         kuris apibūdina prekių ir paslaugų savybes Reglamento Nr. 40/94 7 straipsnio 1 dalies c punkto prasme, dėl šios aplinkybės
         neišvengiamai neturi skiriamųjų požymių tų pačių prekių ir paslaugų atžvilgiu šio reglamento 7 straipsnio 1 dalies b punkto
         prasme (nurodyto sprendimo Campina Melkunie 19 punktas ir nurodyto sprendimo Koninklijke KPN Nederland 86 punktas).

      35      Nagrinėjamu atveju, kai ginčijamu sprendimu atsisakoma įregistruoti prašomą įregistruoti prekių ženklą dėl to, kad yra Reglamento
         Nr. 40/94 7 straipsnio 1 dalies b punkte numatytas absoliutus atmetimo pagrindas, reikia išnagrinėti, ar Tarnyba įrodė, jog
         šis prekių ženklas neturi skiriamojo požymio.

      36      Šiuo klausimu reikia priminti, kad bendrojo intereso, kuriuo grindžiamas Reglamento Nr. 40/94 7 straipsnio 1 dalies b punktas,
         sąvoka akivaizdžiai painiojama su svarbiausia prekių ženklo funkcija užtikrinti vartotojui arba galutiniam naudotojui prekių
         ženklu žymimos prekės ar paslaugos kilmės tapatybę, suteikiant jam galimybę nesuklydus atskirti šią prekę ar paslaugą nuo
         kitos kilmės prekių ir paslaugų (sprendimo SAT.1 prieš VRDT, nurodyto 33 punkte, 23 ir 27 punktai ir sprendimo BioID prieš VRDT, nurodyto 33 punkte, 60 punktas).

      37      Kalbant apie iš žodžių ir tipografinio ženklo sudarytą prekių ženklą, koks nagrinėjamas pagrindinėje byloje, iš dalies galima
         atskirai nagrinėti kiekvieno iš jo žodžių ar dalių skiriamąjį požymį, tačiau bet kuriuo atveju jis turi priklausyti nuo visumos,
         kuriai jis priklauso, nagrinėjimo. Iš tiesų vien tik aplinkybė, kad kiekviena iš šių dalių, nagrinėjama atskirai, neturi skiriamojo
         požymio, nepašalina galimybės, kad jų sudarytas derinys gali turėti skiriamąjį požymį (sprendimo Campina Melkunie, nurodyto 34 punkte, 40 ir 41 punktai; sprendimo Koninklijke KPN Nederland, nurodyto 34 punkte, 99 ir 100 punktai ir sprendimo SAT.1 prieš VRDT, nurodyto 33 punkte, 28 punktas).

      38      Iš ginčijamo sprendimo matyti, kad Apeliacinė taryba atmetė apeliaciją, remdamasi būtent tuo, kad „kompiuterinės programinės
         įrangos“ ir „programavimo kompiuteriams“ atžvilgiu žymenį map&guide vartotojas tikrai suvoks tik kaip su pačiomis prekėmis ir paslaugomis susijusią nuorodą, o ne kaip kilmės nuorodą, leidžiančią
         atskirti vienos įmonės prekes ir paslaugas nuo kitos įmonės prekių ir paslaugų.

      39      Iš to aišku, kad nors Apeliacinė taryba nurodė, jog nereikia nagrinėti su nagrinėjamo žymens apibūdinamuoju pobūdžiu susijusio
         absoliutaus atmetimo pagrindo, iš esmės ji nusprendė, kad žymuo map&guide nėra skiriamasis Reglamento Nr. 40/94 7 straipsnio 1 dalies b punkto prasme, motyvuodama tuo, jog atitinkama visuomenė jį
         suvoks kaip apibūdinantį nagrinėjamas prekes ir paslaugas.

      40      Taigi reikia patikrinti, ar Apeliacinės tarybos nustatytas ryšys tarp, pirma, prašomo įregistruoti žymens semantinio turinio
         ir, antra, nagrinėjamų prekių ir paslaugų yra pakankamai konkretus ir tiesioginis, kad įrodytų, jog šis žymuo, atitinkamos
         visuomenės požiūriu, leidžia nedelsiant identifikuoti šias prekes ir paslaugas ir kad todėl jis yra apibūdinamojo pobūdžio
         (šiuo klausimu žr. sprendimo EuroHealth, nurodyto 28 punkte, 35 ir 36 punktus).

      41      Šiuo atžvilgiu reikia priminti, kad pagal nusistovėjusią Bendrijos teismų praktiką žymens apibūdinamasis pobūdis turi būti
         vertinamas, pirma, prekių ar paslaugų, kurioms prašoma jį įregistruoti, atžvilgiu ir, antra, atitinkamos visuomenės dalies
         suvokimo atžvilgiu (sprendimo Procter & Gamble prieš VRDT, nurodyto 24 punkte, 39 punktas ir 2004 m. spalio 21 d. Teisingumo Teismo sprendimo VRDT prieš Erpo Möbelwerk, C‑64/02 P, Rink. p. I‑10031, 43 punktas).

      42      Ieškovė neginčija Apeliacinės tarybos vertinimo, pagal kurį, kalbant apie prekes ir paslaugas, kurioms prašoma įregistruoti
         prekių ženklą, atitinkamos visuomenės dalis yra plačiajai visuomenei priklausantis paprastas vartotojas. Be to, kaip nurodo
         Tarnyba, taikant Reglamento Nr. 40/94 7 straipsnio 2 dalį, kai nagrinėjamą žymenį sudaro anglų kalbos žodžiai, tikslinė visuomenė,
         į kurią atsižvelgiant reikia vertinti absoliutų atmetimo pagrindą, yra paprastas angliškai kalbantis vartotojas.

      43      Šiuo atžvilgiu ieškovei neprieštaraujant, Apeliacinė taryba nurodė, kad nagrinėjamas žymuo sudarytas būtent iš dviejų angliškų
         daiktavardžių, t. y. „map“ ir „guide“, kurie reiškia atitinkamai planą arba miesto planą ir vadovą arba kelionių vadovą.

      44      Be to, ji aiškiai nurodė, jog paprastas žodžių „map“ ir „guide“ sujungimas tipografiniu ženklu „&“, reiškiančiu „ir“, gramatiniu
         požiūriu visiškai nėra originalus ir kad todėl taip sujungtų žodžių reikšmė nepasikeičia. Iš to ji padarė išvadą, kad prašomas
         įregistruoti žymuo, jį vertinant bendrai, yra tik jį sudarančių žodžių junginys.

      45      Kaip nurodo Tarnyba, žymens map&guide  konstrukcija, jį vertinant bendrai, neturi pastebimo skirtumo, palyginti su atitinkamos visuomenės kasdieninėje kalboje vartojama
         terminija, kuris galėtų jam suteikti skiriamąjį požymį sprendimo Procter & Gamble prieš VRDT, nurodyto 24 punkte, (40 punktas) prasme.

      46      Taigi reikia konstatuoti, kad Apeliacinė taryba iš esmės teisingai nusprendė, kad žymuo, vertinamas bendrai, reiškia „map
         and guide“, t. y. (miesto) planas ir (kelionių) vadovas.

      47      Dėl ryšio tarp semantinio žymens map&guide  turinio ir nagrinėjamų prekių ir paslaugų Apeliacinė taryba apgalvotai nusprendė, kad šis žymuo tik apibūdina patį tam tikrų
         prekių („kompiuterinė programinė įranga“) ir tam tikrų paslaugų („programavimo kompiuteriams“) objektą. Iš tiesų Bendrijos
         teritorijoje, kurioje kalbama anglų kalba, šis žymuo gali būti naudojamas žymėti tą kompiuterinę programinę įrangą ir tas
         programavimo kompiuteriams paslaugas, kurios skirtos (miesto) planams ir (kelionių) vadovams. Iš to matyti, kad semantinis
         žymens map&guide turinys leidžia atitinkamos visuomenės daliai iš karto nesvarstant nustatyti tiesioginį ir konkretų ryšį su kompiuterine
         programine įranga ir programavimo kompiuteriams paslaugomis, atliekančiomis (miesto) plano ir (kelionių) vadovo funkciją.

      48      Kadangi paraiška įregistruoti prekių ženklą susijusi su neišskaidyta „kompiuterinės programinės įrangos“ kategorija ir neišskaidyta
         „programavimo kompiuteriams“ paslaugų kategorija, reikia patvirtinti Apeliacinės tarybos vertinimą tiek, kiek jis susijęs
         su visomis šiomis prekėmis ir paslaugomis (šiuo klausimu žr. sprendimo EuroHealth, nurodyto 28 punkte, 33 punktą).

      49      Priešingai nei teigia ieškovė, aplinkybė, kad „kompiuterinė programinė įranga“ ir „programavimo kompiuteriams“ paslaugos gali
         būti susijusios su bet kokiu klausimu, neprieštarauja teiginiui, jog semantinis nagrinėjamo žymens turinys apibūdina patį
         tam tikrų paraiškoje įregistruoti nurodytų prekių ir paslaugų objektą. Iš tiesų, tvirtindama, kad šioje paraiškoje nurodytos
         atitinkamos prekės ir paslaugos susijusios su bet kokiu klausimu, ieškovė netiesiogiai pripažino, kad tam tikra „kompiuterinė
         programinė įranga“ ir tam tikros „programavimo kompiuteriams“ paslaugos skirtos (miesto) planams ir (kelionių) vadovams.

      50      Be to, tokio požiūrio, koks yra Apeliacinės tarybos, pasekmė nėra, kaip teigia ieškovė, draudimas registruoti iš „konkretaus
         žodžio“ sudarytus prekių ženklus „kompiuterinei programinei įrangai“ arba „programavimo kompiuteriams“ paslaugoms, remiantis
         tuo, kad visada bus galima nustatyti ryšį tarp semantinio žymens turinio ir atitinkamų prekių bei paslaugų. Iš tiesų tik tuo
         atveju, jei šis ryšys yra tiesioginis ir konkretus, Reglamento Nr. 40/94 7 straipsnio 1 dalies c punktas prieštarauja tokio
         žymens registracijai.

      51      Iš to, kas nurodyta, matyti, kad Apeliacinė taryba teisingai nusprendė, jog atitinkamos visuomenės dalies, sudarytos iš anglų
         kalba kalbančiai plačiajai visuomenei priklausančių paprastų vartotojų, požiūriu žymuo map&guide apibūdina paraiškoje įregistruoti nurodytas prekes ir paslaugas. Todėl remiantis Bendrijos teismų praktika, pagal kurią bet
         kuris apibūdinantis žymuo neišvengiamai neturi jokio skiriamojo pobūdžio (sprendimo Campina Melkunie, nurodyto 34 punkte, 19 punktas ir sprendimo Koninklijke KPN Nederland, nurodyto 34 punkte, 86 punkte), Apeliacinė taryba teisingai nusprendė, kad žymuo map&guide  nėra skiriamasis.

      52      Be to, tiek, kiek Apeliacinė taryba siekė ginčijamą sprendimą pagrįsti teiginiu, kad žymuo, vertinant bendrai, gali būti visuotinai
         naudojamas versle pateikiant atitinkamas prekes ir paslaugas (minėto sprendimo 15 ir 16 punktai), reikia priminti, jog iš
         Teisingumo Teismo praktikos matyti, kad šis kriterijus nesutampa su kriterijumi, pagal kurį turi būti aiškinamas Reglamento
         Nr. 40/94 7 straipsnio 1 dalies b punktas, ir kad bendrasis interesas, kuriuo grindžiama ši nuostata, nereikalauja, kad joje
         nurodyti žymenys galėtų būti visų laisvai naudojami (sprendimo SAT.1 prieš VRDT, nurodyto 33 punkte, 36 punktas).

      53      Tačiau kadangi ginčijamas sprendimas grindžiamas teisingu vertinimu, pagal kurį žymuo map&guide nėra skiriamasis dėl to, kad yra tiesioginis ir konkretus ryšys tarp jo semantinio turinio ir atitinkamų prekių ir paslaugų,
         reikia vertinti, kad nusprendusi, jog yra absoliutus atsisakymo registruoti žymenį map&guide  pagrindas, Apeliacinė taryba nepadarė vertinimo klaidos.

      54      Be to, iš 41 punkte nurodytos Teisingumo Teismo praktikos matyti, kad prekių ženklo skiriamasis požymis turi būti vertinamas
         atsižvelgiant į prekes ir paslaugas, kurioms jį prašoma įregistruoti. Todėl priešingai tam, ką teigia ieškovė, aplinkybė,
         jog ekspertas pripažino žymens map&guide skiriamąjį požymį „su programine įranga susijusių mokymų organizavimo“ paslaugų atžvilgiu neturi reikšmės vertinant šio žymens
         skiriamąjį požymį kitų prekių ir paslaugų, t. y. „kompiuterinės programinės įrangos“ ir „programavimo kompiuteriams“ paslaugų
         atžvilgiu.

      55      Galiausiai, priešingai nei nurodo ieškovė, net jei Tarnyba tariamai pritarė prekių ženklų registracijai prekėms ir paslaugoms,
         kurias su šiais prekių ženklais sieja glaudesnis ryšys už esantį tarp žymens map&guide bei prekių ir paslaugų, kurioms šį žymenį prašoma registruoti, tai visiškai nereiškia, jog vienodas Reglamento Nr. 40/94
         taikymas reikalauja, kad minėtas žymuo būtų įregistruotas kaip Bendrijos prekių ženklas atitinkamoms prekėms ir paslaugoms.
         Iš tiesų sprendimai dėl žymens įregistravimo kaip Bendrijos prekių ženklo, kuriuos apeliacinės tarybos priima remdamosi Reglamentu
         Nr. 40/94, priskiriami susietai kompetencijai, o ne diskrecijai. Todėl apeliacinių tarybų priimtų sprendimų teisėtumas turi
         būti vertinamas Bendrijos teismų pateiktu Reglamento Nr. 40/94 išaiškinimu, o ne ankstesniais jų sprendimais (sprendimo BioID prieš VRDT, nurodyto 33 punkte, 47 punktas ir minėta Bendrijos teismų praktika). Be to, nurodyti prekių ženklai bei su jais susijusios
         prekės ir paslaugos nesutampa nei su nagrinėjamu žymeniu, nei su šioje byloje nagrinėjamomis prekėmis ir paslaugomis. Todėl,
         atsižvelgiant į 41 punkte primintą Bendrijos teismų praktiką, prekių ženklų, kuriais remiasi ieškovė, registravimas nėra svarbus
         vertinant žymens map&guide skiriamąjį požymį šioje byloje nagrinėjamų prekių ir paslaugų atžvilgiu.

      56      Atsižvelgiant į tai, kas nurodyta, reikia daryti išvadą, kad Apeliacinė taryba teisingai nusprendė, kad žymuo map&guide  neturi skiriamojo požymio Reglamento Nr. 40/94 7 straipsnio 1 dalies b punkto prasme.

      57      Iš to matyti, kad ieškinį reikia atmesti.

       Dėl bylinėjimosi išlaidų
      58      Pagal Pirmosios instancijos teismo procedūros reglamento 87 straipsnio 2 dalį pralaimėjusiai šaliai nurodoma padengti išlaidas,
         jeigu laimėjusi šalis to prašė. Kadangi ieškovė pralaimėjo bylą, ji turi padengti bylinėjimosi išlaidas pagal atsakovės pateiktus
         reikalavimus.

      Remdamasis šiais motyvais,
      PIRMOSIOS INSTANCIJOS TEISMAS (antroji kolegija)
      nusprendžia:
      1.      Atmesti ieškinį.
      2.      Priteisti iš ieškovės bylinėjimosi išlaidas.

               Pirrung

               Meij

               Pelikánová

         Paskelbta 2006 m. spalio 10 d. viešame posėdyje Liuksemburge.

               Kancleris

                     Pirmininkas

               E. Coulon

                     J. Pirrung

         * Proceso kalba: vokiečių.


2002 m. vasario 28 d. Pirmosios instancijos teismo (ketvirtoji išplėstinė kolegija) sprendimas. # Société internationale de diffusion et d'édition (SIDE) prieš Europos Bendrijų Komisiją. # Valstybės pagalba. # Byla T-155/98.


title: 2017 m. spalio 19 d. Teisingumo Teismo (penktoji kolegija) sprendimas.#Agriconsulting Europe SA prieš Europos Komisiją.#Apeliacinis skundas – Sąjungos deliktinė atsakomybė – Viešasis paslaugų pirkimas – Techninė pagalba veiklai, skirtai tinklo struktūrai sukurti ir valdyti siekiant įgyvendinti europinę inovacijų partnerystę „Žemės ūkio produktyvumas ir tvarus vystymasis“ – Konkurso dalyvio pasiūlymo atmetimas – Neįprastai mažos kainos pasiūlymas – Rungimosi principu pagrįsta procedūra.#Byla C-198/16 P.

text:
         TEISINGUMO TEISMO (penktoji kolegija) SPRENDIMAS
      2017 m. spalio 19 d. (
            *1
         )
      „Apeliacinis skundas – Sąjungos deliktinė atsakomybė – Viešasis paslaugų pirkimas – Techninė pagalba veiklai, skirtai tinklo struktūrai sukurti ir valdyti siekiant įgyvendinti europinę inovacijų partnerystę „Žemės ūkio produktyvumas ir tvarus vystymasis“ – Konkurso dalyvio pasiūlymo atmetimas – Neįprastai mažos vertės pasiūlymas – Rungimosi principu pagrįsta procedūra“
      Byloje C‑198/16 P
      dėl 2016 m. balandžio 8 d. pagal Europos Sąjungos Teisingumo Teismo statuto 56 straipsnį pateikto apeliacinio skundo

         Agriconsulting Europe SA, įsteigta Briuselyje (Belgija), atstovaujama avvocato R. Sciaudone,
      apeliantė,
      dalyvaujant kitai proceso šaliai

         Europos Komisijai, atstovaujamai L. Di Paolo ir F. Moro, nurodžiusiai adresą dokumentams įteikti Liuksemburge,
      atsakovei pirmojoje instancijoje,
      TEISINGUMO TEISMAS (penktoji kolegija),
      kurį sudaro kolegijos pirmininkas J. L. da Cruz Vilaça (pranešėjas), teisėjai E. Levits, A. Borg Barthet, M. Berger ir F. Biltgen,
      generalinis advokatas M. Szpunar,
      kancleris A. Calot Escobar,
      atsižvelgęs į rašytinę proceso dalį,
      atsižvelgęs į sprendimą, priimtą susipažinus su generalinio advokato nuomone, nagrinėti bylą be išvados,
      priima šį
      Sprendimą

               1

               Apeliaciniu skundu Agriconsulting Europe SA (toliau – Agriconsulting) prašo panaikinti 2016 m. sausio 28 d. Bendrojo Teismo sprendimą Agriconsulting Europe / Komisija (T‑570/13, EU:T:2016:40, toliau – skundžiamas sprendimas), kuriuo Bendrasis Teismas atmetė jos ieškinį dėl žalos, kurią ji patyrė dėl Europos Komisijos tariamai padarytų pažeidimų rengiant konkursą „Tinklo struktūros sukūrimas siekiant įgyvendinti europinę inovacijų partnerystę Žemės ūkio produktyvumas ir tvarus vystymasis“ (AGRI‑2012-EIP-01), priteisimo iš Europos Sąjungos.

         Teisinis pagrindas

               2

               2002 m. gruodžio 23 d. Komisijos reglamento (EB, Euratomas) Nr. 2342/2002, nustatančio išsamias finansinio reglamento įgyvendinimo taisykles (OL L 357, 2002, p. 1; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 1 sk., 4 t., p. 145), iš dalies pakeisto 2007 m. balandžio 23 d. Komisijos reglamentu (EB, Euratomas) Nr. 478/2007 (OL L 111, 2007, p. 13) (toliau – Reglamentas. Nr. 2342/2002), 139 straipsnio „Neįprastai mažos kainos paraiškos [pasiūlymai]“ 1 dalyje nurodyta:
               „Jei konkrečiai sutarčiai paraiškose [pasiūlymuose] yra nurodytos neįprastai mažos kainos, susitariančioji institucija [perkančioji organizacija], prieš atmesdama paraiškas [pasiūlymus] vien tuo pagrindu, raštu paprašo informacijos apie paraiškos [pasiūlymo] sudedamąsias dalis, kurias ji laiko svarbiomis, ir jas patikrina, atitinkamai išklausiusi šalis ir atsižvelgusi į pateiktus paaiškinimus. Šie paaiškinimai pirmiausia gali būti pateikiami apie saugos ir darbo sąlygų nuostatas, galiojančias toje vietoje, kur bus teikiamos paslaugos, tiekiamos prekės ar atliekami darbai.
               <…>“

               3

               Reglamento Nr. 2342/2002 146 straipsnio „Paraiškų [pasiūlymų] ir prašymų dalyvauti vertinimo komitetas“ 4 dalyje nustatyta:
               „Neįprastai mažos kainos paraiškų [pasiūlymų], minėtų šio reglamento 139 straipsnyje, atveju vertinimo komitetas paprašo bet kokios informacijos apie paraiškos [pasiūlymo] sudėtį.“

         Ginčo aplinkybės

               4

               Faktinės ginčo aplinkybės skundžiamo sprendimo 1–22 punktuose išdėstytos taip:

                        „1.

                        Skelbimu apie viešąjį pirkimą, paskelbtu 2012 m. rugpjūčio 7 d.Europos Sąjungos oficialiojo leidinio priede (OL 2012/S 61‑150‑249926), Europos Komisija paskelbė konkursą AGRI‑2012‑PEI‑01 dėl tinklo struktūros sukūrimo siekiant įgyvendinti europinę inovacijų partnerystę „Žemės ūkio produktyvumas ir tvarus vystymasis“ (toliau – konkursas).

                        2.

                        Pagal pirkimo specifikacijų (toliau – specifikacijos) 1 punktą pirkimo laimėtojas turėjo prisidėti prie partnerystės tinklo, kurį sudaro ir kuriame dalyvauti gali žemės ūkio inovacijų ir novatoriškų metodų srityje veikiantys subjektai, kaip antai ūkininkai, tyrėjai, konsultantai, įmonės, nevyriausybinės organizacijos, vartotojai ir viešosios įstaigos, sukūrimo ir valdymo. Laimėtojas turėjo būti atsakingas už tinklo mechanizmo, kurį sudaro, viena, laimėjusio dalyvio personalas, paskirtas vykdyti skelbime apie pirkimą nurodytas užduotis, ir, antra, fizinės patalpos, kuriose šis personalas dirbs ir teiks paslaugas, sukūrimą ir veikimo užtikrinimą (toliau – informacinis punktas).

                        3.

                        Pirkimo laimėtojo funkcijos buvo apibrėžtos specifikacijų 2 punkte. Jos suskirstytos į 9 pagrindines užduotis, būtent: pirma, vykdyti užduotis paskirto personalo valdymas ir informacinio punkto valdymas, antra, partnerystės tinklo veiklos koordinavimas, trečia, ryšių tinklo ir komunikacijos priemonių vystymas, ketvirta, išsamios duomenų bazės pildymas ir atnaujinimas, penkta, išorės ekspertų sąrašo tvarkymas, šešta, koordinavimo ir informacijos mainų veiklos vykdymas, septinta, tyrimų poreikių apibendrinimas remiantis iš vietos operatorių surinkta informacija, aštunta, metinės darbo programos parengimas ir, devinta, inventoriaus valdymas ir dokumentų bei informacijos saugojimas. Specifikacijose buvo nurodytas minimalus darbuotojų skaičius, būtinas pagrindinėms užduotims atlikti, ir tuo tikslu numatyta, kad užduotims vykdyti paskirtą personalą turi sudaryti mažiausiai 10 „viso etato ekvivalentų“, iš kurių mažiausiai 6 turi būti nuolatiniai.

                        4.

                        Be to, specifikacijose numatytos 27 papildomos užduotys, kurios turėjo būti vykdomos remiantis metiniu Komisijos užsakymu, ir numatyta, kad jų bus mažiausiai 3 ir daugiausia 10 per metus; atlikti papildomas užduotis Nr. 24, Nr. 26 ir Nr. 27 bus prašoma bent pirmaisiais metais. Papildomos užduotys apėmė svarstymų grupių, t. y. ekspertų grupių, kuriose nagrinėjami konkrečiai su Europos inovacijų planu susiję klausimai ir dėl jų diskutuojama, organizavimą, (papildomos užduotys Nr. 1–6), papildomų darbo grupių organizavimą (papildomos užduotys Nr. 7–9), „veiklos vietoje“ dienų organizavimą (papildomos užduotys Nr. 10–13), papildomų seminarų organizavimą (papildomos užduotys Nr. 14–17), veiklos grupių darbo įvertinimą (papildomos užduotys Nr. 18–20), konferencijų organizavimą (papildoma užduotis Nr. 21), dalyvių kelionių, skirtų dalyvauti svarstymų grupėse, darbo grupėse ir seminaruose, organizavimą ir apgyvendinimą (papildoma užduotis Nr. 22), misijas į valstybes nares (papildoma užduotis Nr. 23), ekspertų sąrašo sudarymą (papildoma užduotis Nr. 24), informacinio punkto uždarymą (papildoma užduotis Nr. 25), informacinio punkto sukūrimą (papildoma užduotis Nr. 26) ir visų duomenų bazei sukurti reikšmingų projektų sąvado sudarymą (papildoma užduotis Nr. 27).

                        5.

                        Remiantis specifikacijų nuostatomis, pirkimo laimėtojas taip pat turėjo numatyti pakankamai darbuotojų, kad, be pagrindinių užduočių, personalas galėtų atlikti papildomas užduotis Nr. 24 ir Nr. 27, kurias įgyvendinti numatyta per pirmuosius sutarties metus.

                        6.

                        Pagal specifikacijų 6 punktą sutartis sudaroma 10 mėnesių terminui ir gali būti atnaujinama daugiausia 12 mėnesių. Jose numatytas didžiausias bendras biudžetas –2500000 EUR per metus kartu už pagrindinių ir papildomų užduočių vykdymą, kurio metinis pagrindinėms užduotims skirtas biudžetas siekė 1400000 EUR, o papildomoms užduotims –1500000 EUR.

                        7.

                        Remiantis specifikacijų 7.5 punktu, pirkimo procedūrą sudarė, pirma, pasiūlymų nagrinėjimo remiantis pašalinimo kriterijais ir paskesnio pasiūlymų nagrinėjimo remiantis kvalifikacinės atrankos kriterijais etapas, antra, pasiūlymų vertinimo remiantis sutarties sudarymo kriterijais (kokybės ir kainos vertinimas) etapas ir, trečia, laimėtojo nustatymo (sprendimo sudaryti sutartį) remiantis ekonomiškai naudingiausio pasiūlymo kriterijumi etapas. Komisijos taikyti pašalinimo, kvalifikacinės atrankos ir sutarties sudarymo kriterijai buvo nurodyti specifikacijų 9 punkte.

                        8.

                        Komisija gavo 5 pasiūlymus, tarp jų – ieškovės. Visi dalyviai praėjo [perėjo] pirmąjį pirkimo procedūros etapą, kurį sudarė jų pasiūlymo nagrinėjimas remiantis pašalinimo ir kvalifikacinės atrankos kriterijais, ir pateko į antrąjį etapą, kurį sudarė pasiūlymų vertinimas remiantis šiais keturiais sutarties sudarymo kriterijais:

                                 –

                                 sutarties sudarymo kriterijus Nr. 1: mokslo ir praktikos santykis,

                                 –

                                 sutarties sudarymo kriterijus Nr. 2: pagrindinių ir papildomų užduočių vykdymo būdas,

                                 –

                                 sutarties sudarymo kriterijus Nr. 3: praktinis užduočių organizavimas,

                                 –

                                 sutarties sudarymo kriterijus Nr. 4: pasiūlymai dėl informacinio punkto Briuselyje (Belgija).

                        9.

                        Antrajame procedūros etape minimalų specifikacijose reikalaujamą balų skaičių pagal sutarties sudarymo kriterijus surinko tik du dalyviai, būtent ieškovė ir Vlaamse Landmaatschappij (toliau – VLM). Taigi šie du dalyviai pateko etapą, kuriame vertintos jų pasiūlytos kainos: ieškovės –1320112,63 EUR, VLM –2316124,83 EUR.

                        10.

                        Iš 2012 m. lapkričio 20 d. vertinimo komiteto posėdžio ataskaitos matyti, kad ieškovė atsidūrė pirmoje vietoje ir kad, iškilus abejonių dėl neįprastai mažos jos pasiūlymo kainos, vertinimo komitetas padarė išvadą, kad reikia jos paprašyti pateikti informacijos apie papildomų užduočių kainą.

                        11.

                        2012 m. lapkričio 22 d. raštu Komisija pranešė ieškovei, kad vertinimo komitetas už papildomas užduotis nurodytas kainas įvertino kaip neįprastai mažas. Ji paprašė ieškovės išsamiai paaiškinti, kaip apskaičiuotos už papildomas užduotis Nr. 1–21 ir Nr. 25 siūlomos kainos, ir pažymėjo, kad jos pasiūlymas gali būti atmestas, jeigu paaiškinamai bus neįtikinami.

                        12.

                        2012 m. lapkričio 29 d. raštu ieškovė atsakė į Komisijos prašymą pateikti informacijos, pateikdama bendro pobūdžio paaiškinimų ir sąrašą sąnaudų, kuriomis remdamasi ji suformulavo kainos už papildomas užduotis pasiūlymą.

                        13.

                        Iš 2012 m. gruodžio 19 d. ieškovės pasiūlymo vertinimo galutinės ataskaitos matyti, kad vertinimo komitetas išnagrinėjo jos paaiškinimus ir, be kita ko, konstatavo pagrindinėms užduotims ir papildomoms užduotims skirto personalo kryžminį naudojimą, kas neatitiko specifikacijų reikalavimų. Todėl jis pakeitė pagal sutarties sudarymo kriterijų Nr. 3 ieškovės pasiūlymui skirtą balų skaičių: nuo 11,8 balo iki 7 balų; minimalus reikalaujamas balų skaičius buvo 7,5 balo iš 15. Taigi vertinimo komitetas užbaigė savo vertinimą, kuriuo, pirma, patvirtino savo nuomonę dėl neįprastai mažos ieškovės pasiūlymo kainos ir, antra, konstatavo, jog remiantis nauja jos pateikta informacija jos pasiūlymas nesurinko minimalaus specifikacijose pagal sutarties sudarymo kriterijų Nr. 3 reikalaujamo balų skaičiaus. Todėl sutarties laimėtoju komitetas pasiūlė pripažinti VLM.

                        14.

                        2013 m. kovo 25 d. raštu Komisija pranešė ieškovei, kad jos pasiūlymas nelaimėjo, nes nesurinko minimalaus specifikacijose pagal sutarties sudarymo kriterijų Nr. 3 reikalaujamo balų skaičiaus, ir jo kaina įvertinta kaip neįprastai maža, kiek tai susiję su kainomis, pasiūlytomis už kai kurių papildomų užduočių įvykdymą. Tą pačią dieną Komisija nusprendė sutartį sudaryti su VLM.

                        15.

                        2013 m. kovo 26 d. raštu ieškovė paprašė nurodyti pirkimo laimėtojo pavadinimą ir jo pasiūlymo charakteristikas bei pranašumus. Šią informaciją Komisija jai pateikė 2013 m. kovo 27 d. raštu.

                        16.

                        2013 m. kovo 29 d. ieškovė paprašė Komisijos pateikti kitos informacijos apie jos pasiūlymo vertinimą. Komisija jai atsakė 2013 m. balandžio 10 d. raštu.

                        17.

                        2013 m. balandžio 12 d. raštu ieškovė apkaltino perkančiąją organizaciją tuo, kad jai nebuvo pateikti būtini paaiškinimai dėl pirmojo ir antrojo kriterijų vertinimo, kad ji pakeitė techninį vertinimą jau atplėšus finansinį pasiūlymą, kad neteisingai vertino komandos vadovo ir jo pavaduotojo dalyvavimą atliekant papildomas užduotis ir kad išvados dėl VLM pasiūlymo buvo klaidingos.

                        18.

                        Tą pačią dieną Komisijai išsiųstame el. laiške ieškovė prašė, kad ši leistų susipažinti su vertinimo komiteto ataskaitomis ir laimėtojo pasiūlymu, remdamasi 2001 m. gegužės 30 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamento (EB) Nr. 1049/2001 dėl galimybės visuomenei susipažinti su Europos Parlamento, Tarybos ir Komisijos dokumentais (OL L 2001, p. 145; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 1 sk., 3 t., p. 331) 6 straipsniu.

                        19.

                        Pirmuoju 2013 m. balandžio 29 d. raštu Komisija pranešė ieškovei, kad vertinimo komiteto ataskaita netrukus jai bus pateikta. Antruoju tos pačios dienos raštu Komisija atsakė į ieškovės paraišką leisti susipažinti su dokumentais ir pateikė dalies 2012 m. lapkričio 20 d. vertinimo ataskaitos, dalies 2012 m. gruodžio 19 d. galutinės jos pasiūlymo vertinimo atskaitos ir dalies 2013 m. vasario 6 d. bendros įvertinimo ataskaitos kopijas. Tačiau Komisija nesutiko jai pateikti laimėtojo pasiūlymo, remdamasi atitinkamos įmonės komercinių interesų apsauga pagal Reglamento Nr. 1049/2001 4 straipsnio 2 dalies pirmą įtrauką.

                        20.

                        2013 m. gegužės 13 d. el. laišku ieškovė pagal Reglamento Nr. 1049/2001 7 straipsnį pateikė kartotinę paraišką. 2013 m. gegužės 14 d. el. laišku Komisija patvirtino jos gavimą ir nurodė, kad atsakymas bus pateiktas per 15 darbo dienų.

                        21.

                        Kitu 2013 m. gegužės 13 d. laišku ieškovė užginčijo antrajame 2013 m. balandžio 29 d. Komisijos rašte išreikštą poziciją, kurią ji laikė nepakankama. 2013 m. gegužės 31 d. raštu Komisija atsakė, kad ieškovė turi visus su pirkimo procedūra susijusius dokumentus, kuriais remiantis priimtas sprendimas sudaryti sutartį, ir kartu nurodė savo 2013 m. balandžio 29 d. raštą.

                        22.

                        Dėl kartotinės paraiškos 2013 m. birželio 4 d. rašte Komisija nurodė ieškovei, kad atsakymo terminas pratęstas iki 2013 m. birželio 26 d. Komisija 2013 m. birželio 26 d. pranešė ieškovei negalinti atsakyti į kartotinę paraišką per minėtą terminą. 2013 m. liepos 9 d. el. laišku ieškovė paprašė atsakyti į jos kartotinę paraišką; į šį laišką Komisija atsakė 2013 m. liepos 9 d. ir pranešė įmonei, kad atsakymas jai bus pateiktas per kelias dienas. 2013 m. liepos 17 d. raštu Komisija atsakė į ieškovės kartotinę paraišką: ji paliko nepakeistą ankstesnį savo sprendimą neatskleisti tam tikros vertinimo ataskaitose esančios informacijos ir neleisti susipažinti su laimėtojo pasiūlymu pagal Reglamento Nr. 1049/2001 4 straipsnio 1 dalies b punktą ir 4 straipsnio 2 dalies pirmą įtrauką.“

         Procesas Bendrajame Teisme ir skundžiamas sprendimas

               5

               2013 m. spalio 25 d. Bendrojo Teismo kanceliarija gavo Agriconsulting ieškinį, kuriuo prašyta, pirma, įpareigoti Komisiją jai pateikti pirkimo laimėtojo VLM pasiūlymą ir, antra, pagal SESV 268 ir 340 straipsnius priteisti atlyginti žalą, tariamai patirtą dėl Komisijos padarytų pažeidimų rengiant konkursą. Skundžiamu sprendimu Bendrasis Teismas atmetė visą ieškinį.

         Šalių reikalavimai Teisingumo Teisme

               6

                  Agriconsulting Teisingumo Teismo prašo:

                        –

                        panaikinti skundžiamą sprendimą ir grąžinti bylą Bendrajam Teismui, kad šis priimtų naują sprendimą laikydamasis Teisingumo Teismo nurodymų,

                        –

                        priteisti iš Komisijos bylinėjimosi šiame procese ir pirmojoje instancijoje išlaidas.

               7

               Komisija Teisingumo Teismo prašo:

                        –

                        atmesti visą apeliacinį skundą,

                        –

                        priteisti iš apeliantės bylinėjimosi šioje instancijoje išlaidas.

         Dėl apeliacinio skundo

               8

               Grįsdama apeliacinį skundą Agriconsulting nurodo keturis pagrindus.

         Dėl pirmojo pagrindo
      Šalių argumentai

               9

               Pirmuoju pagrindu, kurį sudaro dvi dalys, Agriconsulting kaltina Bendrąjį Teismą tuo, kad šis skundžiamo sprendimo 46 punkte nusprendė, jog nėra pažeidimų, tariamai padarytų vertinant jos pasiūlymą pagal sutarties skyrimo kriterijus Nr. 1 ir 2, ir žalos elementų, kuriuos ji nurodė ieškinyje, priežastinio ryšio.

               10

               Šio pagrindo pirmoje dalyje Agriconsulting teigia, kad Bendrasis Teismas pakeitė ir iškreipė jos argumentus dėl priežastinio ryšio. Iš tiesų, priešingai, nei skundžiamo sprendimo 42 ir 43 punktuose nurodo Bendrasis Teismas, ieškinyje Agriconsulting siekė atskirti žalos elementus – galimybės netekimą ir dalyvavimo konkurse išlaidas – nuo jos pasiūlymo atmetimo klausimo. Šiuo atžvilgiu iš ieškinio 105 punkto ir dubliko pirmojoje instancijoje 3 punkto aiškiai matyti, kad, apeliantės požiūriu, galimybės netekimas ir dalyvavimo išlaidos yra atlygintinos žalos elementai, neatsižvelgiant į klausimą, susijusį su tikrumu dėl sutarties gavimo.

               11

               Pirmojo pagrindo antroje dalyje Agriconsulting nurodo, jog Bendrasis Teismas padarė teisės klaidą, kai skundžiamo sprendimo 43–45 punktuose konstatavo, kad dėl nurodytų pažeidimų, susijusių su sutarties skyrimo kriterijais Nr. 1 ir 2, negali būti atlyginta žala, nes apeliantės pasiūlymas buvo atmestas dėl vertinimo komiteto atlikto sutarties skyrimo kriterijaus Nr. 3 įvertinimo ir neįprastai mažos šio pasiūlymo kainos. Tai konstatavęs Bendrasis Teismas apribojo ieškinį dėl žalos atlyginimo tik neteisėtumo atvejais, turinčiais aiškią įtaką sutarties skyrimui, nors pagal šio teismo jurisprudenciją teisė į žalos atlyginimą atsiranda dėl bet kokio pažeidimo vykstant konkurso procedūrai, kuris gali paveikti konkurso dalyvio galimybes gauti atitinkamą sutartį.

               12

               Komisija mano, kad pirmasis pagrindas nepagrįstas.

         Teisingumo Teismo vertinimas

               13

               Reikia priminti, jog skundžiamo sprendimo 41 punkte Bendrasis Teismas pirmiausia nusprendė, kad dėl pažeidimų, susijusių su sutarties skyrimo kriterijais Nr. 1 ir 2, Agriconsulting nurodė du žalos elementus, t. y. galimybės netekimą ir dalyvavimo konkurso procedūroje išlaidas. Paskui to sprendimo 42 punkte jis taip apibendrino Agriconsulting argumentus: „Ieškovė teigia, kad priežastinio ryšio sąlyga tenkinama, nes jos pasiūlymui buvo skirta pirmoji vieta, ir kad sudaryti aptariamą sutartį būtų nuspręsta su ja, jeigu nebūtų padaryti nurodyti pažeidimai.“ Galiausiai, minėto sprendimo 43–46 punktuose Bendrasis Teismas atsakė į taip apibendrintus argumentus ir iš esmės nusprendė, kad nurodyti pažeidimai nėra tiesioginiu priežastiniu ryšiu susiję su žala, kurią nurodė apeliantė.

               14

               Dėl apeliacinio skundo pirmojo pagrindo pirmos dalies, susijusios su tariamu Bendrojo Teismo atliktu Agriconsulting argumentų iškreipimu, reikia pažymėti, pirma, kad ieškinio 102 punkte Agriconsulting, pateikdama paaiškinimą dėl vykstant konkurso procedūrai tariamai padarytų pažeidimų ir jos patirto galimybės netekimo priežastinio ryšio, nurodė, jog minėtas galimybės netekimas yra „vertinimo komiteto sprendimo sumažinti balą už kriterijų Nr. 3 ir pripažinti pasiūlymo kainą neįprastai maža tiesioginė pasekmė“.

               15

               Be to, ieškinio 76 ir 79 punktuose apeliantė teigė, jog nurodytas galimybės netekimas įvyko dėl to, kad jos pasiūlymui buvo skirta pirma vieta ir jai buvo neteisėtai neskirta sutartis.

               16

               Taigi skundžiamo sprendimo 42 punkte Bendrasis Teismas nepakeitė apeliantės argumentų dėl nurodytų pažeidimų ir nurodyto galimybės netekimo priežastinio ryšio. Priešingai, jis juos perteikė taip, kaip jie nurodyti ieškinyje.

               17

               Šios išvados negali paneigti ieškinio 105 punktas, kuriuo Agriconsulting negali naudingai remtis siekdama įrodyti savo argumentų dėl nurodyto galimybės netekimo turinį. Iš tiesų tame punkte pateikti paaiškinimai nėra akivaizdžiai susiję su šiuo klausimu, nes apeliantė jame nurodo Bendrojo Teismo jurisprudencijoje numatytas dalyvavimo konkurse išlaidų atlyginimo sąlygas. Be to, minėtas punktas yra ieškinio dalyje „Priežastinis ryšys dėl žalos, kurią sudaro dalyvavimo atitinkamame konkurse išlaidos“.

               18

               Apeliantė taip pat negali remtis dubliko, pateikto pirmojoje instancijoje, 3 punkte išdėstytais paaiškinimais. Iš tiesų jame apeliantė tik pakartojo tai, ką nurodė ieškinio 105 punkte kaip Bendrojo Teismo jurisprudenciją dėl dalyvavimo išlaidų atlyginimo, ir įterpė tai, kad nurodytais pažeidimais, susijusiais su sutarties skyrimo kriterijais Nr. 1 ir 2, „grindžiamas“ ne tik šis žalos elementas, bet ir galimybės netekimas, ir šiuo klausimu nepateikė kitų paaiškinimų. Taigi minėtame 3 punkte daugių daugiausia patikslinami nurodyti žalos elementai atsižvelgiant į šiuos pažeidimus.

               19

               Antra, dėl Agriconsulting argumentų, susijusių su nurodytų pažeidimų ir žalos, kurią sudaro dalyvavimo konkurse išlaidos, priežastiniu ryšiu, reikia pažymėti, kad dėl šių išlaidų atlyginimo Bendrasis Teismas sprendė iš esmės skundžiamo sprendimo 112–117 punktuose. Tačiau apeliaciniame skunde apeliantė netvirtina, kad skundžiamo sprendimo 42 punkte Bendrojo Teismo tariamai atliktas jos argumentų iškraipymas ar pakeitimas padarė neigiamos įtakos minėtuose punktuose pateiktai analizei. Taigi ji nurodo iškraipymą, bet nepaaiškina iš to kylančių pasekmių. Todėl pirmojo pagrindo pirma dalis yra nereikšminga.

               20

               Remiantis tuo darytina išvada, kad minėta pirma dalis yra iš dalies akivaizdžiai nepagrįsta ir iš dalies nereikšminga.

               21

               Dėl apeliacinio skundo pirmojo pagrindo antros dalies, apibendrintos šio sprendimo 11 punkte, pakanka pažymėti, jog skundžiamo sprendimo 43–45 punktuose Bendrasis Teismas abstrakčiai ir bendrai nenusprendė, kad dėl pažeidimų, susijusių su konkurso procedūra, kaip antai nagrinėjamu atveju nurodytų Agriconsulting dėl sutarties skyrimo kriterijų Nr. 1 ir 2, konkurso dalyviui niekada negali atsirasti teisė į žalos atlyginimą. Nagrinėjamu atveju Bendrasis Teismas tik in concreto vertino, ar egzistuoja teisė į žalos atlyginimą atsižvelgiant į apeliantės pateiktus argumentus dėl priežastinio ryšio, ir įvertino nagrinėjamo atvejo faktines aplinkybes.

               22

               Taigi šioje apeliacinio skundo pagrindo dalyje ginčijamas Bendrojo Teismo atliktas faktinių aplinkybių vertinimas dėl priežastinio ryšio, o tai nepriklauso Teisingumo Teismo jurisdikcijai nagrinėjant apeliacinį skundą, išskyrus iškraipymo atvejį. Kadangi apeliantė dėl šio sprendimo 14–19 punktuose nurodytų priežasčių negali pagrįstai teigti, kad buvo kaip nors iškraipyti jos argumentai, minėta apeliacinio skundo pagrindo dalis yra nepriimtina.

               23

               Atsižvelgiant į tai, kas išdėstyta, turi būti atmestas visas pirmasis pagrindas.

         Dėl antrojo pagrindo
      Šalių argumentai

               24

               Antrojo pagrindo pirmoje dalyje Agriconsulting teigia, kad skundžiamo sprendimo 56–62 punktuose Bendrasis Teismas iškraipė vertinimo komiteto atliktą įvertinimą ir neįvykdė pareigos nurodyti motyvus.

               25

               Iš tiesų, kaip matyti iš galutinės vertinimo ataskaitos, vertinimo komitetas įvertino apeliantės pasiūlymo patikimumą atsižvelgdamas tik į pasiūlytą papildomų užduočių kainą. Bendrasis Teismas šiuos faktus patvirtino skundžiamo sprendimo 56 ir 57 punktuose, tačiau paskui padarė išvadą, kad komitetas atsižvelgė į visą šį pasiūlymą. Bendrojo Teismo motyvai šiuo klausimu yra nepakankami, nenuoseklūs ir nepagrįsti, nes nėra paremti jokiu konkrečiu įrodymu, ir taip pažeista onus probandi incumbit ei qui dicit taisyklė.

               26

               Antrojo pagrindo antroje dalyje dėl analogiškų motyvų, kokie išdėstyti pirmesniame punkte, Agriconsulting teigia, kad Bendrasis Teismas pakeitė vertinimo komiteto motyvus savaisiais ir iškraipė procesinius dokumentus.

               27

               Komisija pirmiausia teigia, kad antrasis pagrindas yra nepriimtinas ir subsidiariai – kad jis nepagrįstas.

         Teisingumo Teismo vertinimas

               28

               Antrojo pagrindo abiejose dalyse, kurias reikia nagrinėti kartu, Agriconsulting kaltina Bendrąjį Teismą iškraipius „vertinimo komiteto atliktą įvertinimą“ ir „procesinius dokumentus“, vertinimo komiteto atliktą įvertinimą pakeitus savuoju ir pateikus nepakankamus, prieštaringus ir nepagrįstus motyvus. Šis argumentas turi būti suprantamas taip, jog apeliantė iš esmės teigia, kad, pirma, Bendrasis Teismas iškraipė 2013 m. kovo 25 d. Komisijos raštą ir galutinę vertinimo ataskaitą ir, antra, jis neįvykdė pareigos nurodyti motyvus.

               29

               Šiuo klausimu reikia priminti, jog skundžiamo sprendimo 55 punkte Bendrasis Teismas nurodo Teisingumo Teismo jurisprudenciją, pagal kurią tai, ar pasiūlymo kaina yra neįprastai maža, turi būti vertinama atsižvelgiant į pasiūlymo sudėtį ir atitinkamą paslaugą (pagal analogiją žr. 2014 m. gruodžio 18 d. Sprendimo Data Medical Service, C‑568/13, EU:C:2014:2466, 50 punktą). Toliau skundžiamo sprendimo 56 punkte Bendrasis Teismas apibendrino 2013 m. kovo 25 d. Komisijos rašto, kuriuo Komisija pranešė apeliantei, kad jos pasiūlymas atmestas, turinį ir galutinės vertinimo ataskaitos turinį. To sprendimo 57 punkte jis konstatavo, kad anomalijos, dėl kurių vertinimo komitetas padarė išvadą, jog ieškovės pasiūlymo kaina neįprastai maža, konkrečiai susijusios su kai kuriomis papildomomis užduotimis. Tačiau minėto sprendimo 58–61 punktuose Bendrasis Teismas, be kita ko, konstatavo, kad atsižvelgiant į papildomų užduočių ekonominę ir finansinę svarbą, palyginti su atitinkamos sutarties verte, dėl nustatytų anomalijų galėjo nukentėti viso Agriconsulting pasiūlymo nuoseklumas. Remdamasis tuo, to paties sprendimo 62 punkte jis padarė išvadą, kad vertinimo komitetas vertino, ar Agriconsulting pasiūlymo kaina yra neįprastai maža, pagal pasiūlymo sudėtį ir atitinkamą paslaugą, atsižvelgdamas į tai paslaugai reikšmingus elementus.

               30

               Tai nurodžius, dėl, pirma, Bendrojo Teismo galbūt atlikto įrodymų iškraipymo reikia priminti, kad toks iškraipymas turi būti akivaizdžiai matomas iš bylos medžiagoje esančių dokumentų, neatliekant faktinių aplinkybių ir įrodymų vertinimo iš naujo (2014 m. lapkričio 20 d. Sprendimo Intra‑Presse / Golden Balls, C‑581/13 P ir C‑582/13 P, nepaskelbtas Rink., EU:C:2014:2387, 39 punktas ir nurodyta jurisprudencija ir 2016 m. spalio 26 d. Sprendimo Westermann Lernspielverlage / EUIPO, C‑482/15 P, EU:C:2016:805, 36 punktas ir nurodyta jurisprudencija).

               31

               Vis dėlto nagrinėjamu atveju, prisidengdama įrodymų iškraipymu, Agriconsulting iš tikrųjų siekia, kad būtų iš naujo įvertintos faktinės aplinkybės, o tai nepriklauso Teisingumo Teismo jurisdikcijai apeliaciniame procese (pagal analogiją žr. 2010 m. rugsėjo 2 d. Sprendimo Calvin Klein Trademark Trust / VRDT, C‑254/09 P, EU:C:2010:488, 49 punktą ir 2015 m. kovo 19 d. Sprendimo MEGA Brands International / VRDT, C‑182/14 P, EU:C:2015:187, 47 punktą ir nurodytą jurisprudenciją).

               32

               Iš tiesų Agriconsulting neteigia, kad Bendrojo Teismo atliktas 2013 m. kovo 25 d. Komisijos rašto ir galutinės vertinimo ataskaitos vertinimas pagrįstas kokia nors esmine klaida. Priešingai, apeliantė pripažįsta, kad skundžiamo sprendimo 56 punkte Bendrasis Teismas tinkamai apibendrino jų turinį. Ji veikiau ginčija skundžiamo sprendimo 57–61 punktuose Bendrojo Teismo atliktą šių dokumentų turinio vertinimą atsižvelgiant į jų kontekstą, įskaitant papildomų užduočių ekonominę ir finansinę svarbą atitinkamai sutarčiai, ir remiantis tuo Bendrojo Teismo padarytą išvadą, kad dėl nustatytų anomalijų gali nukentėti viso Agriconsulting pasiūlymo patikimumas.

               33

               Taigi apeliacinio skundo antrasis pagrindas šiuo atžvilgiu yra nepriimtinas.

               34

               Antra, dėl Agriconsulting teiginių, kad Bendrasis Teismas neįvykdė pareigos nurodyti motyvus, reikia pažymėti, jog klausimas, ar Bendrojo Teismo sprendimo motyvai yra prieštaringi ar nepakankami, be abejo, yra teisės klausimas ir gali būti keliamas paduodant apeliacinį skundą (2009 m. liepos 16 d. Sprendimo Der Grüne Punkt – Duales System Deutschland / Komisija, C‑385/07 P, EU:C:2009:456, 71 punktas ir nurodyta jurisprudencija).

               35

               Tačiau teigdama, jog skundžiamo sprendimo motyvai yra prieštaringi, Agriconsulting dar kartą siekia, kad būtų iš naujo įvertintos faktinės bylos aplinkybės. Iš tiesų skundžiamo sprendimo 57 punkte pateiktas konstatavimas, kad „[nustatytos] anomalijos <…> konkrečiai susijusios su kai kuriomis papildomomis užduotimis“, savaime nėra nesuderinamas su to sprendimo 62 punkte padaryta išvada, kad „vertinimo komitetas vertino pagal pasiūlymo sudėtį ir aptariamą paslaugą“. Iš tikrųjų apeliantė ginčija minėto sprendimo 58–61 punktuose išdėstytus faktinio pobūdžio vertinimus, lėmusius šią Bendrojo Teismo išvadą, pagrįstą minėtu konstatavimu.

               36

               Kiek tai susiję su apeliantės nurodytu nepakankamu motyvavimu, iš to, kas išdėstyta skundžiamo sprendimo 57–61 punktuose ir priminta šio sprendimo 29 punkte, matyti, kad Bendrasis Teismas teisiškai pakankamai motyvavo skundžiamo sprendimo 62 punkte pateiktą išvadą, kad vertinimo komitetas veikė pagal 2014 m. gruodžio 18 d. Sprendime Data Medical Service (C‑568/13, EU:C:2014:2466) įtvirtintą jurisprudenciją.

               37

               Darytina išvada, kad turi būti atmestas visas antrasis pagrindas kaip iš dalies nepriimtinas ir iš dalies nepagrįstas.

         Dėl trečiojo pagrindo
      Šalių argumentai

               38

               Trečiojo pagrindo pirmoje dalyje Agriconsulting teigia, kad skundžiamo sprendimo 64–69 punktuose Bendrasis Teismas pakeitė ir iškraipė jos ieškinį. Iš tiesų, nors ji nurodė, kad ataskaitinės kainos ir išlaidos, kurias vertinimo komitetas naudojo vertindamas, ar jos pasiūlymo kaina yra neįprastai maža (toliau – ataskaitiniai ekonominiai kriterijai), yra savavališkos, neracionalios, subjektyvios ir neapibrėžtos, Bendrasis Teismas nesprendė dėl jų pagrįstumo. Jis skundžiamo sprendimo 66 punkte tik nusprendė, kad apeliantė neįrodė savo pasiūlymo rimtumo.

               39

               Šiuo pagrindu apeliantė taip pat kaltina Bendrąjį Teismą nepaisius įrodymų, kuriuos ji pateikė siekdama įrodyti, kad minėti ekonominiai kriterijai nėra patikimi. Konkrečiai ji nurodo, kad Bendrasis Teismas neatsižvelgė į pavyzdį, iš kurio matyti, kad pagrindinėms užduotims pritaikius tokius pačius ekonominius kriterijus specifikacijose numatytas biudžetas šioms užduotims yra nepakankamas.

               40

               Be to, Agriconsulting mano, jog Bendrasis Teismas negalėjo, kaip tai padarė skundžiamo sprendimo 66 punkte, jai priekaištauti, kad ji pradiniame pasiūlyme nepateikė informacijos, įrodančios gautas nuolaidas, nes ji neprivalo to daryti pagal jokią konkurso procedūros taisyklę. Bendrasis Teismas taip pat negalėjo jai priekaištauti dėl to, kad ji nepateikė šios informacijos 2012 m. lapkričio 29 d. rašte atsakydama į Komisijos prašymą pateikti informacijos. Iš tiesų 2012 m. lapkričio 22 d. rašte nebuvo prašoma minėtos informacijos. Galiausiai Bendrasis Teismas negali kaltinti apeliantės vėliau nepateikus bendradarbiavimo su ekspertais susitarimų, nes Komisija jos neįgaliojo to padaryti.

               41

               Trečiojo pagrindo antroje dalyje apeliantė nurodo, jog skundžiamo sprendimo 73–76 punktuose Bendrasis Teismas padarė teisės klaidą konstatuodamas, kad Komisija nepažeidė rungimosi principo, kai atsisakė suteikti apeliantei teisę pateikti šią papildomą informaciją.

               42

               Šiuo klausimu iš suformuotos jurisprudencijos matyti, kad perkančioji organizacija turi prašyti konkurso dalyvio paaiškinimų, galinčių pagrįsti jo pasiūlymo rimtumą, per rungimosi principu pagrįstą procedūrą. Nagrinėjamu atveju, kadangi vertinimo komiteto prašymas buvo suformuluotas taip, kad jis buvo susijęs ne su Agriconsulting pasiūlyme nurodytų kainų pagrįstumu, bet su šių kainų apskaičiavimo metodu, apeliantė turėjo pateikti informacijos tik apie šio apskaičiavimo skaitinius elementus. Taigi ji turėjo turėti galimybę pateikti papildomos informacijos, kad pašalintų bet kokias abejones dėl atitinkamų skaičių pagrįstumo. Šiuo klausimu jurisprudencijoje konkurso dalyvio teisė pateikti pastabas nėra apribota vieninteliu pranešimu. Priešingai, šiomis aplinkybėmis rungimosi principas reiškia, kad jis, pateikęs pirmąsias pastabas, vėliau gali pateikti papildomų paaiškinimų, jeigu tai pagrįsta.

               43

               Galiausiai apeliacinio skundo pagrindo trečioje dalyje Agriconsulting mano, jog Bendrasis Teismas padarė kelias teisės klaidas, kai skundžiamo sprendimo 81–85 punktuose padarė išvadą, kad nepažeistas vienodo požiūrio principas. Visų pirma Bendrasis Teismas klaidingai nusprendė, kad pakanka vien Agriconsulting pasiūlymo kainos neįprastai mažai šio pasiūlymo vertei įrodyti. Be to, jis neatsižvelgė į tai, kad remiantis ataskaitiniais ekonominiais kriterijais VLM pasiūlymo kaina taip pat buvo neįprastai maža. Svarbiausia Bendrasis Teismas turėjo konstatuoti, kad Agriconsulting ir VLM padėtis, kiek tai susiję su jų atitinkamais pasiūlymais, iš tikrųjų yra vienoda. Iš tiesų, pirma, šie pasiūlymai buvo susiję su tuo pačiu pirkimu ir, antra, buvo ginčijamas jų patikimumas – pirmąjį pasiūlymą ginčijo perkančioji organizaciją, o antrąjį – Agriconsulting.

               44

               Be to, Bendrasis Teismas nepakankamai išnagrinėjo ir įvertino įrodymus, kuriuos apeliantė nurodė grįsdama savo kaltinimus. Kalbant konkrečiai, skundžiamo sprendimo 84 punkte konstatavęs, jog apeliantės pateiktas pavyzdys, nurodytas šio sprendimo 39 punkte, yra nereikšmingas, Bendrasis Teismas nepaisė įrodymo, kuriuo siekiama konkrečiai patvirtinti, kad VLM pasiūlymo kaina taip pat buvo neįprastai maža, taigi VLM padėtis šiuo atžvilgiu buvo panaši į apeliantės padėtį.

               45

               Komisija mano, kad trečiasis pagrindas nepagrįstas.

         Teisingumo Teismo vertinimas

               46

               Siekiant išnagrinėti trečiąjį pagrindą reikia pakeisti įvairių jo dalių tvarką.

               47

               Visų pirma dėl minėto pagrindo trečios dalies, susijusios su tariamu vienodo požiūrio principo pažeidimu, reikia priminti, jog pagal šį principą reikalaujama, kad rengdami pasiūlymus konkurso dalyviai turėtų vienodas galimybes, o tai reiškia, kad visų konkurso dalyvių pasiūlymams turi būti taikomos vienodo sąlygos (2016 m. lapkričio 10 d. Nutarties Spinosa Costruzioni Generali ir Melfi, C‑162/16, nepaskelbta Rink., EU:C:2016:870, 23 punktas ir nurodyta jurisprudencija).

               48

               Nagrinėjamu atveju skundžiamo sprendimo 82 ir 83 punktuose Bendrasis Teismas pažymėjo, kad VLM pasiūlymo kaina, apskaičiuota pagal specifikacijose numatytą formulę, buvo šiek tiek mažesnė už šiose specifikacijose šiai sutarčiai vykdyti numatytą biudžeto viršutinę ribą ir beveik 1 mln. EUR viršijo Agriconsulting pasiūlymo kainą. Remdamasis tuo jis padarė išvadą, kad VLM padėtis nebuvo tokia pati kaip Agriconsulting, taigi Komisija galėjo nuspręsti patikrinti, ar apeliantės pasiūlyme nurodyta neįprastai maža kaina, tačiau to nedaryti VLM pasiūlymo atžvilgiu, ir taip darydama nepažeidė vienodo požiūrio principo.

               49

               Pažymėtina, kad skirtingas požiūris į Agriconsulting ir VLM pasiūlymus yra glaudžiai susijęs su neįprastai mažos kainos pasiūlymų nustatymo ir jiems skirtos procedūros klausimu. Taigi vertinant skundžiamo sprendimo 82 ir 83 punktuose pateiktų motyvų pagrįstumą reikia sugrįžti prie perkančiajai organizacijai šioje srityje taikomų pareigų.

               50

               Šiuo klausimu Reglamento Nr. 2342/2002 139 straipsnio 1 dalyje nurodyta, kad jei pasiūlymuose konkrečiai sutarčiai siūlomos neįprastai mažos kainos, perkančioji organizacija, prieš atmesdama tokius pasiūlymus vien dėl tos priežasties, raštu paprašo informacijos apie pasiūlymo sudedamąsias dalis, kurias ji laiko svarbiomis, ir jas patikrina, atitinkamai išklausiusi šalis ir atsižvelgusi į pateiktus paaiškinimus.

               51

               Taigi šioje nuostatoje įtvirtinta perkančiosios organizacijos pareiga, pirma, nustatyti įtartinus pasiūlymus, antra, sudaryti sąlygas atitinkamiems konkurso dalyviams įrodyti šių pasiūlymų rimtumą, paprašant paaiškinimų, kuriuos ji laiko svarbiais, trečia, įvertinti suinteresuotųjų asmenų pateiktų paaiškinimų reikšmingumą ir, ketvirta, priimti sprendimą priimti arba atmesti minėtus pasiūlymus (pagal analogiją žr. 2001 m. lapkričio 27 d. Sprendimo Lombardini ir Mantovani, C‑285/99 ir C‑286/99, EU:C:2001:640, 55 punktą).

               52

               Iš minėtos nuostatos išplaukiančios perkančiosios organizacijos pareigos, įskaitant pareigą išsamiai patikrinti pasiūlytų kainų rimtumą pagal ataskaitinius ekonominius kriterijus, taikomos tik su sąlyga, kad pasiūlymo patikimumas a priori kelia abejonių.

               53

               Nagrinėjamu atveju, kadangi vertinimo komitetas nustatė, kad apeliantės pasiūlymo kaina iš pirmo žvilgsnio yra neįprastai žema, ir nusprendė, kad VLM pasiūlymo kaina a priori nėra neįprasta, jis, nepažeisdamas vienodo požiūrio į konkurso dalyvius principo, galėjo pradėti Reglamento Nr. 2342/2002 139 straipsnio 1 dalyje numatytą rungimosi principu pagrįstą procedūrą apeliantės atžvilgiu ir išsamiai patikrinti jos kainas pagal ataskaitinius ekonominius kriterijus netaikydamas tokio paties požiūrio VLM. Taigi skundžiamo sprendimo 82 ir 83 punktuose Bendrasis Teismas teisingai nusprendė, kad šių dviejų įmonių padėtis, kiek tai susiję su jų atitinkamais pasiūlymais, nėra tokia pati.

               54

               Šios išvados nepaneigia Agriconsulting argumentas, jog vien pasiūlymo kaina neleidžia pripažinti, kad pasiūlymo vertė yra neįprastai maža.

               55

               Šiuo atžvilgiu, kadangi Reglamento Nr. 2342/2002 139 straipsnio 1 dalyje ar 146 straipsnio 4 dalyje nėra sąvokos „neįprastai mažos kainos pasiūlymas“ apibrėžties ir tokio pasiūlymo identifikavimo taisyklių, metodą, naudojamą neįprastai mažų kainų pasiūlymams nustatyti, turi nustatyti perkančioji organizacija (pagal analogiją žr. 2014 m. gruodžio 18 d. Sprendimo Data Medical Service, C‑568/13, EU:C:2014:2466, 49 punktą ir nurodytą jurisprudenciją) su sąlyga, kad šis metodas bus objektyvus ir nediskriminacinis (pagal analogiją žr. 2001 m. lapkričio 27 d. Sprendimo Lombardini ir Mantovani, C‑285/99 ir C‑286/99, EU:C:2001:640, 68 ir 69 punktus).

               56

               Nagrinėjamu atveju, kaip skundžiamo sprendimo 81 ir 82 punktuose pažymėjo Bendrasis Teismas, vertinimo komitetas nustatė, kad Agriconsulting pasiūlymo kaina yra neįprastai maža, palyginęs pasiūlymo sumą su specifikacijose numatytu didžiausiu bendru biudžetu, 2500000 EUR suma. VLM pasiūlymas buvo šiek tiek mažesnis už šį biudžetą, o Agriconsulting pasiūlymas buvo už jį mažesnis beveik 1 mln. EUR.

               57

               Priešingai, nei tvirtina apeliantė, pagal šio sprendimo 55 punkte nurodytą jurisprudenciją niekas nedraudžia perkančiajai organizacijai lyginti pasiūlymų su specifikacijose numatytu biudžetu ir nustatyti pasiūlymo, kuris iš pirmo žvilgsnio atrodo esantis neįprastai mažos kainos, nes šio pasiūlymo suma yra gerokai mažesnė už minėtą numatytą biudžetą. Apeliantė, be kita ko, neįrodė, dėl ko tokia praktika nėra objektyvi ir yra diskriminacinė.

               58

               Galiausiai, kalbant apie Agriconsulting argumentus, pagal kuriuos Bendrasis Teismas turėjo nuspręsti, kad VLM padėtis iš tikrųjų buvo tokia pati kaip jos, reikia pažymėti, jog, pirma, vien dėl aplinkybės, kad apeliantė ginčija VLM pasiūlymo patikimumą, negalima daryti išvados dėl situacijų panašumo. Atsižvelgiant į tai, kas išdėstyta šio sprendimo 52 ir 53 punktuose, Agriconsulting taip pat turėjo nurodyti priežastis, dėl kurių perkančiajai organizacijai turėjo iš pirmo žvilgsnio kilti abejonių dėl VLM pasiūlymo patikimumo.

               59

               Antra, reikia pažymėti, jog skundžiamo sprendimo 84 punkte Bendrasis Teismas pagrįstai konstatavo, kad apeliantės pateiktas pavyzdys šiuo atžvilgiu yra nereikšmingas. Iš tiesų šis pavyzdys, kuriuo remiantis išsamiai tikrinamos VLM pasiūlyme nurodytos kainos pagal ataskaitinius ekonominius kriterijus, neparodo, dėl kokių priežasčių perkančiajai organizacijai anksčiau turėjo kilti abejonių dėl šio pasiūlymo rimtumo, nors jo suma buvo labai artima specifikacijose numatytam biudžetui.

               60

               Darytina išvada, kad trečiojo pagrindo trečia dalis nepagrįsta.

               61

               Dėl šio pagrindo antros dalies, susijusios su tariamu rungimosi principo pažeidimu, reikia priminti, jog Bendrasis Teismas, skundžiamo sprendimo 71 punkte priminęs Reglamento Nr. 2342/2002 139 straipsnio 1 dalyje, kurios tekstas buvo primintas šio sprendimo 50 punkte, nustatytas pareigas, skundžiamo sprendimo 72–76 punktuose nusprendė, kad nagrinėjamu atveju laikytasi toje nuostatoje numatytos rungimosi principu grindžiamos procedūros ir kad apeliantė turėjo galimybę pagrįsti savo sąnaudas ir tarifus, kurie buvo įvertinti kaip neįprastai maži.

               62

               Vis dėlto Agriconsulting iš esmės nurodo, kad perkančioji organizacija įvykdo minėtoje 139 straipsnio 1 dalyje nustatytas pareigas, tik jeigu atitinkamas konkurso dalyvis turėjo realią galimybę pagrįsti savo sąnaudas ir tarifus, o ne tik buvo formaliai paisyta šioje nuostatoje numatytos rungimosi principu grindžiamos procedūros etapų. Nagrinėjamu atveju tai reikštų, kad apeliantei būtų buvę leista pateikti informacijos, papildančios 2012 m. lapkričio 29 d. atsakymo rašte pateiktą informaciją, nes remdamasi tuo, kas išdėstyta 2012 m. lapkričio 22 d. Komisijos rašte, ji negalėjo teisingai įvertinti šios institucijos prašytos informacijos.

               63

               Šiuo klausimu pakanka pažymėti, kad šis argumentas grindžiamas faktine prielaida, kuria Bendrasis Teismas nesirėmė. Iš tiesų Bendrasis Teismas skundžiamo sprendimo 77 punkte įvertino 2012 m. lapkričio 22 d. Komisijos rašto turinį taip, kad ši institucija teiravosi apeliantės ne tik dėl pasiūlyme pateiktų kainų apskaičiavimo metodo, bet ir dėl visų šių kainų sudarymo elementų.

               64

               Kadangi nagrinėdamas apeliacinį skundą Teisingumo Teismas negali iš naujo tikrinti faktinių aplinkybių, įvertintų Bendrojo Teismo, jeigu jos nebuvo iškraipytos, trečiojo pagrindo antra dalis yra nepriimtina.

               65

               Galiausiai, kalbant apie šio pagrindo pirmą dalį, susijusią su tuo, kad Bendrasis Teismas tariamai iškraipė ir pakeitė Agriconsulting ieškinį, matyti, jog ieškinio 68 punkte apeliantė teigė, kad skaičiuojant ekspertams skirtas išlaidas naudotas sąnaudų vienetas buvo subjektyvus ir juo neatsižvelgta nei į tai, kad ji galėjo suderėti su ekspertais mažesnius tarifus, nei į jos organizacinius ir komercinius pajėgumus.

               66

               Šiuo klausimu skundžiamo sprendimo 66 ir 67 punktuose Bendrasis Teismas pažymėjo, jog apeliantės teiginiai, kad ji galėjo suderėti su ekspertais mažesnius tarifus nei numatyti pateikiant ataskaitinius ekonominius kriterijus, nėra pagrįsti.

               67

               Be to, to sprendimo 68 punkte Bendrasis Teismas nusprendė, jog Agriconsulting nepagrindė, pateikdama skaičius, savo argumento, kad skaičiuojant ekspertams skirtas išlaidas naudotas sąnaudų vienetas yra subjektyvus kriterijus. Be to, Bendrasis Teismas pažymėjo, jog tai, kad Agriconsulting nurodo derybas dėl tarifų su tos pačios kategorijos ekspertais kaip ir pagrindinių užduočių, veikiau patvirtina, kad šios sąnaudos buvo mažesnės, nei įprasta, tačiau tam nebuvo pateikta tikslių paaiškinimų.

               68

               Taigi reikia konstatuoti, kad Bendrasis Teismas paisė apeliantės argumento ir teisiškai pakankamai į jį atsakė. Šiuo klausimu jis galėjo tik konstatuoti, jog Agriconsulting neįrodė savo teiginių dėl ataskaitinių ekonominių kriterijų nepakankamumo ir mažesnių tarifų, kuriuos jai pavyko suderėti, pagrįstumo. Be to, apeliantė netvirtina, kad Bendrasis Teismas padarė teisės klaidą, kai jai perkėlė tokio įrodinėjimo naštą. Taigi ji neturi pagrindo tvirtinti, kad Bendrasis Teismas pakeitė ar iškraipė jos ieškinį.

               69

               Dėl Agriconsulting teiginio, kad Bendrasis Teismas nepaisė pavyzdžio, kurį ji pateikė siekdama įrodyti, kad ataskaitiniai ekonominiai kriterijai yra savavališki ir nepatikimi, pakanka priminti, jog apeliacinis skundas paduodamas tik teisės klausimais. Todėl tik Bendrasis Teismas turi jurisdikciją konstatuoti ir vertinti reikšmingas faktines aplinkybes, taip pat vertinti jam pateiktų įrodymų vertę, išskyrus minėtų faktinių aplinkybių ar įrodymų iškraipymo atvejį (2003 m. lapkričio 11 d. Nutarties Martinez / Parlamentas, C‑488/01 P, EU:C:2003:608, 53 punktas ir nurodyta jurisprudencija).

               70

               Apeliantė nepateikė įrodymų, galinčių patvirtinti tokį iškraipymą. Be to, reikia konstatuoti, jog negalima teigti, kad Bendrasis Teismas neatsižvelgė į ginčijamą pavyzdį, nes jis kelis kartus paminėtas skundžiamame sprendime, be kita ko, jo 84 punkte. Aplinkybė, kad Bendrasis Teismas šio pavyzdžio nenurodė to sprendimo 63–69 punktuose, rodo tik tiek, kad šiomis aplinkybėmis jis nelaikė to pavyzdžiu įtikinamu, o toks vertinimas, nesant jokio iškraipymo, priklauso tik jo jurisdikcijai.

               71

               Galiausiai, dėl šio sprendimo 40 punkte išdėstyto Agriconsulting argumento reikia pažymėti, jog kadangi skundžiamo sprendimo 72–76 punktuose Bendrasis Teismas konstatavo, kad apeliantė turėjo galimybę pagrįsti savo sąnaudas ir tarifus, Bendrasis Teismas galėjo pagrįstai ją kaltinti nepagrindus savo teiginių. Be to, darant prielaidą, kad šiuo argumentu apeliantė siekia paneigti šią Bendrojo Teismo išvadą, minėtas argumentas yra nepriimtinas dėl šio sprendimo 64 punkte išdėstytų motyvų.

               72

               Remiantis tuo darytina išvada, kad trečiojo pagrindo pirma dalis yra iš dalies nepriimtina ir iš dalies nepagrįsta.

               73

               Todėl turi būti atmestas visas trečiasis apeliantės nurodytas pagrindas.

               74

               Pagal Reglamento Nr. 2342/2002 139 straipsnio 1 dalį neįprastai maža Agriconsulting pasiūlymo kaina yra pakankamas teisinis motyvas šio pasiūlymo atmetimui pagrįsti. Iš viso to, kas išdėstyta, matyti, jog apeliantė negalėjo įrodyti, kad Bendrasis Teismas padarė teisės klaidą, kai nusprendė, kad nagrinėjamu atveju nebuvo padaryta palyginti sunkaus Sąjungos teisės pažeidimo, kiek tai susiję su Komisijos atliktu vertinimu dėl jos pasiūlymo neįprastai mažos kainos.

               75

               Taigi nėra reikalo vertinti, ar kitas Agriconsulting pasiūlymo atmetimo motyvas, t. y. jai skirtas balas, kiek tai susiję su sutarties skyrimo kriterijumi Nr. 3, yra pagrįstas.

               76

               Be to, skundžiamo sprendimo 105 punkte dėl priežasčių, analogiškų nurodytoms pirmesniame šio sprendimo punkte, Bendrasis Teismas nusprendė, kad negalima nustatyti galimo pažeidimo vertinant pasiūlymą pagal sutarties skyrimo kriterijų Nr. 3 ir apeliantės nurodomų negautų pajamų dėl negautos sutarties priežastinio ryšio. Nors apeliaciniame skunde apeliantė iš tikrųjų nurodo Bendrojo Teismo argumentus dėl priežastinio ryšio, neatrodo, kad ji siekia juos ginčyti arba bet kuriuo atveju šiuo klausimu nenurodo jokio kaltinimo.

               77

               Atsižvelgiant į tai, kad Sąjungos deliktinės atsakomybės, kaip antai numatytos SESV 340 straipsnio antroje pastraipoje, atsiradimo sąlygos yra kumuliacinės, šio sprendimo 74–76 punktuose išdėstytų svarstymų pakanka Agriconsulting apeliaciniam skundui atmesti ir nėra reikalo spręsti dėl apeliacinio skundo ketvirtojo pagrindo, susijusio su Bendrojo Teismo atliktu klausimo dėl jos negautų pajamų, atmetus jos pasiūlymą, nagrinėjimu (pagal analogiją žr. 2007 m. balandžio 19 d. Sprendimo Holcim (Deutschland) / Komisija, C‑282/05 P, EU:C:2007:226, 57 punktą ir 2014 m. spalio 14 d. Sprendimo Giordano / Komisija, C‑611/12 P, EU:C:2014:2282, 54 punktą).

         Dėl bylinėjimosi išlaidų

               78

               Pagal Teisingumo Teismo procedūros reglamento 184 straipsnio 2 dalį, jeigu apeliacinis skundas yra nepagrįstas, bylinėjimosi išlaidų klausimą sprendžia Teisingumo Teismas.

               79

               Pagal šio reglamento 138 straipsnio 1 dalį, taikomą apeliaciniame procese pagal jo 184 straipsnio 1 dalį, iš pralaimėjusios šalies priteisiamos bylinėjimosi išlaidos, jei laimėjusi šalis to reikalavo. Kadangi Komisija reikalavo priteisti bylinėjimosi išlaidas iš Agriconsulting, o ši pralaimėjo bylą, iš jos priteisiamos bylinėjimosi išlaidos.

               Remdamasis šiais motyvais, Teisingumo Teismas (penktoji kolegija) nusprendžia:

                           1.

                           Atmesti apeliacinį skundą.

                           2.

                           Priteisti iš Agriconsulting Europe SA bylinėjimosi išlaidas.

                     Parašai.

            (
            *1
         )	Proceso kalba: italų.


title: 2010 m. vasario 4 d. Teisingumo Teismo (šeštoji kolegija) sprendimas. # Europos Komisija prieš Švedijos Karalystę. # Valstybės įsipareigojimų neįvykdymas - Direktyva 2006/24/EB - Elektroniniai ryšiai - Duomenų, generuojamų arba tvarkomų teikiant elektroninių ryšių paslaugas, saugojimas - Neperkėlimas per nustatytą terminą. # Byla C-185/09.

text:
      2010 m. vasario 4 d. Teisingumo Teismo (šeštoji kolegija) sprendimas Komisija prieš Švediją
      (Byla C‑185/09)
      „Valstybės įsipareigojimų neįvykdymas – Direktyva 2006/24/EB – Elektroniniai ryšiai – Duomenų, generuojamų arba tvarkomų teikiant elektroninių ryšių paslaugas, saugojimas – Neperkėlimas per nustatytą terminą“
      Ieškinys dėl įsipareigojimų neįvykdymo – Teisingumo Teismo atliekamas pagrįstumo nagrinėjimas – Padėtis, į kurią reikia atsižvelgti – Padėtis pagrįstoje nuomonėje nustatyto termino pabaigoje (EB 226 straipsnis) (žr. 9 punktą)
      Dalykas

               Valstybės įsipareigojimų nevykdymas – 2006 m. kovo 15 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvai 2006/24/EB dėl duomenų,
                  generuojamų arba tvarkomų teikiant viešai prieinamas elektroninių ryšių paslaugas arba viešuosius ryšių tinklus, saugojimo
                  ir iš dalies keičiančiai Direktyvą 2002/58/EB (OL L 105, p. 54) įgyvendinti būtinų nuostatų nepriėmimas per nustatytą terminą.

            Rezoliucinė dalis

                  1.

                  	Per nustatytą terminą nepriėmusi 2006 m. kovo 15 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvai 2006/24/EB dėl duomenų, generuojamų
                     arba tvarkomų teikiant viešai prieinamas elektroninių ryšių paslaugas arba viešuosius ryšių tinklus, saugojimo ir iš dalies
                     keičiančiai Direktyvą 2002/58/EB įgyvendinti būtinų įstatymų ir kitų teisės aktų, Švedijos Karalystė neįvykdė įsipareigojimų
                     pagal šią direktyvą.

                  2.

                  	Priteisti iš Švedijos Karalystės bylinėjimosi išlaidas.


2013 m. rugsėjo 13 d. Bendrojo Teismo (šeštoji kolegija) sprendimas Anbouba prieš Tarybą.#Issam Anbouba prieš Europos Sąjungos Tarybą.#Bendra užsienio ir saugumo politika – Ribojamosios priemonės Sirijai – Lėšų ir ekonominių išteklių įšaldymas – Nekaltumo prezumpcija – Įrodinėjimo pareiga – Akivaizdi vertinimo klaida – Teisė į gynybą – Pareiga motyvuoti.#Byla T‑592/11.


2016 m. sausio 25 d. Tarnautojų teismo (trečioji kolegija) sprendimas.#Marie-Pierre Darchy prieš Europos Komisiją.#Viešoji tarnyba – Pareigūnai – Šeimos išmokos – Išmoka išlaikomam vaikui – Ieškovės sutuoktinės vaikai – Išmokėjimas atgaline data.#Byla F-47/15.