title: Byla C-242/18: 2019 m. liepos 3 d. Teisingumo Teismo (pirmoji kolegija) sprendimas byloje (Varhoven administrativen sad (Bulgarija) prašymas priimti prejudicinį sprendimą) „UniCredit Leasing“ EAD/Direktor na Direktsia „Obzhalvane i danachno-osiguritelna praktika“ — Sofia pri Tsentralno upravlenie na Natsionalnata agentsia za prihodite (NAP) (Prašymas priimti prejudicinį sprendimą — Bendra pridėtinės vertės mokesčio sistema (PVM) — Apmokestinamoji vertė — Sumažinimas — Mokesčių neutralumo principas — Finansinės nuomos sutartis, atšaukta dėl įmokų nemokėjimo — Pranešimas apie mokesčio perskaičiavimą — Taikymo sritis — Apmokestinamieji sandoriai — Prekių tiekimas už atlygį — Atšaukimo prieš sutarties terminą „kompensacijos“ mokėjimas — Teisingumo Teismo jurisdikcija)

text:
               9.9.2019

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 305/18

      2019 m. liepos 3 d. Teisingumo Teismo (pirmoji kolegija) sprendimas byloje (Varhoven administrativen sad (Bulgarija) prašymas priimti prejudicinį sprendimą) „UniCredit Leasing“ EAD/Direktor na Direktsia „Obzhalvane i danachno-osiguritelna praktika“ — Sofia pri Tsentralno upravlenie na Natsionalnata agentsia za prihodite (NAP)
      (Byla C-242/18) (1)

      (Prašymas priimti prejudicinį sprendimą - Bendra pridėtinės vertės mokesčio sistema (PVM) - Apmokestinamoji vertė - Sumažinimas - Mokesčių neutralumo principas - Finansinės nuomos sutartis, atšaukta dėl įmokų nemokėjimo - Pranešimas apie mokesčio perskaičiavimą - Taikymo sritis - Apmokestinamieji sandoriai - Prekių tiekimas už atlygį - Atšaukimo prieš sutarties terminą „kompensacijos“ mokėjimas - Teisingumo Teismo jurisdikcija)
      (2019/C 305/22)
      Proceso kalba: bulgarų

         Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas

      Varhoven administrativen sad

         Šalys pagrindinėje byloje

         Ieškovė:„UniCredit Leasing“ EAD

         Atsakovė: Direktor na Direktsia „Obzhalvane i danachno-osiguritelna praktika“ — Sofia pri Tsentralno upravlenie na Natsionalnata agentsia za prihodite (NAP)

         Rezoliucinė dalis

                  1.

                  2006 m. lapkričio 28 d. Tarybos direktyvos 2006/112/EB dėl pridėtinės vertės mokesčio bendros sistemos 90 straipsnio 1 dalis turi būti aiškinama taip, kad, atšaukus finansinės nuomos sutartį, gali būti sumažinta pridėtinės vertės mokesčio apmokestinamoji vertė, apskaičiuota fiksuoto dydžio pagal pranešimą apie mokesčio perskaičiavimą nuo visų nuomos įmokų, mokėtinų per sutarties galiojimo laikotarpį, nors šis pranešimas apie mokesčio perskaičiavimą įsigaliojo ir pagal nacionalinę teisę jis yra „galutinis administracinis aktas“, nustatantis mokestinę skolą.

                  2.

                  Direktyvos 2006/112 90 straipsnį reikia aiškinti taip, kad tokioje situacijoje, kaip nagrinėjama pagrindinėje byloje, viena vertus, dalies įmokų, mokėtinų pagal finansinės nuomos sutartį, nesumokėjimas nuo mokėjimo sustabdymo iki sutarties atšaukimo, negaliojančio atgaline data, ir, kita vertus, pirmalaikio sutarties atšaukimo atveju mokėtinos kompensacijos, atitinkančios visų iki sutarties galiojimo termino pabaigos nesumokėtų nuomos įmokų sumą, nesumokėjimas yra neapmokėjimo atvejis, kuriam gali būti taikomas nukrypimas nuo pareigos sumažinti pridėtinės vertės mokesčio apmokestinamąją vertę, numatytą šio straipsnio 2 dalyje, nebent apmokestinamasis asmuo nurodo, kad yra pagrįsta tikimybė, kad skola nebus sumokėta, o tai turi patikrinti prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas.

         (1)  OL C 211, 2018 6 18.


title: Byla C-249/18: 2019 m. liepos 10 d. Teisingumo Teismo (aštuntoji kolegija) sprendimas byloje (Hoge Raad der Nederlanden (Nyderlandai) prašymas priimti prejudicinį sprendimą) Staatssecretaris van Financiën/CEVA Freight Holland BV (Prašymas priimti prejudicinį sprendimą — Muitinės kodeksas — Muitinės deklaracija — Klaidingas Kombinuotosios nomenklatūros subpozicijos nurodymas — Pranešimas apie muito perskaičiavimą — Šio kodekso 78 straipsnis — Deklaracijos peržiūrėjimas — Sandorio vertės pakeitimas — Minėto kodekso 221 straipsnis — Skolos muitinei išieškojimo senaties terminas — Nutraukimas)

text:
               9.9.2019

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 305/19

      2019 m. liepos 10 d. Teisingumo Teismo (aštuntoji kolegija) sprendimas byloje (Hoge Raad der Nederlanden (Nyderlandai) prašymas priimti prejudicinį sprendimą) Staatssecretaris van Financiën/CEVA Freight Holland BV
      (Byla C-249/18) (1)

      (Prašymas priimti prejudicinį sprendimą - Muitinės kodeksas - Muitinės deklaracija - Klaidingas Kombinuotosios nomenklatūros subpozicijos nurodymas - Pranešimas apie muito perskaičiavimą - Šio kodekso 78 straipsnis - Deklaracijos peržiūrėjimas - Sandorio vertės pakeitimas - Minėto kodekso 221 straipsnis - Skolos muitinei išieškojimo senaties terminas - Nutraukimas)
      (2019/C 305/23)
      Proceso kalba: nyderlandų

         Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas

      Hoge Raad der Nederlanden

         Šalys pagrindinėje byloje

         Ieškovas: Staatssecretaris van Financiën

         Atsakovė: CEVA Freight Holland BV

         Rezoliucinė dalis

                  1.

                  1992 m. spalio 12 d. Tarybos reglamento (EEB) Nr. 2913/92, nustatančio Bendrijos muitinės kodeksą, iš dalies pakeisto 2000 m. lapkričio 16 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentu (EB) Nr. 2700/2000, 78 straipsnis turi būti aiškinamas taip, kad kai deklarantas gali pasirinkti prekių, parduotų eksportuoti į Sąjungos teritoriją, kainą, kuri gali būti laikoma pagrindu muitinei vertei nustatyti, ir kai atlikus a posteriori patikrinimą paaiškėja, jog jo parengtoje muitinės deklaracijoje padaryta atitinkamų prekių muitinio klasifikavimo klaida, dėl kurios taikomas didesnis muitas, remdamasis šiuo 78 straipsniu jis gali prašyti peržiūrėti šią deklaraciją, kad būtų pakeista iš pradžių nurodyta kaina į žemesnę sandorio kainą siekiant sumažinti jo skolą muitinei.

                  2.

                  Reglamento Nr. 2913/92, iš dalies pakeisto Reglamentu Nr. 2700/2000, 221 straipsnio 1 ir 3 dalys turi būti aiškinamos taip, kad laikydamosi veiksmingumo ir lygiavertiškumo principų valstybės narės turi nustatyti datą, kada pranešimas skolininkui apie muito sumą siekiant nutraukti trejų metų skolos muitinei senaties terminą, kuriam pasibaigus išnyksta skola muitinei, laikomas pateiktu.

         (1)  OL C 276, 2018 8 6.


title: Byla C-304/18: 2019 m. liepos 11 d. Teisingumo Teismo (septintoji kolegija) sprendimas byloje Europos Komisija/Italijos Respublika (Valstybės įsipareigojimų neįvykdymas — Nuosavi ištekliai — Muitai — Skolos muitinei nustatymas — Įskaitymas į atskirą sąskaitą — Pareiga pervesti Europos Sąjungai — Pavėluotai pradėta susigrąžinimo procedūra — Delspinigiai)

text:
               9.9.2019

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 305/20

      2019 m. liepos 11 d. Teisingumo Teismo (septintoji kolegija) sprendimas byloje Europos Komisija/Italijos Respublika
      (Byla C-304/18) (1)

      (Valstybės įsipareigojimų neįvykdymas - Nuosavi ištekliai - Muitai - Skolos muitinei nustatymas - Įskaitymas į atskirą sąskaitą - Pareiga pervesti Europos Sąjungai - Pavėluotai pradėta susigrąžinimo procedūra - Delspinigiai)
      (2019/C 305/25)
      Proceso kalba: italų

         Šalys

         Ieškovė: Europos Komisija, iš pradžių atstovaujama Z. Malůšková, M. Owsiany-Hornung ir F. Tomat, vėliau — Z. Malůšková ir F. Tomat

         Atsakovė: Italijos Respublika, atstovaujama G. Palmieri, padedamos avvocato dello Stato G. Albenzio

         Rezoliucinė dalis

                  1.

                  Atsisakiusi pervesti 2 120 309,50 EUR tradicinių nuosavų išteklių, nurodytų pranešime apie nesumokėtas sumas IT(07)08-917, Italijos Respublika pažeidė įsipareigojimus pagal 1994 m. spalio 31 d. Tarybos sprendimo 94/728/EB, Euratomas dėl Europos Bendrijų nuosavų išteklių sistemos 8 straipsnį, 2000 m. rugsėjo 29 d. Tarybos sprendimo 2000/597/EB, Euratomas dėl Europos Bendrijų nuosavų išteklių sistemos 8 straipsnį, 2007 m. birželio 7 d. Tarybos sprendimo 2007/436/EB, Euratomas dėl Europos Bendrijų nuosavų išteklių sistemos 8 straipsnį, 2014 m. gegužės 26 d. Tarybos sprendimo 2014/335/ES, Euratomas dėl Europos Sąjungos nuosavų išteklių sistemos 8 straipsnį, taip pat 1989 m. gegužės 29 d. Tarybos reglamento (EEB, Euratomas) Nr. 1552/89, įgyvendinančio Sprendimą 88/376/EB, Euratomas dėl Bendrijų nuosavų išteklių sistemos 10, 11 ir 17 straipsnius, 2000 m. gegužės 22 d. Tarybos reglamento (EB, Euratomas) Nr. 1150/2000, įgyvendinančio Sprendimą 94/728/EB, Euratomas dėl Bendrijų nuosavų išteklių sistemos 10, 11 ir 17 straipsnius ir 2014 m. gegužės 26 d. Tarybos reglamento (ES, Euratomas) Nr. 609/2014 dėl tradicinių, PVM ir BNP pagrįstų nuosavų išteklių teikimo metodų ir tvarkos ir dėl priemonių, skirtų grynųjų pinigų poreikiui patenkinti 10, 12 ir 13 straipsnius.

                  2.

                  Atmesti likusią ieškinio dalį.

                  3.

                  Priteisti iš Italijos Respublikos keturis penktadalius Europos Komisijos patirtų bylinėjimosi išlaidų ir nurodyti padengti savo bylinėjimosi išlaidas.

                  4.

                  Europos Komisija padengia vieną penktadalį savo bylinėjimosi išlaidų.

         (1)  OL C 221, 2018 6 25.


title: Byla C-316/18: 2019 m. liepos 3 d. Teisingumo Teismo (aštuntoji kolegija) sprendimas byloje (Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division) (Jungtinė Karalystė) prašymas priimti prejudicinį sprendimą) Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs/The Chancellor, Masters and Scholars of the University of Cambridge (Prašymas priimti prejudicinį sprendimą — Pridėtinės vertės mokestis (PVM) — Sumokėto pirkimo mokesčio atskaita — Labdaros lėšų investavimo į fondą, siekiant padengti visų apmokestinamojo asmens pardavimo sandorių išlaidas, valdymo išlaidos — Bendrosios išlaidos)

text:
               9.9.2019

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 305/21

      2019 m. liepos 3 d. Teisingumo Teismo (aštuntoji kolegija) sprendimas byloje (Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division) (Jungtinė Karalystė) prašymas priimti prejudicinį sprendimą) Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs/The Chancellor, Masters and Scholars of the University of Cambridge
      (Byla C-316/18) (1)

      (Prašymas priimti prejudicinį sprendimą - Pridėtinės vertės mokestis (PVM) - Sumokėto pirkimo mokesčio atskaita - Labdaros lėšų investavimo į fondą, siekiant padengti visų apmokestinamojo asmens pardavimo sandorių išlaidas, valdymo išlaidos - Bendrosios išlaidos)
      (2019/C 305/26)
      Proceso kalba: anglų

         Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas

      Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division)

         Šalys pagrindinėje byloje

         Apeliantai: Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs

         Kita apeliacinio proceso šalis: The Chancellor, Masters and Scholars of the University of Cambridge

         Rezoliucinė dalis

      2006 m. lapkričio 28 d. Tarybos direktyvos 2006/112/EB dėl pridėtinės vertės mokesčio bendros sistemos 168 straipsnio a punktas turi būti aiškinamas taip, kad apmokestinamasis asmuo, kuris vykdo pridėtinės vertės mokesčiu apmokestinamą ir neapmokestinamą veiklą, kuris investavo gautas dotacijas ir labdaros lėšas padėdamas jas į fondą ir kuris iš šio fondo gautas pajamas naudoja visos veiklos išlaidoms finansuoti, negali atskaityti kaip bendrųjų išlaidų sumokėto pirkimo pridėtinės vertės mokesčio, susijusio su šio investavimo išlaidomis.

         (1)  OL C 249, 2018 7 16.


title: Byla C-345/18 P: 2019 m. liepos 10 d. Teisingumo Teismo (aštuntoji kolegija) sprendimas byloje Caviro Distillerie Srl, Distillerie Bonollo SpA, Distillerie Mazzari SpA, Industria Chimica Valenzana (ICV) SpA/Europos Komisija (Apeliacinis skundas — Prekybos politika — Dempingas — Įgyvendinimo sprendimas (ES) 2016/176 — Kinijos Liaudies Respublikos kilmės vyno rūgšties, gaminamos Hangzhou Bioking Biochemical Engineering Co., Ltd, importas — Reglamentas (EB) Nr. 1225/2009 — 3 straipsnio 2, 3 ir 5 dalys — Didelės žalos nebuvimas — Akivaizdi vertinimo klaida — Žalos nustatymas — Visų svarbių ekonominių veiksnių ir rodiklių, darančių poveikį Europos Sąjungos pramonės padėčiai įvertinimas — Rinkos dalis)

text:
               9.9.2019

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 305/22

      2019 m. liepos 10 d. Teisingumo Teismo (aštuntoji kolegija) sprendimas byloje Caviro Distillerie Srl, Distillerie Bonollo SpA, Distillerie Mazzari SpA, Industria Chimica Valenzana (ICV) SpA/Europos Komisija
      (Byla C-345/18 P) (1)

      (Apeliacinis skundas - Prekybos politika - Dempingas - Įgyvendinimo sprendimas (ES) 2016/176 - Kinijos Liaudies Respublikos kilmės vyno rūgšties, gaminamos Hangzhou Bioking Biochemical Engineering Co., Ltd, importas - Reglamentas (EB) Nr. 1225/2009 - 3 straipsnio 2, 3 ir 5 dalys - Didelės žalos nebuvimas - Akivaizdi vertinimo klaida - Žalos nustatymas - Visų svarbių ekonominių veiksnių ir rodiklių, darančių poveikį Europos Sąjungos pramonės padėčiai įvertinimas - Rinkos dalis)
      (2019/C 305/27)
      Proceso kalba: anglų

         Šalys

         Apeliantės: Caviro Distillerie Srl, Distillerie Bonollo SpA, Distillerie Mazzari SpA, Industria Chimica Valenzana (ICV) SpA atstovaujama solisitorių R. MacLean

         Kita proceso šalis: Europos Komisija, atstovaujama J.-F. Brakeland ir A. Demeneix

         Rezoliucinė dalis

                  1.

                  Atmesti apeliacinį skundą.

                  2.

                  Priteisti iš Caviro Distillerie Srl, Distillerie Bonollo SpA, Distillerie Mazzari SpA, Industria Chimica Valenzana (ICV) SpA bylinėjimosi išlaidas.

         (1)  OL C 259, 2018 7 23.


title: Byla C-387/18: 2019 m. liepos 3 d. Teisingumo Teismo (penktoji kolegija) sprendimas byloje (Wojewódzki Sąd Administracyjny w Warszawie (Lenkija) prašymas priimti prejudicinį sprendimą) Delfarma Sp. z o.o./Prezes Urzędu Rejestracji Produktów Leczniczych, Wyrobów Medycznych i Produktów Biobójczych (Prašymas priimti prejudicinį sprendimą — SESV 34 ir 36 straipsniai — Laisvas prekių judėjimas — Kiekybiniam apribojimui lygiavertė priemonė — Žmonių sveikatos ir gyvybės apsauga — Lygiagretus vaistų importas — Referenciniai vaistai ir generiniai vaistai — Sąlyga, pagal kurią abu — importuotas vaistas ir vaistas, kurį importo valstybėje narėje leista pateikti rinkai — turi būti arba referenciniai, arba generiniai vaistai)

text:
               9.9.2019

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 305/23

      2019 m. liepos 3 d. Teisingumo Teismo (penktoji kolegija) sprendimas byloje (Wojewódzki Sąd Administracyjny w Warszawie (Lenkija) prašymas priimti prejudicinį sprendimą) Delfarma Sp. z o.o./Prezes Urzędu Rejestracji Produktów Leczniczych, Wyrobów Medycznych i Produktów Biobójczych
      (Byla C-387/18) (1)

      (Prašymas priimti prejudicinį sprendimą - SESV 34 ir 36 straipsniai - Laisvas prekių judėjimas - Kiekybiniam apribojimui lygiavertė priemonė - Žmonių sveikatos ir gyvybės apsauga - Lygiagretus vaistų importas - Referenciniai vaistai ir generiniai vaistai - Sąlyga, pagal kurią abu - importuotas vaistas ir vaistas, kurį importo valstybėje narėje leista pateikti rinkai - turi būti arba referenciniai, arba generiniai vaistai)
      (2019/C 305/28)
      Proceso kalba: lenkų

         Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas

      Wojewódzki Sąd Administracyjny w Warszawie

         Šalys pagrindinėje byloje

         Ieškovė: Delfarma Sp. z o.o.

         Atsakovė: Prezes Urzędu Rejestracji Produktów Leczniczych, Wyrobów Medycznych i Produktów Biobójczych

         Rezoliucinė dalis

      SESV 34 ir 36 straipsniai turi būti aiškinami taip, kad pagal juos draudžiamas toks pagrindinėje byloje nagrinėjamas nacionalinis teisinis reglamentavimas, pagal kurį vaisto lygiagretaus importo leidimas gali būti išduotas tik jei abu — šis vaistas ir vaistas, kuriam toje valstybėje narėje išduotas leidimas pateikti rinkai — yra arba referenciniai vaistai, arba generiniai vaistai ir pagal kurį dėl to draudžiama išduoti vaisto lygiagretaus importo leidimą, jeigu jis yra generinis vaistas, o toje valstybėje narėje jau leistas vaistas yra referencinis vaistas.

         (1)  OL C 294, 2018 8 20.


title: Byla C-410/18: 2019 m. liepos 10 d. Teisingumo Teismo (pirmoji kolegija) sprendimas byloje (Tribunal administratif (Liuksemburgas) prašymas priimti prejudicinį sprendimą) Nicolas Aubriet/Ministre de l'Enseignement supérieur et de la Recherche (Prašymas priimti prejudicinį sprendimą — Laisvas asmenų judėjimas — Vienodas požiūris — Socialinės lengvatos — Reglamentas (ES) Nr. 492/2011 — 7 straipsnio 2 dalis — Finansinė pagalba aukštojo mokslo studijoms — Studentai nerezidentai — Sąlyga, susijusi su jų tėvų darbo nacionalinėje teritorijoje trukme — Minimalus penkerių metų laikotarpis — Referencinis septynerių metų laikotarpis — Referencinio laikotarpio apskaičiavimo metodas — Prašymo suteikti finansinę pagalbą data — Netiesioginė diskriminacija — Pateisinimas — Proporcingumas)

text:
               9.9.2019

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 305/23

      2019 m. liepos 10 d. Teisingumo Teismo (pirmoji kolegija) sprendimas byloje (Tribunal administratif (Liuksemburgas) prašymas priimti prejudicinį sprendimą) Nicolas Aubriet/Ministre de l'Enseignement supérieur et de la Recherche
      (Byla C-410/18) (1)

      (Prašymas priimti prejudicinį sprendimą - Laisvas asmenų judėjimas - Vienodas požiūris - Socialinės lengvatos - Reglamentas (ES) Nr. 492/2011 - 7 straipsnio 2 dalis - Finansinė pagalba aukštojo mokslo studijoms - Studentai nerezidentai - Sąlyga, susijusi su jų tėvų darbo nacionalinėje teritorijoje trukme - Minimalus penkerių metų laikotarpis - Referencinis septynerių metų laikotarpis - Referencinio laikotarpio apskaičiavimo metodas - Prašymo suteikti finansinę pagalbą data - Netiesioginė diskriminacija - Pateisinimas - Proporcingumas)
      (2019/C 305/29)
      Proceso kalba: prancūzų

         Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas

      Tribunal administratif

         Šalys pagrindinėje byloje

         Pareiškėjas: Nicolas Aubriet

         Atsakovas: Ministre de l'Enseignement supérieur et de la Recherche

         Rezoliucinė dalis

      SESV 45 straipsnis ir 2011 m. balandžio 5 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamento (ES) Nr. 492/2011 dėl laisvo darbuotojų judėjimo Sąjungoje 7 straipsnio 2 dalis turi būti aiškinami taip, kad pagal juos draudžiami valstybės narės teisės aktai, kaip antai nagrinėjami pagrindinėje byloje, pagal kuriuos finansinės pagalbos aukštojo mokslo studijoms suteikimas studentams nerezidentams siejamas su sąlyga, kad bent vienas iš jų tėvų būtų dirbęs ar vykdęs veiklą šioje valstybėje narėje minimalų penkerių metų laikotarpį per septynerių metų referencinį laikotarpį, skaičiuojamą atgaline data nuo finansinės pagalbos prašymo pateikimo dienos, nes šie teisės aktai neleidžia pakankamai plačiai įvertinti galimo pakankamo ryšio su šios valstybės narės darbo rinka.

         (1)  OL C 301, 2018 8 27.


title: Byla C-416/18 P: 2019 m. liepos 11 d. Teisingumo Teismo (septintoji kolegija) sprendimas byloje Mykola Yanovych Azarov/Europos Sąjungos Taryba (Apeliacinis skundas — Ribojamosios priemonės, taikomos atsižvelgiant į padėtį Ukrainoje — Lėšų ir ekonominių išteklių įšaldymas — Asmenų, subjektų ir įstaigų, kuriems taikomas lėšų ir ekonominių išteklių įšaldymas, sąrašas — Apelianto pavardės palikimas sąraše — Trečiosios valstybės institucijos sprendimas — Tarybos pareiga patikrinti, ar šis sprendimas priimtas paisant teisės į gynybą ir teisės į veiksmingą teisminę gynybą)

text:
               9.9.2019

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 305/24

      2019 m. liepos 11 d. Teisingumo Teismo (septintoji kolegija) sprendimas byloje Mykola Yanovych Azarov/Europos Sąjungos Taryba
      (Byla C-416/18 P) (1)

      (Apeliacinis skundas - Ribojamosios priemonės, taikomos atsižvelgiant į padėtį Ukrainoje - Lėšų ir ekonominių išteklių įšaldymas - Asmenų, subjektų ir įstaigų, kuriems taikomas lėšų ir ekonominių išteklių įšaldymas, sąrašas - Apelianto pavardės palikimas sąraše - Trečiosios valstybės institucijos sprendimas - Tarybos pareiga patikrinti, ar šis sprendimas priimtas paisant teisės į gynybą ir teisės į veiksmingą teisminę gynybą)
      (2019/C 305/30)
      Proceso kalba: vokiečių

         Šalys

         Apeliantas: Mykola Yanovych Azarov, atstovaujamas advokatų A. Egger ir G. Lansky

         Kita proceso šalis: Europos Sąjungos Taryba, atstovaujama J.-P. Hix ir J. Bauerschmidt

         Rezoliucinė dalis

                  1.

                  Panaikinti 2018 m. balandžio 26 d. Europos Sąjungos Bendrojo Teismo sprendimą Azarov/Taryba (T-190/16, nepaskelbtas Rink., EU:T:2018:232).

                  2.

                  Panaikinti 2016 m. kovo 4 d. Tarybos sprendimą (BUSP) 2016/318, kuriuo iš dalies keičiamas Sprendimas 2014/119/BUSP dėl ribojamųjų priemonių, taikytinų tam tikriems asmenims, subjektams ir įstaigoms atsižvelgiant į padėtį Ukrainoje, ir 2016 m. kovo 4 d. Tarybos įgyvendinimo reglamentą (ES) 2016/311, kuriuo įgyvendinamas Reglamentas (ES) Nr. 208/2014 dėl ribojamųjų priemonių, taikytinų tam tikriems asmenims, subjektams ir įstaigoms atsižvelgiant į padėtį Ukrainoje, kiek jie susiję su Mykola Yanovych Azarov.

                  3.

                  Priteisti iš Europos Sąjungos Tarybos bylinėjimosi išlaidas, patirtas pirmojoje instancijoje ir nagrinėjant šį apeliacinį skundą.

         (1)  OL C 301, 2018 8 27.


title: Byla C-434/18: 2019 m. liepos 11 d. Teisingumo Teismo (devintoji kolegija) sprendimas byloje Europos Komisija/Italijos Respublika (Valstybės įsipareigojimų neįvykdymas — Direktyva 2011/70/Euratomas — Panaudoto branduolinio kuro ir radioaktyviųjų atliekų atsakingas ir saugus tvarkymas — Nacionalinė programa — Pareiga pranešti Europos Komisijai)

text:
               9.9.2019

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 305/25

      2019 m. liepos 11 d. Teisingumo Teismo (devintoji kolegija) sprendimas byloje Europos Komisija/Italijos Respublika
      (Byla C-434/18) (1)

      (Valstybės įsipareigojimų neįvykdymas - Direktyva 2011/70/Euratomas - Panaudoto branduolinio kuro ir radioaktyviųjų atliekų atsakingas ir saugus tvarkymas - Nacionalinė programa - Pareiga pranešti Europos Komisijai)
      (2019/C 305/31)
      Proceso kalba: italų

         Šalys

         Ieškovė: Europos Komisija, atstovaujama iš pradžių G. Gattinara ir M. Patakia, vėliau G. Gattinara ir R. Tricot

         Atsakovė: Italijos Respublika, atstovaujama G. Palmieri, padedamos avvocato dello Stato G. Palatiello

         Rezoliucinė dalis

                  1.

                  Nepranešusi Komisijai apie panaudoto branduolinio kuro ir radioaktyviųjų atliekų tvarkymo politikos įgyvendinimo nacionalinę programą, Italijos Respublika neįvykdė įsipareigojimų pagal 2011 m. liepos 19 d. Tarybos direktyvos 2011/70/Euratomas, kuria nustatoma panaudoto branduolinio kuro ir radioaktyviųjų atliekų atsakingo ir saugaus tvarkymo Bendrijos sistema, 15 straipsnio 4 dalį, siejamą su 13 straipsnio 1 dalimi.

                  2.

                  Priteisti iš Italijos Respublikos bylinėjimosi išlaidas.

         (1)  OL C 285, 2018 8 13.


title: Byla C-502/18: 2019 m. liepos 11 d. Teisingumo Teismo (devintoji kolegija) sprendimas byloje (Městský soud v Praze (Čekijos Respublika) prašymas priimti prejudicinį sprendimą) CS ir kt./České aerolinie a.s. (Prašymas priimti prejudicinį sprendimą — Transportas — Bendros kompensavimo ir pagalbos keleiviams taisyklės atsisakymo vežti ir skrydžių atšaukimo arba atidėjimo ilgam laikui atveju — Reglamentas (EB) Nr. 261/2004 — 5 straipsnio 1 dalies c punktas — 7 straipsnio 1 dalis — Teisė į kompensaciją — Jungiamasis skrydis — Skrydis, sudarytas iš dviejų skrydžių, kuriuos vykdo skirtingi oro vežėjai — Atidėjimas ilgam laikui, susijęs su antruoju skrydžiu, kurio išvykimo ir atvykimo vieta yra už Europos Sąjungos ribų ir kurį vykdė trečiojoje šalyje įsteigtas vežėjas)

text:
               9.9.2019

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 305/26

      2019 m. liepos 11 d. Teisingumo Teismo (devintoji kolegija) sprendimas byloje (Městský soud v Praze (Čekijos Respublika) prašymas priimti prejudicinį sprendimą) CS ir kt./České aerolinie a.s.
      (Byla C-502/18) (1)

      (Prašymas priimti prejudicinį sprendimą - Transportas - Bendros kompensavimo ir pagalbos keleiviams taisyklės atsisakymo vežti ir skrydžių atšaukimo arba atidėjimo ilgam laikui atveju - Reglamentas (EB) Nr. 261/2004 - 5 straipsnio 1 dalies c punktas - 7 straipsnio 1 dalis - Teisė į kompensaciją - Jungiamasis skrydis - Skrydis, sudarytas iš dviejų skrydžių, kuriuos vykdo skirtingi oro vežėjai - Atidėjimas ilgam laikui, susijęs su antruoju skrydžiu, kurio išvykimo ir atvykimo vieta yra už Europos Sąjungos ribų ir kurį vykdė trečiojoje šalyje įsteigtas vežėjas)
      (2019/C 305/32)
      Proceso kalba: čekų

         Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas

      Městský soud v Praze

         Šalys pagrindinėje byloje

         Ieškovai: CS, DR, EQ, FP, GO, HN, IM, JL, KK, LJ, MI

         Atsakovė: České aerolinie a.s.

         Rezoliucinė dalis

      2004 m. vasario 11 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamento Nr. 261/2004, nustatančio bendras kompensavimo ir pagalbos keleiviams taisykles atsisakymo vežti ir skrydžių atšaukimo arba atidėjimo ilgam laikui atveju, panaikinančio Reglamentą (EEB) Nr. 295/91, 5 straipsnio 1 dalies c punktas ir 7 straipsnio 1 dalis, siejami su Reglamento Nr. 261/2004 3 straipsnio 5 dalimi, turi būti aiškinami taip, kad jungiamojo skrydžio, kurį sudaro du skrydžiai pagal vieną užsakymą, iš valstybės narės teritorijoje esančio oro uosto į oro uostą, esantį trečiojoje šalyje, per kitos trečiosios šalies oro uostą atveju keleivis, kuris į galutinę paskirties vietą vėlavo atvykti trimis ar daugiau valandų dėl to, kad vėlavo antrasis skrydis, kurį pagal bendrojo kodo sutartį vykdė vežėjas, įsteigtas trečiojoje šalyje, remdamasis šiuo reglamentu gali pareikšti ieškinį dėl žalos atlyginimo Bendrijos oro vežėjui, vykdžiusiam pirmąjį skrydį.

         (1)  OL C 341, 2018 9 24.


title: Byla C-485/19: 2019 m. birželio 25 d. Krajský súd v Prešove (Slovakija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje LH/PROFI CREDIT Slovakia, s.r.o.

text:
               9.9.2019

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 305/26

      2019 m. birželio 25 d. Krajský súd v Prešove (Slovakija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje LH/PROFI CREDIT Slovakia, s.r.o.
      (Byla C-485/19)
      (2019/C 305/33)
      Proceso kalba: slovakų

         Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas

      Krajský súd v Prešove

         Šalys pagrindinėje byloje

         Ieškovas: LH

         Atsakovė: PROFI CREDIT Slovakia, s.r.o.

         Prejudiciniai klausimai

                  A.

                              I.

                              Ar Europos Sąjungos pagrindinių teisių chartijos 47 straipsnis (toliau — Chartijos 47 straipsnis) ir, netiesiogiai, vartotojo teisė į veiksmingą teisinę gynybą turi būti aiškinami taip, kad juos pažeidžia Občianský zákonník (Slovakijos civilinis kodeksas) 107 straipsnio 2 dalyje išdėstytos taisyklės dėl vartotojų teisei taikomo trejų metų objektyvios senaties termino, pagal kurias vartotojo teisei susigrąžinti pagal nesąžiningą sutarties sąlygą sumokėtus pinigus senatis skaičiuojama net ir tuo atveju, kai pats vartotojas negali įvertinti nesąžiningos sutarties sąlygos, o senaties terminas pradedamas skaičiuoti net ir tuo atveju, kai vartotojas nežinojo apie nesąžiningą sutarties sąlygos pobūdį?

                              II.

                              Jeigu teisės aktai dėl vartotojų teisei taikomo trejų metų objektyvios senaties termino skaičiavimo nepaisant vartotojo nežinojimo, yra suderinami su Chartijos 47 straipsniu ir veiksmingumo principu, prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas prašo atsakyti:
                              ar Chartijos 47 straipsniui ir veiksmingumo principui prieštarauja tokia nacionalinių teismų jurisprudencija, pagal kurią vartotojui tenka pareiga įrodyti, kad asmenys, veikiantys kreditoriaus vardu, žinojo, kad kreditorius pažeidžia vartotojo teises, o nagrinėjamu atveju įrodyti, jog žinojo, kad nenurodydamas tikslios bendros kredito kainos metinės normos (BKMN) kreditorius pažeidžia teisės aktus, ir įrodyti, jog žinojo, kad tokiu atveju paskola yra beprocentė ir kad kreditorius, taikydamas palūkanas, nepagrįstai praturtėjo?

                              III.

                              Jeigu atsakymas į A dalies II punkte išdėstytą klausimą būtų neigiamas, dėl kurių asmenų — kreditoriaus vadovų, akcininkų ar prekybos atstovų — vartotojas turi įrodyti, kad jie žinojo A dalies II punkte nurodytą informaciją?

                              IV.

                              Jeigu atsakymas į A dalies II punkte išdėstytą klausimą būtų neigiamas, kokio lygio žinios yra pakankamos, kad būtų pasiektas tikslas, t. y. būtų įrodytas teikėjas tyčinis nagrinėjamų teisės aktų pažeidimas finansų rinkoje?

                  B.

                              I.

                              Ar direktyvos ir reikšminga Europos Sąjungos Teisingumo Teismo jurisprudencija šioje srityje, kaip antai sprendimas Rasmussen, C-441/14, EU:C:2016:278; Sprendimas Pfeiffer, C-397/01–C-403/01, EU:C:2004:584 (113 ir 114 punktai); Sprendimas Kücükdeveci, C-555/07, EU:C:2010:21 (48 punktas); Sprendimas Impact, C-268/06, EU:C:2008:223 (100 punktas); Sprendimas Dominguez, C-282/10 (25 ir 27 punktai) ir Sprendimas Association de médiation sociale, C-176/12, EU:C:2014:2 (38 punktas) draudžia tokią nacionalinių teismų jurisprudenciją, kai išvada dėl tinkamo ES teisės aiškinimo daroma netaikant aiškinimo metodų ir nepateikiant deramo pagrindimo?

                              II.

                              Tuo atveju, jeigu, pritaikęs aiškinimo metodus, visų pirma teleologinį aiškinimą, autentišką aiškinimą, istorinį aiškinimą, sisteminį aiškinimą, loginį aiškinimą (a contrario metodą, reductio ad absurdum metodą) ir pritaikęs visą nacionalinę teisę, kad būtų užtikrintas Direktyvos 2008/48 (1) (toliau — Direktyva) 10 straipsnio 2 dalies h ir i punktuose nustatytas tikslas, teismas padarytų išvadą, kad aiškinimas pagal ES teisės aktus veda į padėtį contra legem, ar būtų galima — pavyzdžiui, pagal analogija su santykiais darbuotojų diskriminavimo arba apsaugos atveju — pripažinti, kad minėta direktyvos nuostata turi tiesioginį poveikį, siekiant kredito santykių atveju apsaugoti verslininkus nuo vartotojų ir netaikyti ES teisės normų neatitinkančių įstatymų nuostatų?

         (1)  2008 m. balandžio 23 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2008/48/EB dėl vartojimo kredito sutarčių ir panaikinanti Tarybos direktyvą 87/102/EEB (OL L 133, 2008, p. 66).


title: Byla C-573/19: 2019 m. liepos 26 d. pareikštas ieškinys byloje Europos Komisija/Italijos Respublika

text:
               9.9.2019

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 305/29

      2019 m. liepos 26 d. pareikštas ieškinys byloje Europos Komisija/Italijos Respublika
      (Byla C-573/19)
      (2019/C 305/36)
      Proceso kalba: italų

         Šalys

         Ieškovė: Europos Komisija, atstovaujama G. Gattinara, E. Manhaeve

         Atsakovė: Italijos Respublika

         Reikalavimai

      Ieškovė Teisingumo Teismo prašo konstatuoti, kad

                  1)

                  dėl to, kad sistemingai ir nuolat nespaisė metinių NO2 koncentracijos ribinių verčių

                              —

                              nuo 2010 m. nepertraukiamai šiose zonose: IT0118 (Turino aglomeracija), IT0306 (Milano aglomeracija), IT0307 (Bergamo aglomeracija), IT0308 (Brešos aglomeracija), IT0309 (A zona — didelės urbanizacijos lyguma), IT0906 (Florencijos aglomeracija), IT0711 (Genujos komuna), IT1215 (Romos aglomeracija),

                              —

                              nuo 2010 m. iki 2012 m., paskui vėl nepertraukiamai nuo 2014 m. šiose zonose: IT1912 (Katanijos aglomeracija) ir IT1914 (pramoninės sritys),

                        pažeidimą darydama iki šiol, Italijos Respublika neįvykdė įsipareigojimų pagal Direktyvos 2008/50/EB dėl aplinkos oro kokybės ir švaresnio oro Europoje 13 straipsnį, siejamą su XI priedu (1);

                  2)

                  nuo 2010 m. birželio 11 d. nesiėmusi tinkamų priemonių, kad užtikrintų NO2 ribinių verčių laikymąsi 1 punkte nurodytose zonose, Italijos Respublika sistemingai bei nuolat nevykdė ir įsipareigojimų pagal Direktyvos 2008/50 23 straipsnio 1 dalį, atskirai ir siejamą su tos direktyvos XV priedo A punktu; pažeidimą daro iki šiol;

                  3)

                  iš Italijos Respublikos priteisiamos bylinėjimosi išlaidas.

         Ieškinio pagrindai ir pagrindiniai argumentai

            Pateikdama pirmąjį ieškinio pagrindą
          Komisija tvirtina, kad NO2 koncentracijos ore duomenys įrodo sistemingą ir nuolatinį Direktyvos 2008/50 13 straipsnio, siejamo su direktyvos XI priedu, pažeidimą. Remiantis šiomis kartu taikomomis nuostatomis, šios medžiagos koncentracija negali viršyti nustatytų tam tikrų metinių ribinių verčių. Tam tikrose zonose šios ribinės vertės buvo nepertraukiamai viršijamos daugiau nei 10 metų.

            Pateikdama antrąjį ieškinio pagrindą
          Komisija tvirtina, kad Italijos Respublika neįvykdė įsipareigojimų pagal Direktyvos 2008/50 23 straipsnio 1 dalį, atskirai ir siejamą su tos direktyvos XV priedo A punktu. Iš tikrųjų, pirma, oro kokybės planai, parengti po to, kai konstatuotas NO2 koncentracijos ribinių verčių viršijimas, neleido nei paisyti šių ribinių verčių, nei pasiekti, kad šios vertės būtų viršijamos kuo trumpesnį laikotarpį. Antra, daugelyje šių planų nėra informacijos, reikalaujamos pagal direktyvos XV priedo A punktą, kurią privaloma nurodyti pagal tos direktyvos 23 straipsnio 1 dalies trečią pastraipą.

         (1)  2008 m. gegužės 21 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2008/50/EB dėl aplinkos oro kokybės ir švaresnio oro Europoje (OL L 152, 2008, p. 1).


title: Byla T-94/15 RENV: 2019 m. liepos 12 d. Bendrojo Teismo sprendimas byloje Binca Seafoods/Komisija (Ekologiškų produktų gamyba ir ženklinimas — Reglamentas (EB) Nr. 834/2007 — Reglamento (EB) Nr. 889/2008 daliniai pakeitimai — Įgyvendinimo reglamentas (ES) Nr. 1358/201 — Draudimas naudoti hormonus — Reglamento Nr. 889/2008 95 straipsnio 11 dalyje numatyto pereinamojo laikotarpio nepratęsimas, kiek tai susiję su akvakultūros gyvūnais — Veisimo būdai — Išskirtinis leidimas auginimo tikslais rinkti laukinių akvakultūros gyvūnų jauniklius — Vienodas požiūris)

text:
               9.9.2019

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 305/31

      2019 m. liepos 12 d. Bendrojo Teismo sprendimas byloje Binca Seafoods/Komisija
      (Byla T-94/15 RENV) (1)

      (Ekologiškų produktų gamyba ir ženklinimas - Reglamentas (EB) Nr. 834/2007 - Reglamento (EB) Nr. 889/2008 daliniai pakeitimai - Įgyvendinimo reglamentas (ES) Nr. 1358/201 - Draudimas naudoti hormonus - Reglamento Nr. 889/2008 95 straipsnio 11 dalyje numatyto pereinamojo laikotarpio nepratęsimas, kiek tai susiję su akvakultūros gyvūnais - Veisimo būdai - Išskirtinis leidimas auginimo tikslais rinkti laukinių akvakultūros gyvūnų jauniklius - Vienodas požiūris)
      (2019/C 305/37)
      Proceso kalba: vokiečių

         Šalys

         Ieškovė: Binca Seafoods GmbH (Miunchenas, Vokietija), atstovaujama advokato H. Schmidt

         Atsakovė: Europos Komisija, atstovaujama A. Lewis, G. von Rintelen ir K. Walkerová

         Dalykas

      SESV 263 straipsniu grindžiamas prašymas panaikinti 2014 m. gruodžio 18 d. Komisijos įgyvendinimo reglamentą (ES) Nr. 1358/2014, kuriuo iš dalies keičiamos Reglamento (EB) Nr. 889/2008, kuriuo nustatomos išsamios Tarybos reglamento (EB) Nr. 834/2007 įgyvendinimo taisyklės, nuostatos dėl ekologiškai auginamų akvakultūros gyvūnų kilmės, akvakultūros gyvūnų auginimo praktikos, ekologiškai auginamų akvakultūros gyvūnų pašaro ir produktų bei medžiagų, kurias leidžiama naudoti ekologinėje akvakultūroje (OL L 365, 2014, p. 97).

         Rezoliucinė dalis

                  1.

                  Atmesti ieškinį.

                  2.

                  Priteisti iš Binca Seafoods GmbH bylinėjimosi Bendrajame Teisme ir Teisingumo Teisme išlaidas.

         (1)  OL C 155, 2015 5 11.


title: Byla T-582/15: 2019 m. liepos 11 d. Bendrojo Teismo sprendimas byloje Silver Plastics ir Johannes Reifenhäuser/Komisija (Konkurencija — Karteliai — Maisto produktų pakuočių, skirtų mažmeninei prekybai, rinka — Sprendimas, kuriuo konstatuojamas SESV 101 straipsnio pažeidimas — Dalyvavimo kartelyje įrodymas — Vienas ir tęstinis pažeidimas — Procesinio lygiateisiškumo principas — Teisė „į konfrontaciją“ — 2006 m. pranešimas dėl bendradarbiavimo — Reikšminga pridėtinė vertė — Neteisėto elgesio priskyrimas — 2006 m. baudų apskaičiavimo gairės — Vienodas požiūris — Viršutinė baudos riba)

text:
               9.9.2019

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 305/32

      2019 m. liepos 11 d. Bendrojo Teismo sprendimas byloje Silver Plastics ir Johannes Reifenhäuser/Komisija
      (Byla T-582/15) (1)

      (Konkurencija - Karteliai - Maisto produktų pakuočių, skirtų mažmeninei prekybai, rinka - Sprendimas, kuriuo konstatuojamas SESV 101 straipsnio pažeidimas - Dalyvavimo kartelyje įrodymas - Vienas ir tęstinis pažeidimas - Procesinio lygiateisiškumo principas - Teisė „į konfrontaciją“ - 2006 m. pranešimas dėl bendradarbiavimo - Reikšminga pridėtinė vertė - Neteisėto elgesio priskyrimas - 2006 m. baudų apskaičiavimo gairės - Vienodas požiūris - Viršutinė baudos riba)
      (2019/C 305/38)
      Proceso kalba: vokiečių

         Šalys

         Ieškovės: Silver Plastics GmbH & Co. KG (Troisdorfas, Vokietija) ir Johannes Reifenhäuser Holding GmbH & Co. KG (Troisdorfas), atstovaujamos iš pradžių advokatų M. Wirtz, S. Möller ir W. Carstensen, vėliau M. Wirtz, S. Möller ir C. Karbaum

         Atsakovė: Europos Komisija, atstovaujama A. Biolan, G. Meessen, I. Zaloguin ir L. Wildpanner

         Dalykas

      SESV 263 straipsniu grindžiamas prašymas iš dalies panaikinti 2015 m. birželio 24 d. Komisijos sprendimą C (2015) 4336 final procedūroje pagal SESV 101 straipsnį ir EEE susitarimo 23 straipsnį (AT.39563 — Maisto produktų pakuotės, skirtos mažmeninei prekybai) ir, papildomai, sumažinti ieškovėms paskirtas baudas.

         Rezoliucinė dalis

                  1.

                  Atmesti ieškinį.

                  2.

                  Priteisti iš Silver Plastics GmbH & Co. KG ir Johannes Reifenhäuser Holding GmbH & Co. KG bylinėjimosi išlaidas.

         (1)  OL C 16, 2016 1 18.


title: Byla C-150/19: 2019 m. vasario 21 d. Sąd Rejonowy w Koszalinie (Lenkija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje V.C. Sp. z o.o./P.K.

text:
               23.9.2019

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 319/23

      2019 m. vasario 21 d. Sąd Rejonowy w Koszalinie (Lenkija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje V.C. Sp. z o.o./P.K.
      (Byla C-150/19)
      (2019/C 319/25)
      Proceso kalba: lenkų

         Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas

      Sąd Rejonowy w Koszalinie

         Šalys pagrindinėje byloje

         Ieškovė: V.C. Sp. z o.o.

         Atsakovas: P.K.
      2019 m. birželio 4 d. nutartimi Europos Sąjungos Teisingumo Teismas nutarė išbraukti bylą C-150/19 iš Teisingumo Teismo registro.


title: Byla C-519/19: 2019 m. liepos 9 d. Sąd Okręgowy w Warszawie (Lenkija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje Passenger Rights, akcinė bendrovė, įsteigta Varšuvoje/Ryanair DAC, įsteigta Dubline (Airija)

text:
               7.10.2019

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 337/7

      2019 m. liepos 9 d. Sąd Okręgowy w Warszawie (Lenkija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje Passenger Rights, akcinė bendrovė, įsteigta Varšuvoje/Ryanair DAC, įsteigta Dubline (Airija)
      (Byla C-519/19)
      (2019/C 337/08)
      Proceso kalba: lenkų

         Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas

      Sąd Okręgowy w Warszawie

         Šalys pagrindinėje byloje

         Ieškovė: Passenger Rights SA

         Atsakovė: Ryanair DAC, įsteigta Dubline (Airija)

         Prejudicinis klausimas

      Ar 1993 m. balandžio 5 d. Tarybos direktyvos 93/13/EEB (1) dėl nesąžiningų sąlygų sutartyse su vartotojais 2 straipsnio b punktas, 3 straipsnio 1 ir 2 dalys ir 6 straipsnio 1 dalis ir 2012 m. gruodžio 12 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamento Nr. 1215/2012 (2) dėl jurisdikcijos ir teismo sprendimų civilinėse ir komercinėse bylose pripažinimo ir vykdymo 25 straipsnis, tikrinant susitarimo dėl jurisdikcijos galiojimą, turi būti aiškinami taip, kad galutinio vartotojo perleisto reikalavimo įgijėjas, kuris pats nėra vartotojas, taip pat gali remtis tuo, kad dėl sutarties sąlygų nebuvo atskirai derėtasi ir susitarime dėl jurisdikcijos yra nesąžiningų sutarties sąlygų?

         (1)  OL L 95,1993, p. 29; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 15 sk., 2 t., p. 288.

         (2)  OL L 351, 2012, p. 1.


title: Byla C-638/19 P: 2019 m. rugpjūčio 27 d. Europos Komisijos pateiktas apeliacinis skundas dėl 2019 m. birželio 18 d. Bendrojo Teismo (antroji išplėstinė kolegija) priimto sprendimo byloje T-624/15 European Food ir kt./Komisija

text:
               14.10.2019

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 348/14

      2019 m. rugpjūčio 27 d. Europos Komisijos pateiktas apeliacinis skundas dėl 2019 m. birželio 18 d. Bendrojo Teismo (antroji išplėstinė kolegija) priimto sprendimo byloje T-624/15 European Food ir kt./Komisija
      (Byla C-638/19 P)
      (2019/C 348/15)
      Proceso kalba: anglų

         Šalys

         Apeliantė: Europos Komisija, atstovaujama T. Maxian Rusche ir P.-J. Loewenthal

         Kitos proceso šalys: European Food SA, Starmill SRL, Multipack SRL, Scandic Distilleries SA, Ioan Micula, Viorel Micula, European Drinks SA, Rieni Drinks SA, Transilvania General Import-Export SRL, West Leasing International SRL, Ispanijos Karalystė ir Vengrija

         Apeliantės reikalavimai

      Apeliantė Teisingumo Teismo prašo:

                  —

                  panaikinti 2019 m. birželio 18 d. Bendrojo Teismo (antroji išplėstinė kolegija) sprendimą sujungtose bylose T-624/15, T-694/15 ir T-704/15 Komisija/European Food ir kt. (1),

                  —

                  atmesti byloje T-704/15 nurodyto pirmojo pagrindo pirmą dalį ir antrojo pagrindo pirmą dalį,

                  —

                  atmesti bylose T-624/15 ir T-694/15 nurodyto antrojo pagrindo pirmą ir antrą dalis,

                  —

                  grąžinti sujungtas bylas T-624/15, T-694/15 ir T-704/15 Bendrajam Teismui, kad šis išnagrinėtų dar neapsvarstytus ieškinio pagrindus, ir

                  —

                  atidėti bylinėjimosi išlaidų, patirtų pirmojoje instancijoje ir apeliaciniame procese, klausimo nagrinėjimą.

         Apeliacinio skundo pagrindai ir pagrindiniai argumentai

      Pirmajame apeliacinio skundo pagrinde Komisija teigia, kad Bendrasis Teismas padarė teisės klaidą, t. y netinkamai aiškino ir taikė SESV 108 straipsnį ir (arba) Rumunijos stojimo akto (2) V priedo 2 skyrių ir klaidingai teisiškai kvalifikavo faktus, kai priėjo prie išvados, kad Komisija neturėjo kompetencijos priimti ginčijamą sprendimą (3).

                  —

                  Nurodydama pagrindinį argumentą Komisija tvirtina, kad Bendrasis Teismas neteisingai priėjo prie išvados, jog 2005 m. vasario 22 d. panaikinusi paskatų schemą Rumunija suteikė pagalbą Švedijos pilietybę turintiems investuotojams Ioan ir Viorel Micula ir trims jų kontroliuojamoms Rumunijos bendrovėms (toliau – kartu bylos šalys Micula). Pagalba bylos šalims Micula buvo suteikta būtent Rumunijai sumokėjus kompensaciją už tos schemos panaikinimą po jos įstojimo į Sąjungą.

                  —

                  Nurodydama papildomą argumentą Komisija tvirtina, kad net jeigu Bendrasis Teismas teisingai priėjo prie išvados, jog Rumunijos panaikintos paskatų schemos reiškė pagalbos priemonę (quod non), Komisija vis tiek turėjo kompetenciją priimti ginčijamą sprendimą pagal Rumunijos stojimo akto V priedo 2 skyrių.

            Antrajame apeliacinio skundo pagrinde Komisija teigia, kad Bendrasis Teismas padarė teisės klaidą, t. y. netinkamai aiškino ir taikė Rumunijos stojimo akto 2 straipsnį ir ES teisės taikymo ratione temporis nuostatas ir (arba) netinkamai aiškino ir taikė 1995 m. Europos susitarimą (4), taip pat klaidingai teisiškai kvalifikavo faktus, kai priėjo prie išvados, kad ES teisė skirtai kompensacijai netaikoma.

                  —

                  Nurodydama pagrindinį argumentą Komisija tvirtina, kad Bendrasis Teismas neteisingai priėjo prie išvados, jog ES teisė netaikytina skirtai kompensacijai, nes visi įvykiai, kuriais grindžiama kompensacija, įvyko iki stojimo. Vis dėlto kompensacijos skyrimas reiškia iki stojimo susiklosčiusios situacijos padarinius ateityje, kaip tai suprantama pagal ES teisės taikymo ratione temporis nuostatas.

                  —

                  Nurodydama papildomą argumentą Komisija tvirtina, kad net jeigu Bendrasis Teismas teisingai priėjo prie išvados, jog kompensacijos skyrimas nereiškia iki stojimo susiklosčiusios situacijos padarinių ateityje (quod non), ES teisė vis tiek taikoma skirtai kompensacijai, nes 1995 m. Europos susitarimas, kuris yra ES teisės dalis, taikytinas visiems tą kompensaciją pagrindusiems įvykiams, įvykusiems iki stojimo.

            Trečiajame apeliacinio skundo pagrinde Komisija teigia, kad Bendrasis Teismas padarė teisės klaidą, t. y. netinkamai aiškino ir taikė SESV 107 straipsnio 1 dalį ir netaikė 1995 m. Europos susitarimo 64 straipsnio 1 dalies iii punkto, kai priėjo prie išvados, kad skirtą kompensaciją arbitražo teismas ginčijamame sprendime klaidingai kvalifikavo kaip naudą.

                  —

                  Pirma, Bendrasis Teismas klaidingai nusprendė, kad Komisija neturėjo kompetencijos priimti ginčijamą sprendimą ir kad ES teisė netaikytina skirtai kompensacijai.

                  —

                  Antra, Bendrasis Teismas neišnagrinėjo visų argumentų, išdėstytų ginčijamame sprendime, kuriame konstatuota, kad Rumunija suteikė naudą bylos šalims Micula. Neišnagrinėtų argumentų savaime pakanka, kad būtų pateisintas naudos faktas.

         (1)  EU:T:2019:423

         (2)  Aktas dėl Bulgarijos Respublikos ir Rumunijos stojimo sąlygų ir Sutarčių, kuriomis yra grindžiama Europos Sąjunga, pritaikomųjų pataisų (OL L 157, 2005, p. 203).

         (3)  2015 m. kovo 30 d. Komisijos sprendimas (ES) 2015/1470 dėl valstybės pagalbos SA.38517 (2014/C) (ex 2014/NN), kurią įgyvendino Rumunija – 2013 m. gruodžio 11 d. arbitražo teismo sprendimas Micula prieš Rumuniją (OL L 232, 2015, p. 43).

         (4)  Europos sutartis, steigianti Europos Bendrijų bei jų valstybių narių ir Rumunijos Respublikos asociaciją (OL L 357, 1994, p. 2; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 11 sk., 59 t., p. 3).


title: Byla T-627/11: 2018 m. spalio 25 d. Bendrojo Teismo nutartis byloje ATMvision / Komisija (Valstybės pagalba — Vokietijos mokesčių teisės aktai, susiję su nuostolių perkėlimu į būsimus mokestinius metus (Sanierungsklausel) — Sprendimas, kuriuo pagalba pripažįstama nesuderinama su vidaus rinka — Teisingumo Teismo atliktas ginčijamo akto panaikinimas — Poreikio priimti sprendimą nebuvimas)

text:
               4.2.2019

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 44/53

      2018 m. spalio 25 d. Bendrojo Teismo nutartis byloje ATMvision / Komisija

      (Byla T-627/11) (1)

      ((Valstybės pagalba - Vokietijos mokesčių teisės aktai, susiję su nuostolių perkėlimu į būsimus mokestinius metus (Sanierungsklausel) - Sprendimas, kuriuo pagalba pripažįstama nesuderinama su vidaus rinka - Teisingumo Teismo atliktas ginčijamo akto panaikinimas - Poreikio priimti sprendimą nebuvimas))
      (2019/C 44/68)
      Proceso kalba: vokiečių

         Šalys

         Ieškovė: ATMvision AG (Zalemas, Vokietija), atstovaujama iš pradžių advokatų A. Cordewener, F. Kutt ir C. Jehke, vėliau F Kutt ir C. Jehke

         Atsakovė: Europos Komisija, atstovaujama iš pradžių R. Lyal, T. Maxian Rusche, M. Adam ir M. Noll-Ehlers, vėliau R. Lyal, T. Maxian Rusche ir M. Noll-Ehlers, ir galiausiai R. Lyal, T. Maxian Rusche ir K. Blanck

         Ieškovės pusėje į bylą įstojusi šalis: Vokietijos Federacinė Respublika, atstovaujama iš pradžių T. Henze, K. Petersen ir R. Kanitz, vėliau T. Henze, R. Kanitz ir K. Stranz, ir galiausiai T. Henze, R. Kanitz ir S. Eisenberg

         Dalykas

      SESV 263 straipsniu, pagrįstas prašymas, kuriuo siekiama panaikinti 2011 m. sausio 26 d. Komisijos sprendimą 2011/527/ES dėl valstybės pagalbos C 7/10 (ex CP 250/09 ir NN 5/10), kurią Vokietija suteikė pagal mokestinių nuostolių perkėlimo schemą (KStG, Sanierungsklausel) (OL L 235, 2011, p. 26).

         Rezoliucinė dalis

                  1.

                  Nėra poreikio priimti sprendimą dėl ieškinio.

                  2.

                  Europos Komisija padengia savo ir ATMvision AG patirtas bylinėjimosi išlaidas.

                  3.

                  Vokietijos Federacinė Respublika padengia savo bylinėjimosi išlaidas.

         (1)  OL C 49, 2012 2 18.


title: Byla C-375/17: 2018 m. gruodžio 19 d. Teisingumo Teismo (antroji kolegija) sprendimas byloje (Consiglio di Stato (Italija) prašymas priimti prejudicinį sprendimą) Stanley International Betting Ltd, Stanleybet Malta Ltd / Ministero dell'Economia e delle Finanze, Agenzia delle Dogane e dei Monopoli (Prašymas priimti prejudicinį sprendimą — SESV 49 ir 56 straipsniai — Įsisteigimo laisvė ir laisvė teikti paslaugas — Azartiniai lošimai — Automatizuoto loto lošimo ir kitų nustatyto laimėjimo skaičių lošimų valdymo paslaugos koncesija taikant vienintelio koncesininko modelį — Apribojimas — Privalomieji bendrojo intereso pagrindai — Proporcingumas)

text:
               18.2.2019

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 65/9

      2018 m. gruodžio 19 d. Teisingumo Teismo (antroji kolegija) sprendimas byloje (Consiglio di Stato (Italija) prašymas priimti prejudicinį sprendimą) Stanley International Betting Ltd, Stanleybet Malta Ltd / Ministero dell'Economia e delle Finanze, Agenzia delle Dogane e dei Monopoli

      (Byla C-375/17) (1)

      ((Prašymas priimti prejudicinį sprendimą - SESV 49 ir 56 straipsniai - Įsisteigimo laisvė ir laisvė teikti paslaugas - Azartiniai lošimai - Automatizuoto loto lošimo ir kitų nustatyto laimėjimo skaičių lošimų valdymo paslaugos koncesija taikant vienintelio koncesininko modelį - Apribojimas - Privalomieji bendrojo intereso pagrindai - Proporcingumas))
      (2019/C 65/10)
      Proceso kalba: italų

         Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas

         Consiglio di Stato

         Šalys pagrindinėje byloje

         Apeliantės: Stanley International Betting Ltd, Stanleybet Malta Ltd

         Atsakovai: Ministero dell'Economia e delle Finanze, Agenzia delle Dogane e dei Monopoli

         dalyvaujant: Lottomatica SpA, Lottoitalia Srl

         Rezoliucinė dalis

                  1.

                  SESV 49 ir 56 straipsniai turi būti aiškinami taip, kad jie nedraudžia tokių nacionalinės teisės aktų, kaip nagrinėjami pagrindinėje byloje, pagal kuriuos numatoma, kad, kitaip nei kitų lošimų ir lažybų atveju, kur taikomas koncesininkų daugeto modelis, automatizuoto loto lošimo ir kitų nustatyto laimėjimo skaičių lošimų paslaugos valdymo koncesija suteikiama tik vienam koncesininkui, jei nacionalinis teismas nustato, kad laisvą paslaugų teikimą ribojančiais nacionalinės teisės aktais iš tiesų nuosekliai ir sistemiškai įgyvendindami atitinkamos valstybės narės nurodyti tikslai.

                  2.

                  SESV 49 ir 56 straipsniai, nediskriminavimo, skaidrumo ir proporcingumo principai turi būti aiškinami taip, kad jie nedraudžia tokių nacionalinės teisės ir juos įgyvendinančių aktų, kaip nagrinėjami pagrindinėje byloje, pagal kuriuos numatoma didelė pradinė automatizuoto loto lošimo ir kitų nustatyto laimėjimo skaičių lošimų paslaugos valdymo koncesijos kaina, jei ši kaina nurodyta aiškiai, tiksliai, nedviprasmiškai ir yra objektyviai pagrįsta, o tai turi patikrinti nacionalinis teismas.

                  3.

                  SESV 49 ir 56 straipsniai, nediskriminavimo, skaidrumo ir proporcingumo principai turi būti aiškinami taip, kad jie nedraudžia tokių nuostatų, kaip nagrinėjamos pagrindinėje byloje, t. y. koncesijos sutarties projekto, esančio tarp konkurso dokumentų, nuostatų, kuriose numatytas automatizuoto loto lošimo ir kitų nustatyto laimėjimo skaičių lošimų paslaugos valdymo koncesijos panaikinimas, jei:

                              —

                              padarytas nusikaltimas, dėl kurio buvo pateiktas kaltinamasis aktas ir dėl kurio perkančioji organizacija, atsižvelgdama į jo pobūdį, sunkumą, įvykdymo būdą ir sąsajas su pagal koncesiją patikėta veikla, įvertino koncesininką kaip nepatikimą, neprofesionalų ir netinkamos moralės,

                              —

                              koncesininkas pažeidė teisės aktus, susijusius su nesąžiningų, neteisėtų ir pogrindinių lošimų draudimu, visų pirma pats arba per bet kur įsikūrusias kontroliuojamas ar susijusias bendroves organizuoja lošimus, panašius į automatizuotą loto lošimą ir kitus nustatyto laimėjimo skaičių lošimus, neturėdamas tam leidimo,

                        jei šios sąlygos pagrįstos ir proporcingos siekiamam tikslui ir atitinka skaidrumo principą, tačiau tai turi patikrinti nacionalinis teismas, remdamasis šiame sprendime išdėstytais argumentais.

         (1)  OL C 330, 2017 10 2.


title: Byla C-102/18: 2019 m. sausio 17 d. Teisingumo Teismo (šeštoji kolegija) sprendimas byloje (Oberlandesgericht Köln (Vokietija) prašymas priimti prejudicinį sprendimą), kurią inicijavo Klaus Manuel Maria Brisch (Prašymas priimti prejudicinį sprendimą — Teismų bendradarbiavimas civilinėse bylose — Reglamentas (ES) Nr. 650/2012 — 65 straipsnio 2 dalis — Europos paveldėjimo pažymėjimas — Paraiška išduoti pažymėjimą — Įgyvendinimo reglamentas (ES) Nr. 1329/2014 — Įgyvendinimo reglamento Nr. 1329/2014 1 straipsnio 4 dalyje nustatytos formos privalomas ar neprivalomas pobūdis)

text:
               2019 3 11

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 93/18

      2019 m. sausio 17 d. Teisingumo Teismo (šeštoji kolegija) sprendimas byloje (Oberlandesgericht Köln (Vokietija) prašymas priimti prejudicinį sprendimą), kurią inicijavo Klaus Manuel Maria Brisch
      (Byla C-102/18) (1)

      ((Prašymas priimti prejudicinį sprendimą - Teismų bendradarbiavimas civilinėse bylose - Reglamentas (ES) Nr. 650/2012 - 65 straipsnio 2 dalis - Europos paveldėjimo pažymėjimas - Paraiška išduoti pažymėjimą - Įgyvendinimo reglamentas (ES) Nr. 1329/2014 - Įgyvendinimo reglamento Nr. 1329/2014 1 straipsnio 4 dalyje nustatytos formos privalomas ar neprivalomas pobūdis))
      (2019/C 93/23)
      Proceso kalba: vokiečių

         Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas

         Oberlandesgericht Köln

         Šalys pagrindinėje byloje

         Pareiškėjas ir skundo pateikėjas: Klaus Manuel Maria Brisch

         Rezoliucinė dalis

      2012 m. liepos 4 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamento (ES) Nr. 650/2012 dėl jurisdikcijos, taikytinos teisės, teismo sprendimų paveldėjimo klausimais pripažinimo ir vykdymo bei autentiškų dokumentų paveldėjimo klausimais priėmimo ir vykdymo bei dėl Europos paveldėjimo pažymėjimo sukūrimo 65 straipsnio 2 dalį ir 2014 m. gruodžio 9 d. Komisijos įgyvendinimo reglamento (ES) Nr. 1329/2014, kuriuo nustatomos formos, nurodytos Reglamente Nr. 650/2012, 1 straipsnio 4 dalį reikia aiškinti taip, kad teikiant paraišką išduoti Europos paveldėjimo pažymėjimą, kaip tai suprantama pagal Reglamento Nr. 650/2012 65 straipsnio 2 dalį, Įgyvendinimo reglamento Nr. 1329/2014 4 priede esančios IV formos naudojimas yra neprivalomas.

         (1)  OL C 142, 2018 4 23.


title: Byla C-8/19: 2019 m. sausio 7 d. Spetsializiran nakazatelen sad (Bulgarija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą baudžiamojoje byloje prieš RH

text:
               2019 3 11

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 93/35

      2019 m. sausio 7 d.Spetsializiran nakazatelen sad (Bulgarija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą baudžiamojoje byloje prieš RH
      (Byla C-8/19)
      (2019/C 93/46)
      Proceso kalba: bulgarų

         Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas

         Spetsializiran nakazatelen sad

         Šalis pagrindinėje baudžiamojoje byloje

      RH

         Prejudiciniai klausimai

                  1.

                  Ar SESV 267 straipsnį ir Chartijos 47 straipsnio antrą pastraipą atitinka nacionalinės teisės normos, būtent Nakazatelno-protsesualen kodeks (Baudžiamojo proceso kodeksas) 489 straipsnio 2 dalies, aiškinimas, pagal kurį prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas įpareigojamas tiesiogiai priimti sprendimą dėl kardomojo kalinimo teisėtumo baudžiamojoje byloje, užuot palaukęs Teisingumo Teismo atsakymo, kai jau yra išsiuntęs prašymą priimti prejudicinį sprendimą dėl šio kalinimo teisėtumo?

            Jei atsakymas į pirmąjį klausimą būtų neigiamas:

                  2.1.

                  Ar, atsižvelgdamas į Direktyvos 2016/343 (1) 16 konstatuojamosios dalies paskutinį sakinį, nacionalinis teismas turi aiškinti savo nacionalinę teisę taip, kad, prieš priimdamas sprendimą pratęsti kardomąjį kalinimą, jis turi „patikrinti, ar pakanka apkaltinamųjų įrodymų elementų <…> pagrindžiančių atitinkamą sprendimą“?

                  2.2.

                  Ar tuomet, kai kaltinamojo gynėjas argumentuotai ir rimtai ginčija būtent tai, kad „pakanka apkaltinamųjų įrodymų elementų“, atlikdamas teisminę kardomojo kalinimo pratęsimo kontrolę nacionalinis teismas turi pateikti atsakymą pagal Chartijos 47 straipsnio pirmoje pastraipoje nustatytą veiksmingos teisinės gynybos reikalavimą?

                  2.3.

                  Ar nacionalinis teismas pažeidžia minėtos direktyvos 4 straipsnį, siejamą su jos 3 straipsniu, kaip jis aiškinamas Sprendime Milev (C-310/18), kai savo sprendimą pratęsti kardomąjį kalinimą motyvuoja vadovaudamasis Europos Žmogaus Teisių Teismo jurisprudencija, susijusia su EŽTK 5 straipsnio 1 dalies c punktu, ir konstatuoja būtent buvimą kaltinimus pagrindžiančių įrodymų, kurie pagal savo pobūdį gali „neutralų ir objektyvų stebėtoją įtikinti, kad atitinkamas asmuo gali būti padaręs nusikaltimą“, ir EŽTK 5 straipsnio 4 dalimi, ir tai daro, be kita ko, faktiškai ir realiai priimdamas sprendimą dėl kaltinamojo gynėjo prieštaravimų, susijusių su kardomojo kalinimo teisėtumu?

         (1)  2016 m. kovo 9 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva (ES) 2016/343 dėl tam tikrų nekaltumo prezumpcijos ir teisės dalyvauti nagrinėjant baudžiamąją bylą teisme aspektų užtikrinimo (OL L 65, 2016, p. 1).


title: Byla C-560/18 P: 2018 m. rugsėjo 3 d. Izba Gospodarcza Producentów i Operatorów Urządzeń Rozrywkowych pateiktas apeliacinis skundas dėl 2018 m. liepos 10 d. Bendrojo Teismo (penktoji kolegija) nutarties byloje T-514/15, Izba Gospodarcza Producentów i Operatorów Urządzeń Rozrywkowych / Komisija

text:
               25.3.2019

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 112/10

      2018 m. rugsėjo 3 d.Izba Gospodarcza Producentów i Operatorów Urządzeń Rozrywkowych pateiktas apeliacinis skundas dėl 2018 m. liepos 10 d. Bendrojo Teismo (penktoji kolegija) nutarties byloje T-514/15, Izba Gospodarcza Producentów i Operatorów Urządzeń Rozrywkowych / Komisija

      (Byla C-560/18 P)
      (2019/C 112/15)
      Proceso kalba: anglų

         Šalys

         Apeliantė: Izba Gospodarcza Producentów i Operatorów Urządzeń Rozrywkowych, atstovaujama advokato P. Hoffman

         Kitos proceso šalys: Europos Komisija, Švedijos Karalystė, Lenkijos Respublika

         Apeliantės reikalavimai

      Apeliantė Teisingumo Teismo prašo:

                  —

                  panaikinti 2018 m. liepos 10 d. Europos Sąjungos Bendrojo Teismo nutartį byloje T-514/15, Izba Gospodarcza Producentów i Operatorów Urządzeń Rozrywkowych / Komisija;

                  —

                  panaikinti 2015 m. birželio 12 d. Europos Komisijos sprendimą GESTDEM 2015/1291, kuriuo atsisakoma leisti apeliantei susipažinti su Europos Komisijos išsamia nuomone, priimta pagal pranešimo procedūrą 2014/537/PL, ir 2015 m. liepos 17 d. Europos Komisijos sprendimą GESTDEM 2015/1291, kuriuo atsisakoma apeliantei leisti susipažinti su Maltos Respublikos išsamia nuomone, priimta pagal pranešimo procedūrą 2014/537/PL, ir nurodyti Europos Komisijai padengti savo ir apeliantės bylinėjimosi išlaidas; arba,

                  —

                  subsidiariai, jeigu Teisingumo Teismas nuspręstų, kad procese negalima priimti galutinio sprendimo, grąžinti bylą Europos Sąjungos Bendrajam Teismui, o klausimo dėl bylinėjimosi išlaidų padengimo nagrinėjimą atidėti.

         Apeliacinio skundo pagrindai ir pagrindiniai argumentai

      Apeliacinis skundas grindžiamas šiais pagrindais:

                  —

                  Bendrasis Teismas padarė teisės klaidą, kai jis i) skundžiamos nutarties 30 ir 32 punktuose nutarė, kad yra mažai tikėtina, jog apeliantės ieškinyje nurodytas pažeidimas pasikartos ateityje ir kad ji nėra suinteresuota toliau palaikyti ieškinio; ii) tuose pačiuose punktuose nusprendė, kad šiomis aplinkybėmis svarbu yra išnagrinėti klausimą, ar yra tikimybė, jog ateityje susiklostys padėtis, kai Komisijai bus pranešta apie įstatymo projektą, kuriuo būtų atsakoma į jos susirūpinimą dėl pranešančiosios valstybės narės galiojančių teisės aktų, kuriai pradėta pažeidimo tyrimo procedūra, kurioje Komisija remdamasi bendrąja neatskleidimo prezumpcija atsisakė leisti susipažinti su pagal Direktyvą 98/34 (1) pateikta išsamia nuomone, susijusia su šiuo įstatymo projektu, nes būtina apsaugoti šios pažeidimų tyrimo procedūros tikslą, nors teisei pagrindinis klausimas yra ne tai, ar tikėtina, jog tokia specifinė situacija pasikartos, bet ar Reglamento 1049/2001 (2) arba Direktyvos 98/34, kuriais rėmėsi Komisija, išaiškinimus, dėl kurių apeliantės pareiškė ieškinį, Komisija taikys ateityje.

                  —

                  Bendrasis Teismas padarė teisės klaidą, kai skundžiamosios nutarties 33 punkte nusprendė, jog būtinybė priimti sprendimą byloje, susijusioje su Komisijos atsisakymu atskleisti dokumentus, kadangi egzistuoja „neatsiejamas ryšys“ tarp, pirma, šių dokumentų ir, antra, vykdomos pažeidimo tyrimo procedūros, kurioje buvo užbaigta žodinė procedūros dalis, negali išplaukti iš poreikio suteikti ieškovei veiksmingą teisminę apsaugą ir iš to fakto, kad, jeigu nebūtų priimtas sprendimas, Komisija galės išvengti savo sprendimo teisminės peržiūros, nes kitaip bet kuris ieškovas, kurio prašymas leisti susipažinti su dokumentais iš pradžių buvo atmestas, galės siekti, kad būtų priimtas sprendimas Komisijos nenaudai, net jeigu prašymas ir buvo priimtas pareiškus ieškinį Bendrajame Teisme.

                  —

                  Bendrasis Teismas padarė teisės klaidą, kai skundžiamosios nutarties 34 punkte nusprendė, kad nors apeliantės pareikštas skundas dėl skundžiamų sprendimų nagrinėjamas beveik trejus metus ir pagal jį padaryta nemažai pareiškimų, taip pat buvo surengtas teismo posėdis, procedūros užbaigimas ir reikalavimas, kad apeliantė arba jos nariai iš naujo, šį kartą pareiškiant ieškinį Komisijai dėl žalos atlyginimo, užginčytų skundžiamų sprendimų neteisėtumą, joms neuždės nepagrįstai didelės naštos.

                  —

                  Bendrasis Teismas padarė teisės klaidą, kai jis skundžiamosios nutarties 34 punkte nusprendė, jog nėra reikalo priimti sprendimo, kiek tai susiję su apeliantės arba jos narių reikalavimais atlyginti skundžiamais sprendimais padarytą žalą, vien dėlto, kad i) apeliantė konkrečiai nenurodė, ar ji ar jos nariai „iš tikrųjų“ siekia palaikyti šiuos reikalavimus, ii) ji nepateikė tikslių, konkrečių ir patikrinamų įrodymų, susijusių su skundžiamų sprendimų poveikiu, ir iii) nepateikė išsamios informacijos dėl kaltinimus patvirtinančių sprendimų, kurie buvo paskelbti atsisakius leisti susipažinti su dokumentais, net jeigu iv) Bendrasis Teismas tuo pat metu nurodė apeliantei padengti savo pačios bylinėjimosi išlaidas, o tai apeliantei reiškė konkrečią ir realią žalą, padarytą skundžiamais sprendimais.

                  —

                  Bendrasis Teismas padarė teisė klaidą, kai jis skundžiamosios nutarties 34 punkte nutarė, jog apeliantė nėra suinteresuota palaikyti ieškinio, net jeigu yra būtina panaikinti skundžiamuosius sprendimus siekiant ištaisyti apeliantei kaip profesinei organizacijai padarytą neturtinę žalą ir nėra jokio kito būdo, kuriuo galima ištaisyti šią žalą.

         (1)  1998 m. birželio 22 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 98/34/EB, nustatanti informacijos apie techninius standartus ir reglamentus teikimo tvarką (OL L 204, 1998, p. 37; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 13 sk., 2 t., p. 337).

         (2)  2001 m. gegužės 30 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentas (EB) Nr. 1049/2001 dėl galimybės visuomenei susipažinti su Europos Parlamento, Tarybos ir Komisijos dokumentais (OL L 145, 2001, p. 43; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 1 sk., 3 t., p. 331).


title: Byla C-789/18: 2018 m. gruodžio 12 d. Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio (Italija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje AQ ir kt. / Corte dei Conti ir kt.

text:
               25.3.2019

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 112/24

      2018 m. gruodžio 12 d.Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio (Italija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje AQ ir kt. / Corte dei Conti ir kt.

      (Byla C-789/18)
      (2019/C 112/30)
      Proceso kalba: italų

         Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas

         Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio

         Šalys pagrindinėje byloje

         Ieškovai: AQ ir kt.

         Atsakovai: Corte dei Conti, Presidenza del Consiglio dei Ministri, Ministero dell’Economia e delle Finanze, Inps-Gestione

         Prejudiciniai klausimai

                  1)

                  Ar ESS 2 ir 3 straipsniai, SESV 9, 45, 126, 145, 146, 147 straipsniai ir 151 straipsnio 1 dalis, Europos Sąjungos pagrindinių teisių chartijos 15 straipsnio 2 dalis ir Europos socialinių teisių ramsčio 3 ir 5 straipsniai draudžia tokią nacionalinės teisės nuostatą, kaip antai Įstatymo Nr. 147/2013 1 straipsnio 489 dalis, kiek šia norma Italijos viešosios administracijos institucijos įdarbinant ar skirstant funkcijas yra skatinamos suteikti pirmenybę tik tiems darbuotojams, kurie jau gauna Italijos viešųjų socialinio draudimo įstaigų skirtą pensiją?

                  2)

                  Ar SESV 106 straipsnio 1 dalis ir 107 straipsnis draudžia tokią nacionalinės teisės nuostatą, kaip antai Įstatymo Nr. 147/2013 1 straipsnio 489 dalis, pagal kurią Italijos viešosios administracijos institucijoms, vykdančioms ekonominę veiklą, kuriai taikomi SESV 101 ir kiti straipsniai, leidžiama įdarbinti asmenis, kurie sutinka atsisakyti dalies ar viso atlyginimo, taip sutaupant išlaidas ir sudarant šiai administracijos institucijai geresnes konkurencines sąlygas palyginti su kitais ūkio subjektais?

                  3)

                  Ar ESS 2, 3, 6 straipsniai, SESV 126 straipsnis ir 151 straipsnio 1 dalis, Europos Sąjungos pagrindinių teisių chartijos 15 straipsnio 2 dalis, Europos socialinių teisių ramsčio 3 straipsnis ir 7 straipsnio a punktas draudžia tokią nacionalinės teisės nuostatą, kaip antai Įstatymo Nr. 147/2013 1 straipsnio 489 dalis, pagal kurią joje numatytomis sąlygomis leidžiama darbuotojui atsisakyti dalies ar viso darbo užmokesčio, net jei šiuo atsisakymu siekiama tik neprarasti savo darbo vietos?

                  4)

                  Ar ESS 2, 3 ir 6 straipsniai, SESV 14 straipsnis, 15 straipsnio 1 dalis, 126 straipsnis ir 151 straipsnio 1 dalis, Europos Sąjungos pagrindinių teisių chartijos 31 straipsnio 1 dalis, Europos socialinių teisių ramsčio 5, 6 ir 10 straipsniai draudžia tokią nacionalinės teisės nuostatą, kaip antai Įstatymo Nr. 147/2013 1 straipsnio 489 dalis, pagal kurią joje numatytomis sąlygomis leidžiama darbuotojui leidžiama dirbti Italijos viešojoje administracijoje atsisakant dalies ar viso atlyginimo, net jei dėl šio atsisakymo nepasikeičia darbo organizavimas, darbo laikas, reikalinga darbo kiekybė ir kokybė ir su tuo susijusi atsakomybė, taigi net jei dalies ar viso atlygio atsisakymas lemia akivaizdų abipusių darbo santykių pablogėjimą tiek kalbant apie atlygio ir atlikto darbo kiekio bei kokybės proporcingumą, tiek apie tai, kad darbuotojas yra verčiamas dirbti ne optimaliomis daro sąlygomis, o tai jį skatina blogiau atlikti savo pareigas, todėl mažėja administracijos efektyvumas?

                  5)

                  Ar ESS 2, 3 ir 6 straipsniai, SESV 126 straipsnis ir 151 straipsnio 1 dalis, Europos Sąjungos pagrindinių teisių chartijos 15 straipsnio 2 dalis ir Europos socialinių teisių ramsčio 6 straipsnis draudžia Įstatymo Nr. 147/2013 1 straipsnio 489 dalį ir Dekreto įstatymo Nr. 201/2011, pertvarkyto į Įstatymą Nr. 214/2011, 23 ter straipsnio 1 dalį, kiek šios nuostatos leidžią arba įpareigoja Italijos viešosios administracijos institucijas dar nepasibaigus darbo ar bendradarbiavimo santykiams sumažinti darbuotojui atlygi pritaikius minėtoje Dekreto įstatymo Nr. 201/2011, pertvarkyto į Įstatymą Nr. 214/2011, 23 ter straipsnio 1 dalyje nustatytas atlyginimų ribas, taigi įvykus įvykiui, kurio nebuvo įmanoma numatyti ir bet kuriuo atveju taikant nevisiškai aiškų mechanizmą, visiškai neatsižvelgiant į darbuotojui darbo santykių pradžioje pateiktą informaciją?

                  6)

                  Ar ESS 2, 3 ir 6 straipsniai, SESV 8 ir 126 straipsniai, Europos Sąjungos pagrindinių teisių chartijos 20 ir 21 straipsniai ir Europos socialinių teisių ramsčio 10 ir 15 straipsniai draudžia tokią nacionalinės teisės nuostatą, kaip antai Įstatymo Nr. 147/2013 1 straipsnio 489 dalis, pagal kurią joje nurodytomis sąlygomis Italijos viešoji administracija įpareigojama sumažinti atlyginimus tiems darbuotojams, kurie gauna pensijas iš viešosios socialinio draudimo įstaigos, taip baudžiant šiuos darbuotojus už tai, kad jie turi kitą pragyvenimo šaltinį, o tai atgraso nuo ilgesnio pasilikimo darbo rinkoje, privačios ekonominės iniciatyvos ir asmeninio turto kūrimo ir didinimo, nors tai vis dėlto yra tautos turtas ir privalumas?


title: Byla C-577/17: 2019 m. sausio 11 d. Teisingumo Teismo pirmininko nutartis byloje (Verwaltungsgerichtshof (Austrija) prašymas priimti prejudicinį sprendimą) Bundesamt für Fremdenwesen und Asyl, dalyvaujant Clinton Osas Alake alias Klenti Solim ir kt.

text:
               25.3.2019

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 112/39

      2019 m. sausio 11 d. Teisingumo Teismo pirmininko nutartis byloje (Verwaltungsgerichtshof (Austrija) prašymas priimti prejudicinį sprendimą) Bundesamt für Fremdenwesen und Asyl, dalyvaujant Clinton Osas Alake alias Klenti Solim ir kt.

      (Byla C-577/17) (1)

      (2019/C 112/45)
      Proceso kalba: vokiečių
      Teisingumo Teismo pirmininkas nutartimi nurodė išbraukti bylą iš registro.

         (1)  OL C 22, 2018 1 22.


title: Byla T-67/19: 2019 m. vasario 5 d. pareikštas ieškinys byloje Sixsigma Networks Mexico / EUIPO – Dokkio (DOKKIO)

text:
               25.3.2019

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 112/46

      2019 m. vasario 5 d. pareikštas ieškinys byloje Sixsigma Networks Mexico / EUIPO – Dokkio (DOKKIO)

      (Byla T-67/19)
      (2019/C 112/56)
      Kalba, kuria surašytas ieškinys: anglų

         Šalys

         Ieškovė: Sixsigma Networks Mexico, SA de CV (Meksikas, Meksika), atstovaujama advokatės C. Casas Feu

         Atsakovė: Europos Sąjungos intelektinės nuosavybės tarnyba (EUIPO)

         Kita procedūros Apeliacinėje taryboje šalis: Dokkio, Inc. (San Matėjas, Kalifornija, Jungtinės Valstijos)

         Su procedūra EUIPO susijusi informacija

         Prekių ženklo, dėl kurio kilo ginčas, savininkė: kita procedūros Apeliacinėje taryboje šalis

         Prekių ženklas, dėl kurio kilo ginčas: tarptautinis žodinis prekių ženklas DOKKIO, kurio registracija galioja Europos Sąjungoje – Europos Sąjungoje galiojanti tarptautinė registracija Nr. 1 308 971

         Procedūra EUIPO: protesto procedūra

         Ginčijamas sprendimas: 2018 m. lapkričio 21 d. EUIPO antrosios apeliacinės tarybos sprendimas byloje R 1187/2018-2

         Reikalavimai

      Ieškovė Bendrojo Teismo prašo:

                  —

                  panaikinti ginčijamą sprendimą tiek, kiek juo atmestas protestas B 2800087,

                  —

                  priteisti iš EUIPO Sixsigma Networks Mexico, SA de CV patirtas bylinėjimosi išlaidas,

                  —

                  priteisti iš Dokkio, Inc. Sixsigma Networks Mexico, SA de CV patirtas bylinėjimosi išlaidas.

         Pagrindas, kuriuo remiamasi

                  —

                  Europos Parlamento ir Tarybos reglamento (ES) 2017/1001 8 straipsnio 1 dalies b punkto pažeidimas.


title: Byla C-349/17: 2019 m. kovo 5 d. Teisingumo Teismo (didžioji kolegija) sprendimas byloje (Tallinna Ringkonnakohus (Estija) prašymas priimti prejudicinį sprendimą) Eesti Pagar AS/Ettevõtluse Arendamise Sihtasutus, Majandus- ja Kommunikatsiooniministeerium (Prašymas priimti prejudicinį sprendimą — Valstybės pagalba — Reglamentas (EB) Nr. 800/2008 (Bendrasis bendrosios išimties reglamentas) — 8 straipsnio 2 dalis — Skatinamąjį poveikį turinti pagalba — Sąvoka „projekto vykdymo pradžia“ — Nacionalinių valdžios institucijų kompetencija — neteisėta pagalba — Europos Komisijos arba nacionalinio teismo sprendimo nebuvimas — Nacionalinių valdžios institucijų pareiga savo iniciatyva susigrąžinti neteisėtą pagalbą — Teisinis pagrindas — SESV 108 straipsnio 3 dalis — Bendrasis Sąjungos teisės teisėtų lūkesčių apsaugos principas — Kompetentingos nacionalinės valdžios institucijos sprendimas suteikti pagalbą pagal Reglamentą Nr. 800/2008 — Aplinkybių, dėl kurių prašymas suteikti pagalba neatitinka reikalavimų, žinojimas — Teisėtų lūkesčių sukėlimas — Nebuvimas — Senatis — Iš struktūrinio fondo bendrai finansuojama pagalba — Taikytini teisės aktai — Reglamentas (EB, Euratomas) Nr. 2988/95 — Nacionalinės teisės aktai — Palūkanos — Pareiga reikalauti palūkanų — Teisinis pagrindas — SESV 108 straipsnio 3 dalis — Taikytini teisės aktai — Nacionalinės teisės aktai — Veiksmingumo principas)

text:
               29.4.2019

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 148/3

      2019 m. kovo 5 d. Teisingumo Teismo (didžioji kolegija) sprendimas byloje (Tallinna Ringkonnakohus (Estija) prašymas priimti prejudicinį sprendimą) Eesti Pagar AS/Ettevõtluse Arendamise Sihtasutus, Majandus- ja Kommunikatsiooniministeerium
      (Byla C-349/17) (1)

      (Prašymas priimti prejudicinį sprendimą - Valstybės pagalba - Reglamentas (EB) Nr. 800/2008 (Bendrasis bendrosios išimties reglamentas) - 8 straipsnio 2 dalis - Skatinamąjį poveikį turinti pagalba - Sąvoka „projekto vykdymo pradžia“ - Nacionalinių valdžios institucijų kompetencija - neteisėta pagalba - Europos Komisijos arba nacionalinio teismo sprendimo nebuvimas - Nacionalinių valdžios institucijų pareiga savo iniciatyva susigrąžinti neteisėtą pagalbą - Teisinis pagrindas - SESV 108 straipsnio 3 dalis - Bendrasis Sąjungos teisės teisėtų lūkesčių apsaugos principas - Kompetentingos nacionalinės valdžios institucijos sprendimas suteikti pagalbą pagal Reglamentą Nr. 800/2008 - Aplinkybių, dėl kurių prašymas suteikti pagalba neatitinka reikalavimų, žinojimas - Teisėtų lūkesčių sukėlimas - Nebuvimas - Senatis - Iš struktūrinio fondo bendrai finansuojama pagalba - Taikytini teisės aktai - Reglamentas (EB, Euratomas) Nr. 2988/95 - Nacionalinės teisės aktai - Palūkanos - Pareiga reikalauti palūkanų - Teisinis pagrindas - SESV 108 straipsnio 3 dalis - Taikytini teisės aktai - Nacionalinės teisės aktai - Veiksmingumo principas)
      (2019/C 148/03)
      Proceso kalba: estų

         Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas

      Tallinna Ringkonnakohus

         Šalys pagrindinėje byloje

      Ieškovė: Eesti Pagar AS

         Atsakovės: Ettevõtluse Arendamise Sihtasutus, Majandus- ja Kommunikatsiooniministeerium

         Rezoliucinė dalis

                  1.

                  2008 m. rugpjūčio 6 d. Reglamento (EB) Nr. 800/2008, skelbiančio tam tikrų rūšių pagalbą suderinama su bendrąja rinka taikant [SESV 107 ir 108] straipsnius (Bendrasis bendrosios išimties reglamentas) 8 straipsnio 2 dalis turi būti aiškinama taip, kad „projekto ar veiklos vykdymas“, kaip tai suprantama pagal šią nuostatą, prasidėjo tada, kai buvo pateiktas pirmasis šiam projektui ar veiklai reikalingos įrangos užsakymas prisiimant besąlyginį ir teisiškai privalomą įsipareigojimą prieš pateikiant paraišką dėl pagalbos, neatsižvelgiant į galimas šio įsipareigojimo atsisakymo išlaidas.

                  2.

                  SESV 108 straipsnio 3 dalis turi būti aiškinama taip, kad šioje nuostatoje reikalaujama, jog nacionalinės valdžios institucija savo iniciatyva susigrąžintų pagalbą, kurią ji suteikė pagal Reglamentą Nr. 800/2008, jeigu vėliau konstatuoja, kad tame reglamente nustatytos sąlygos nebuvo tenkinamos.

                  3.

                  Sąjungos teisė turi būti aiškinama taip, kad nacionalinė valdžios institucija negali sukurti teisėtų lūkesčių dėl pagalbos teisėtumo jos gavėjui, jei pagalbą ji suteikia klaidingai taikydama Reglamentą Nr. 800/2008.

                  4.

                  Sąjungos teisė turi būti aiškinama taip, kad jeigu nacionalinė valdžios institucija suteikė pagalbą iš struktūrinio fondo klaidingai taikydama Reglamentą Nr. 800/2008, neteisėtos pagalbos susigrąžinimui taikytinas senaties terminas yra, jei tenkinamos 1995 m. gruodžio 18 d. Reglamento (EB, Euratomas) Nr. 2988/95 dėl Europos Bendrijų finansinių interesų apsaugos taikymo sąlygos, ketveri metai, kaip nustatyta to reglamento 3 straipsnio 1 dalyje, arba, jei tos sąlygos netenkinamos, taikytinoje nacionalinėje teisėje nustatytas terminas.

                  5.

                  Sąjungos teisė turi būti aiškinama taip, kad jeigu nacionalinė valdžios institucija savo iniciatyva susigrąžina pagalbą, kurią klaidingai suteikė pagal Reglamentą Nr. 800/2008, ji privalo reikalauti iš tos pagalbos gavėjo sumokėti palūkanas pagal taikytinoje nacionalinėje teisėje nustatytas taisykles. Šiuo atveju SESV 108 straipsnio 3 dalyje reikalaujama, kad šiomis taisyklėmis būtų užtikrintas visos neteisėtos pagalbos susigrąžinimas ir kad todėl tos pagalbos gavėjui būtų nurodyta sumokėti palūkanas už visą laikotarpį, kuriuo jis naudojosi ta pagalba, o palūkanų norma turi būti tokia pati, kuri būtų taikyta, jei jis šiuo laikotarpiu būtų skolinęsis aptariamą pagalbos sumą rinkoje.

         (1)  OL C 269, 2017 8 14.


title: Byla C-620/16: 2019 m. kovo 27 d. Teisingumo Teismo (ketvirtoji kolegija) sprendimas byloje Europos Komisija/Vokietijos Federacinė Respublika (Valstybės įsipareigojimų neįvykdymas — SESV 258 straipsnis — Sprendimas 2014/699/ES — Lojalaus bendradarbiavimo principas — ESS 4 straipsnio 3 dalis — Priimtinumas — Elgesio, kuriuo kaltinama, poveikis pasibaigus pagrįstoje nuomonėje nustatytam terminui — Tęstinis poveikis Europos Sąjungos tarptautinių veiksmų vieningumui ir nuoseklumui — Atitinkamos valstybės narės nustatytų priemonių pakankamumas siekiant laikytis pagrįstos nuomonės — Vokietijos Federacinės Respublikos balsavimas prieš Sprendime 2014/699/ES apibrėžtą Sąjungos poziciją Tarptautinio vežimo geležinkeliais tarpvyriausybinės organizacijos (OTIF) Peržiūros komiteto 25-ojoje sesijoje ir šios valstybės narės išreikštas prieštaravimas šiai pozicijai ir šiame sprendime apibrėžtai balsavimo teisių įgyvendinimo tvarkai)

text:
               3.6.2019

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 187/3

      2019 m. kovo 27 d. Teisingumo Teismo (ketvirtoji kolegija) sprendimas byloje Europos Komisija/Vokietijos Federacinė Respublika
      (Byla C-620/16) (1)

      (Valstybės įsipareigojimų neįvykdymas - SESV 258 straipsnis - Sprendimas 2014/699/ES - Lojalaus bendradarbiavimo principas - ESS 4 straipsnio 3 dalis - Priimtinumas - Elgesio, kuriuo kaltinama, poveikis pasibaigus pagrįstoje nuomonėje nustatytam terminui - Tęstinis poveikis Europos Sąjungos tarptautinių veiksmų vieningumui ir nuoseklumui - Atitinkamos valstybės narės nustatytų priemonių pakankamumas siekiant laikytis pagrįstos nuomonės - Vokietijos Federacinės Respublikos balsavimas prieš Sprendime 2014/699/ES apibrėžtą Sąjungos poziciją Tarptautinio vežimo geležinkeliais tarpvyriausybinės organizacijos (OTIF) Peržiūros komiteto 25-ojoje sesijoje ir šios valstybės narės išreikštas prieštaravimas šiai pozicijai ir šiame sprendime apibrėžtai balsavimo teisių įgyvendinimo tvarkai)
      (2019/C 187/04)
      Proceso kalba: vokiečių

         Šalys

         Ieškovė: Europos Komisija, atstovaujama W. Mölls, L. Havas, J. Hottiaux ir J. Norris-Usher

         Atsakovė: Vokietijos Federacinė Respublika, atstovaujama T. Henze ir J. Möller

         Ieškovės pusėje įstojusi į bylą šalis: Europos Sąjungos Taryba, atstovaujama R. Liudvinavičiūtės-Cordeiro ir J. P. Hix

         Rezoliucinė dalis

                  1.

                  Tarptautinio vežimo geležinkeliais tarpvyriausybinės organizacijos (OTIF) Peržiūros komiteto 25-ojoje sesijoje balsavusi prieš poziciją, apibrėžtą 2014 m. birželio 24 d. Tarybos sprendime 2014/699/ES dėl pozicijos, kurios turi būti laikomasi Europos Sąjungos vardu OTIF Peržiūros komiteto 25-ojoje sesijoje dėl tam tikrų Tarptautinio vežimo geležinkeliais sutarties (COTIF) ir jos priedų pakeitimų, ir viešai pareiškusi prieštaravimą tiek minėtai pozicijai, tiek joje numatytai balsavimo teisių įgyvendinimo tvarkai Vokietijos Federacinė Respublika neįvykdė įsipareigojimų pagal tą sprendimą ir ESS 4 straipsnio 3 dalį.

                  2.

                  Priteisti iš Vokietijos Federacinės Respublikos bylinėjimosi išlaidas.

                  3.

                  Europos Sąjungos Taryba padengia savo bylinėjimosi išlaidas.

         (1)  OL C 22, 2018 1 22.


title: Byla C-621/16 P: 2019 m. kovo 26 d. Teisingumo Teismo (didžioji kolegija) sprendimas byloje Europos Komisija/Italijos Respublika, Lietuvos Respublika (Apeliacinis skundas — Kalbų vartojimo tvarka — Viešieji administratorių įdarbinimo konkursai — Pranešimas apie konkursą — AD 5 lygio administratoriai — AD 6 lygio administratoriai duomenų apsaugos srityje — Kalbų mokėjimas — Konkursų antrosios kalbos pasirinkimo apribojimas anglų, prancūzų ir vokiečių kalbomis — Bendravimo su Europos personalo atrankos tarnyba (EPSO) kalba — Reglamentas Nr. 1 — Pareigūnų tarnybos nuostatai — Diskriminacija dėl kalbos — Pateisinimas — Tarnybos interesas — Teisminė kontrolė)

text:
               3.6.2019

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 187/4

      2019 m. kovo 26 d. Teisingumo Teismo (didžioji kolegija) sprendimas byloje Europos Komisija/Italijos Respublika, Lietuvos Respublika
      (Byla C-621/16 P) (1)

      (Apeliacinis skundas - Kalbų vartojimo tvarka - Viešieji administratorių įdarbinimo konkursai - Pranešimas apie konkursą - AD 5 lygio administratoriai - AD 6 lygio administratoriai duomenų apsaugos srityje - Kalbų mokėjimas - Konkursų antrosios kalbos pasirinkimo apribojimas anglų, prancūzų ir vokiečių kalbomis - Bendravimo su Europos personalo atrankos tarnyba (EPSO) kalba - Reglamentas Nr. 1 - Pareigūnų tarnybos nuostatai - Diskriminacija dėl kalbos - Pateisinimas - Tarnybos interesas - Teisminė kontrolė)
      (2019/C 187/05)
      Proceso kalba: italų

         Šalys

         Apeliantė: Europos Komisija, atstovaujama L. Pignataro-Nolin ir G. Gattinara

         Kitos proceso šalys: Italijos Respublika, atstovaujama G. Palmieri, padedamos avvocato dello Stato P. Gentili; Lietuvos Respublika

         Kitų proceso šalių pusėje įstojusi į bylą šalis: Ispanijos Karalystė, atstovaujama M. J. García-Valdecasas Dorrego

         Rezoliucinė dalis

                  1.

                  Atmesti apeliacinį skundą.

                  2.

                  Europos Komisija padengia savo bylinėjimosi išlaidas ir iš jos priteisiamos Italijos Respublikos bylinėjimosi išlaidos.

                  3.

                  Ispanijos Karalystė padengia savo bylinėjimosi išlaidas.

         (1)  OL C 46, 2017 2 13.


title: Byla C-680/16 P: 2019 m. kovo 27 d. Teisingumo Teismo (ketvirtoji kolegija) sprendimas byloje Dr. August Wolff GmbH & Co. KG Arzneimittel, Remedia d.o.o./Europos Komisija (Apeliacinis skundas — Žmonėms skirti vaistai — Direktyva 2001/83/EB — 30 straipsnio 1 dalis — Žmonėms skirtų vaistų komitetas — Sąlyga, pagal kurią, norint kreiptis į komitetą, dar neturi būti priimtas nacionalinis sprendimas — Veiklioji medžiaga estradiolis — Komisijos sprendimas, įpareigojantis valstybes nares atšaukti ir pakeisti nacionalinius leidimus prekiauti vietiškai vartojamais vaistais, kurių sudėtyje yra 0,01 % masės estradiolio)

text:
               3.6.2019

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 187/5

      2019 m. kovo 27 d. Teisingumo Teismo (ketvirtoji kolegija) sprendimas byloje Dr. August Wolff GmbH & Co. KG Arzneimittel, Remedia d.o.o./Europos Komisija
      (Byla C-680/16 P) (1)

      (Apeliacinis skundas - Žmonėms skirti vaistai - Direktyva 2001/83/EB - 30 straipsnio 1 dalis - Žmonėms skirtų vaistų komitetas - Sąlyga, pagal kurią, norint kreiptis į komitetą, dar neturi būti priimtas nacionalinis sprendimas - Veiklioji medžiaga estradiolis - Komisijos sprendimas, įpareigojantis valstybes nares atšaukti ir pakeisti nacionalinius leidimus prekiauti vietiškai vartojamais vaistais, kurių sudėtyje yra 0,01 % masės estradiolio)
      (2019/C 187/06)
      Proceso kalba: vokiečių

         Šalys

         Apeliantė: Dr. August Wolff GmbH & Co. KG Arzneimittel, Remedia d.o.o., atstovaujama Rechtsanwälte P. Klappich ir C. Schmidt

         Kita proceso šalis: Europos Komisija, atstovaujama B.-R. Killmann, A. Sipos ir M. Šimerdová

         Rezoliucinė dalis

                  1.

                  Panaikinti 2016 m. spalio 20 d. Europos Sąjungos Bendrojo Teismo sprendimą August Wolff ir Remedia/Komisija (T-672/14, nepaskelbtas Rink., EU:T:2016:623).

                  2.

                  Panaikinti 2014 m. rugpjūčio 19 d. Komisijos įgyvendinimo sprendimą C (2014) 6030 final dėl pagal Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 2001/83/EB 31 straipsnį išduodamų leidimų prekiauti vietiškai vartojamais žmonėms skirtais vaistais, kuriuose yra didelė estradiolio koncentracija, kiek tame sprendime valstybės narės įpareigojamos paisyti jame numatytų įpareigojimų, susijusių su vietiškai vartojamais vaistais, kurių sudėtyje yra 0,01 % masės estradiolio, tiek nurodytais, tiek nenurodytais to sprendimo I priede (šių vaistų leidimus turi Dr. August Wolff GmbH & Co. KG Arzneimittel ir Remedia d.o.o.), išskyrus ribojimą, pagal kurį tame pačiame priede nurodyti vietiškai vartojami vaistai, kurių sudėtyje yra 0,01 % masės estradiolio, vis dar gali būti vartojami tik intravaginaliniu būdu.

                  3.

                  Priteisti iš Europos Komisijos bylinėjimosi pirmojoje ir apeliacinėje instancijose išlaidas, išskyrus išlaidas, susijusias su laikinųjų apsaugos priemonių taikymo procedūra; šias išlaidas padengia Dr. August Wolff GmbH & Co. KG Arzneimittel ir Remedia d.o.o.

         (1)  OL C 78, 2017 3 13.


title: Byla C-70/17: 2019 m. kovo 26 d. Teisingumo Teismo (didžioji kolegija) sprendimas byloje (Tribunal Supremo, Juzgado de Primera Instancia no1 de Barcelona (Ispanija) prašymas priimti prejudicinį sprendimą) Abanca Corporación Bancaria SA/Alberto García Salamanca Santos (C-70/17), Bankia SA/Alfonso Antonio Lau Mendoza, Verónica Yuliana Rodríguez Ramírez (C-179/17) (Prašymas priimti prejudicinį sprendimą — Vartotojų apsauga — Direktyva 93/13/EEB — 6 ir 7 straipsniai — Nesąžiningos sąlygos sutartyse su vartotojais — Hipoteka užtikrintos paskolos sutarties sąlyga dėl teisės reikalauti įsipareigojimų įvykdymo prieš terminą — Sąlygos pripažinimas iš dalies nesąžininga — Nacionalinio teismo galios esant „nesąžininga“ pripažintai sąlygai — Nesąžiningos sąlygos pakeitimas nacionalinės teisės nuostata)

text:
               3.6.2019

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 187/6

      2019 m. kovo 26 d. Teisingumo Teismo (didžioji kolegija) sprendimas byloje (Tribunal Supremo, Juzgado de Primera Instancia no1 de Barcelona (Ispanija) prašymas priimti prejudicinį sprendimą) Abanca Corporación Bancaria SA/Alberto García Salamanca Santos (C-70/17), Bankia SA/Alfonso Antonio Lau Mendoza, Verónica Yuliana Rodríguez Ramírez (C-179/17)
      (Byla C-70/17) (1)

      (Prašymas priimti prejudicinį sprendimą - Vartotojų apsauga - Direktyva 93/13/EEB - 6 ir 7 straipsniai - Nesąžiningos sąlygos sutartyse su vartotojais - Hipoteka užtikrintos paskolos sutarties sąlyga dėl teisės reikalauti įsipareigojimų įvykdymo prieš terminą - Sąlygos pripažinimas iš dalies nesąžininga - Nacionalinio teismo galios esant „nesąžininga“ pripažintai sąlygai - Nesąžiningos sąlygos pakeitimas nacionalinės teisės nuostata)
      (2019/C 187/07)
      Proceso kalba: ispanų

         Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas

      Tribunal Supremo, Juzgado de Primera Instancia no 1 de Barcelona

         Šalys pagrindinėje byloje

         Ieškovės: Abanca Corporación Bancaria SA (C-70/17), Bankia SA (C-179/17)

         Atsakovės: Alberto García Salamanca Santos (C-70/17), Alfonso Antonio Lau Mendoza, Verónica Yuliana Rodríguez Ramírez (C-179/17)

         Rezoliucinė dalis

      1993 m. balandžio 5 d. Tarybos direktyvos 93/13/EEB dėl nesąžiningų sąlygų sutartyse su vartotojais 6 ir 7 straipsniai turi būti aiškinami taip, kad, viena vertus, jais draudžiama palikti iš dalies galioti nesąžininga pripažintą hipoteka užtikrintos paskolos sutarties sąlygą dėl teisės reikalauti įsipareigojimus įvykdyti prieš terminą, panaikinant aspektus, dėl kurių ji tampa nesąžininga, jei dėl tokio panaikinimo pakeičiamas minėtos sąlygos turinys ir daroma įtaka jos esmei, ir kad, kita vertus, šiais straipsniais nedraudžiama nacionaliniam teismui ištaisyti tokios nesąžiningos sąlygos negaliojimą ją pakeičiant naujos redakcijos teisės nuostata, kuria remiantis minėta sąlyga buvo suformuluota ir kuri taikoma sutarties šalims su tuo sutinkant, jeigu pagrindinėje byloje nagrinėjama hipoteka užtikrinta paskolos sutartis negali būti toliau vykdoma panaikinus minėtą nesąžiningą sąlygą, ir jei visos sutarties panaikinimo padariniai būtų ypač nepalankūs vartotojui.

         (1)  OL C 121, 2017 4 18

         OL C 231, 2017 7 17


title: Byla C-163/17: 2019 m. kovo 19 d. Teisingumo Teismo (didžioji kolegija) sprendimas byloje (Verwaltungsgerichtshof Baden-Württemberg (Vokietija) prašymas priimti prejudicinį sprendimą) Abubacarr Jawo/Bundesrepublik Deutschland (Prašymas priimti prejudicinį sprendimą — Laisvės, saugumo ir teisingumo erdvė — Dublino sistema — Reglamentas (ES) Nr. 604/2013 — Prieglobsčio prašytojo perdavimas valstybei narei, atsakingai už tarptautinės apsaugos prašymo nagrinėjimą — „Slėpimosi“ sąvoka — Perdavimo termino pratęsimo tvarka — Europos Sąjungos pagrindinių teisių chartijos 4 straipsnis — Rimta nežmoniško ar žeminamo elgesio grėsmė pasibaigus prieglobsčio procedūrai — Asmenų, kuriems minėtoje valstybėje narėje suteikta tarptautinė apsauga, gyvenimo sąlygos)

text:
               3.6.2019

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 187/7

      2019 m. kovo 19 d. Teisingumo Teismo (didžioji kolegija) sprendimas byloje (Verwaltungsgerichtshof Baden-Württemberg (Vokietija) prašymas priimti prejudicinį sprendimą) Abubacarr Jawo/Bundesrepublik Deutschland
      (Byla C-163/17) (1)

      (Prašymas priimti prejudicinį sprendimą - Laisvės, saugumo ir teisingumo erdvė - Dublino sistema - Reglamentas (ES) Nr. 604/2013 - Prieglobsčio prašytojo perdavimas valstybei narei, atsakingai už tarptautinės apsaugos prašymo nagrinėjimą - „Slėpimosi“ sąvoka - Perdavimo termino pratęsimo tvarka - Europos Sąjungos pagrindinių teisių chartijos 4 straipsnis - Rimta nežmoniško ar žeminamo elgesio grėsmė pasibaigus prieglobsčio procedūrai - Asmenų, kuriems minėtoje valstybėje narėje suteikta tarptautinė apsauga, gyvenimo sąlygos)
      (2019/C 187/09)
      Proceso kalba: vokiečių

         Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas

      Verwaltungsgerichtshof Baden-Württemberg

         Šalys pagrindinėje byloje

         Pareiškėjas: Abubacarr Jawo

         Atsakovė: Bundesrepublik Deutschland

         Rezoliucinė dalis

                  1.

                  2013 m. birželio 26 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamento (ES) Nr. 604/2013, kuriuo išdėstomi valstybės narės, atsakingos už trečiosios šalies piliečio arba asmens be pilietybės vienoje iš valstybių narių pateikto tarptautinės apsaugos prašymo nagrinėjimą, nustatymo kriterijai ir mechanizmai, 29 straipsnio 2 dalies antrą sakinį reikia aiškinti taip, kad prašytojas „slapstosi“, kaip tai suprantama pagal šią nuostatą, kai tikslingai vengia kompetentingų nacionalinių institucijų, kad užkirstų kelią perdavimui. Tai gali būti preziumuojama, kai šis perdavimas negali būti įvykdytas dėl to, kad prašytojas išvyko iš jam paskirtos gyvenamosios vietos apie savo nebuvimą neinformavęs kompetentingų nacionalinių institucijų, su sąlyga, kad jis buvo informuotas apie atitinkamas savo pareigas, o tai turi patikrinti prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas. Minėtam prašytojui paliekama galimybė įrodyti, kad šių institucijų neinformavo apie savo nebuvimą dėl pagrįstų priežasčių, o ne ketindamas šių institucijų išvengti.
                  Reglamento Nr. 604/2013 29 straipsnio 1 dalį reikia aiškinti taip, kad per procesą, nukreiptą prieš sprendimą dėl perdavimo, atitinkamas asmuo gali remtis šio reglamento 29 straipsnio 2 dalimi ir tvirtinti, kad, kadangi nesislapstė, šešių mėnesių perdavimo terminas baigėsi.

                  2.

                  Reglamento Nr. 604/2013 29 straipsnio 2 dalies antrą sakinį reikia aiškinti taip, kad norint perdavimo terminą pratęsti ne ilgiau kaip 18 mėnesių pakanka, kad prašančioji valstybė narė prieš pasibaigiant šešių mėnesių perdavimo terminui praneštų atsakingai valstybei narei apie tai, kad atitinkamas asmuo slapstosi, ir kartu nurodytų naują perdavimo terminą.

                  3.

                  Sąjungos teisę reikia aiškinti taip, kad į jos taikymo sritį patenka klausimas, ar Europos Sąjungos pagrindinių teisių chartijos 4 straipsnis draudžia pagal Reglamento Nr. 604/2013 29 straipsnį perduoti tarptautinės apsaugos prašytoją valstybei narei, kuri pagal šį reglamentą paprastai atsakinga už jo tarptautinės apsaugos prašymo nagrinėjimą, kai, toje valstybėje narėje suteikus tokią apsaugą, dėl tikėtinų gyvenimo sąlygų, su kuriomis šis prašytojas susidurtų kaip asmuo, kuriam minėtoje valstybėje narėje būtų suteikta tarptautinė apsauga, kiltų rimta grėsmė patirti nežmonišką ar žeminamą elgesį, kaip tai suprantama pagal šį 4 straipsnį.
                  Pagrindinių teisių chartijos 4 straipsnį reikia aiškinti kaip nedraudžiantį tokio tarptautinės apsaugos prašytojo perdavimo, nebent teismas, kuriam paduotas skundas dėl sprendimo perduoti, remdamasis objektyviais, patikimais, tiksliais ir tinkamai atnaujintais duomenimis ir atsižvelgdamas į Sąjungos teisės garantuojamo pagrindinių teisių apsaugos lygį, konstatuotų, kad tokia grėsmė prašytojui kyla dėl to, kad perduotas jis, nepriklausomai nuo savo valios ir asmeninio pasirinkimo, pateks į nepaprastai sunkią materialinę padėtį.

         (1)  OL C 318, 2017 9 25.