title: Byla C-726/18: 2018 m. lapkričio 22 d. Tribunale Amministrativo Regionale per la Toscana (Italija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje FW, GY / U.T.G. – Prefettura di Lucca

text:
               2019 3 11

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 93/25

      2018 m. lapkričio 22 d.Tribunale Amministrativo Regionale per la Toscana (Italija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje FW, GY / U.T.G. – Prefettura di Lucca

      (Byla C-726/18)
      (2019/C 93/34)
      Proceso kalba: italų

         Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas

         Tribunale Amministrativo Regionale per la Toscana

         Šalys pagrindinėje byloje

         Pareiškėjai: FW, GY

         Atsakovas: U.T.G. – Prefettura di Lucca

         Prejudiciniai klausimai

                  1.

                  Ar pagal Direktyvos (1) 20 straipsnio 4 dalį draudžiama Įstatyminio dekreto Nr. 142/2015 23 straipsnį aiškinti taip, kad elgesys, kuriuo pažeidžiamos bendrosios sistemos nuostatos, nebūtinai atspindėtos apgyvendinimo centrų taisyklėse, gali būti dalimi jų padaryto rimto pažeidimo, kuris gali turėti įtakos tvarkingam sambūviui apgyvendinimo įstaigose? Klausimas yra svarbus, nes neigiamo atsakymo atveju skundai turėtų būti patenkinti panaikinant ginčijamus prefekto nurodymus, nes administracija netinkamai taikė teisės nuostatas, perkeltas į Įstatyminio dekreto Nr. 142/2015 23 straipsnio 1 dalies e punktą. Šiuo atveju iš tikrųjų ieškovų padaryti baudžiamieji nusižengimai galėtų nebent būti priežastimi sulaikyti juos specialiose įstaigose, bet nėra pagrindas atšaukti priėmimo priemones.
                  Jeigu atsakymas būtų teigiamas, reikalingas atsakymas į kitą klausimą, kuris šia nutartimi pateikiamas Teisingumo Teismui:

                  2.

                  ar pagal Direktyvos 20 straipsnio 4 dalį draudžiama Įstatyminio dekreto Nr. 142/2015 23 straipsnį aiškinti taip, kad, siekiant atšaukti leidimą taikyti priėmimo priemones, galima atsižvelgti ir į tarptautinės apsaugos prašytojo elgseną, kuri nėra nusikalstama veika, už kurią baudžiama pagal valstybės narės nustatytą tvarką, jeigu jais vis dėlto gali būti padarytas neigiamas poveikis tvarkingam bendram gyvenimui apgyvendinimo įstaigose, kuriose jie priimami?

         (1)  2013 m. birželio 26 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2013/33/ES, kuria nustatomos normos dėl tarptautinės apsaugos prašytojų priėmimo (OL L 180, 2013, p. 96).


title: Byla C-729/18 P: 2018 m. lapkričio 23 d. VTB Bank PAO, buvęs VTB Bank OAO, pateiktas apeliacinis skundas dėl 2018 m. rugsėjo 13 d. Bendrojo Teismo (šeštoji kolegija) priimto sprendimo byloje T-734/14 VTB Bank / Taryba

text:
               2019 3 11

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 93/25

      2018 m. lapkričio 23 d.VTB Bank PAO, buvęs VTB Bank OAO, pateiktas apeliacinis skundas dėl 2018 m. rugsėjo 13 d. Bendrojo Teismo (šeštoji kolegija) priimto sprendimo byloje T-734/14 VTB Bank / Taryba

      (Byla C-729/18 P)
      (2019/C 93/35)
      Proceso kalba: anglų

         Šalys

         Apeliantas: VTB Bank PAO, buvęs VTB Bank OAO, atstovaujamas baristerių QC M. Lester, J. Dawid, solisitoriaus C. Claypoole, advokato J. Ruiz Calzado

         Kitos proceso šalys: Europos Sąjungos Taryba, Europos Komisija

         Apelianto reikalavimai

      Apeliantas Teisingumo Teismo prašo:

                  —

                  patenkinti VTB apeliacinį skundą dėl Bendrojo Teismo sprendimo,

                  —

                  panaikinti ribojamąsias priemones nustatančius aktus, kiek jie taikomi VTB,

                  —

                  pripažinti neteisėtais arba netaikytinais Tarybos sprendimo 2014/512/BUSP (1) 1 straipsnį, Reglamento Nr. 833/2014 (2) 5 straipsnį, Tarybos sprendimo 2014/659/BUSP (3) 1 straipsnį ir Reglamento Nr. 960/2014 (4) 1 straipsnio 5 dalį,

                  —

                  priteisti iš Tarybos VTB bylinėjimosi išlaidas, susijusias su šiuo apeliaciniu skundu ir procesu Bendrajame Teisme.

         Apeliacinio skundo pagrindai ir pagrindiniai argumentai

      Pirmasis apeliacinio skundo pagrindas
      Bendrasis Teismas, aiškindamas reglamento 5 straipsnio 1 dalies a punktą, padarė klaidingą išvadą, kad sąlyga, pagal kurią įstaiga turi „aiškius įgaliojimus skatinti Rusijos ekonomikos konkurencingumą, įvairinimą ir investicijas“, netaikytina VTB kaip „stambiai kredito įstaigai“. Todėl Bendrasis Teismas suklydo nuspręsdamas, kad Taryba nepadarė akivaizdžios vertinimo klaidos, kai konstatavo, kad VTB atitinka įtraukimo į sąrašą sąlygas pagal reglamento 5 straipsnio 1 dalies a punktą.
      Antrasis apeliacinio skundo pagrindas
      Bendrasis Teismas padarė klaidą, kai konstatavo, kad kriterijai, pagal kuriuos VTB įtrauktas į sąrašą remiantis sprendimo 1 straipsniu ir reglamento 5 straipsnio 1 dalies a punktu, buvo tinkami ir proporcingi, atsižvelgiant į ribojamąsias priemones nustatančių aktų tikslus.
      Trečiasis apeliacinio skundo pagrindas
      Bendrasis Teismas padarė klaidą, kai konstatavo, kad VTB taikytinais ribojamąsias priemones nustatančiais aktais buvo proporcingai apribotos Pagrindinių teisių chartijos 16 ir 17 straipsniuose ir Europos žmogaus teisių konvencijos Protokolo Nr. 1 1 straipsnyje garantuojamos VTB pagrindinės teisės tiek nustatant kriterijus pagal minėtus aktus, tiek priimant sprendimą įtraukti VTB į sąrašą remiantis tais kriterijais.

         (1)  2014 m. liepos 31 d. Tarybos sprendimas 2014/512/BUSP dėl ribojamųjų priemonių atsižvelgiant į Rusijos veiksmus, kuriais destabilizuojama padėtis Ukrainoje (OL L 229, 2014, p. 13).

         (2)  2014 m. liepos 31 d. Tarybos reglamentas (ES) Nr. 833/2014 dėl ribojamųjų priemonių atsižvelgiant į Rusijos veiksmus, kuriais destabilizuojama padėtis Ukrainoje (OL L 229, 2014, p. 1).

         (3)  2014 m. rugsėjo 8 d. Tarybos sprendimas 2014/659/BUSP, kuriuo iš dalies keičiamas Sprendimas 2014/512/BUSP dėl ribojamųjų priemonių atsižvelgiant į Rusijos veiksmus, kuriais destabilizuojama padėtis Ukrainoje (OL L 271, 2014, p. 54).

         (4)  2014 m. rugsėjo 8 d. Tarybos reglamentas (ES) Nr. 960/2014, kuriuo iš dalies keičiamas Reglamentas (ES) Nr. 833/2014 dėl ribojamųjų priemonių atsižvelgiant į Rusijos veiksmus, kuriais destabilizuojama padėtis Ukrainoje (OL L 271, 2014, p. 3).


title: Byla C-732/18 P: 2018 m. lapkričio 23 d. PAO Rosneft Oil Company, buvusi NK Rosneft OAO, RN-Shelf-Arctic OOO, AO RN-Shelf-Far East, buvusi RN-Shelf-Dalniy Vostok ZAO, RN-Exploration OOO, Tagulskoe OOO pateiktas apeliacinis skundas dėl 2018 m. rugsėjo 13 d. Bendrojo Teismo (šeštoji kolegija) priimto sprendimo byloje T-715/14 PAO Rosneft ir kt. / Taryba

text:
               2019 3 11

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 93/26

      2018 m. lapkričio 23 d.PAO Rosneft Oil Company, buvusi NK Rosneft OAO, RN-Shelf-Arctic OOO, AO RN-Shelf-Far East, buvusi RN-Shelf-Dalniy Vostok ZAO, RN-Exploration OOO, Tagulskoe OOO pateiktas apeliacinis skundas dėl 2018 m. rugsėjo 13 d. Bendrojo Teismo (šeštoji kolegija) priimto sprendimo byloje T-715/14 PAO Rosneft ir kt. / Taryba

      (Byla C-732/18 P)
      (2019/C 93/36)
      Proceso kalba: anglų

         Šalys

         Apeliantės: PAO Rosneft Oil Company, buvusi NK Rosneft OAO, RN-Shelf-Arctic OOO, AO RN-Shelf-Far East, buvusi RN-Shelf-Dalniy Vostok ZAO, RN-Exploration OOO, Tagulskoe OOO, atstovaujamos advokato L. Van den Hende

         Kitos proceso šalys: Europos Sąjungos Taryba, Europos Komisija, Jungtinė Didžiosios Britanijos ir Šiaurės Airijos Karalystė

         Apeliančių reikalavimai

      Apeliantės Teisingumo Teismo prašo:

                  —

                  panaikinti sprendimą tiek, kiek nurodyta šio apeliacinio skundo pagrinduose,

                  —

                  priimti galutinį sprendimą šioje byloje arba grąžinti bylą nagrinėti Bendrajam Teismui, kad šis priimtų sprendimą ir

                  —

                  priteisti iš Tarybos bylinėjimosi išlaidas, įskaitant išlaidas, patirtas Bendrajame Teisme.

         Apeliacinio skundo pagrindai ir pagrindiniai argumentai

      Apeliacinis skundas pateiktas dėl Tarybos reglamente Nr. 833/2014 (1) ir (arba) Tarybos sprendime 2014/512/BUSP (2) nustatytų ginčijamų ribojimų, susijusių su netradiciniu naftos sektoriumi, kapitalo rinka ir reikalavimo teisėmis.
      Apeliantės nurodo septynis pagrindus.
      Pirmasis pagrindas: Bendrasis Teismas padarė teisės klaidą, kai nusprendė, kad Taryba laikėsi SESV 296 straipsnio nustatydama ginčijamus su netradiciniu naftos sektoriumi susijusius ribojimus.
      Antrasis pagrindas: Bendrasis Teismas padarė teisės klaidą, kai nusprendė, kad Taryba laikėsi SESV 296 straipsnio nustatydama ginčijamus su kapitalo rinka susijusius ribojimus.
      Trečiasis pagrindas: Bendrasis Teismas padarė teisės klaidą, kai nusprendė, kad tarp ginčijamų su netradiciniu naftos sektoriumi susijusių ribojimų ir jais siekiamų tikslų egzistuoja loginis ryšys.
      Ketvirtasis pagrindas: Bendrasis Teismas padarė teisės klaidą, kai nusprendė, kad ginčijamais su netradiciniu naftos sektoriumi susijusiais ribojimais nepažeidžiamos apeliančių pagrindinės teisės į nuosavybę ir laisvę užsiimti verslu.
      Penktasis pagrindas: Bendrasis Teismas padarė teisės klaidą, kai nusprendė, kad ginčijami su reikalavimo teisėmis susiję ribojimai nėra neproporcingi ir, be to, nepažeidžia apeliančių pagrindinės teisės į nuosavybę.
      Šeštasis pagrindas: Bendrasis Teismas padarė teisės klaidą, kai nusprendė, kad ginčijami su kapitalo rinka susiję ribojimai atitinka proporcingumo principą ir nepažeidžia apeliančių pagrindinės teisės į laisvę užsiimti verslu.
      Septintasis pagrindas: Bendrasis Teismas padarė teisės klaidą, kai nusprendė, kad ginčijami su netradiciniu naftos sektoriumi ir kapitalo rinka susiję ribojimai yra pateisinami ES ir Rusijos partnerystės ir bendradarbiavimo susitarime ir PPO Bendrajame susitarime dėl muitų tarifų ir prekybos numatytomis saugumo išimtimis.

         (1)  2014 m. liepos 31 d. Tarybos reglamentas (ES) Nr. 833/2014 dėl ribojamųjų priemonių atsižvelgiant į Rusijos veiksmus, kuriais destabilizuojama padėtis Ukrainoje (OL L 229, 2014, p. 1).

         (2)  2014 m. liepos 31 d. Tarybos sprendimas 2014/512/BUSP dėl ribojamųjų priemonių atsižvelgiant į Rusijos veiksmus, kuriais destabilizuojama padėtis Ukrainoje (OL L 229, 2014, p. 13).


title: Byla C-749/18: 2018 m. lapkričio 30 d. Cour administrative (Liuksemburgas) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje B, C, D / Administration des contributions directes

text:
               2019 3 11

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 93/27

      2018 m. lapkričio 30 d.Cour administrative (Liuksemburgas) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje B, C, D / Administration des contributions directes

      (Byla C-749/18)
      (2019/C 93/37)
      Proceso kalba: prancūzų

         Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas

         Cour administrative

         Šalys pagrindinėje byloje

         Apeliantės: B, C, D

         Atsakovė: Administration des contributions directes

         Prejudiciniai klausimai

                  1.

                  Ar SESV 49 ir 54 straipsniai turi būti aiškinami taip, kad pagal juos yra draudžiami valstybės narės teisės aktai, kuriais nustatoma integruoto apmokestinimo tvarka, pagal kurią, viena vertus, leidžiama konsoliduoti tos pačios grupės bendrovių rezultatus pasinaudojant tik vertikalia integruoto apmokestinimo schema, apimančia patronuojančiąją bendrovę rezidentę arba patronuojančiosios bendrovės nerezidentės nuolatinį vietinį padalinį ir jos patronuojamąsias bendroves rezidentes ir, kita vertus, draudžiama horizontali integruoto apmokestinimo schema, apimanti vien patronuojamąsias bendroves – tiek tuo atveju, kai patronuojančioji bendrovė yra nerezidentė ir neturi nuolatinio vietinio padalinio, tiek tuo atveju, kai patronuojančioji bendrovė yra rezidentė arba nerezidentė ir turi nuolatinį vietinį padalinį?

                  2.

                  Jei į pirmąjį klausimą būtų atsakyta teigiamai, ar SESV 49 ir 54 straipsniai turi būti aiškinami taip, kad pagal juos yra draudžiami tie patys valstybės narės teisės aktai, kuriais nustatoma integruoto apmokestinimo tvarka ir, konkrečiau, tais teisės aktais grindžiamas griežtas vertikalios integracijos (pagrindinės patronuojančiosios bendrovės ir jos tiesiogiai arba netiesiogiai patronuojamųjų bendrovių) ir horizontalios integracijos (dviejų ar daugiau pagrindinės patronuojančiosios bendrovės patronuojamųjų bendrovių, kurios nepatenka į integruoto apmokestinimo schemą) atskyrimas bei dėl jo kylanti pareiga prieš įgyjant teisę įsteigti horizontaliai mokestiniu atžvilgiu integruotą grupę, likviduoti anksčiau įsteigtą vertikaliai mokestiniu atžvilgiu integruotą subjektą,

                              —

                              jei anksčiau buvo sudaryta vertikali integruoto apmokestinimo schema, apimanti pagrindinę patronuojančiąją bendrovę nagrinėjamos valstybės narės rezidentę (kuri kartu yra kitoje valstybėje narėje reziduojančiai pagrindinei patronuojančiajai bendrovei tarpininkaujanti patronuojamoji bendrovė) ir pagrindinės patronuojančiosios bendrovės patronuojamąsias bendroves rezidentes, siekiant pasinaudoti ta tvarka, pagal atitinkamos valstybės narės teisės aktus leidžiama tik vertikali integruoto apmokestinimo schema, neatsižvelgiant į tai, kad pagrindinė patronuojančioji bendrovė yra kitos valstybės narės rezidentė,

                              —

                              jei atitinkamoje valstybėje narėje įregistruotos pagrindinės integruojančiosios bendrovės asocijuotosioms bendrovėms (taigi ir pagrindinės patronuojančiosios bendrovės, kuri yra kitos valstybės narės rezidentė, patronuojamosioms bendrovėms) neleidžiama pasinaudoti esama integruoto apmokestinimo schema, nes šios dvi integruoto apmokestinimo schemos – vertikalioji ir horizontalioji – yra nesuderinamos tarpusavyje, ir

                              —

                              jei šių asocijuotųjų bendrovių rezultato įtraukimas į grupės bendrovių konsoliduotąjį rezultatą lemtų anksčiau įsteigtos vertikalios integruoto apmokestinimo schemos panaikinimą – sukeliant neigiamas mokestines pasekmes dėl to, kad nebuvo paisyta nacionalinės teisės aktuose nustatyto minimalaus integracijos laikotarpio – ir sukurta nauja horizontaliai integruoto apmokestinimo schema, net jeigu integruojančioji bendrovė rezidentė (kurios lygmeniu konsoliduojami mokestiniu atžvilgiu integruotų bendrovių rezultatai) liktų ta pati?

                  3.

                  Jeigu į antrąjį klausimą būtų atsakyta teigiamai, ar SESV 49 ir 54 straipsniai kartu su Sąjungos teisės veiksmingumo principu turi būti aiškinami taip, kad pagal juos draudžiami tie patys valstybės narės teisės aktai, susiję su integruoto apmokestinimo tvarka, ir, visų pirma, jų nuostata, pagal kurią privaloma bet kokį prašymą leisti pasinaudoti mokestiniu atžvilgiu integruoto apmokestinimo schema pateikti kompetentingai institucijai iki pirmųjų finansinių metų, už kuriuos prašoma taikyti tą schemą, pabaigos, tuo atveju,

                              —

                              jei, gavus teigiamus atsakymus į du pirmuosius klausimus, pagal tuos teisės aktus, pažeidžiant įsisteigimo laisvės principą, būtų draudžiama horizontaliai integruoto apmokestinimo schemą taikyti tik vienos patronuojančiosios bendrovės patronuojamosioms bendrovėms ir neleidžiama iš dalies pakeisti esamos vertikaliai mokestiniu atžvilgiu integruotos grupės, į ją įtraukiant integruojančiosios bendrovės asocijuotąsias bendroves,

                              —

                              jei atitinkamos valstybės narės nacionalinė administracinė praktika ir jurisprudencija buvo suformuotos, nustatant, kad iki 2014 m. birželio 12 d. ESTT Sprendimo (sujungtose bylose C-39/13, C-40/13 ir C-41/13) paskelbimo tie teisės aktai gali būti laikomi galiojančiais,

                              —

                              jei, paskelbus 2014 m. birželio 12 d. sprendimą ir nepasibaigus 2014 metams, kelios bendrovės pateikė prašymą leisti, vadovaujantis 2014 m. birželio 12 d. sprendimu, pagal horizontaliosios integracijos principą prisijungti prie esamos mokestiniu atžvilgiu integruotos grupės su egzistuojančia integruojančiąja bendrove ir

                              —

                              jei tas prašymas buvo pateiktas ne tik dėl 2014 finansinių metų, kurie prašymo pateikimo metu dar nebuvo pasibaigę, bet ir dėl ankstesnių 2013 finansinių metų, nuo kurių susijusios bendrovės atitiko visas esmines sąlygas, suderintas su Sąjungos teisės nuostatomis, pagal kurias leidžiama taikyti integruoto apmokestinimo schemą?


title: Byla C-750/18: 2018 m. gruodžio 3 d. Rechtbank Amsterdam (Nyderlandai) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje A, B / C

text:
               2019 3 11

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 93/29

      2018 m. gruodžio 3 d.Rechtbank Amsterdam (Nyderlandai) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje A, B / C

      (Byla C-750/18)
      (2019/C 93/38)
      Proceso kalba: nyderlandų

         Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas

         Rechtbank Amsterdam

         Šalys pagrindinėje byloje

         Pareiškėjai: A, B

         Atsakovas: C

         Prejudicinis klausimas

      Kaip turi būti aiškinama Direktyva 93/13/EBB (1), o ypač – joje įtvirtintas sudėtinio poveikio principas, vertinant, ar kompensacijos suma (toliau – sąlyga dėl netesybų), skiriama vartotojui, kuris nevykdo savo įsipareigojimų, yra neproporcingai didelė, kaip tai suprantama pagal šios direktyvos priedo 1 dalies e punktą, konkrečiai tokiu atveju, kai kalba eina apie sąlygas dėl netesybų, numatytų už įvairius skirtingo pobūdžio pažeidimus, kurie pagal savo esmę neprivalo būti padaryti kartu, o šiuo konkrečiu atveju ir nebuvo padaryti kartu?

         (1)  1993 m. balandžio 5 d. Tarybos direktyva 93/13/EEB dėl nesąžiningų sąlygų sutartyse su vartotojais (OL L 95, 1993, p. 29; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 15 sk., 2 t., p. 288).


title: Byla C-758/18: 2018 m. lapkričio 30 d. Landesgericht Korneuburg (Austrija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje Bulgarian Air Charter Limited / NE

text:
               2019 3 11

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 93/29

      2018 m. lapkričio 30 d.Landesgericht Korneuburg (Austrija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje Bulgarian Air Charter Limited / NE

      (Byla C-758/18)
      (2019/C 93/39)
      Proceso kalba: vokiečių

         Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas

         Landesgericht Korneuburg

         Šalys pagrindinėje byloje

         Apeliantė: Bulgarian Air Charter Limited

         Kita apeliacinio proceso šalis: NE

         Prejudiciniai klausimai

                  1.

                  Ar 2004 m. vasario 11 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamento (EB) Nr. 261/2004, nustatančio bendras kompensavimo ir pagalbos keleiviams taisykles atsisakymo vežti ir skrydžių atšaukimo arba atidėjimo ilgam laikui atveju, panaikinančio Reglamentą (EEB) Nr. 295/91 (1), 5 straipsnio 3 dalį ir 7 straipsnį reikia aiškinti taip, kad skrydį vykdantis oro vežėjas, teigiantis, jog atidėjimo ilgam laikui priežastis yra ypatingos aplinkybės, gali remtis atleidimo nuo kompensacijos mokėjimo pagrindu pagal Oro transporto keleivių teisių reglamento 5 straipsnio 3 dalį tik tuo atveju, jei taip pat gali tvirtinti ir įrodyti, kad individualaus keleivio skrydžio atidėjimo taip pat nebūtų buvę galima išvengti pakeitus keleivio skrydį pakaitiniu skrydžiu?

                  2.

                  Ar pagal pirmąjį klausimą reikalaujamas skrydžio pakeitimas turi tenkinti tiksliau apibrėžtus laiko ar kokybinius kriterijus, visų pirma Oro transporto keleivių teisių reglamento 5 straipsnio 1 dalies c punkto iii papunktyje arba Oro transporto keleivių teisių reglamento 8 straipsnio 1 dalies b ir c punktuose nurodytus kriterijus?

         (1)  OL L 46, 2004, p. 1; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 7 sk., 8 t., p. 10.


title: Byla C-796/18: 2018 m. gruodžio 19 d. Oberlandesgericht Düsseldorf (Vokietija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje Informatikgesellschaft für Software-Entwicklung (ISE) mbH / Kelno miestas

text:
               2019 3 11

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 93/30

      2018 m. gruodžio 19 d.Oberlandesgericht Düsseldorf (Vokietija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje Informatikgesellschaft für Software-Entwicklung (ISE) mbH / Kelno miestas

      (Byla C-796/18)
      (2019/C 93/40)
      Proceso kalba: vokiečių

         Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas

         Oberlandesgericht Düsseldorf

         Šalys pagrindinėje byloje

         Pareiškėja: Informatikgesellschaft für Software-Entwicklung (ISE) mbH

         Atsakovas: Kelno miestas

         Kita proceso šalis: Berlyno federalinė žemė

         Prejudiciniai klausimai

                  1.

                  Ar raštu sutartas ir su bendradarbiavimo sutartimi susietas viešojo administravimo subjekto programinės įrangos perleidimas kitam viešojo administravimo subjektui yra „viešoji sutartis“, kaip ji suprantama pagal Direktyvos 2014/24/ES (1) 2 straipsnio 1 dalies 5 punktą, arba (bet kuriuo atveju pirmiausia, nepažeidžiant 12 straipsnio 4 dalies a-c punktų) į direktyvos taikymo sritį patenkanti sutartis, kaip ji suprantama pagal direktyvos 12 straipsnio 4 dalį, jei programinės įrangos perėmėjas už ją neturėjo nei sumokėti, nei atlyginti jos išlaidas, bet su programinės įrangos perleidimu susijusioje bendradarbiavimo sutartyje yra numatyta, kad kiekvienas partneris (tai reiškia, ir programinės įrangos perėmėjas) kitam partneriui nemokamai leis naudotis bet kokiais būsimais, savo sukurtais (tačiau neprivalomais sukurti) programinės įrangos patobulinimais?

            Tik jeigu į pirmąjį klausimą būtų atsakyta teigiamai:

                  2.

                  Ar pagal Direktyvos 2014/24/ES 12 straipsnio 4 dalies a punktą dalyvaujančių perkančiųjų organizacijų bendradarbiavimo objektas turi būti pačios piliečiams teikiamos viešosios paslaugos, kurios turi būti teikiamos bendrai, ar pakanka to, kad bendradarbiaujama vykdant veiklas, kurios kokia nors forma padeda tokiu pačiu būdu, tačiau nebūtinai bendrai teikiant viešąsias paslaugas?

                  3.

                  Ar, kalbant apie Direktyvos 2014/24/ES 12 straipsnio 4 dalį, yra taikomas nerašytas vadinamasis draudimas suteikti privilegijų ir, jei taip, koks yra jo turinys?

         (1)  2014 m. vasario 26 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2014/24/ES dėl viešųjų pirkimų, kuria panaikinama Direktyva 2004/18/EB (OL L 94, 2014, p. 65).


title: Byla C-813/18 P: 2018 m. gruodžio 21 d. Deza, a.s pateiktas apeliacinis skundas dėl 2018 m. spalio 24 d. Bendrojo Teismo (antroji kolegija) priimto sprendimo byloje T-400/17 P Deza / Komisija

text:
               2019 3 11

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 93/31

      2018 m. gruodžio 21 d.Deza, a.s pateiktas apeliacinis skundas dėl 2018 m. spalio 24 d. Bendrojo Teismo (antroji kolegija) priimto sprendimo byloje T-400/17 P Deza / Komisija

      (Byla C-813/18 P)
      (2019/C 93/41)
      Proceso kalba: čekų

         Šalys

         Apeliantė: Deza, a.s, atstovaujama advokát P. Dejl

         Kitos proceso šalys: Europos Komisija, Suomijos Respublika, Švedijos Karalystė, Europos cheminių medžiagų agentūra

         Apeliantės reikalavimai

                  —

                  panaikinti 2018 m. spalio 24 d. Bendrojo Teismo sprendimą byloje T-400/17,

                  —

                  iš dalies panaikinti 2017 m. gegužės 4 d. Komisijos reglamentą (ES) 2017/776 (1), kuriuo iš dalies keičiamas 2008 m. gruodžio 16 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentas (EB) Nr. 1272/2008, kiek jis susijęs su cheminės medžiagos antrachinono klasifikavimu ir ženklinimu,

                  —

                  priteisti iš Komisijos apeliantės bylinėjimosi šiame apeliaciniame procese Teisingumo Teisme ir ankstesniame procese Bendrajame Teisme išlaidas.

         Apeliacinio skundo pagrindai ir pagrindiniai argumentai

      Apeliaciniam skundui pagrįsti apeliantė nurodo keturis pagrindus.

                  1.

                  Bendrasis Teismas neteisingai aiškino ir taikė CLP reglamentą (2), visų pirma šiuos pagrindinius principus: i) įvertinta ir klasifikuota cheminė medžiaga turi būti pateikta ES rinkai, ii) turi būti pakankamai įrodytas cheminės medžiagos ir kancerogeninio poveikio bandomiesiems gyvūnams priežastinis ryšys, iii) pakankamai įrodymų turi būti gauta atlikus patikimus ir priimtinus mokslinius tyrimus ir iv) klasifikuojant cheminę medžiagą turi būti atsižvelgta į naujas mokslines bei technines žinias ir techninę pažangą.

                  2.

                  Bendrasis Teismas peržiūrėjo antrachinono klasifikavimą, kitaip tariant Komisijos reglamento dalį, nesilaikydamas Sąjungos institucijų ir įstaigų sprendimų teisminės kontrolės reikalavimų bei iškraipė faktines aplinkybes ir įrodymus.

                  3.

                  Bendrasis Teismas neteisingai aiškino ir taikė teisinio saugumo principą.

                  4.

                  Dėl pirma nurodytų neatitikimų Bendrasis Teismas pažeidė apeliantės teises ir principus, įtvirtintus Žmogaus teisių ir pagrindinių laisvių apsaugos konvencijoje ir Europos Sąjungos pagrindinių teisių chartijoje, visų pirma teisę į teisingą bylos nagrinėjimą, teisę netrukdomai naudotis nuosavybe ir teisinio saugumo principą.

         (1)  OL L 116, 2017, p. 1.

         (2)  2008 m. gruodžio 16 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentas (EB) Nr. 1272/2008 dėl cheminių medžiagų ir mišinių klasifikavimo, ženklinimo ir pakavimo, iš dalies keičiantis ir panaikinantis direktyvas 67/548/EEB bei 1999/45/EB ir iš dalies keičiantis Reglamentą (EB) Nr. 1907/2006 (OL L 353, 2008, p. 1).


title: Sujungtos bylos C-183/17 P ir C-184/17 P: 2019 m. sausio 31 d. Teisingumo Teismo (trečioji kolegija) sprendimas byloje International Management Group / Europos Komisija (Apeliacinis skundas — Vystomasis bendradarbiavimas — Europos Sąjungos biudžeto vykdymas netiesioginio valdymo būdu — Ieškinys dėl panaikinimo — Priimtinumas — Aktai, dėl kurių galima pareikšti ieškinį — Sprendimas patikėti biudžeto vykdymo užduotį kitam asmeniui, nei numatyta iš pradžių — Sprendimas nebepatikėti naujų biudžeto vykdymo užduočių subjektui, kuris buvo numatytas iš pradžių — Reglamentas (EB, Euratomas) Nr. 2342/2002 — 43 straipsnis — Deleguotasis reglamentas (ES) Nr. 1268/2012 — 43 straipsnis — Sąvoka „tarptautinė organizacija“ — Sąlygos — Prašymas atlyginti žalą)

text:
               25.3.2019

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 112/2

      2019 m. sausio 31 d. Teisingumo Teismo (trečioji kolegija) sprendimas byloje International Management Group / Europos Komisija

      (Sujungtos bylos C-183/17 P ir C-184/17 P) (1)

      ((Apeliacinis skundas - Vystomasis bendradarbiavimas - Europos Sąjungos biudžeto vykdymas netiesioginio valdymo būdu - Ieškinys dėl panaikinimo - Priimtinumas - Aktai, dėl kurių galima pareikšti ieškinį - Sprendimas patikėti biudžeto vykdymo užduotį kitam asmeniui, nei numatyta iš pradžių - Sprendimas nebepatikėti naujų biudžeto vykdymo užduočių subjektui, kuris buvo numatytas iš pradžių - Reglamentas (EB, Euratomas) Nr. 2342/2002 - 43 straipsnis - Deleguotasis reglamentas (ES) Nr. 1268/2012 - 43 straipsnis - Sąvoka „tarptautinė organizacija“ - Sąlygos - Prašymas atlyginti žalą))
      (2019/C 112/02)
      Proceso kalba: anglų

         Šalys

         Apeliantė: International Management Group, atstovaujama advokatų L. Levi ir J.-Y. Cara

         Kita proceso šalis: Europos Komisija, atstovaujama F. Castillo de la Torre ir J. Baquero Cruz

         Rezoliucinė dalis

                  1.

                  Panaikinti 2017 m. vasario 2 d. Europos Sąjungos Bendrojo Teismo sprendimą International Management Group / Komisija (T-29/15, nepaskelbtas Rink., EU:T:2017:56) ir 2017 m. vasario 2 d. Sprendimą International Management Group / Komisija (T-381/15, nepaskelbtas Rink., EU:T:2017:57).

                  2.

                  Panaikinti 2014 m. gruodžio 16 d. Komisijos įgyvendinimo sprendimą C(2014) 9787 final dėl Įgyvendinimo sprendimo C(2013) 7682 final dėl 2013 m. metinės veiksmų programos dėl Mianmaro / Birmos finansavimo iš bendrojo Europos Sąjungos biudžeto dalinio pakeitimo.

                  3.

                  Panaikinti 2015 m. gegužės 8 d. rašte esantį Europos Komisijos sprendimą nebesudaryti naujų susitarimų dėl įgaliojimų perdavimo remiantis netiesioginiu biudžeto valdymo būdu su International Management Group.

                  4.

                  Grąžinti bylą T-381/15 Europos Sąjungos Bendrajam Teismui, kad jis priimtų sprendimą dėl International Management Group prašymo atlyginti žalą, kurią šiam subjektui sukėlė šios rezoliucinės dalies 3 punkte nurodytas Komisijos sprendimas.

                  5.

                  Atmesti priešpriešinius apeliacinius skundus.

                  6.

                  Priteisti iš Komisijos bylinėjimosi išlaidas bylose C-183/17 P, C-184/17 P ir T-29/15.

                  7.

                  Atidėti bylinėjimosi išlaidų klausimo nagrinėjimą byloje T-381/15.

         (1)  OL C 221, 2017 7 10.


title: Byla C-194/17 P: 2019 m. sausio 31 d. Teisingumo Teismo (trečioji kolegija) sprendimas byloje Georgios Pandalis / Europos Sąjungos intelektinės nuosavybės tarnyba (EUIPO), LR Health & Beauty Systems GmbH (Apeliacinis skundas — Europos Sąjungos prekių ženklas — Reglamentas (EB) Nr. 207/2009 — 51 straipsnio 1 dalies a punktas ir 2 dalis ir 75 straipsnis — Europos Sąjungos prekių ženklas „Cystus“ — Maisto papildai ne medicinos reikmėms — Dalinis registracijos panaikinimas — Prekių ženklo naudojimo iš tikrųjų nebuvimas — Termino „cystus“ suvokimas kaip apibūdinamosios pagrindinės atitinkamų prekių sudėtinės dalies nuorodos — Pareiga motyvuoti)

text:
               25.3.2019

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 112/3

      2019 m. sausio 31 d. Teisingumo Teismo (trečioji kolegija) sprendimas byloje Georgios Pandalis / Europos Sąjungos intelektinės nuosavybės tarnyba (EUIPO), LR Health & Beauty Systems GmbH

      (Byla C-194/17 P) (1)

      ((Apeliacinis skundas - Europos Sąjungos prekių ženklas - Reglamentas (EB) Nr. 207/2009 - 51 straipsnio 1 dalies a punktas ir 2 dalis ir 75 straipsnis - Europos Sąjungos prekių ženklas „Cystus“ - Maisto papildai ne medicinos reikmėms - Dalinis registracijos panaikinimas - Prekių ženklo naudojimo iš tikrųjų nebuvimas - Termino „cystus“ suvokimas kaip apibūdinamosios pagrindinės atitinkamų prekių sudėtinės dalies nuorodos - Pareiga motyvuoti))
      (2019/C 112/03)
      Proceso kalba: vokiečių

         Šalys

         Apeliantas: Georgios Pandalis, atstovaujamas advokatės A. Franke

         Kitos proceso šalys: Europos Sąjungos intelektinės nuosavybės tarnyba (EUIPO), atstovaujama S. Hanne ir D. Walicka, LR Health & Beauty Systems GmbH, atstovaujama advokatų N. Weber ir L. Thiel

         Rezoliucinė dalis

                  1.

                  Atmesti apeliacinį skundą.

                  2.

                  Priteisti iš Georgios Pandalis bylinėjimosi išlaidas.

         (1)  OL C 300, 2017 9 11.


title: Byla C-220/17: 2019 m. sausio 30 d. Teisingumo Teismo (pirmoji kolegija) sprendimas byloje (Verwaltungsgericht Berlin (Vokietija) prašymas priimti prejudicinį sprendimą) Planta Tabak-Manufaktur Dr. Manfred Obermann GmbH & Co. KG / Land Berlin (Prašymas priimti prejudicinį sprendimą — Teisės aktų derinimas — Direktyvos 2014/40/ES galiojimas — Tabako gaminių gamyba, pateikimas ir pardavimas — „Sudedamųjų dalių“ reglamentavimas — Aromatizuotų tabako gaminių draudimas)

text:
               25.3.2019

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 112/3

      2019 m. sausio 30 d. Teisingumo Teismo (pirmoji kolegija) sprendimas byloje (Verwaltungsgericht Berlin (Vokietija) prašymas priimti prejudicinį sprendimą) Planta Tabak-Manufaktur Dr. Manfred Obermann GmbH & Co. KG / Land Berlin

      (Byla C-220/17) (1)

      ((Prašymas priimti prejudicinį sprendimą - Teisės aktų derinimas - Direktyvos 2014/40/ES galiojimas - Tabako gaminių gamyba, pateikimas ir pardavimas - „Sudedamųjų dalių“ reglamentavimas - Aromatizuotų tabako gaminių draudimas))
      (2019/C 112/04)
      Proceso kalba: vokiečių

         Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas

         Verwaltungsgericht Berlin

         Šalys pagrindinėje byloje

         Pareiškėja: Planta Tabak-Manufaktur dr. Manfred Obermann GmbH & Co. KG

         Atsakovė: Land Berlin

         Rezoliucinė dalis

                  1.

                  Išnagrinėjus pirmąjį prejudicinį klausimą, nenustatyta nieko, kas galėtų turėti įtakos 2014 m. balandžio 3 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 2014/40/ES dėl valstybių narių įstatymų ir kitų teisės aktų nuostatų, reglamentuojančių tabako [gaminių] ir susijusių gaminių gamybą, pateikimą ir pardavimą, suderinimo ir kuria panaikinama Direktyva 2001/37/EB 7 straipsnio 1, 7 ir 14 dalių galiojimui.

                  2.

                  Direktyvos 2014/40 7 straipsnio 14 dalį reikia aiškinti taip, kad, pirma, sąvoka „gaminio kategorija“, kaip ji suprantama pagal šią nuostatą, apima cigaretes ir cigaretėms sukti skirtą tabaką ir, antra, procedūra, kurios reikia laikytis, siekiant nustatyti, ar pasiekta tam tikro tabako gaminio pardavimo 3 % riba pagal šią nuostatą, turi būti parengta pagal atitinkamos valstybės narės nacionalinės teisės aktus.

                  3.

                  Direktyvos 2014/40 8–11 straipsniai turi būti aiškinami taip, kad pagal juos, išskyrus šios direktyvos 29 ir 30 straipsniuose numatytus laikotarpius, valstybėms narėms neleidžiama nustatyti papildomų pereinamųjų laikotarpių.

                  4.

                  Išnagrinėjus antrąjį prejudicinį klausimą nenustatyta nieko, kas galėtų turėti įtakos Direktyvos 2014/40 9 straipsnio 1 dalies antros pastraipos, 4 dalies a punkto antro sakinio ir 6 dalies, 10 straipsnio 1 dalies b, e ir f punktų ir 11 straipsnio 1 dalies pirmos pastraipos pirmo sakinio galiojimui.

                  5.

                  Direktyvos 2014/40 13 straipsnio 1 dalies c punktas ir 3 dalis turi būti aiškinami taip, jog pagal šią nuostatą reikalaujama, kad valstybės narės draustų naudoti informaciją, susijusią su skoniu, kvapu, kvapiąja medžiaga ar kitu priedu, net jei ši informacija nėra reklaminio pobūdžio, o atitinkamas sudedamąsias dalis tebėra leidžiama naudoti.

                  6.

                  Išnagrinėjus trečiąjį prejudicinį klausimą nenustatyta nieko, kas galėtų turėti įtakos Direktyvos 2014/40 13 straipsnio 1 dalies c punkto ir 3 dalies galiojimui.

         (1)  OL C 239, 2017 7 24.


title: Byla C-225/17 P: 2019 m. sausio 31 d. Teisingumo Teismo (ketvirtoji kolegija) sprendimas byloje Islamic Republic of Iran Shipping Lines ir kt. / Europos Sąjungos Taryba, Europos Komisija (Apeliacinis skundas — Bendra užsienio ir saugumo politika — Ribojamosios priemonės Irano Islamo Respublikai — Lėšų ir ekonominių išteklių įšaldymas — Europos Sąjungos Bendrojo Teismo sprendimas panaikinti įtraukimą į sąrašą — Įtraukimo į asmenų ir subjektų, kurių turtas įšaldytas, sąrašą kriterijų dalinis pakeitimas — Sprendimas įtraukti dar kartą — Įrodymas, kuriame nurodyta ankstesnė nei pirmojo sprendimo įtraukti į sąrašą data — Iki pirmojo sprendimo dėl įtraukimo žinomi faktai — „Res judicata“ galia — Apimtis — Teisinis saugumas — Teisėtų lūkesčių apsauga — „Ne bis in idem“ principas — Veiksminga teisminė gynyba)

text:
               25.3.2019

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 112/4

      2019 m. sausio 31 d. Teisingumo Teismo (ketvirtoji kolegija) sprendimas byloje Islamic Republic of Iran Shipping Lines ir kt. / Europos Sąjungos Taryba, Europos Komisija

      (Byla C-225/17 P) (1)

      ((Apeliacinis skundas - Bendra užsienio ir saugumo politika - Ribojamosios priemonės Irano Islamo Respublikai - Lėšų ir ekonominių išteklių įšaldymas - Europos Sąjungos Bendrojo Teismo sprendimas panaikinti įtraukimą į sąrašą - Įtraukimo į asmenų ir subjektų, kurių turtas įšaldytas, sąrašą kriterijų dalinis pakeitimas - Sprendimas įtraukti dar kartą - Įrodymas, kuriame nurodyta ankstesnė nei pirmojo sprendimo įtraukti į sąrašą data - Iki pirmojo sprendimo dėl įtraukimo žinomi faktai - „Res judicata“ galia - Apimtis - Teisinis saugumas - Teisėtų lūkesčių apsauga - „Ne bis in idem“ principas - Veiksminga teisminė gynyba))
      (2019/C 112/05)
      Proceso kalba: anglų

         Šalys

         Apeliantės: Islamic Republic of Iran Shipping Lines, Hafize Darya Shipping Lines (HDSL), Khazar Sea Shipping Lines, IRISL Europe GmbH, Qeshm Marine Services & Engineering Co., Irano Misr Shipping Co., Safiran Payam Darya Shipping Lines, Marine Information Technology Development Co., Rahbaran Omid Darya Ship Management Co., Hoopad Darya Shipping Agency ir Valfajr 8th Shipping Line Co, atstovaujamos QC M. Lester ir solisitoriaus M. Taher

         Kitos proceso šalys: Europos Sąjungos Taryba, atstovaujama J. Kneale ir M. Bishop, Europos Komisija, atstovaujama D. Gauci ir T. Scharf

         Rezoliucinė dalis

                  1.

                  Atmesti apeliacinį skundą.

                  2.

                  Islamic Republic of Iran Shipping Lines, Hafize Darya Shipping Lines (HDSL), Khazar Sea Shipping Lines, IRISL Europe GmbH, Qeshm Marine Services & Engineering Co., Irano Misr Shipping Co., Safiran Payam Darya Shipping Lines, Marine Information Technology Development Co., Rahbaran Omid Darya Ship Management Co., Hoopad Darya Shipping Agency ir Valfajr 8th Shipping Line Co. padengia savo ir Europos Sąjungos Tarybos bylinėjimosi išlaidas.

                  3.

                  Europos Komisija padengia savo bylinėjimosi išlaidas.

         (1)  OL C 231, 2017 7 17.


title: Byla C-587/17 P: 2019 m. sausio 30 d. Teisingumo Teismo (ketvirtoji kolegija) sprendimas byloje Belgijos Karalystė / Europos Komisija (Apeliacinis skundas — Europos žemės ūkio garantijų fondas (EŽŪGF) — Reglamentas (EB) Nr. 1290/2005 — Reglamentas (ES) Nr. 1306/2013 — Europos Sąjungos lėšomis nefinansuojamos išlaidos — Nepagrįstai išmokėtos eksporto grąžinamosios išmokos — Išieškojimas — Ne visų teisių gynimo priemonių išnaudojimas — Kasacinio skundo nepadavimas, Cour de cassation (Belgija) advokatui pateikus neigiamą nuomonę — SESV 267 straipsnis — Prašymo priimti prejudicinį sprendimą nepateikimas Teisingumo Teismui — Valstybės narės aplaidumas)

text:
               25.3.2019

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 112/5

      2019 m. sausio 30 d. Teisingumo Teismo (ketvirtoji kolegija) sprendimas byloje Belgijos Karalystė / Europos Komisija

      (Byla C-587/17 P) (1)

      ((Apeliacinis skundas - Europos žemės ūkio garantijų fondas (EŽŪGF) - Reglamentas (EB) Nr. 1290/2005 - Reglamentas (ES) Nr. 1306/2013 - Europos Sąjungos lėšomis nefinansuojamos išlaidos - Nepagrįstai išmokėtos eksporto grąžinamosios išmokos - Išieškojimas - Ne visų teisių gynimo priemonių išnaudojimas - Kasacinio skundo nepadavimas, Cour de cassation (Belgija) advokatui pateikus neigiamą nuomonę - SESV 267 straipsnis - Prašymo priimti prejudicinį sprendimą nepateikimas Teisingumo Teismui - Valstybės narės aplaidumas))
      (2019/C 112/06)
      Proceso kalba: prancūzų

         Šalys

         Apeliantė: Belgijos Karalystė, atstovaujama J.-C. Halleux, M. Jacobs, C. Pochet, padedamų advokatų E. Grégoire ir J. Mariani

         Kita proceso šalis: Europos Komisija, atstovaujama A. Bouquet ir B. Hofstötter

         Rezoliucinė dalis

                  1.

                  Panaikinti 2017 m. liepos 20 d. Europos Sąjungos Bendrojo Teismo sprendimą Belgija / Komisija (T-287/16, nepaskelbtas Rink., EU:T:2017:531).

                  2.

                  Grąžinti bylą T-287/16 Europos Sąjungos Bendrajam Teismui.

                  3.

                  Atidėti klausimo dėl bylinėjimosi išlaidų nagrinėjimą.

         (1)  OL C 412, 2017 12 4.


title: Byla C-6/18 P: 2019 m. sausio 31 d. Teisingumo Teismo (aštuntoji kolegija) sprendimas byloje Graikijos Respublika / Europos Komisija (Apeliacinis skundas — Europos žemės ūkio garantijų fondas (EŽŪGF) — Europos žemės ūkio fondas kaimo plėtrai (EŽŪFKP) — Reglamentas (EB) Nr. 1290/2005 — Bendrosios žemės ūkio politikos finansavimas — Nefinansuojamos išlaidos — Graikijos Respublikos išlaidos)

text:
               25.3.2019

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 112/6

      2019 m. sausio 31 d. Teisingumo Teismo (aštuntoji kolegija) sprendimas byloje Graikijos Respublika / Europos Komisija

      (Byla C-6/18 P) (1)

      ((Apeliacinis skundas - Europos žemės ūkio garantijų fondas (EŽŪGF) - Europos žemės ūkio fondas kaimo plėtrai (EŽŪFKP) - Reglamentas (EB) Nr. 1290/2005 - Bendrosios žemės ūkio politikos finansavimas - Nefinansuojamos išlaidos - Graikijos Respublikos išlaidos))
      (2019/C 112/07)
      Proceso kalba: graikų

         Šalys

         Apeliantė: Graikijos Respublika, atstovaujama G. Kanellopoulos, I. Pachi ir A. Vasilopoulou

         Kita apeliacinio proceso šalis: Europos Komisija, atstovaujama D. Triantafyllou ir A. Sauka

         Rezoliucinė dalis

                  1.

                  Atmesti apeliacinį skundą.

                  2.

                  Priteisti iš Graikijos Respublikos bylinėjimosi išlaidas.

         (1)  OL C 63, 2018 2 19.


title: Byla C-149/18: 2019 m. sausio 31 d. Teisingumo Teismo (šeštoji kolegija) sprendimas byloje (Tribunal da Relação de Lisboa (Portugalija) prašymas priimti prejudicinį sprendimą) Agostinho da Silva Martins / Dekra Claims Services Portugal SA (Prašymas priimti prejudicinį sprendimą — Teismų bendradarbiavimas civilinėse bylose — Nesutartinėms prievolėms taikytina teisė — Reglamentas (EB) Nr. 864/2007 („Roma II“) — 16 ir 27 straipsniai — Viršesnės imperatyvios nuostatos — Direktyva 2009/103/EB — Transporto priemonių civilinės atsakomybės draudimas — 28 straipsnis)

text:
               25.3.2019

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 112/6

      2019 m. sausio 31 d. Teisingumo Teismo (šeštoji kolegija) sprendimas byloje (Tribunal da Relação de Lisboa (Portugalija) prašymas priimti prejudicinį sprendimą) Agostinho da Silva Martins / Dekra Claims Services Portugal SA

      (Byla C-149/18) (1)

      ((Prašymas priimti prejudicinį sprendimą - Teismų bendradarbiavimas civilinėse bylose - Nesutartinėms prievolėms taikytina teisė - Reglamentas (EB) Nr. 864/2007 („Roma II“) - 16 ir 27 straipsniai - Viršesnės imperatyvios nuostatos - Direktyva 2009/103/EB - Transporto priemonių civilinės atsakomybės draudimas - 28 straipsnis))
      (2019/C 112/08)
      Proceso kalba: portugalų

         Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas

         Tribunal da Relação de Lisboa

         Šalys pagrindinėje byloje

         Ieškovas pirmojoje instancijoje ir apeliantas: Agostinho da Silva Martins

         Atsakovė pirmojoje instancijoje ir kita proceso šalis: Dekra Claims Services Portugal SA

         Rezoliucinė dalis

                  1.

                  2007 m. liepos 11 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamento (EB) Nr. 864/2007 dėl nesutartinėms prievolėms taikytinos teisės („Roma II“) 16 straipsnis turi būti aiškinamas taip, kad nacionalinė nuostata, kaip antai nagrinėjama pagrindinėje byloje, kurioje numatytas trejų metų ieškinio dėl žalos, atsiradusios dėl nelaimingo atsitikimo, senaties terminas, negali būti laikoma viršesne imperatyvia nuostata, kaip tai suprantama pagal šį straipsnį, išskyrus atvejus, kai ieškinį nagrinėjantis teismas, remdamasis šios nuostatos teksto išsamia analize, sistema, tikslu ir priėmimo aplinkybėmis, nustato, kad ji yra tokia svarbi nacionalinės teisės sistemoje, jog pateisina pagal šio reglamento 4 straipsnį nustatytos taikytinos teisės netaikymą.

                  2.

                  Reglamento NR. 864/2007 27 straipsnis turi būti aiškinamas taip, kad 2009 m. rugsėjo 16 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 2009/103/EB dėl motorinių transporto priemonių valdytojų civilinės atsakomybės draudimo ir privalomojo tokios atsakomybės draudimo patikrinimo 28 straipsnis, kaip jis buvo perkeltas į nacionalinę teisę, nėra Sąjungos teisės nuostata, reglamentuojanti su nesutartinėmis prievolėmis susijusias kolizines teisės normas, kaip tai suprantama pagal 27 straipsnį.

         (1)  OL C 161, 2018 5 7.


title: Byla C-626/17: 2019 m. sausio 17 d. Teisingumo Teismo (antroji kolegija) nutartis byloje (Giudice di Pace di Roma (Italija) prašymas priimti prejudicinį sprendimą) Alberto Rossi / Ministero della Giustizia (Prašymas priimti prejudicinį sprendimą — Teisingumo Teismo procedūros reglamento 53 straipsnio 2 dalis — Socialinė politika — Darbas pagal terminuotas sutartis — Taikos teisėjai — Akivaizdus nepriimtinumas)

text:
               25.3.2019

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 112/7

      2019 m. sausio 17 d. Teisingumo Teismo (antroji kolegija) nutartis byloje (Giudice di Pace di Roma (Italija) prašymas priimti prejudicinį sprendimą) Alberto Rossi / Ministero della Giustizia

      (Byla C-626/17) (1)

      ((Prašymas priimti prejudicinį sprendimą - Teisingumo Teismo procedūros reglamento 53 straipsnio 2 dalis - Socialinė politika - Darbas pagal terminuotas sutartis - Taikos teisėjai - Akivaizdus nepriimtinumas))
      (2019/C 112/10)
      Proceso kalba: italų

         Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas

         Giudice di Pace di Roma

         Šalys

         Ieškovas: Alberto Rossi

         Atsakovė: Ministero della Giustizia

         dalyvaujant: Unione Nazionale Giudici di Pace (Unagipa), Associazione Nazionale Guidici di Pace, Coordinamento Nazionale Giustizia di Pace, Organismo Unitario della Magistratura Onoraria – Magistrati Onorari Riuniti, Maria Maddalena Acernese ir kitiems 656 taikos teisėjams, Angela Abbondandolo ir kitiems 139 garbės prokurorų pavaduotojams, Santina Adelfio ir kitiems 101 garbės teisėjui

         Rezoliucinė dalis

      2017 m. spalio 17 d. Giudice di pace di Roma (Romos taikos teisėjas, Italija) nutartimi pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą yra akivaizdžiai nepriimtinas.

         (1)  OL C 52, 2018 2 12.


title: Byla C-169/18: 2019 m. sausio 10 d. Teisingumo Teismo (pirmoji kolegija) nutartis byloje (Court of Appeal (Airija) prašymas priimti prejudicinį sprendimą) Atif Mahmood ir kt. / Minister for Justice and Equality (Prašymas priimti prejudicinį sprendimą — Poreikio priimti sprendimą nebuvimas)

text:
               25.3.2019

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 112/8

      2019 m. sausio 10 d. Teisingumo Teismo (pirmoji kolegija) nutartis byloje (Court of Appeal (Airija) prašymas priimti prejudicinį sprendimą) Atif Mahmood ir kt. / Minister for Justice and Equality

      (Byla C-169/18) (1)

      ((Prašymas priimti prejudicinį sprendimą - Poreikio priimti sprendimą nebuvimas))
      (2019/C 112/11)
      Proceso kalba: anglų

         Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas

         Court of Appeal

         Šalys

         Ieškovai: Atif Mahmood, Shabina Atif, Mohammed Ahsan, Mohammed Haroon, Nik Bibi Haroon, Noor Habib ir kt.

         Atsakovas: Minister for Justice and Equality

         Rezoliucinė dalis

      Nebereikia priimti sprendimo dėl Court of Appeal (Apeliacinis teismas, Airija) 2018 m. vasario 23 d. sprendimu pateikto prašymo priimti prejudicinį sprendimą byloje C-169/18.

         (1)  OL C 166, 2018 5 14.


title: Sujungtos bylos C-335/18 ir C-336/18: C-335/18), EP (C-336/18: 2019 m. sausio 30 d. Teisingumo Teismo (aštuntoji kolegija) nutartis (Sofiyski gradski sad, Apelativen sad – Sofia (Bulgarija) prašymai priimti prejudicinį sprendimą) baudžiamosiose bylose prieš AK (Prašymas priimti prejudicinį sprendimą — Teisingumo Teismo procedūros reglamento 99 straipsnis — Grynųjų pinigų, įvežamų į Europos Sąjungą ar išvežamų iš jos, kontrolė — Reglamentas (EB) Nr. 1889/2005 — 3 straipsnio 1 dalis — Pareigos deklaruoti pažeidimas — 4 straipsnio 2 dalis — Sulaikymo priemonė — 9 straipsnio 1 dalis — Nacionalinėje teisėje numatytos bausmės — Nacionalinės teisės aktas, kuriame be laisvės atėmimo bausmės arba 1/5 nedeklaruotos sumos dydžio baudos taip pat numatytas šios sumos konfiskavimas valstybės nuosavybėn — Proporcingumas)

text:
               25.3.2019

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 112/9

      2019 m. sausio 30 d. Teisingumo Teismo (aštuntoji kolegija) nutartis (Sofiyski gradski sad, Apelativen sad – Sofia (Bulgarija) prašymai priimti prejudicinį sprendimą) baudžiamosiose bylose prieš AK (C-335/18), EP (C-336/18)
      (Sujungtos bylos C-335/18 ir C-336/18) (1)

      ((Prašymas priimti prejudicinį sprendimą - Teisingumo Teismo procedūros reglamento 99 straipsnis - Grynųjų pinigų, įvežamų į Europos Sąjungą ar išvežamų iš jos, kontrolė - Reglamentas (EB) Nr. 1889/2005 - 3 straipsnio 1 dalis - Pareigos deklaruoti pažeidimas - 4 straipsnio 2 dalis - Sulaikymo priemonė - 9 straipsnio 1 dalis - Nacionalinėje teisėje numatytos bausmės - Nacionalinės teisės aktas, kuriame be laisvės atėmimo bausmės arba 1/5 nedeklaruotos sumos dydžio baudos taip pat numatytas šios sumos konfiskavimas valstybės nuosavybėn - Proporcingumas))
      (2019/C 112/12)
      Proceso kalba: bulgarų

         Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikę teismai

         Sofiyski gradski sad, Apelativen sad – Sofia

         Šalys pagrindinėse baudžiamosiose bylose

      AK (C-335/18), EP (C-336/18)

         Rezoliucinė dalis

      2005 m. spalio 26 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamento (EB) Nr. 1889/2005 dėl grynųjų pinigų, įvežamų į Bendriją ar išvežamų iš jos, kontrolės 4 straipsnio 2 dalis ir 9 straipsnio 1 dalis, turi būti aiškinamos taip, kad joms prieštarauja nacionalinės teisės aktas, kaip antai nagrinėjamas pagrindinėje byloje, kuriame už šio reglamento 3 straipsnyje įtvirtintos pareigos deklaruoti pažeidimą be laisvės atėmimo iki penkerių metų bausmės arba 1/5 nedeklaruotos grynųjų pinigų sumos dydžio baudos taip pat numatytas šios nedeklaruotos sumos konfiskavimas valstybės nuosavybėn.

         (1)  OL C 276, 2018 8 6.


title: Byla C-440/18 P: 2019 m. sausio 30 d. Teisingumo Teismo nutartis byloje Verein Deutsche Sprache eV / Europos Komisija (Apeliacinis skundas — Teisingumo Teismo procedūros reglamento 181 straipsnis — Galimybė susipažinti su dokumentais — Reglamentas (EB) Nr. 1049/2001 — Dokumentai, susiję su Europos Komisijos sprendimu pakeisti Berlaymont pastato spaudos centro vaizdą dėl nuorodų pateikimo tik prancūzų ir anglų kalbomis — Atsisakymas leisti susipažinti su visais dokumentais)

text:
               25.3.2019

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 112/9

      2019 m. sausio 30 d. Teisingumo Teismo nutartis byloje Verein Deutsche Sprache eV / Europos Komisija

      (Byla C-440/18 P) (1)

      ((Apeliacinis skundas - Teisingumo Teismo procedūros reglamento 181 straipsnis - Galimybė susipažinti su dokumentais - Reglamentas (EB) Nr. 1049/2001 - Dokumentai, susiję su Europos Komisijos sprendimu pakeisti Berlaymont pastato spaudos centro vaizdą dėl nuorodų pateikimo tik prancūzų ir anglų kalbomis - Atsisakymas leisti susipažinti su visais dokumentais))
      (2019/C 112/13)
      Proceso kalba: vokiečių

         Šalys

         Apeliantė: Verein Deutsche Sprache eV, atstovaujama Rechtsanwalt W. Ehrhardt

         Kita proceso šalis: Europos Komisija, atstovaujama F. Erlbacher ir F. Clotuche-Duvieusart

         Rezoliucinė dalis

                  1.

                  Atmesti apeliacinį skundą kaip akivaizdžiai nepriimtiną.

                  2.

                  Verein Deutsche Sprache eV padengia savo ir Europos Komisijos patirtas bylinėjimosi išlaidas.

         (1)  OL C 294, 2018 8 20.


title: Byla C-426/18 P: 2018 m. birželio 26 d. Adrian Iordăchescu, Florina Iordăchescu, Mihaela Iordăchescu, Cristinel Iordăchescu pateiktas apeliacinis skundas dėl 2018 m. balandžio 18 d. Bendrojo Teismo (septintoji kolegija) priimto sprendimo byloje T-298/17, Iordăchescu ir kt. / Parlamentas ir kt.

text:
               25.3.2019

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 112/10

      2018 m. birželio 26 d.Adrian Iordăchescu, Florina Iordăchescu, Mihaela Iordăchescu, Cristinel Iordăchescu pateiktas apeliacinis skundas dėl 2018 m. balandžio 18 d. Bendrojo Teismo (septintoji kolegija) priimto sprendimo byloje T-298/17, Iordăchescu ir kt. / Parlamentas ir kt.

      (Byla C-426/18 P)
      (2019/C 112/14)
      Proceso kalba: rumunų

         Šalys

         Apeliantai: Adrian Iordăchescu, Florina Iordăchescu, Mihaela Iordăchescu, Cristinel Iordăchescu, atstovaujami advokato A. Cuculis

         Kitos proceso šalys: Europos Parlamentas, Europos Sąjungos Taryba, Europos Komisija
      2018 m. sausio 31 d. nutartimi Teisingumo Teismas (devintoji kolegija) atmetė apeliacinį skundą.


title: Byla C-730/18 P: 2018 m. lapkričio 23 d. SC pateiktas apeliacinis skundas dėl 2018 m. rugsėjo 19 d. Bendrojo Teismo (devintoji kolegija) priimtos nutarties byloje T-242/17, SC / Eulex Kosovo

text:
               25.3.2019

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 112/12

      2018 m. lapkričio 23 d. SC pateiktas apeliacinis skundas dėl 2018 m. rugsėjo 19 d. Bendrojo Teismo (devintoji kolegija) priimtos nutarties byloje T-242/17, SC / Eulex Kosovo

      (Byla C-730/18 P)
      (2019/C 112/16)
      Proceso kalba: anglų

         Šalys

         Apeliantė: SC, atstovaujama advokatų A. Kunst, L. Moro

         Kita proceso šalis: Eulex Kosovo

         Apeliantės reikalavimai

      Apeliantė Teisingumo Teismo prašo:

                  —

                  panaikinti skundžiamą nutartį,

                  —

                  patenkinti ieškinį, išskyrus penktąjį ieškinio pagrindą,

            ir atitinkamai:

                  —

                  nuspręsti, kad EULEX pažeidė savo sutartines pareigas vykdydama sutartį ir taikydama OPLAN ir operacijų koncepciją (Conops), standartines veiklos procedūras (SVP), t. y. SVP dėl reorganizavimo ir personalo atrankos, taip pat teisingumo ir sąžiningumo principus, o tai pagrindžia jos teisę reikalauti kompensacijos,

                  —

                  nuspręsti, kad EULEX neįvykdė savo nesutartinių įsipareigojimų apeliantei, įskaitant jos teisę į tinkamas ir teisingas darbo sąlygas (ES chartijos 31 straipsnis), į gerą administravimą ir nešališkumo principą (ES chartijos 41 straipsnis), o tai pagrindžia jos teisę reikalauti kompensacijos,

                  —

                  pripažinti sprendimą dėl 2016 m. vidaus konkurso ir apeliantės sutarties nepratęsimą neteisėtais,

                  —

                  įpareigoti EULEX sumokėti jai, pirma, turtinės žalos atlyginimą, kurį sudaro nesumokėtas atlyginimas neatskaičius mokesčių už 19 mėnesių, dienpinigiai ir atlyginimo padidinimas, ir, antra, 50 000 eurų neturtinės žalos atlyginimą dėl EULEX neteisėtų sprendimų ir aktų,

            subsidiariai:

                  —

                  grąžinti bylą Bendrajam Teismui, kad šis išnagrinėtų bylą iš esmės,

                  —

                  priteisti iš kitos apeliacinio proceso šalies bylinėjimosi pirmojoje ir apeliacinėje instancijose išlaidas.

         Apeliacinio skundo pagrindai ir pagrindiniai argumentai

      Apeliaciniame skunde apeliantė tvirtina, kad Bendrasis Teismas turėjo jurisdikciją išspręsti jos bylą. Atmetęs jos ieškinį iš dalies kaip akivaizdžiai nepriimtiną, o iš dalies kaip akivaizdžiai teisiškai nepagrįstą, jis padarė teisės klaidą.
      Grįsdama apeliacinį skundą apeliantė remiasi penkiais apeliacinio skundo pagrindais.

         Pirmasis pagrindas grindžiamas SESV 272 straipsnio pažeidimu, nes Bendrasis Teismas padarė teisės klaidą, trečiąjį reikalavimą (SESV 272 straipsniu grindžiamas apeliantės ieškinys dėl sprendimo dėl 2016 m. vidaus konkurso ir sutarties nepratęsimo pripažinimo neteisėtais) perkvalifikavęs į ieškinį dėl panaikinimo pagal SESV 263 straipsnį ir jį atmetęs kaip nepriimtiną.
      Bendrasis Teismas neturi jurisdikcijos atlikti perkvalifikavimą ir tai prieštarauja aiškiai apeliantės valiai. Nesuteikęs galimybės jai pareikšti nuomonę dėl perkvalifikavimo, Bendrasis Teismas padarė teisės klaidą.

         Antrasis pagrindas grindžiamas SESV 272 straipsnio, apeliantės teisės į veiksmingą teisinę gynybą pagal ES chartijos 47 straipsnį ir vienodo požiūrio principo pažeidimu, nes Bendrasis Teismas padarė teisės klaidą, kai remdamasis SESV 272 straipsniu nepripažino savo jurisdikcijos dėl trečiojo reikalavimo ir nenagrinėjo jo esmės.
      Bendrasis Teismas padarė teisės klaidą, nusprendęs, kad ieškinys dėl pripažinimo neteisėtu pagal SESV 272 straipsnį, kiek tai susiję su sprendimu dėl 2016 m. vidaus konkurso ir sutarties nepratęsimu, iš tiesų yra ieškinys dėl panaikinimo pagal SESV 263 straipsnį ir kad tie sprendimai nėra pagrįsti sutartinius santykius reglamentuojančiomis normomis, o yra administraciniai aktai ir negali būti ginčijami pagal SESV 272 straipsnį.

         Trečiasis pagrindas grindžiamas i) SVP dėl reorganizavimo ir personalo atrankos ir teisės į gerą administravimą, įskaitant nešališkumo principą, pažeidimu ir ii) motyvavimo trūkumais, nes Bendrasis Teismas padarė teisės klaidą nusprendęs, kad apeliantės sutarties neatnaujinimą pateisino tai, kad ji nelaimėjo 2016 m. vidaus konkurso.
      Bendrasis Teismas neišnagrinėjo apeliantės argumentų, išdėstytų ieškinio pirmame, antrame ir trečiame pagrinduose, t. y. kad ji nelaimėjo 2016 m. vidaus konkurso, nes atrankos komisijos pirmininkė nenusišalino jos atžvilgiu dėl aiškaus interesų konflikto ir šališkumo.

         Ketvirtasis pagrindas grindžiamas SESV 268 straipsnio ir 340 straipsnio antros pastraipos pažeidimu, nes Bendrasis Teismas padarė teisės klaidą nusprendęs, kad deliktine atsakomybe grindžiamas ieškinys dėl žalos atlyginimo yra nepriimtas, kiek tai susiję su sprendimu dėl 2016 m. vidaus konkurso ir sutarties neatnaujinimu. Apeliantė pareiškė ieškinį dėl pripažinimo, kuris buvo priimtinas, taigi priimtinas ir susijęs ieškinys dėl kompensacijos.

         Penktasis pagrindas grindžiamas i) SESV 268 straipsnio ir 340 straipsnio antros pastraipos ir apeliantės teisių pagal ES chartijos 31 ir 41 straipsnius (deliktinė atsakomybė) pažeidimu ir ii) SESV 272 ir 340 straipsnio pirmos pastraipos ir 2014 m. kvietimuose teikti paraiškas išdėstytų reikalavimų pažeidimu (sutartinė atsakomybė), nes Bendrasis Teismas padarė teisės klaidą nusprendęs, kad deliktine ir sutartine atsakomybe grindžiami ieškiniai dėl kompensacijos, kiek tai susiję su daugkartiniais reikalavimais laikyti vairavimo egzaminą, dėl kurio apeliantė patyrė priekabiavimą, buvo teisiškai nepagrįsti.
      Daugkartiniai EULEX reikalavimai, kuriais ji nuolat vertė apeliantę laikyti vairavimo egzaminą, nors žinojo apie jos negalią dėl dešinės rankos, buvo neteisėti. Dėl to ji patyrė neturtinę žalą, pagrindžiančią jos teisę reikalauti kompensacijos.


title: Byla C-736/18 P: 2018 m. lapkričio 26 d. Gugler France pateiktas apeliacinis skundas dėl 2018 m. rugsėjo 25 d. Bendrojo Teismo (aštuntoji kolegija) priimto sprendimo byloje T-238/17, Gugler / EUIPO

text:
               25.3.2019

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 112/13

      2018 m. lapkričio 26 d.Gugler France pateiktas apeliacinis skundas dėl 2018 m. rugsėjo 25 d. Bendrojo Teismo (aštuntoji kolegija) priimto sprendimo byloje T-238/17, Gugler / EUIPO

      (Byla C-736/18 P)
      (2019/C 112/17)
      Proceso kalba: anglų

         Šalys

         Apeliantė: Gugler France, atstovaujama advokato S. Guerlain

         Kitos proceso šalys: Europos Sąjungos intelektinės nuosavybės tarnyba, Alexander Gugler

         Apeliantės reikalavimai

      Apeliantė Teisingumo Teismo prašo:

                  —

                  panaikinti 2018 m. rugsėjo 25 d. Bendrojo Teismo (aštuntoji kolegija) sprendimą byloje T-238/17, nes buvo pažeista Reglamento Nr. 207/2009 8 straipsnio 4 dalis, kiek tai susiję su galimybės supainioti, kuri atitinka Reglamento Nr. 207/2009 8 straipsnio 1 dalies b punkto sąvokas, vertinimu;

                  —

                  priteisti bylinėjimosi išlaidas, susijusias su šiuo procesu, iš Alexander Gugler.

         Apeliacinio skundo pagrindai ir pagrindiniai argumentai

      Apeliantė nurodo, kad buvo pažeista Reglamento Nr. 207/2009 8 straipsnio 4 dalis ir tuo pačiu Prancūzijos Intelektinės nuosavybės kodekso L711-4 straipsnis, nes nebuvo nustatyta, kad ankstesnės teisės savininkę (apeliantę) ir ginčijamo ženklo savininką (atsakovą) sieja ekonominis ryšys ir kad galimai galimybė supainioti neegzistuoja.


title: Byla C-741/18 P: 2018 m. lapkričio 27 d. OPS Újpesti Csökkentmunkaképességűek Ipari és Kereskedelmi Kft. (OPS Újpest Kft.) pateiktas apeliacinis skundas dėl 2018 m. rugsėjo 28 d. Bendrojo Teismo (septintoji kolegija) priimtos nutarties byloje T-708/17 OPS Újpesti / Komisija

text:
               25.3.2019

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 112/14

      2018 m. lapkričio 27 d.OPS Újpesti Csökkentmunkaképességűek Ipari és Kereskedelmi Kft. (OPS Újpest Kft.) pateiktas apeliacinis skundas dėl 2018 m. rugsėjo 28 d. Bendrojo Teismo (septintoji kolegija) priimtos nutarties byloje T-708/17 OPS Újpesti / Komisija

      (Byla C-741/18 P)
      (2019/C 112/18)
      Proceso kalba: vengrų

         Šalys

         Apeliantė: OPS Újpesti Csökkentmunkaképességűek Ipari és Kereskedelmi Kft. (OPS Újpest Kft.), atstovaujama ügyvéd L. Szabó

         Kita proceso šalis: Europos Komisija

         Apeliantės reikalavimai

      Apeliaciniame skunde OPS Újpest Kft. Bendrojo Teismo prašo:

                  —

                  pripažinti šį apeliacinį skundą priimtinu ir pagrįstu, todėl panaikinti 2018 m. rugsėjo 28 d. Bendrojo Teismo (septintoji kolegija) priimtą nutartį OPS Újpest / Komisija (byla T-708/17), apie kurią apeliantei pranešta 2018 m. spalio 2 d.

                  —

                  grąžinti bylą Bendrajam Teismui, kad jis priimtų sprendimą dėl antrojo, trečiojo ir ketvirtojo nepriimtinumu grindžiamų prieštaravimų.

                  —

                  nurodyti atsakovei pirmojoje instancijoje padengti pirmojoje ir apeliacinėje instancijose patirtas bylinėjimosi išlaidas, nebent byla būtų grąžinta Bendrajam Teismui, tokiu atveju apeliantė prašo šioje stadijoje nepriimti sprendimo dėl bylinėjimosi išlaidų, patirtų pirmojoje ir apeliacinėje instancijose, bet kad dėl jų būtų nuspręsta priimant galutinį sprendimą.

         Apeliacinio skundo pagrindai ir pagrindiniai argumentai

                  1.

                  Pirmasis pagrindas
                  Apeliantė teigia, kad teisinio saugumo principas reikalauja, jog suinteresuotieji asmenys tiksliai žinotų pareigas, kurias jiems nustato jiems skirti teisės aktai, o tai gali būti užtikrinama tik tinkamai paskelbiant šiuos aktus adresato valstybine kalba.
                  Jeigu teisės aktas nebuvo tinkamai paskelbtas, procedūriniai terminai, susiję su įteikimu, turi būti pradedami skaičiuoti nuo pirmojo tinkamai atlikto įteikimo datos.

                  2.

                  Antrasis pagrindas
                  Kadangi vykstant procesui atsakovė tvirtino, kad ieškinys yra nepriimtinas, nes sprendimai, kuriuos prašoma pripažinti negaliojančiais, negali būti laikomi galutiniais sprendimais dėl dar vykstančio tyrimo, šį klausimą teismas turi išspręsti dar prieš priimdamas sprendimą dėl kitų su priimtinumu susijusių klausimų.


title: Byla C-747/18 P: 2018 m. lapkričio 30 d. Lux-Rehab Foglalkoztató Non-Profit Kft. (Lux-Rehab Non-profit Kft.) pateiktas apeliacinis skundas dėl 2018 m. rugsėjo 28 d. Bendrojo Teismo (septintoji kolegija) priimtos nutarties byloje T-710/17 Lux-Rehab Non-Profit / Komisija

text:
               25.3.2019

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 112/15

      2018 m. lapkričio 30 d.Lux-Rehab Foglalkoztató Non-Profit Kft. (Lux-Rehab Non-profit Kft.) pateiktas apeliacinis skundas dėl 2018 m. rugsėjo 28 d. Bendrojo Teismo (septintoji kolegija) priimtos nutarties byloje T-710/17 Lux-Rehab Non-Profit / Komisija

      (Byla C-747/18 P)
      (2019/C 112/19)
      Proceso kalba: vengrų

         Šalys

         Apeliantė: Lux-Rehab Foglalkoztató Non-Profit Kft. (Lux-Rehab Non-profit Kft.), atstovaujama ügyvéd L. Szabó

         Kita proceso šalis: Europos Komisija

         Apeliantės reikalavimai

      Apeliaciniame skunde Lux-Rehab Non-Profit Kft. Bendrojo Teismo prašo:

                  —

                  pripažinti šį apeliacinį skundą priimtinu ir pagrįstu, todėl panaikinti 2018 m. rugsėjo 28 d. Bendrojo Teismo (septintoji kolegija) nutartį Lux-Rehab Non-Profit / Komisija (byla T-710/17), apie kurią apeliantei pranešta 2018 m. spalio 2 d.

                  —

                  grąžinti bylą Bendrajam Teismui, kad jis priimtų sprendimą dėl antrojo ir ketvirtojo nepriimtinumu grindžiamų prieštaravimų.

                  —

                  nurodyti atsakovei pirmojoje instancijoje padengti pirmojoje ir apeliacinėje instancijose patirtas bylinėjimosi išlaidas, nebent byla būtų grąžinta Bendrajam Teismui, tokiu atveju apeliantė prašo šioje stadijoje nepriimti sprendimo dėl bylinėjimosi išlaidų, patirtų pirmojoje ir apeliacinėje instancijose, o kad dėl jų būtų nuspręsta priimant galutinį sprendimą.

         Apeliacinio skundo pagrindai ir pagrindiniai argumentai

                  1.

                  Pirmasis pagrindas
                  Apeliantė teigia, kad tai, jog savo ieškiniu prašo panaikinti sprendimą nepateikti prieštaravimų, kaip tai suprantama pagal Reglamento Nr. 659/1999 (1) 4 straipsnio 3 dalį, pagrindžia jos argumentus dėl jos procedūrinių teisių apsaugos, vadinasi, ji turi būti laikoma suinteresuotąja šalimi, be to, jos ieškinyje netiesiogiai daroma nuoroda į argumentą dėl teisminės apsaugos.

                  2.

                  Antrasis pagrindas
                  Atsižvelgiant į tai, kad Bendrasis Teismas aiškino ieškinio priedus ir remdamasis šiuo aiškinimu sprendė dėl esmės, negalima pagrįstai teigti, jog jis neturi pareigos surasti ir nustatyti ieškovės argumentus, išdėstytus prieduose.
                  Bendrojo Teismo reikalavimas, kad ieškovė turi nurodyti „konkretų ir apčiuopiamą poveikį“, kurį padarė konkurencijos iškraipymas jos situacijai, taigi įrodyti, kad ginčijamas teisės aktas yra tiesiogiai su ja susijęs, turi įtakos jo faktinių aplinkybių vertinimui. Taigi iškraipomas tiesioginės sąsajos kriterijus.

                  3.

                  Trečiasis pagrindas
                  Kadangi atsakovė vykstant procesui teigė, kad ginčijami sprendimai negali būti skundžiami, nes jie nėra galutiniai, kadangi dar vyksta tyrimas, šį klausimą teismas turi išspręsti dar prieš priimdamas sprendimą dėl kitų su priimtinumu susijusių klausimų.

         (1)  1999 m. kovo 22 d. Tarybos reglamentas (EB) Nr. 659/1999, nustatantis išsamias EB Sutarties 93 straipsnio taikymo taisykles (OL L 83, 1999, p. 1; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 8 sk., 1 t., p. 339).


title: Byla C-748/18 P: 2018 m. lapkričio 30 d. Motex Ipari és Szolgáltató Rehabilitációs Kft. (Motex Kft.) pateiktas apeliacinis skundas dėl 2018 m. rugsėjo 28 d. Bendrojo Teismo (septintoji kolegija) priimtos nutarties byloje T-713/17 Motex / Komisija

text:
               25.3.2019

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 112/16

      2018 m. lapkričio 30 d.Motex Ipari és Szolgáltató Rehabilitációs Kft. (Motex Kft.) pateiktas apeliacinis skundas dėl 2018 m. rugsėjo 28 d. Bendrojo Teismo (septintoji kolegija) priimtos nutarties byloje T-713/17 Motex / Komisija

      (Byla C-748/18 P)
      (2019/C 112/20)
      Proceso kalba: vengrų

         Šalys

         Apeliantė: Motex Ipari és Szolgáltató Rehabilitációs Kft. (Motex Kft.), atstovaujama ügyvéd L. Szabó

         Kita proceso šalis: Europos Komisija

         Apeliantės reikalavimai

      Apeliaciniame skunde Motex Kft. Bendrojo Teismo prašo:

                  —

                  pripažinti šį apeliacinį skundą priimtinu ir pagrįstu, todėl panaikinti 2018 m. rugsėjo 28 d. Bendrojo Teismo (septintoji kolegija) priimtą nutartį Motex / Komisija (byla T-713/17), apie kurią apeliantei pranešta 2018 m. spalio 1 d.

                  —

                  grąžinti bylą Bendrajam Teismui, kad jis priimtų sprendimą dėl antrojo ir ketvirtojo nepriimtinumu grindžiamų prieštaravimų.

                  —

                  nurodyti atsakovei pirmojoje instancijoje padengti pirmojoje ir apeliacinėje instancijose patirtas bylinėjimosi išlaidas, nebent byla būtų grąžinta Bendrajam Teismui, tokiu atveju apeliantė prašo šioje stadijoje nepriimti sprendimo dėl bylinėjimosi išlaidų, patirtų pirmojoje ir apeliacinėje instancijose, o kad dėl jų būtų nuspręsta priimant galutinį sprendimą.

         Apeliacinio skundo pagrindai ir pagrindiniai argumentai

                  1.

                  Pirmasis pagrindas
                  Apeliantė teigia, kad tai, jog savo ieškiniu prašo panaikinti sprendimą nepateikti prieštaravimų, kaip tai suprantama pagal Reglamento Nr. 659/1999 (1) 4 straipsnio 3 dalį, pagrindžia jos argumentus dėl jos procedūrinių teisių apsaugos, vadinasi, ji turi būti laikoma suinteresuotąja šalimi, be to, jos ieškinyje netiesiogiai daroma nuoroda į argumentą dėl teisminės apsaugos.

                  2.

                  Antrasis pagrindas
                  Atsižvelgiant į tai, kad Bendrasis Teismas aiškino ieškinio priedus ir remdamasis šiuo aiškinimu sprendė dėl esmės, negalima pagrįstai teigti, jog jis neturi pareigos surasti ir nustatyti ieškovės argumentus, išdėstytus prieduose.
                  Bendrojo Teismo reikalavimas, kad ieškovė turi nurodyti „konkretų ir apčiuopiamą poveikį“, kurį padarė konkurencijos iškraipymas jos situacijai, taigi įrodyti, kad ginčijamas teisės aktas yra tiesiogiai su ja susijęs, turi įtakos jo faktinių aplinkybių vertinimui. Taigi iškraipomas tiesioginės sąsajos kriterijus.

                  3.

                  Trečiasis pagrindas
                  Kadangi atsakovė vykstant procesui teigė, kad ginčijami sprendimai negali būti skundžiami, nes jie nėra galutiniai, kadangi dar vyksta tyrimas, šį klausimą teismas turi išspręsti dar prieš priimdamas sprendimą dėl kitų su priimtinumu susijusių klausimų.

         (1)  1999 m. kovo 22 d. Tarybos reglamentas (EB) Nr. 659/1999, nustatantis išsamias EB Sutarties 93 straipsnio taikymo taisykles (OL L 83, 1999, p. 1; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 8 sk., 1 t., p. 339).


title: Byla C-764/18: 2018 m. gruodžio 5 d. Tribunal Supremo (Ispanija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje Ayuntamiento de Pamplona / Orange España S.A.U.

text:
               25.3.2019

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 112/17

      2018 m. gruodžio 5 d.Tribunal Supremo (Ispanija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje Ayuntamiento de Pamplona / Orange España S.A.U.

      (Byla C-764/18)
      (2019/C 112/21)
      Proceso kalba: ispanų

         Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas

         Tribunal Supremo

         Šalys pagrindinėje byloje

         Kasatorė: Ayuntamiento de Pamplona

         Kita kasacinio proceso šalis: Orange España S.A.U.

         Prejudiciniai klausimai

                  1.

                  Ar 2002 m. kovo 7 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvoje 2002/20/EB (1) dėl elektroninių [ryšių] tinklų ir paslaugų leidimo (Leidimų Direktyva), kaip išaiškinta Teisingumo Teismo jurisprudencijoje dėl mobiliųjų telekomunikacijų sektoriuje veikiančių įmonių, ir, konkrečiai, jos 12 ir 13 straipsniuose nustatyti valstybių narių apmokestinimo kompetencijos ribojimai taikomi įmonėms, teikiančioms fiksuoto ryšio telefonijos ir interneto paslaugas?

                  2.

                  Jeigu į pirmąjį klausimą būtų atsakyta teigiamai (ir pripažinta, kad ta direktyva taikoma fiksuoto ryšio telefonijos ir interneto paslaugų teikėjams), ar Direktyvos 2002/20/EB 12 ir 13 straipsniais valstybėms narėms leidžiama nustatyti mokestį ar rinkliavą, apskaičiuojamus atsižvelgiant tik į įmonės, kuri yra įrenginių savininkė, gautas ikimokestines metines pajamas už tam tikroje teritorijoje suteiktas fiksuoto ryšio telefonijos ir interneto paslaugas?

         (1)  OL L 108, 2002, p. 21; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 13 sk., 29 t., p. 337.


title: Byla C-765/18: 2018 m. gruodžio 6 d. Landgericht Koblenz (Vokietija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje Stadtwerke Neuwied GmbH / RI

text:
               25.3.2019

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 112/17

      2018 m. gruodžio 6 d.Landgericht Koblenz (Vokietija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje Stadtwerke Neuwied GmbH / RI

      (Byla C-765/18)
      (2019/C 112/22)
      Proceso kalba: vokiečių

         Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas

         Landgericht Koblenz

         Šalys pagrindinėje byloje

         Ieškovė ir kita priešieškinio šalis: Stadtwerke Neuwied GmbH

         Atsakovas ir priešieškinio pareiškėjas: RI

         Prejudiciniai klausimai

                  1.

                  Ar 2003 m. birželio 26 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 2003/55/EB dėl gamtinių dujų vidaus rinkos bendrųjų taisyklių, panaikinančios Direktyvą 98/30/EB (1) 3 straipsnio 3 dalis, siejama su A priedo b ir c punktais, turi būti aiškinama taip, kad aplinkybė, jog dujų vartotojai nebuvo laiku tiesiogiai informuoti apie būsimo dujų tiekimo tarifų pakeitimo sąlygas, priežastį ir mastą, prieštarauja tokio tarifų pakeitimo veiksmingumui?

                  2.

                  Ar 2003 m. birželio 26 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 2003/55/EB dėl gamtinių dujų vidaus rinkos bendrųjų taisyklių, panaikinančios Direktyvą 98/30/EB, 3 straipsnio 3 dalis, siejama su A priedo b ir c punktais, nuo 2004 m. liepos 1 d. yra tiesiogiai taikytina pagal privatinę teisę (kaip Vokietijos GmbH (ribotos atsakomybės bendrovė)) organizuotai tiekimo įmonei, nes minėtos šios direktyvos nuostatos turinio požiūriu yra besąlygiškos, taigi taikytinos be papildomo perkėlimo į nacionalinę teisę akto ir jomis piliečiams suteikiamos teisės organizacijos, įsteigtos pagal privatinę teisę, tačiau pavaldžios valstybei, kaip vienintelei akcininkei, atžvilgiu?

         (1)  OL L 175 2003, p .57; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 12 sk., 2 t., p. 230.


title: Byla C-773/18: 2018 m. gruodžio 10 d. Verwaltungsgericht Halle (Vokietija) prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje TK / Saksonijos-Anhalto federalinė žemė

text:
               25.3.2019

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 112/18

      2018 m. gruodžio 10 d.Verwaltungsgericht Halle (Vokietija) prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje TK / Saksonijos-Anhalto federalinė žemė

      (Byla C-773/18)
      (2019/C 112/23)
      Proceso kalba: vokiečių

         Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas

         Verwaltungsgericht Halle

         Šalys pagrindinėje byloje

         Pareiškėja: TK

         Atsakovė: Saksonijos-Anhalto federalinė žemė

         Prejudiciniai klausimai

                  1.

                  Ar vėlesnis procentinis padidinimas taikant amžiaus požiūriu diskriminacinę darbo užmokesčio sistemą yra naujas diskriminavimas, jei padidinimo procentinis tarifas visoms darbo užmokesčio pakopoms yra vienodo dydžio ir todėl pasikeičia absoliutus, bet ne santykinis skirtumas tarp diskriminuojamųjų ir nediskriminuojamųjų?

                  2.

                  Jei į pirmąjį klausimą būtų atsakyta teigiamai: ar toks procentinis padidinimas visoms amžiaus pakopoms yra pateisinamas, jei didinimas grindžiamas tuo, kad pirmiau mokėtas darbo užmokestis yra mažesnis nei valstybės narės Konstitucijoje numatytas minimumas?

                  3.

                  Ar Sąjungos teisę, visų pirma Direktyvos 2000/78/EB (1) 9 straipsnį, atitinka teisės nuostata, pagal kurią teisė reikalauti kompensacijos dėl amžiaus požiūriu diskriminacinio darbo užmokesčio išnyksta po dviejų mėnesių, jei:

                              —

                              terminas pradedamas skaičiuoti nuo 2011 m. rugsėjo 8 d. Sprendimo Hennigs ir Mai (C-297/10 ir C-298/10, ECLI:EU:C:2011:560) paskelbimo dienos, nors suinteresuotajam asmeniui netaikoma Bundesangestelltentarifvertrag (Vokietijos valstybės tarnyboje pagal sutartį dirbančių tarnautojų kolektyvinė sutartis); jo asmeninė padėtis atitinka nagrinėtąją 2015 m. rugsėjo 9 d. Sprendime Unland (C-20/13, ECLI:EU:C:2015:561),

                              —

                              minėtąjį sprendimą suinteresuoti tarnautojai ir teisėjai (darbuotojai) gali rasti tik bendruose viešuose šaltiniuose,

                              —

                              po pirmiau minėto sprendimo priėmimo darbdaviai paneigė jo taikytinumą tarnautojams, nepripažino diskriminacijos dėl amžiaus ir šią teisinę nuomonę bent jau iš dalies pareiškė viešai,

                              —

                              pirmosios instancijos administracinių teismų jurisprudencijoje per minėtą terminą ir vėliau iki 2014 m. birželio 19 d. Sprendimo Specht (C-501/12–C-506/12, C-540/12 ir C-541/12, ECLI:EU:C:2014:2005) paskelbimo diskriminacija dėl amžiaus dažniausiai būdavo paneigiama,

                              —

                              aukštesnių teismų jurisprudencija per šį terminą nebuvo suformuota, o pirmasis aukščiausios instancijos teismo sprendimas buvo priimtas jau po Sprendimo Specht paskelbimo,

                              —

                              tarnautojų ar teisėjų darbo santykiuose (darbo santykiai) naikinamieji terminai taikomi tik ypatingų išlaidų kompensavimui ir šie terminai yra ne trumpesni nei šeši mėnesiai,

                              —

                              su darbo užmokesčiu susijusiems reikalavimams taikomas trejų metų senaties terminas, pradedamas skaičiuoti pasibaigus tiems metams, kuriais reikalavimas tapo tenkintinas, o naudos gavėjas žino arba turėjo žinoti apie savo teisę reikšti reikalavimą, antraip taikomas dešimties metų senaties terminas,

                              —

                              nacionaliniai su darbo užmokesčiu susiję reikalavimai, nenustatyti įstatymuose, privalo būti pareikšti greitai, t. y. per biudžetinius metus, už kuriuos jie reiškiami?

                  4.

                  Ar atsakymui į trečiąjį klausimą turi įtakos tai, kad teisinė padėtis yra neaiški arba paini?

                  5.

                  Ar norint pradėti skaičiuoti naikinamąjį terminą pakanka, kad diskriminuojama asmenų grupė žino apie skirtingą požiūrį, ar turi būti žinomas ir nevienodo požiūrio pagrindas, t. y. diferencijavimo kriterijus?

         (1)  2000 m. lapkričio 27 d. Tarybos direktyva 2000/78/EB, nustatanti vienodo požiūrio užimtumo ir profesinėje srityje bendruosius pagrindus (OL L 303, 2000, p. 16; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 5 sk., 4 t., p. 79).


title: Byla C-774/18: 2018 m. gruodžio 10 d. Verwaltungsgericht Halle (Vokietija) prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje UL / Saksonijos-Anhalto federalinė žemė

text:
               25.3.2019

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 112/19

      2018 m. gruodžio 10 d.Verwaltungsgericht Halle (Vokietija) prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje UL / Saksonijos-Anhalto federalinė žemė

      (Byla C-774/18)
      (2019/C 112/24)
      Proceso kalba: vokiečių

         Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas

         Verwaltungsgericht Halle

         Šalys pagrindinėje byloje

         Pareiškėjas: UL

         Atsakovė: Saksonijos-Anhalto federalinė žemė

         Prejudiciniai klausimai

                  1.

                  Ar vėlesnis procentinis padidinimas taikant amžiaus požiūriu diskriminacinę darbo užmokesčio sistemą yra naujas diskriminavimas, jei padidinimo procentinis tarifas visoms darbo užmokesčio pakopoms yra vienodo dydžio ir todėl pasikeičia absoliutus, bet ne santykinis skirtumas tarp diskriminuojamųjų ir nediskriminuojamųjų?

                  2.

                  Jei į pirmąjį klausimą būtų atsakyta teigiamai: ar toks procentinis padidinimas visoms amžiaus pakopoms yra pateisinamas, jei didinimas grindžiamas tuo, kad pirmiau mokėtas darbo užmokestis yra mažesnis nei valstybės narės Konstitucijoje numatytas minimumas?

                  3.

                  Ar Europos teisę, visų pirma Direktyvos 2000/78/EB (1) 9 straipsnį, atitinka teisės nuostata, pagal kurią teisė reikalauti kompensacijos dėl amžiaus požiūriu diskriminacinio darbo užmokesčio išnyksta po dviejų mėnesių, jei:

                              —

                              terminas pradedamas skaičiuoti nuo 2011 m. rugsėjo 8 d. Sprendimo Hennigs ir Mai (C-297/10 ir C-298/10, ECLI:EU:C:2011:560) paskelbimo dienos, nors suinteresuotajam asmeniui netaikoma Bundesangestelltentarifvertrag (Vokietijos valstybės tarnyboje pagal sutartį dirbančių tarnautojų kolektyvinė sutartis); jo asmeninė padėtis atitinka nagrinėtąją 2014 m. birželio 19 d. Sprendime Specht (C-501/12–C-506/12, C-540/12 ir C-541/12, ECLI:EU:C:2014:2005),

                              —

                              minėtąjį sprendimą suinteresuoti tarnautojai ir teisėjai (darbuotojai) gali rasti tik bendruose viešuose šaltiniuose,

                              —

                              po pirmiau minėto sprendimo priėmimo darbdaviai paneigė jo taikytinumą tarnautojams ir nepripažino diskriminacijos dėl amžiaus ir šią teisinę nuomonę bent jau iš dalies pareiškė viešai,

                              —

                              pirmosios instancijos administracinių teismų jurisprudencijoje per minėtą terminą ir vėliau iki Sprendimo Specht paskelbimo diskriminacija dėl amžiaus dažniausiai būdavo paneigiama,

                              —

                              aukštesnių teismų jurisprudencija per šį terminą nebuvo suformuota, o pirmasis aukščiausios instancijos teismo sprendimas buvo priimtas jau po to Sprendimo Specht paskelbimo,

                              —

                              tarnautojų ar teisėjų darbo santykiuose (darbo santykiai) naikinamieji terminai taikomi tik ypatingų išlaidų kompensavimui ir šie terminai yra ne trumpesni nei šeši mėnesiai,

                              —

                              su darbo užmokesčiu susijusiems reikalavimams taikomas trejų metų senaties terminas, pradedamas skaičiuoti pasibaigus tiems metams, kuriais reikalavimas tapo tenkintinas, o naudos gavėjas žino arba turėjo žinoti apie savo teisę reikšti reikalavimą, antraip taikomas dešimties metų senaties terminas,

                              —

                              nacionaliniai su darbo užmokesčiu susiję reikalavimai, nenustatyti įstatymuose, privalo būti pareikšti greitai, t. y. per biudžetinius metus, už kuriuos jie reiškiami?

                  4.

                  Ar atsakymui į trečiąjį klausimą turi įtakos tai, kad teisinė padėtis yra neaiški arba paini?

                  5.

                  Ar norint pradėti skaičiuoti naikinamąjį terminą pakanka, kad diskriminuojama asmenų grupė žino apie skirtingą požiūrį, ar turi būti žinomas ir nevienodo požiūrio pagrindas, t. y. diferencijavimo kriterijus?

         (1)  2000 m. lapkričio 27 d. Tarybos direktyva 2000/78/EB, nustatanti vienodo požiūrio užimtumo ir profesinėje srityje bendruosius pagrindus (OL L 303, 2000, p. 16; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 5 sk., 4 t., p. 79).


title: Byla C-775/18: 2018 m. gruodžio 10 d. Verwaltungsgericht Halle (Vokietija) prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje VM / Saksonijos-Anhalto federalinė žemė

text:
               25.3.2019

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 112/20

      2018 m. gruodžio 10 d.Verwaltungsgericht Halle (Vokietija) prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje VM / Saksonijos-Anhalto federalinė žemė

      (Byla C-775/18)
      (2019/C 112/25)
      Proceso kalba: vokiečių

         Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas

         Verwaltungsgericht Halle

         Šalys pagrindinėje byloje

         Pareiškėja: VM

         Atsakovė: Saksonijos-Anhalto federalinė žemė

         Prejudiciniai klausimai

                  1.

                  Ar vėlesnis procentinis padidinimas taikant amžiaus požiūriu diskriminacinę darbo užmokesčio sistemą yra naujas diskriminavimas, jei padidinimo procentinis tarifas visoms darbo užmokesčio pakopoms yra vienodo dydžio ir todėl pasikeičia absoliutus, bet ne santykinis skirtumas tarp diskriminuojamųjų ir nediskriminuojamųjų?

                  2.

                  Jei į pirmąjį klausimą būtų atsakyta teigiamai: ar toks procentinis padidinimas visoms amžiaus pakopoms yra pateisinamas, jei didinimas grindžiamas tuo, kad pirmiau mokėtas darbo užmokestis yra mažesnis nei valstybės narės Konstitucijoje numatytas minimumas?

                  3.

                  Ar Europos teisę, visų pirma Direktyvos 2000/78/EB (1) 9 straipsnį, atitinka teisės nuostata, pagal kurią teisė reikalauti kompensacijos dėl amžiaus požiūriu diskriminacinio darbo užmokesčio išnyksta po dviejų mėnesių, jei:

                              —

                              terminas pradedamas skaičiuoti nuo 2011 m. rugsėjo 8 d. Sprendimo Hennigs ir Mai (C-297/10 ir C-298/10, ECLI:EU:C:2011:560) paskelbimo dienos, nors suinteresuotajam asmeniui netaikoma Bundesangestelltentarifvertrag (Vokietijos valstybės tarnyboje pagal sutartį dirbančių tarnautojų kolektyvinė sutartis); jo asmeninė padėtis atitinka nagrinėtąją 2014 m. birželio 19 d. Sprendime Specht (C-501/12–C-506/12, C-540/12 ir C-541/12, ECLI:EU:C:2014:2005),

                              —

                              minėtąjį sprendimą suinteresuoti tarnautojai ir teisėjai (darbuotojai) gali rasti tik bendruose viešuose šaltiniuose,

                              —

                              po pirmiau minėto sprendimo priėmimo darbdaviai paneigė jo taikytinumą tarnautojams ir nepripažino diskriminacijos dėl amžiaus ir šią teisinę nuomonę bent jau iš dalies pareiškė viešai,

                              —

                              pirmosios instancijos administracinių teismų jurisprudencijoje per minėtą terminą ir vėliau iki Sprendimo Specht paskelbimo diskriminacija dėl amžiaus dažniausiai būdavo paneigiama,

                              —

                              aukštesnių teismų jurisprudencija per šį terminą nebuvo suformuota, o pirmasis aukščiausios instancijos teismo sprendimas buvo priimtas jau po to Sprendimo Specht paskelbimo,

                              —

                              tarnautojų ar teisėjų darbo santykiuose (darbo santykiai) naikinamieji terminai taikomi tik ypatingų išlaidų kompensavimui ir šie terminai yra ne trumpesni nei šeši mėnesiai,

                              —

                              su darbo užmokesčiu susijusiems reikalavimams taikomas trejų metų senaties terminas, pradedamas skaičiuoti pasibaigus tiems metams, kuriais reikalavimas tapo tenkintinas, o naudos gavėjas žino arba turėjo žinoti apie savo teisę reikšti reikalavimą, antraip taikomas dešimties metų senaties terminas,

                              —

                              nacionaliniai su darbo užmokesčiu susiję reikalavimai, nenustatyti įstatymuose, privalo būti pareikšti greitai, t. y. per biudžetinius metus, už kuriuos jie reiškiami?

                  4.

                  Ar atsakymui į trečiąjį klausimą turi įtakos tai, kad teisinė padėtis yra neaiški arba paini?

                  5.

                  Ar norint pradėti skaičiuoti naikinamąjį terminą pakanka, kad diskriminuojama asmenų grupė žino apie skirtingą požiūrį, ar turi būti žinomas ir nevienodo požiūrio pagrindas, t. y. diferencijavimo kriterijus?

         (1)  2000 m. lapkričio 27 d. Tarybos direktyva 2000/78/EB, nustatanti vienodo požiūrio užimtumo ir profesinėje srityje bendruosius pagrindus (OL L 303, 2000, p. 16; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 5 sk., 4 t., p. 79).


title: Byla C-781/18: 2018 m. gruodžio 12 d. Tribunale ordinario di Roma (Italija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje Società Italiana degli Autori ed Editori (S.I.A.E.) / Soundreef Ltd

text:
               25.3.2019

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 112/21

      2018 m. gruodžio 12 d.Tribunale ordinario di Roma (Italija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje Società Italiana degli Autori ed Editori (S.I.A.E.) / Soundreef Ltd

      (Byla C-781/18)
      (2019/C 112/26)
      Proceso kalba: italų

         Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas

         Tribunale ordinario di Roma

         Šalys pagrindinėje byloje

         Ieškovė: SIAE – Società Italiana degli Autori ed Editori

         Atsakovė: Soundreef Ltd

         Prejudiciniai klausimai

      Ar Direktyva 2014/26/ES (1) turi būti aiškinama taip, kad pagal ją draudžiami nacionalinės teisės aktai, kuriais galimybė patekti į tarpininkavimo autorių teisių administravimo srityje rinką ar išduoti licencijas naudotojams suteikiama tiktai subjektams, kurie, pagal toje pačioje direktyvoje pateiktą apibrėžtį, kvalifikuojami kaip kolektyvinio administravimo organizacijos, išskyrus tuos, kurie gali būti kvalifikuojami kaip nepriklausomi administravimo subjektai, įsteigti arba toje valstybėje narėje, arba kitose valstybėse narėse?

         (1)  2014 m. vasario 26 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2014/26/ES dėl kolektyvinio autorių teisių ir gretutinių teisių administravimo ir daugiateritorių licencijų naudoti muzikos kūrinius internete teikimo vidaus rinkoje (OL L 84, 2014, p. 72).


title: Byla C-783/18 P: 2018 m. gruodžio 12 d. Europos Sąjungos intelektinės nuosavybės tarnybos pateiktas apeliacinis skundas dėl 2018 m. spalio 3 d. Bendrojo Teismo (šeštoji kolegija) priimto sprendimo byloje T-313/17, Wajos GmbH / Europos Sąjungos intelektinės nuosavybės tarnyba

text:
               25.3.2019

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 112/22

      2018 m. gruodžio 12 d. Europos Sąjungos intelektinės nuosavybės tarnybos pateiktas apeliacinis skundas dėl 2018 m. spalio 3 d. Bendrojo Teismo (šeštoji kolegija) priimto sprendimo byloje T-313/17, Wajos GmbH / Europos Sąjungos intelektinės nuosavybės tarnyba

      (Byla C-783/18 P)
      (2019/C 112/27)
      Proceso kalba: vokiečių

         Šalys

         Apeliantė: Europos Sąjungos intelektinės nuosavybės tarnyba, atstovaujama D. Hanf

         Kita proceso šalis: Wajos GmbH

         Apeliantės reikalavimai

      Apeliantė Teisingumo Teismo prašo:

                  —

                  panaikinti skundžiamą sprendimą,

                  —

                  priteisti iš Wajos GmbH bylinėjimosi išlaidas, kurias patyrė EUIPO.

         Apeliacinio skundo pagrindai ir pagrindiniai argumentai

      EUIPO teigimu, skundžiamu sprendimu pažeidžiamas Reglamento (EB) Nr. 207/2009 (1) 7 straipsnio 1 dalies b punktas. Bendrasis Teismas klaidingai išnagrinėjo ginčijamo prekių ženklo skiriamuosius požymius, nenagrinėjo minėto prekių ženklo reikšmingų kriterijų atžvilgiu ir, be kita ko, taikė klaidingus nagrinėjimo kriterijus.
      Skundžiamu sprendimu taip pat pažeidžiamas Europos Sąjungos Teisingumo Teismo statuto 36 straipsnis ir 53 straipsnio 1 dalis tiek, kiek iš jo nei apeliantė, nei Teisingumo Teismas negali suprasti priežasčių, dėl kurių Bendrasis Teismas padarė išvadą, kuri yra lemiama sprendimo rezoliucinei daliai, kad ginčijamo prekių ženklo forma yra „išskirtinio pobūdžio, atsižvelgiant į įpročius aptariamuose sektoriuose“.

         (1)  2009 m. vasario 26 d. Tarybos reglamentas (EB) Nr. 207/2009 dėl Bendrijos prekių ženklo (OL L 78, 2009, p. 1).


title: Byla C-786/18: 2018 m. gruodžio 14 d. Bundesgerichtshof (Vokietija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje ratiopharm GmbH / Novartis Consumer Health GmbH

text:
               25.3.2019

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 112/23

      2018 m. gruodžio 14 d.Bundesgerichtshof (Vokietija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje ratiopharm GmbH / Novartis Consumer Health GmbH

      (Byla C-786/18)
      (2019/C 112/28)
      Proceso kalba: vokiečių

         Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas

         Bundesgerichtshof

         Šalys pagrindinėje byloje

         Kasatorė: ratiopharm GmbH

         Kita kasacinio proceso šalis: Novartis Consumer Health GmbH

         Prejudiciniai klausimai

                  1.

                  Ar Direktyvos 2001/83/EB (1) 96 straipsnio 1 dalis turi būti aiškinama taip, kad farmacijos įmonėms taip pat leidžiama tiekti nemokamus gatavus vaistus vaistininkams, kai šių vaistų pakuotės yra paženklintos užrašu „demonstraciniais tikslais“, vaistai skirti vaistininkams, kad šie juos išmėgintų, nėra grėsmės, kad (neatidarytos) pakuotės bus perduotos galutiniams vartotojams, ir tenkinamos kitos šios direktyvos 96 straipsnio 1 dalies a–d, f ir g punktuose nustatytos pateikimo sąlygos?

                  2.

                  Jeigu į pirmąjį klausimą būtų atsakyta teigiamai: ar pagal Direktyvos 2001/83/EB 96 straipsnio 2 dalį leidžiama taikyti tokią nacionalinės teisės nuostatą, kaip AMG 47 straipsnio 3 dalis, jeigu ši nuostata aiškinama kaip draudžianti farmacijos įmonėms tiekti nemokamus gatavus vaistus vaistininkams, kai šių vaistų pakuotės yra paženklintos užrašu „demonstraciniais tikslais“, vaistai skirti vaistininkams, kad šie juos išmėgintų, nėra grėsmės, kad (neatidarytos) pakuotės bus perduotos galutiniams vartotojams, ir tenkinamos kitos šios direktyvos 96 straipsnio 1 dalies a–d, f ir g punktuose ir AMG 47 straipsnio 4 dalyje nustatytos pateikimo sąlygos?

         (1)  2001 m. lapkričio 6 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2001/83/EB dėl Bendrijos kodekso, reglamentuojančio žmonėms skirtus vaistus (OL L 311, 2001, p. 67; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 13 sk., 27 t., p. 69), su paskutiniais pakeitimais, padarytais Reglamentu (ES) Nr. 2017/745 (OL L 117, 2017, p. 1).