title: 2007 m. lapkričio 6 d. Pirmosios instancijos teismo (pirmoji kolegija) sprendimas. # Société anonyme des eaux minérales d'Évian (SAEME) prieš Vidaus rinkos derinimo tarnybą (prekių ženklams ir pramoniniam dizainui) (VRDT). # Bendrijos prekių ženklas - Protesto procedūra - Vaizdinio Bendrijos prekių ženklo "REVIAN’s" paraiška - Ankstesni ne Bendrijos prekių ženklai "evian" - Ankstesnio prekių ženklo registracijos pažymėjimo vertimo pavėluotas pateikimas - Reglamento (EB) Nr. 40/94 74 straipsnio 2 dalimi suteikta diskrecija. # Byla T-407/05.

text:
      Byla T‑407/05
      Société anonyme des eaux minérales d’Évian (SAEME)
      prieš
      Vidaus rinkos derinimo tarnybą
      (prekių ženklams ir pramoniniam dizainui) (VRDT)
      „Bendrijos prekių ženklas – Protesto procedūra – Vaizdinio Bendrijos prekių ženklo „REVIAN’s“ paraiška – Ankstesni ne Bendrijos prekių ženklai „evian“ – Ankstesnio prekių ženklo registracijos pažymėjimo vertimo pavėluotas pateikimas – Reglamento (EB) Nr. 40/94 74 straipsnio 2 dalimi suteikta diskrecija“
      Sprendimo santrauka
      1.      Bendrijos prekių ženklas – Trečiųjų šalių pastabos ir protestas – Protesto nagrinėjimas
      (Komisijos reglamento Nr. 2868/95 1 straipsnio 17 taisyklės 2 dalis ir 20 taisyklės 3 dalis)
      2.      Bendrijos prekių ženklas – Apeliacinė procedūra
      (Tarybos reglamento Nr. 40/94 42 straipsnio 3 dalis, 59 straipsnis ir 74 straipsnio 2 dalis)
      1.      Reglamento Nr. 2868/95, skirto įgyvendinti Reglamentą Nr. 40/94 dėl Bendrijos prekių ženklo, 17 taisyklės 2 dalis, pagal kurią
         įrodymai protestui paremti turi būti pateikti protesto procedūros kalba arba kartu su vertimu į šią kalbą, yra pagrįsta būtinumu
         užtikrinti rungimosi principą bei inter partes  procedūros šalių procesinį lygiateisiškumą.

      Nors tiesa, kad protestą pareiškusi šalis neprivalo pateikti viso ankstesnių prekių ženklų registracijos pažymėjimų vertimo,
         kaip tvirtina įstojusi į bylą šalis, tai nereiškia, kad pats Protestų skyrius, nagrinėdamas protestą iš esmės, privalo atsižvelgti
         į registracijos pažymėjimus, pateiktus kita nei protesto procedūros kalba. Nesant registracijos pažymėjimų vertimo į procedūros
         kalbą, Protestų skyrius gali teisėtai atmesti protestą kaip nepagrįstą, jeigu jis pagal įgyvendinimo reglamento 20 taisyklės
         3 dalį negali priimti sprendimo dėl protesto, remdamasis jau turimais įrodymais. Galiausiai, nors įrodymas iš tikrųjų kyla
         ne iš registracijos pažymėjimų vertimo, o iš pačių registracijos pažymėjimų, tam, kad į šį įrodymą būtų atsižvelgta, jis turi
         atitikti įgyvendinimo reglamento 17 taisyklės 2 dalyje nurodytus kalbos reikalavimus.

      (žr. 35–37 punktus)
      2.      Iš Reglamento Nr. 40/94 dėl Bendrijos prekių ženklo 74 straipsnio 2 dalies, pagal kurią Vidaus rinkos derinimo tarnyba (prekių
         ženklams ir pramoniniam dizainui) gali neatsižvelgti į faktus ar įrodymus, kurie šalių nebuvo pateikti laiku, išplaukia, kad
         jeigu nenurodyta kitaip paprastai šalys faktus ir įrodymus gali pateikti pasibaigus jiems pateikti nustatytam terminui pagal
         Reglamento Nr. 40/94 nuostatas ir kad VRDT nedraudžiama atsižvelgti į pavėluotai pateiktus faktus ir įrodymus.

      Tačiau iš šios formuluotės taip pat aiškiai matyti, kad pavėluotai pateikti faktai ir įrodymai nesuteikia juos pateikiančiai
         šaliai besąlyginės teisės reikalauti, jog VRDT į tokius faktus ar įrodymus atsižvelgtų. Numatydama, kad pastaroji „gali“ tokiu
         atveju nuspręsti neatsižvelgti į tokius faktus ir įrodymus, Reglamento Nr. 40/94 74 straipsnio 2 dalis iš esmės suteikia VRDT
         didelę diskreciją nuspręsti, pateikiant tokį sprendimą pagrindžiančius motyvus, ar reikia į juos atsižvelgti. Kai VRDT turi
         priimti sprendimą per protesto procedūrą, atsižvelgimas į tokią informaciją gali būti pateisinamas ypač tuomet, kai ji mano,
         jog pavėluotai pateikta informacija iš pirmo žvilgsnio atrodo galinti turėti įtakos jai pateikto protesto nagrinėjimo baigčiai,
         ir kai procedūros stadija, per kurią įvyksta šis pavėluotas pateikimas, bei su tuo susijusios aplinkybės leidžia į ją atsižvelgti.

      Be to, Reglamento Nr. 40/94 59 straipsnis, nustatantis apeliacijos pateikimo Apeliacinėje taryboje sąlygas, neturėtų būti
         aiškinamas kaip nustatantis tokios apeliacijos autoriui naują terminą pateikti faktus ir įrodymus, skirtus jo protestui paremti.
         Iš tikrųjų, priešingai nei Reglamento Nr. 40/94 42 straipsnio 3 dalyje, šiame straipsnyje kalbama ne apie faktų ar įrodymų
         pateikimą, bet apie rašytinio paaiškinimo, kuriame nurodomi apeliacijos pagrindai, padavimą per keturių mėnesių terminą.

      (žr. 52–53, 55–58 punktus)
PIRMOSIOS INSTANCIJOS TEISMO (pirmoji kolegija)
      SPRENDIMAS
      2007 m. lapkričio 6 d.(*)

      „Bendrijos prekių ženklas – Protesto procedūra – Vaizdinio Bendrijos prekių ženklo „REVIAN’s“ paraiška – Ankstesni ne Bendrijos prekių ženklai „evian“ – Ankstesnio prekių ženklo registracijos pažymėjimo vertimo pavėluotas pateikimas – Reglamento (EB) Nr. 40/94 74 straipsnio 2 dalimi suteikta diskrecija“
      Byloje T‑407/05
      Société anonyme des eaux minérales d’Évian (SAEME), įsteigta Évian-les-Bains (Prancūzija), atstovaujama advokato C. Hertz-Eichenrode,

      ieškovė,
      prieš
      Vidaus rinkos derinimo tarnybą (prekių ženklams ir pramoniniam dizainui) (VRDT), atstovaujamą G. Schneider,

      atsakovę,
      dalyvaujant kitai procedūros VRDT apeliacinėje taryboje šaliai, įstojusiai į bylą Pirmosios instancijos teisme,
      A. Racke GmbH & Co. OHG, įsteigtai Bingen (Vokietija), atstovaujamai advokato N. Schindler,

      dėl ieškinio, pareikšto dėl 2005 m. liepos 22 d. VRDT ketvirtosios apeliacinės tarybos sprendimo (byla R 82/2002-4), susijusio
         su protesto procedūra tarp Société anonyme des eaux minérales d’Évian (SAEME) ir A. Racke GmbH & Co. OHG, taip pat dėl 2001 m. lapkričio 23 d. VRDT protestų skyriaus sprendimo Nr. 2754/2001,

      EUROPOS BENDRIJŲ PIRMOSIOS INSTANCIJOS TEISMAS (pirmoji kolegija),
      kurį sudaro pirmininkas J. D. Cooke, teisėjai I. Labucka ir M. Prek,
      posėdžio sekretorė K. Andová, administratorė,
      susipažinęs su 2005 m. lapkričio 16 d. Pirmosios instancijos teismo kanceliarijai pateiktu ieškiniu,
      susipažinęs su 2006 m. kovo 1 d. Pirmosios instancijos teismo kanceliarijai pateiktu VRDT atsakymu į ieškinį,
      susipažinęs su 2006 m. kovo 3 d. Pirmosios instancijos teismo kanceliarijai pateiktu įstojusios į bylą šalies atsakymu į ieškinį,
      įvykus 2007 m. kovo 28 d. posėdžiui,
      priima šį
      Sprendimą
       Teisinis pagrindas
      1        Iš dalies pakeisto 1993 m. gruodžio 20 d. Tarybos reglamento (EB) Nr. 40/94 dėl Bendrijos prekių ženklo (OL L 11, 1994, p. 1)
         42 straipsnio 3 dalyje ir 74 straipsnyje numatyta:

      „42 straipsnis
      Protestas
      <…>
      3. Protestas privalo būti paduotas raštu ir turi būti nurodomi jo pagrindai. Jis nelaikomas tinkamai paduotu, kol nesumokami
         mokesčiai už protesto padavimą. Per Tarnybos nustatytą laiką protestą pareiškęs asmuo savo teiginiams paremti gali pateikti
         faktus, įrodymus ir argumentus.

      <…>
      74 straipsnis
      Faktų nagrinėjimas Tarnybos iniciatyva
      1. Procedūrų metu Tarnyba faktus nagrinėja savo iniciatyva; tačiau procedūros dėl atsisakymo registruoti paraiškas santykinių
         pagrindų atveju Tarnyba nagrinėja tiktai šalių nurodytus faktus, įrodymus bei argumentus bei siekiamą reikalavimų patenkinimo
         būdą.

      2. Tarnyba gali neatsižvelgti į faktus ar įrodymus, kurie nebuvo pateikti laiku.“
      2        1995 m. gruodžio 13 d. Komisijos Reglamento (EB) Nr. 2868/95, skirto įgyvendinti Reglamentą Nr. 40/94 (OL L 303, p. 1, toliau
         − įgyvendinimo reglamentas) 16 taisyklėje, 17 taisyklės 2 dalyje ir 20 taisyklės 2 dalyje numatyta:

      „16 taisyklė
      Faktai, įrodymai ir argumentai, pateikiami protestui paremti
      1. Kiekviename protesto pranešime gali būti išsamiai išdėstomi protestą remiantys faktai, įrodymai bei argumentai ir pridedami
         atitinkami juos patvirtinantys dokumentai.

      2. Jei protestas grindžiamas ankstesniu ženklu, kuris nėra Bendrijos prekės ženklas, prie protesto pranešimo turėtų būti pridėti
         ankstesnio ženklo registracijos arba paraiškos padavimo įrodymai, pavyzdžiui, registracijos pažymėjimas. Jei protestas grindžiamas
         plačiai žinomu ženklu, kaip apibrėžta Reglamento 8 straipsnio 2 dalies c punkte, arba pripažinimą turinčiu ženklu, kaip apibrėžta
         Reglamento 8 straipsnio 5 dalyje, prie protesto pranešimo paprastai pridedami įrodymai, patvirtinantys, kad jis yra plačiai
         žinomas arba turi pripažinimą. Jei protestas reiškiamas remiantis kita ankstesne teise, prie protesto pranešimo paprastai
         pridedami tos teisės įgijimo ir apsaugos apimties įrodymai.

      3. Šios taisyklės 1 dalyje nurodyti faktai, įrodymai ir argumentai bei kiti juos patvirtinantys dokumentai ir 2 dalyje nurodyti
         įrodymai, jeigu jie nepateikiami kartu su protesto pranešimu arba vėliau, gali būti pateikti pradėjus protestavimo procesinius
         veiksmus Tarnybos pagal 20 taisyklės 2 dalį nurodytu terminu.

      17 taisyklė
      Kalbų vartojimas protestavimo procesiniuose veiksmuose
      <…>
      2. Jei protestą remiantys įrodymai, numatyti 16 taisyklės 1 ir 2 dalyse, pateikiami ne protesto procesinių veiksmų kalba,
         protestą reiškianti šalis per vieną mėnesį nuo protestavimo termino pabaigos arba, jei reikia, Tarnybos nurodytu terminu pagal
         16 taisyklės 3 dalį pateikia įrodymų vertimą į tą kalbą.

      <…>
      20 taisyklė
      Protestavimo ekspertizė
      <…>
      2. Jei protesto pranešime nėra išvardytų faktų, įrodymų ir argumentų, nurodytų 16 taisyklės 1 ir 2 dalyse, Tarnyba paragina
         protestą reiškiančią šalį per Tarnybos nustatytą terminą juos pateikti. Apie visus protestą reiškiančios šalies pateiktus
         duomenis pranešama ženklo pareiškėjui, kuriam per Tarnybos nustatytą terminą suteikiama galimybė pateikti atsakymą.“

       Ginčo aplinkybės
      3        1998 m. rugsėjo 21 d. A. Racke GmbH & Co OHG, remdamasi Reglamentu Nr. 40/94, Vidaus rinkos derinimo tarnybai (prekių ženklams ir pramoniniam dizainui) (VRDT) pateikė
         Bendrijos prekių ženklo paraišką.

      4        Prašomas įregistruoti prekių ženklas yra toliau pateikiamas auksinės, juodos ir baltos spalvų vaizdinis žymuo:

      5        Prekės, kurias žymi prašomas įregistruoti prekių ženklas, yra priskiriamos peržiūrėtos ir pataisytos 1957 m. birželio 15 d.
         Nicos sutarties dėl tarptautinės prekių ir paslaugų klasifikacijos ženklams registruoti 33 klasei „vynas ir putojantis vynas“.

      6        1999 m. liepos 26 d. paraiška įregistruoti prekių ženklą buvo paskelbta Bendrijos prekių ženklų biuletenyje Nr. 58/99.

      7        1999 m. spalio 26 d. Société anonyme des eaux minérales d’Évian(SAEME) pateikė Reglamento Nr. 40/94 8 straipsnio 1 dalies b punktu ir 8 straipsnio 5 dalimi pagrįstą protestą. Protestas grindžiamas
         šiomis ankstesnėmis teisėmis:

      –        Vokietijoje įregistruotu žodiniu prekių ženklu DE 1 185 308 „evian“ (toliau − Vokietijoje įregistruotas prekių ženklas), kurio
         paraiška pateikta 1985 m. lapkričio 11 d. ir kuris buvo įregistruotas 1992 m. liepos 10 d. 32 klasei priskiriamam „mineraliniam
         vandeniui“. Prekių ženklo apsauga pratęsta iki 2015 m. lapkričio 30 d.,

      –        Prancūzijoje įregistruotu vaizdiniu prekių ženklu FR 98712542 („evian“ ir kalno motyvas) (toliau − Prancūzijoje įregistruotas
         prekių ženklas), kurio paraiška pateikta 1998 m. sausio 12 d. ir kuris įregistruotas įvairioms prekėms ir paslaugoms žymėti,

      –        tarptautiniu prekių ženklu IR 696812 (toliau − tarptautinis prekių ženklas), įregistruotu 1998 m. liepos 6 d. remiantis minėtu
         Prancūzijoje įregistruotu prekių ženklu, kurio registracija galioja Danijoje, Vokietijoje, Ispanijoje, Italijoje, Austrijoje,
         Suomijoje, Švedijoje, Jungtinėje Karalystėje ir Beniliukso valstybėse,

      –        ankstesniu prekių ženklu „evian“, plačiai žinomu Belgijoje ir Prancūzijoje, skirtu žymėti „mineralinį vandenį“ (toliau − plačiai
         žinomas prekių ženklas).

      8        Prie protesto buvo pridėta Vokietijoje įregistruoto prekių ženklo registracijos pažymėjimo kopija, Prancūzijoje įregistruoto
         prekių ženklo registracijos pažymėjimo kopija (originalo, t. y. prancūzų kalba) ir tarptautinio prekių ženklo registracijos
         pažymėjimo kopija (originalo, t. y. prancūzų kalba). Prie jo taip pat pridėtas Nicos sutarties 32 ir 33 klasėms priskiriamų
         prekių, nurodytų proteste, grindžiamame Prancūzijoje įregistruotu prekių ženklu ir tarptautiniu prekių ženklu, sąrašo vertimas
         į proceso kalbą, t. y. vokiečių kalbą.

      9        1999 m. gruodžio 16 d. laišku Protestų skyrius, taikydamas įgyvendinimo reglamento 15 taisyklės 2 dalies c punktą ir 18 taisyklės
         2 dalį, paprašė ieškovės per dviejų mėnesių terminą pateikti po tris Prancūzijoje įregistruoto prekių ženklo ir tarptautinio
         prekių ženklo registracijos pažymėjimų kopijas, nurodydamas, kad to nepadarius protestas bus pripažintas nepriimtinu.

      10      Ieškovė išsiuntė šiuos dokumentus 2000 m. vasario 8 d. laišku.

      11      Standartiniu 2000 m. vasario 28 d. laišku Protestų skyrius nustatė ieškovei keturių mėnesių terminą visiems papildomiems faktams,
         įrodymams ir argumentams, kurie, jos nuomone, yra būtini pagrindžiant jos protestą, pateikti, patikslindamas, kad dokumentus
         reikia pateikti protesto procedūros kalba arba prie jų turi būti pridėti vertimai.

      12      2000 m. rugpjūčio 29 d. įstojusi į bylą šalis pateikė savo paaiškinimus Protestų skyriui, kuriuose teigiama, kad Prancūzijoje
         įregistruoto prekių ženklo ir tarptautinio prekių ženklo registracijos egzistavimo bei jos teisinio galiojimo įrodymai nebuvo
         pateikti, nes ieškovė nepateikė jokių minėtų prekių ženklų registracijos pažymėjimų vertimo. Paaiškinimai ieškovei buvo išsiųsti
         2000 m. rugsėjo 19 d. laišku ir jai buvo nustatytas dviejų mėnesių terminas pateikti atsakymą į įstojusios į bylą šalies pastabas.

      13      2000 m. lapkričio 22 d., t. y. per 2000 m. rugsėjo 19 d. laiške nustatytą dviejų mėnesių terminą pateikti atsakymą į įstojusios
         į bylą šalies pastabas, ieškovė pateikė visą Prancūzijoje įregistruoto prekių ženklo ir tarptautinio prekių ženklo registracijos
         pažymėjimų vertimą.

      14      2001 m. lapkričio 23 d. Sprendimu Nr. 2754/2001 Protestų skyrius atmetė kaip nepagrįstą protestą tiek, kiek jis grindžiamas
         Prancūzijoje įregistruotu prekių ženklu ir tarptautiniu prekių ženklu. Jis iš esmės atsisakė atsižvelgti į pateiktus registracijos
         pažymėjimus motyvuodamas tuo, kad jų vertimai buvo pateikti pavėluotai, ir manė, kad šių dviejų ankstesnių prekių ženklų registracijos
         egzistavimas ir jos teisinis galiojimas nebuvo įrodytas. Protestas taip pat buvo atmestas tiek, kiek jis grįstas Vokietijoje
         įregistruotu prekių ženklu, ypač dėl didelio prekių skirtumo, kurį konstatavo Protestų skyrius. Galiausiai protestas taip
         pat buvo atmestas dėl to, kad jis grindžiamas plačiai žinomu prekių ženklu.

      15      2002 m. sausio 21 d. ieškovė pateikė apeliaciją dėl Protestų skyriaus sprendimo.

      16      2005 m. liepos 22 d. Ketvirtoji apeliacinė taryba Sprendimu R 82/2002-4 atmetė ieškovės apeliaciją dėl Protestų skyriaus sprendimo.
         Ji iš esmės pritarė Protestų skyriui dėl Prancūzijoje įregistruoto prekių ženklo ir tarptautinio prekių ženklo registracijos
         pažymėjimų atmetimo pavėlavus pateikti jų vertimus į protesto procedūros kalbą. Be to, ji manė, kad, kalbant apie galimybę
         supainioti su Vokietijoje įregistruotu prekių ženklu, Protestų skyrius teisingai padarė išvadą, jog tokios galimybės nėra
         dėl pakankamo skirtumo tarp aptariamų prekių ir žymenų, dėl kurių kilo ginčas. Apie šį Apeliacinės tarybos sprendimą ieškovei
         buvo pranešta 2005 m. rugsėjo 16 dieną.

      17      Todėl ieškovė nusprendė daugiau nebetęsti protesto procedūros dėl Prancūzijoje įregistruoto prekių ženklo ir plačiai žinomo
         prekių ženklo, šitaip Protestų skyriaus ir Apeliacinės tarybos sprendimo apskundimą grįsdama tik tarptautiniu prekių ženklu
         ir Vokietijoje įregistruotu prekių ženklu.

       Šalių reikalavimai
      18      Ieškovė Pirmosios instancijos teismo prašo:

      –        panaikinti Protestų skyriaus sprendimą,
      –        panaikinti Apeliacinės tarybos sprendimą,
      –        priteisti iš VRDT bylinėjimosi išlaidas.
      19      Ieškovė Protestų skyriaus ir Apeliacinės tarybos sprendimus ginčija remdamasi tik savo tarptautiniu prekių ženklu ir Vokietijoje
         įregistruotu prekių ženklu.

      20      Be to, ieškovė posėdyje patikslino, kad jos tarptautinis prekių ženklas buvo iš dalies išbrauktas iš  32 klasės ir visiškai
         išbrauktas iš 33 klasės ir kad jis žymi tik 32 klasei priskiriamą „negazuotą arba gazuotą vandenį (mineralinį arba paprastą)“.
         Ji taip pat paprašė nurodyti įstojusiai į bylą šaliai padengti savo bylinėjimosi išlaidas.

      21      VRDT Pirmosios instancijos teismo prašo:

      –        atmesti ieškinį,
      –        priteisti iš ieškovės bylinėjimosi išlaidas.
      22      Įstojusi į bylą šalis Pirmosios instancijos teismo prašo:

      –        atmesti ieškinį,
      –        priteisti iš ieškovės bylinėjimosi išlaidas.
       Dėl teisės
      23      Ieškovė nurodo du panaikinimo pagrindus: pirmasis susijęs su esminių procedūros principų pažeidimu, tiksliau su Reglamento
         Nr. 40/94 42 straipsnio 3 dalies ir 74 straipsnio pažeidimu, o antrasis – su to paties reglamento 8 straipsnio 1 dalies b punkto
         pažeidimu.

       Šalių argumentai
      24      Ieškovė mano, kad Apeliacinė taryba, atsisakydama atsižvelgti į tarptautinį prekių ženklą klaidingai motyvuojant, kad jo registracijos
         pažymėjimo vertimas nebuvo pateiktas pateikiant protestą ir kad jis buvo pateiktas pavėluotai, pažeidė Reglamento Nr. 40/94
         42 straipsnio 3 dalį ir 74 straipsnį.

      25      Pirmiausia ji teigia, kad jos protestas atitiko Reglamento Nr. 40/94 42 straipsnio 3 dalies reikalavimus. Iš tikrųjų protestas
         ir šio sprendimo 8 punkte nurodyti jo priedai įstojusiai į bylą šaliai suteikė visą būtiną informaciją, kaip antai tarptautinio
         prekių ženklo paraiškos pateikimo data, jo registracijos data, jo vaizdas bei Nicos sutarties 32 ir 33 klasėms priskirtinų
         prekių, kurias saugo šis prekių ženklas ir kurios yra nurodytos proteste, sąrašo vertimas. Šitaip Apeliacinė taryba klaidingai
         manė, kad nebuvo nei neproporcinga, nei neprotinga reikalauti išversti šiuos dokumentus, pateiktus prancūzų kalba, į procedūros
         kalbą, t. y. vokiečių kalbą. Taip pat ji kritikuoja Apeliacinę tarybą dėl to, kad ji nepareiškė nuomonės dėl kitų dokumentų,
         kuriuos pastaroji norėjo turėti išverstus.

      26      Ieškovė, remdamasi 2004 m. birželio 30 d. Pirmosios instancijos teismo sprendimu GE Betz prieš VRDT – Atofina Chemicals (BIOMATE) (T‑107/02, Rink. p. II‑1845), pažymi, kad, priešingai ankstesniu prekių ženklu žymimų prekių ir paslaugų sąrašo vertimo nebuvimui,
         kuris pažeidžia įgyvendinimo reglamento 15 taisyklės 2 dalį, skaitomai kartu su jo 17 straipsnio 1 dalimi, ankstesnio prekių
         ženklo registracijos pažymėjimo vertimo nebuvimas nepažeidžia jokios Reglamento Nr. 40/94 ir įgyvendinimo reglamento nuostatos.
         Iš to išplaukia, kad, kalbant apie tarptautinį prekių ženklą, jos protestas buvo pateiktas tinkamai.

      27      Antra, ieškovė nesutinka su tuo, kad visas tarptautinės registracijos pažymėjimo vertimas buvo pateiktas pavėluotai. Šiuo
         požiūriu ji remiasi 2005 m. lapkričio 9 d. Pirmosios instancijos teismo sprendimu Focus Magazin Verlag prieš VRDT – ECI Telecom (Hi-FOCuS) (T‑275/03, Rink. p. II‑4725), kuriame buvo nuspręsta, kad Reglamento Nr. 40/94 74 straipsnio 2 dalies prasme registracijos
         pažymėjimo vertimas, kaip priedas prie apeliacijos Apeliacinei tarybai, nebuvo pateiktas pavėluotai. Iš tiesų, atsižvelgdamas
         į Protestų skyriaus ir Apeliacinės tarybos funkcinį tęstinumą, Pirmosios instancijos teismas pirmiausia pažymėjo, kad pastaroji
         turi pagrįsti savo sprendimą visomis faktinėmis ir teisinėmis aplinkybėmis, pateiktomis ir Protestų skyriui, ir jai, išskyrus
         jeigu jos buvo pateiktos pavėluotai Reglamento Nr. 40/94 74 straipsnio 2 dalies prasme (37 ir 38 punktai). Be to, Pirmosios
         instancijos teismas laikė, kad registracijos pažymėjimo vertimas, kuris buvo pateiktas paduodant apeliaciją Apeliacinei tarybai,
         buvo pateiktas laiku. Iš to ieškovė daro išvadą, kad šioje byloje a fortiori neturėtų būti laikoma, jog dokumentai buvo pavėluotai pateikti Reglamento Nr. 40/94 74 straipsnio 2 dalies prasme, nes ji
         į įstojusios į bylą šalies pagrindą atsakė per nustatytą terminą, pateikdama Protestų skyriui tarptautinio prekių ženklo registracijos
         pažymėjimo visą vertimą į procedūros kalbą.

      28      VRDT mano, kad ieškovės argumentai išplaukia iš neteisingo įgyvendinimo reglamento 15 taisyklės ir paskesnių taisyklių esmės
         suvokimo. Ji mano, kad reikia skirti protestą ir įrodymus, pateiktus grindžiant protestą.

      29      Iš tiesų, jei protestas neatitinka įgyvendinimo reglamento nuostatų, jį reikia atmesti dėl nepriimtinumo, paliekant galimybę
         pašalinti pažeidimus, konstatuotus remiantis įgyvendinimo reglamento 18 taisyklės 2 dalimi. Jei VRDT neatmeta protesto dėl
         nepriimtinumo, protesto procedūra inter partes yra pradedama apie protestą pranešant prekių ženklo paraišką pateikusiam asmeniui.

      30      Atvirkščiai, kalbant apie įrodymus, kuriuos reikia pateikti pagrindžiant protestą, tarp kurių, be kita ko, yra susijusių su
         ankstesnės teisės egzistavimu ir galiojimu, jie neturi būti pateikti tuo pačiu metu kaip ir protestas. Iš tikrųjų jie gali
         būti pateikti pradėjus protesto procedūrą VRDT nurodytu terminu (įgyvendinimo reglamento 16 taisyklės 3 dalis). VRDT patikslina,
         kad su registracijos pažymėjimais susiję įrodymai turi atitikti kalbos reikalavimus, skelbiamus įgyvendinimo reglamento 17 taisyklės
         2 dalyje. Priešingu atveju, protestas gali būti atmestas kaip nepagrįstas.

      31      Kalbėdama apie tai, ar aptariami dokumentai buvo pateikti pavėluotai, VRDT tvirtina, kad iš 2002 m. spalio 23 d. Pirmosios
         instancijos teismo sprendimo Institut für Lernsysteme prieš VRDT – Educational Services (ELS) (T‑388/00, Rink. p. II‑4301) išplaukia, jog jei protestą teikiantis asmuo nesilaiko jam nustatyto termino įrodymams pateikti,
         į pastaruosiuos dėl to nėra atsižvelgiama iki procedūros dėl registracijos pripažinimo negaliojančia pradžios. Todėl jo apeliacija
         Apeliacinėje taryboje neatnaujina terminų įrodymams pateikti. Taigi Apeliacinė taryba teisingai atmetė protestą tiek, kiek
         jis buvo grindžiamas tarptautiniu prekių ženklu, nes jo registracijos pažymėjimo vertimas buvo pateiktas pasibaigus Protestų
         skyriaus nustatytam terminui.

      32      Dėl įstojusios į bylą šalies ji mano, kad vienintelis svarbus dalykas yra objektyvus ieškovės nesilaikymas procedūros taisyklių,
         kurio negalima pašalinti pateikiant dokumentus vėliau, pasibaigus terminams.

       Pirmosios instancijos teismo vertinimas
      33      Argumentuose, kuriuos pateikia pagrįsdama savo pirmąjį pagrindą, ieškovė visų pirma nurodo, kad ji įvykdė kalbos reikalavimus,
         kuriuos teisės aktai numato protesto procedūrai, ir nesutinka, kad tarptautinio prekių ženklo registracijos pažymėjimo vertimas
         buvo pateiktas pavėluotai. Siekiant išnagrinėti šį pirmąjį pagrindą, reikia atitinkamai išanalizuoti kiekvieną iš šių dviejų
         aspektų.

       Dėl protesto procedūros kalbos reikalavimo
      34      Pirmiausia reikia priminti, kad pagal įgyvendinimo reglamento 16 taisyklės 2 dalį, jei protestas grindžiamas ankstesniu ženklu,
         kuris nėra Bendrijos prekės ženklas, prie jo turėtų būti pridėti ankstesnio prekių ženklo registracijos arba paraiškos pateikimo
         įrodymai, pavyzdžiui, registracijos pažymėjimas.

      35      Iš teismų praktikos matyti, kad įgyvendinimo reglamento 17 taisyklės 2 dalis, pagal kurią įrodymai protestui paremti turi
         būti pateikti protesto procedūros kalba arba kartu su vertimu į šią kalbą (žr. šio sprendimo 2 punktą), yra pagrįsta būtinumu
         užtikrinti rungimosi principą bei inter partes procedūros šalių procesinį lygiateisiškumą (2002 m. birželio 13 d. Pirmosios instancijos teismo sprendimo Chef Revival USA prieš VRDT – Massagué Marín (Chef), T‑232/00, Rink. p. II‑2749, 42 punktas ir minėto sprendimo BIOMATE 72 punktas).

      36      Iš teismų praktikos taip pat išplaukia, jog nors tiesa, kad protestą pareiškusi šalis neprivalo pateikti viso ankstesnių prekių
         ženklų registracijos pažymėjimų vertimo, kaip tvirtina įstojusi į bylą šalis, dar nereiškia, kad pats Protestų skyrius, nagrinėdamas
         protestą iš esmės, turi pareigą atsižvelgti į registracijos pažymėjimus, pateiktus kita nei protesto procedūros kalba. Nesant
         registracijos pažymėjimų vertimo į procedūros kalbą, Protestų skyrius gali teisėtai atmesti protestą kaip nepagrįstą, jeigu
         jis pagal įgyvendinimo reglamento 20 taisyklės 3 dalį negali priimti sprendimo dėl protesto, remdamasis jau turimais įrodymais
         (minėtų sprendimų Chef 44 punktas ir BIOMATE 72 punktas).

      37      Galiausiai, nors įrodymas iš tikrųjų kyla ne iš registracijos pažymėjimų vertimo, o iš pačių registracijos pažymėjimų, tam,
         kad į šį įrodymą būtų atsižvelgta, jis turi atitikti įgyvendinimo reglamento 17 taisyklės 2 dalyje nurodytus kalbos reikalavimus
         (minėto sprendimo BIOMATE 73 punktas).

      38      Šiuo atveju yra žinoma, kad prie protesto buvo pridėta tik tarptautinio prekių ženklo registracijos pažymėjimo kopija originalo,
         t. y. prancūzų, kalba bei Nicos sutarties 32 ir 33 klasėms priskiriamų prekių, t. y. tų, kurios numatytos tarptautiniu prekių
         ženklu grindžiamame proteste, sąrašo vertimas į procedūros kalbą, t. y. vokiečių kalbą

      39      Remiantis prieš tai išdėstytomis aplinkybėmis ir, priešingai ieškovės nuomonei, minėti protesto priedai neatitinka kalbos
         reikalavimų, keliamų Reglamento Nr. 40/94 42 straipsnio 3 dalimi ir įgyvendinimo reglamento 17 taisyklės 2 dalimi.

      40      Dėl ieškovės ginčijamos būtinybės versti visą tarptautinės registracijos pažymėjimą reikia pažymėti, kad protestą pareiškusi
         šalis gali nuspręsti, kurios atitinkamų dokumentų dalys neturi reikšmės nagrinėjamam protestui ir dėl to neturi būti verčiamos.
         Tačiau reikia pažymėti, kad Protestų skyrius nagrinėja tik išverstus į procedūros kalbą dokumentus. Be to, šiuo atveju iš
         šios bylos medžiagos matyti, kad prancūzų kalba pateikto tarptautinio prekių ženklo registracijos pažymėjimo apimtis, palyginti
         su išverstu prekių sąrašu, nėra tokia didelė, jog pareiga pateikti jų vertimą būtų pripažinta neproporcinga ir neprotinga
         (šiuo klausimu žr. minėto sprendimo BIOMATE 74 punktą).

      41      Be to, kalbant apie ieškovės šio sprendimo 27 punkte nurodytą argumentą, jog minėtas sprendimas BIOMATE patvirtina tai, kad jos protestas buvo, kiek tai susiję su tarptautiniu prekių ženklu, pateiktas tinkamai, konstatuotina,
         kad reikia jį atmesti, nes yra maišomos įgyvendinimo reglamento nuostatos, susijusios su protestu, ir nuostatos, reglamentuojančios
         įrodymų bei pateisinančių dokumentų pateikimą pagrindžiant protestą.

      42      Iš kartu skaitomų Reglamento Nr. 40/94 42 straipsnio ir įgyvendinimo reglamento 16–18 ir 20 taisyklių išplaukia, kad teisės
         aktų leidėjas išskiria reikalavimus, kuriuos turi atitikti protestas ir kurie lemia protesto priimtinumą, ir faktų, įrodymų
         bei argumentų, kuriais grindžiamas protestas, pateikimą, priskiriamą protesto nagrinėjimui (minėto sprendimo Chef 31 punktas).

      43      Taigi teisiniai reikalavimai, susiję, be kita ko, su įrodymais ir patvirtinančiais dokumentais, kaip antai ankstesnio prekių
         ženklo registracijos pažymėjimas, taip pat jų vertimas į protesto procedūros kalbą, yra ne protesto priimtinumo sąlygos, numatytos
         įgyvendinimo reglamento 18 taisyklės 2 dalyje, bet jo pagrindimo sąlygos (žr. minėto sprendimo Chef 52 punktą).

      44      Todėl protestas šiuo atveju buvo atmestas ne dėl nepriimtinumo, nes ieškovės pateiktas protestas atitiko įgyvendinimo reglamento
         16 ir 18 taisyklėse skelbiamas sąlygas; tiesiog trūkstant įrodymų jis buvo pripažintas nepagrįstu.

       Dėl tarptautinio prekių ženklo registracijos pažymėjimo vertimo pavėluoto pateikimo
      45      Reikia priminti, kad 2000 m. vasario 28 d. standartiniu laišku Protestų skyrius nustatė ieškovei keturių mėnesių terminą visiems
         faktams, įrodymams ar papildomiems argumentams, kuriuos ji mano esant reikalinga pateikti pagrindžiant savo protestą, pateikti
         ir nurodė, kad visi dokumentai turi būti surašyti protesto procedūros kalba arba prie jų turi būti pridėti vertimai.

      46      Šiuo požiūriu reikia konstatuoti, kad šis standartinis laiškas atitinka Reglamento Nr. 40/94 42 straipsnį ir įgyvendinimo
         reglamento 16 taisyklės 2 ir 3 dalis bei 17 taisyklės 2 dalį, nes šios nuostatos numato, kad faktai, įrodymai ir argumentai,
         pagrindžiantys protestą, gali būti pateikti per VRDT nustatytą terminą. Be to, šio laiško pradžioje yra paminėta įgyvendinimo
         reglamento 16 taisyklės 3 dalis, 17 taisyklės 2 dalis ir 20 taisyklės 2 dalis.

      47      Tačiau ieškovė nepateikė tarptautinio prekių ženklo registracijos pažymėjimo vertimo per šiame laiške Protestų skyriaus nustatytą
         terminą. Ji iš esmės pateikė šį vertimą tik kaip priedą prie 2000 m. lapkričio 22 d. laiško, atsakydama į įstojusios į bylą
         šalies pastabas, apie kurias Protestų skyrius pranešė 2000 m. rugsėjo 19 d. ir kuriose aiškiai nurodoma, kad aptariamas dokumentas
         nebuvo pateiktas.

      48      Tačiau ji tvirtina, kad šio dokumento vertimas Apeliacinei tarybai buvo pateiktas laiku, šiuo požiūriu remdamasi minėtu sprendimu
         Hi-FOCuS (37 ir 38 punktai), kuriame Pirmosios instancijos teismas, remdamasis funkciniu tęstinumu, egzistuojančiu tarp VRDT instancijų,
         nusprendė, kad registracijos pažymėjimo vertimas, pateiktas paduodant apeliaciją Apeliacinėje taryboje, nebuvo pavėluotas
         Reglamento Nr. 40/94 74 straipsnio 2 dalies prasme, nes šis perdavimas buvo atliktas per to paties reglamento 59 straipsnyje
         nustatytą keturių mėnesių terminą apeliacijai pateikti.

      49      Iš tikrųjų iš nusistovėjusios Pirmosios instancijos teismo praktikos matyti, kad tarp įvairių VRDT padalinių, t. y. pirma,
         eksperto, Protestų skyriaus, Prekių ženklų administravimo ir teisės skyriaus, Anuliavimo skyriaus ir, antra, Apeliacinių tarybų
         egzistuoja funkcinis tęstinumas (2003 m. rugsėjo 23 d. Pirmosios instancijos teismo sprendimo Henkel prieš VRDT – LHS (UK) (KLEENCARE), T‑308/01, Rink. p. II‑3253, 25 punktas; 2006 m. liepos 10 d. Pirmosios instancijos teismo sprendimo La Baronia de Turis prieš VRDT – Baron Philippe de Rothschild (LA BARONNIE), T‑323/03, Rink. p. II‑2085, 57 punktas ir 2006 m. liepos 11 d. Pirmosios instancijos teismo sprendimo Caviar Anzali prieš VRDT – Novomarket (Asetra), T‑252/04, Rink. p. II‑2115, 30 punktas).

      50      Iš šio skirtingų VRDT instancijų funkcinio tęstinumo išplaukia, jog nagrinėdamos VRDT padalinių, priimančių sprendimus pirmojoje
         instancijoje, sprendimus, Apeliacinės tarybos turi pagrįsti savo sprendimą visomis faktinėmis ir teisinėmis aplinkybėmis,
         kurias, vykstant procedūrai, šalis nurodė padaliniui, priėmusiam sprendimą pirmojoje instancijoje arba per apeliacinę procedūrą
         (minėto Pirmosios instancijos teismo sprendimo KLEENCARE 32 punktas; 2005 m. vasario 1 d. Pirmosios instancijos teismo sprendimo SPAG prieš VRDT – Dann ir Backer (HOOLIGAN), T‑57/03, Rink. p. II‑287, 18 punktas; minėtų sprendimų Hi-FOCuS 37 punktas; LA BARONNIE 58 punktas ir Asetra 31 punktas).

      51      Todėl Apeliacinės tarybos gali, išskyrus Reglamento Nr. 40/94 74 straipsnio 2 dalyje numatytą išimtį, patenkinti apeliaciją,
         remdamosi naujomis faktinėmis aplinkybėmis, kurias nurodė apeliaciją pateikusi šalis, arba remdamosi naujais jos pateiktais
         įrodymais (minėto sprendimo KLEENCARE 26 punktas ir 2003 m. gruodžio 3 d. Pirmosios instancijos teismo sprendimo Audi prieš VRDT (TDI), T‑16/02, Rink. p. II‑5167, 81 punktas). Apeliacinių tarybų vykdoma kontrolė nėra paprasta ginčijamo sprendimo teisėtumo
         kontrolė, bet dėl apeliacinei procedūrai būdingo nagrinėjimo iš esmės – tai naujas bylos vertinimas, nes Apeliacinė taryba
         turi visiškai išnagrinėti pradinį reikalavimą ir atsižvelgti į laiku pateiktus įrodymus (minėtų sprendimų LA BARONNIE 59 punktas ir Asetra 32 punktas).

      52      Tačiau, priešingai nei tvirtina ieškovė, Reglamento Nr. 40/94 59 straipsnis neturėtų būti aiškinamas kaip nustatantis tokios
         apeliacijos autoriui naują terminą pateikti faktus ir įrodymus, skirtus jo protestui paremti (2007 m. kovo 13 d. Teisingumo
         Teismo sprendimo VRDT prieš Kaul, C‑29/05 P, Rink. p. I‑0000, 61 punktas).

      53      Iš tikrųjų, priešingai nei Reglamento Nr. 40/94 42 straipsnio 3 dalis, šio reglamento 59 straipsnyje, nustatančiame apeliacijos
         pateikimo Apeliacinėje taryboje sąlygas, kalbama ne apie faktų ar įrodymų pateikimą, bet apie rašytinio paaiškinimo, kuriame
         nurodomi apeliacijos pagrindai, padavimą per keturių mėnesių terminą (minėto sprendimo VRDT prieš Kaul 60 punktą).

      54      Šiuo atveju, kadangi aptariamo dokumento vertimo ieškovė nepateikė nei per terminą, kurį šiuo tikslu jai nustato Reglamento
         Nr. 40/94 nuostatos, nei „laiku“ minėto reglamento 74 straipsnio 2 dalies prasme, reikia padaryti atitinkamas išvadas.

      55      Pirmiausia reikia konstatuoti, kaip tai išplaukia ir iš Reglamento Nr. 40/94 74 straipsnio 2 dalies formuluotės, kad VRDT
         gali neatsižvelgti į faktus ar įrodymus, kurie šalių nebuvo pateikti laiku.

      56      Iš tokios formuluotės išplaukia, kad paprastai, jeigu nenurodyta atvirkščiai, šalys faktus ir įrodymus gali pateikti pasibaigus
         jiems pateikti nustatytam terminui pagal Reglamento Nr. 40/94 nuostatas ir kad VRDT nedraudžiama atsižvelgti į pavėluotai
         pateiktus faktus ir įrodymus (minėto sprendimo VRDT prieš Kaul 42 punktas).

      57      Tačiau iš šios formuluotės taip pat aiškiai matyti, kad pavėluotai pateikti faktai ir įrodymai nesuteikia juos pateikiančiai
         šaliai besąlyginės teisės reikalauti, jog VRDT į tokius faktus ar įrodymus atsižvelgtų. Numatydama, kad pastaroji „gali“ tokiu
         atveju nuspręsti neatsižvelgti į tokius faktus ir įrodymus, Reglamento Nr. 40/94 74 straipsnio 2 dalis iš esmės suteikia VRDT
         didelę diskreciją nuspręsti, pateikiant tokį sprendimą pagrindžiančius motyvus, ar reikia į juos atsižvelgti (minėto sprendimo
         VRDT prieš Kaul 43 punktas).

      58      Kai VRDT turi priimti sprendimą per protesto procedūrą, atsižvelgimas į tokią informaciją gali būti pateisinamas ypač tuomet,
         kai ji mano, jog pavėluotai pateikta informacija iš pirmo žvilgsnio atrodo galinti turėti įtakos jai pateikto protesto nagrinėjimo
         baigčiai, ir kai procedūros stadija, per kurią įvyksta šis pavėluotas pateikimas, bei su tuo susijusios aplinkybės leidžia
         į ją atsižvelgti (minėto sprendimo VRDT prieš Kaul 44 punktas).

      59      Ginčą sprendžiančios instancijos galimybė atsižvelgti į šalių pavėluotai pateiktus faktus ir įrodymus gali, bent jau kalbant
         apie protesto procedūrą, prisidėti prie to, kad nebūtų registruojami prekių ženklai, kurių naudojimą vėliau galima sėkmingai
         užginčyti per anuliavimo procedūrą arba per procedūrą, susijusią su teisių į prekių ženklą pažeidimu. Kaip yra nusprendęs
         Teisingumo Teismas, tokios išvados naudai byloja teisinio saugumo ir gero administravimo priežastys (minėto sprendimo VRDT prieš KAUL 48 punktas).

      60      Šiuo atveju Pirmosios instancijos teismas konstatuoja, kad Apeliacinė taryba tik nusprendė, jog Protestų skyrius teisingai
         neatsižvelgė į ieškovės pateiktus vertimus dėl jų pavėluoto pateikimo per protesto procedūrą. Tačiau iš bylos medžiagos neišplaukia,
         kad ji vykdė diskreciją, kurią jai suteikia Reglamento Nr. 40/94 74 straipsnio 2 dalis, nustatant, ar reikėjo atsižvelgti
         į aptariamą dokumentą, arba bent jau nepanašu, kad ji motyvuotų savo sprendimą šiuo aspektu.

      61      Iš tikrųjų Apeliacinės tarybos motyvai susiję tik su būtinybe į protesto procedūros kalbą išversti įrodymus, pateiktus pagrindžiant
         protestą, ir Protestų skyriaus pareigos atsižvelgti į ne procedūros kalba pateiktus dokumentus nebuvimu. Tačiau jie nepateikiami
         galimybės atsižvelgti arba ne į pavėluotai pateiktą vertimą atžvilgiu.

      62      Be to, neturi reikšmės VRDT pastabos, suformuluotos posėdyje, kad Apeliacinė taryba įvykdė savo diskreciją. VRDT iš esmės
         teigia, kad Apeliacinė taryba svarstė, ar Protestų skyriaus atsisakymas atsižvelgti į aptariamą dokumentą buvo pagrįstas,
         ir savo sprendimo 43 punkte nusprendė, kad suteikiant naują terminą šaliai, kuri praleido terminą, nustatytą įrodymams pateikti,
         būtų pažeistas procesinio lygiateisiškumo principas, nes kita šalis kaip tik akcentuoja šių įrodymų nepateikimą.

      63      Apeliacinės tarybos sprendimo 43 punkte pateikti motyvai neleidžia Pirmosios instancijos teismui nei kontroliuoti, ar Apeliacinė
         taryba iš tikrųjų atsižvelgė į aptariamą dokumentą, kad nustatytų, jog pastarasis prima facie galėjo turėti realios reikšmės protesto procedūroje, nei patikrinti, ar šios bylos aplinkybės ir stadija, kurios metu įvyko
         toks pavėluotas pateikimas, prieštarauja atsižvelgimui į šį dokumentą.

      64      Taip Apeliacinė taryba, nevykdydama Reglamento Nr. 40/94 74 straipsniu jai suteiktos diskrecijos arba bent jau nepaaiškindama,
         kaip ji ją vykdė, ir todėl teisės požiūriu pakankamai nemotyvuodama savo sprendimo neatsižvelgti į tarptautinio prekių ženklo
         registracijos pažymėjimo vertimą, pažeidė Reglamento Nr. 40/94 74 straipsnio 2 dalį.

      65      Tačiau reikia išnagrinėti pasekmes, susijusias su tokiu Reglamento Nr. 40/94 74 straipsnio 2 dalies pažeidimu. Iš tiesų pagal
         nusistovėjusią Bendrijos teismų praktiką procedūros pažeidimas lemia viso sprendimo arba jo dalies panaikinimą, tik jeigu
         įrodyta, kad nesant šio pažeidimo ginčijamo sprendimo turinys būtų kitoks (minėto sprendimo LA BARONNIE 69 punktas). Be to, kartu skaitant Reglamento Nr. 40/94 63 straipsnio 2 ir 3 dalis matyti, kad Apeliacinės tarybos sprendimą
         galima panaikinti arba pakeisti, tik jeigu jis yra susijęs su esminiu arba procedūros pažeidimu (minėto sprendimo LA BARONNIE 69 punktas).

      66      Šiuo atveju negalima atmesti to, kad įrodymai, į kuriuos neatsižvelgė Apeliacinė taryba, galėtų pakeisti jos sprendimo turinį.
         Todėl šiuo požiūriu Pirmosios instancijos teismas negali pakeisti VRDT vertinant bylos aplinkybes.

      67      Iš to išplaukia, kad Apeliacinės tarybos sprendimą reikia panaikinti dėl šio vienintelio motyvo, jog nėra būtinybės pareikšti
         nuomonės nei dėl kaip pirmojo pagrindo nurodyto rungimosi principo pažeidimo, nei dėl antrojo pagrindo, ir kad nėra būtinybės
         Pirmosios instancijos teismui priimti sprendimą dėl prašymo panaikinti Protestų skyriaus sprendimą priimtinumo.

       Dėl bylinėjimosi išlaidų
      68      Pagal Pirmosios instancijos teismo procedūros reglamento 87 straipsnio 2 dalį pralaimėjusiai šaliai nurodoma padengti išlaidas,
         jeigu laimėjusi šalis to prašė. Šiuo atveju VRDT bylą pralaimėjo, o ieškovė prašė priteisti iš jos bylinėjimosi išlaidas.

      69      Pagal to paties reglamento 87 straipsnio 4 dalies trečiąją pastraipą Pirmosios instancijos teismas gali nurodyti, kad įstojusi
         į bylą šalis turi pati padengti savo bylinėjimosi išlaidas. Šioje byloje VRDT ir įstojusi į bylą šalis pralaimėjo bylą. Tačiau
         ieškovė prašė priteisti iš įstojusios į bylą šalies tik savo bylinėjimosi išlaidas, o VRDT neginčijo reikalavimo, kad ji vienintelė
         padengtų ieškovės patirtas bylinėjimosi išlaidas.

      70      Todėl VRDT padengia savo ir ieškovės patirtas bylinėjimosi išlaidas, o įstojusi į bylą šalis padengia savo bylinėjimosi išlaidas.

      Remdamasis šiais motyvais,
      PIRMOSIOS INSTANCIJOS TEISMAS (pirmoji kolegija)
      nusprendžia:
      1.      Panaikinti 2005 m. liepos 22 d. Vidaus rinkos derinimo tarnybos (prekių ženklams ir pramoniniam dizainui) (VRDT) ketvirtosios
            apeliacinės tarybos sprendimą (byla R 82/2002‑4).
      2.      VRDT padengia savo ir ieškovės patirtas bylinėjimosi išlaidas.
      3.      Įstojusi į bylą šalis padengia savo bylinėjimosi išlaidas.

               Cooke

                Labucka

                Prek

         Paskelbta 2007 m. lapkričio 6 d. viešame posėdyje Liuksemburge.

               Kancleris

                      Pirmininkas

               E. Coulon

                      J. D. Cooke

         * Proceso kalba: vokiečių.

    ---documentbreak--- unsupported format