title: Byla T-17/12: 2012 m. sausio 16 d. pareikštas ieškinys byloje Hagenmeyer ir Hahn prieš Komisiją

text:
               24.3.2012

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 89/26

         2012 m. sausio 16 d. pareikštas ieškinys byloje Hagenmeyer ir Hahn prieš Komisiją

   (Byla T-17/12)
   2012/C 89/44
   Proceso kalba: vokiečių

      Šalys

      Ieškovai: Moritz Hagenmeyer (Hamburgas, Vokietija) ir Andreas Hahn (Hanoveris, Vokietija), atstovaujami advokato T. Teufer

      Atsakovė: Europos Komisija

      Reikalavimai

   Ieškovai Bendrojo Teismo prašo:

               —

               panaikinti 2011 m. lapkričio 16 d. Komisijos reglamentą (ES) Nr. 1170/2011, kuriuo neleidžiama vartoti tam tikrų teiginių apie maisto produktų sveikumą — rizikos susirgti mažinimą (OL L 299, p. 1), tiek, kiek jis susijęs su ieškovų pasiūlytu teiginiu: „Reguliarus didelių vandens kiekių vartojimas gali sumažinti dehidratacijos, dėl kurios gali sumažėti aktyvumas, riziką“;

               —

               priteisti iš atsakovės bylinėjimosi išlaidas.

      Ieškinio pagrindai ir pagrindiniai argumentai

   Pagal 2006 m. gruodžio 20 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentą (EB) Nr. 1924/2006 dėl teiginių apie maisto produktų maistingumą ir sveikatingumą (1) teiginiai apie maisto produktų sveikumą draudžiami, jeigu jie nėra leisti vartoti Komisijos pagal šį reglamentą ir nėra įtraukti į leidžiamų vartoti teiginių sąrašą.
   Šis ieškinys pareikštas dėl 2011 m. lapkričio 16 d. Komisijos reglamento (ES) Nr. 1170/2011, kuriuo neleidžiama vartoti tam tikrų teiginių apie maisto produktų sveikumą — rizikos susirgti mažinimą (2), tiek, kiek juo buvo atsisakyta įtraukti į leidžiamų vartoti teiginių sąrašą teiginį, susijusį su rizikos susirgti mažinimu ir dėl kurio buvo pateikta paraiška leidimui gauti: „Reguliarus didelių vandens kiekių vartojimas gali sumažinti dehidratacijos, dėl kurios gali sumažėti aktyvumas, riziką“.
   Grįsdami ieškinį ieškovai remiasi devyniais pagrindais.

               1.

               Pirmasis ieškinio pagrindas susijęs su būtinybės nurodyti „rizikos faktorių“ nebuvimu
               Pirmiausia ieškovai tvirtina, kad atsakovės teigimu, būtina nustatyti „rizikos faktorių“, bet tokio reikalavimo Reglamente Nr. 1924/2006 nėra.

               2.

               Antrasis ieškinio pagrindas susijęs su tuo, kad buvo neatsižvelgta į realiai paraiškoje leidimui gauti nurodytą „rizikos faktorių“
               Be kita ko, ieškovai teigia, kad atsakovė neatsižvelgė į realiai ieškovų ginčijamo teiginio apie sveikatingumą pasiūlyme nurodytą „rizikos faktorių“.

               3.

               Trečiasis ieškinio pagrindas susijęs su proporcingumo principo pažeidimu
               Ieškovai teigia, kad visas Reglamentas Nr. 1170/2011 yra neproporcingas.

               4.

               Ketvirtasis ieškinio pagrindas, susijęs su pakankamo teisinio pagrindo nebuvimu
               Ieškovai mano, kad skundžiamas reglamentas neturi pakankamo teisinio pagrindo, nes jis pagrįstas Reglamento Nr. 1924/2006 17 straipsnio, skaitomo kartu su 14 straipsnio 1 dalies a punkto ir 10 straipsnio 1 dalies nuostatomis, kurios savo ruožtu prieštarauja Sąjungos teisei ir ypač proporcingumo principui.

               5.

               Penktasis ieškinio pagrindas susijęs su netinkamu teisės aktu
               Penkta, ieškovai teigia, kad atsakovė pažeidė esminius procedūros reikalavimus, nes priėmė reglamentą, vietoj Reglamente Nr. 1924/2006 numatyto sprendimo.

               6.

               Šeštasis ieškinio pagrindas susijęs su kompetencijos pasidalijimu
               Šiuo klausimu ieškovai teigia, kad atsakovė nepaisė Reglamente Nr. 1924/2006 nustatyto kompetencijos pasidalijimo tarp atsakovės, Europos maisto saugos tarnybos ir Bundesamt für Verbraucherschutz und Lebensmittelsicherheit.

               7.

               Septintasis ieškinio pagrindas susijęs su laiku nepriimtu sprendimu
               Ieškovai taip pat teigia, kad buvo nesilaikyta Reglamente (EB) Nr. 1924/2006 nustatytų privalomų paraiškos leidimui gauti perdavimo, mokslinės konsultacijos atlikimo ir sprendimo dėl leidimo priėmimo terminų.

               8.

               Aštuntasis ieškinio pagrindas susijęs su tuo, kad buvo nepakankamai atsižvelgta į argumentus
               Ieškovai teigia, kad atsakovė pažeidė esminius procedūros reikalavimus, nes sprendime dėl leidimo neatsižvelgė į daugelį ieškovų ir įstojusių į bylą trečiųjų suinteresuotųjų asmenų argumentų.

               9.

               Devintasis ieškinio pagrindas, susijęs su motyvavimo stoka
               Galiausiai ieškovai teigia, kad atsakovė nepakankamai įvykdė motyvavimo pareigą pagal SESV 296 straipsnio antra pastraipą.

      (1)  2006 m. gruodžio 20 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentą (EB) Nr. 1924/2006 dėl teiginių apie maisto produktų maistingumą ir sveikatingumą (OL L 404, p. 9)

      (2)  2011 m. lapkričio 16 d. Komisijos reglamentas (ES) Nr. 1170/2011, kuriuo neleidžiama vartoti tam tikrų teiginių apie maisto produktų sveikumą — rizikos susirgti mažinimą (OL L 299, p. 1)


title: Byla T-242/07 2007 m. liepos 6 d. pareikštas ieškinys byloje Weiler prieš VRDT — CISQ (Q2WEB)

text:
               8.9.2007

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 211/45

         2007 m. liepos 6 d. pareikštas ieškinys byloje Weiler prieš VRDT — CISQ (Q2WEB)

   (Byla T-242/07)
   (2007/C 211/83)
   Kalba, kuria surašytas ieškinys: vokiečių
   Šalys

      Ieškovas: Dieter Weiler (Pulheimas, Vokietija), atstovaujamas advokatų V. von Bomhard, T. Dolde ir A. Renck

      Atsakovė: Vidaus rinkos derinimo tarnyba (prekių ženklams ir pramoniniam dizainui)
   Kita procedūros Apeliacinėje taryboje šalis: CISQ Federazione Certificazione Italiana Sistemi di Qualità Aziendali
   Ieškovės reikalavimai

               —

               Panaikinti 2007 m. kovo 29 d. Vidaus rinkos derinimo tarnybos (prekių ženklams ir pramoniniam dizainui) pirmosios apeliacinės tarybos sprendimą Nr. R 893/2005-1 ir

               —

               priteisti bylinėjimosi išlaidas iš atsakovės, o įstojus į bylą kitai procedūros Apeliacinėje taryboje šaliai, priteisti bylinėjimosi išlaidas iš atsakovės ir įstojusios į bylą šalies.

         Ieškinio pagrindai ir pagrindiniai argumentai

      Įregistruotas Bendrijos prekių ženklas, dėl kurio pateiktas prašymas pripažinti jo registraciją negaliojančia: žodinis prekių ženklas Q2WEB, skirtas 9, 35, 38 ir 42 klasių prekėms ir paslaugoms (Bendrijos prekių ženklas Nr. 2418150).

      Bendrijos prekių ženklo savininkas: ieškovas.
   Šalis, prašanti pripažinti Bendrijos prekių ženklo registraciją negaliojančia: CISQ Federazione Certificazione Italiana Sistemi di Qualità Aziendali.

      Šalies, prašančios pripažinti registraciją negaliojančia, teisės į prekių ženklus: žodinį prekių ženklą QWEB, skirtą 42 klasės prekėms ir paslaugoms (Bendrijos prekių ženklas Nr. 1772078), vaizdinį prekių ženklą QWEB, skirtą 35, 38 ir 42 klasių paslaugoms (Bendrijos prekių ženklas Nr. 1871201) ir žodinį prekių ženklą QWEBMARK, skirtą 35, 38 ir 42 klasių paslaugoms (Bendrijos prekių ženklas Nr. 1771963).

      Anuliavimo skyriaus sprendimas: panaikinti nagrinėjamo prekių ženklo registraciją.

      Apeliacinės tarybos sprendimas: atmesti apeliaciją.

      Ieškinio pagrindai: Reglamento (EB) Nr. 40/94 (1) 52 straipsnio 1 dalies a punkto, skaitomo kartu su 8 straipsnio 1 dalies b punktu, pažeidimas, nes prekių ženklai, dėl kurių kilo ginčas, nepanašūs vizualiai, pagal skambėjimą ir konceptualiai, o žymenų skirtumai yra pakankamai dideli, kad panaikintų galimybę suklaidinti atitinkamą vartotoją.

      (1)  1993 m. gruodžio 20 d. Tarybos reglamentas (EB) Nr. 40/94 dėl Bendrijos prekių ženklo (OL L 11, 1994, p. 1).


title: Byla C-615/11 P: 2013 m. gegužės 16 d. Teisingumo Teismo (antroji kolegija) sprendimas byloje Europos Komisija prieš Ryanair Ltd, Air One SpA (Apeliacinis skundas — Ieškinys dėl neveikimo — EB 232 straipsnis — Reglamentas (EB) Nr. 659/1999 — 20 straipsnio 2 dalis — Tariama valstybės pagalba Italijos oro linijų bendrovėms — Skundas — Komisijos sprendimo nebuvimas)

text:
               3.8.2013

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 225/16

         2013 m. gegužės 16 d. Teisingumo Teismo (antroji kolegija) sprendimas byloje Europos Komisija prieš Ryanair Ltd, Air One SpA

   (Byla C-615/11 P) (1)

   (Apeliacinis skundas - Ieškinys dėl neveikimo - EB 232 straipsnis - Reglamentas (EB) Nr. 659/1999 - 20 straipsnio 2 dalis - Tariama valstybės pagalba Italijos oro linijų bendrovėms - Skundas - Komisijos sprendimo nebuvimas)
   2013/C 225/26
   Proceso kalba: anglų

      Šalys

      Apeliantė: Europos Komisija, atstovaujama L. Flynn, D. Grespan ir S. Noë

      Kitos proceso šalys: Ryanair Ltd, atstovaujama advokato E. Vahida ir dikigoros I.-G. Metaxas-Maragkidis, Air One SpA, atstovaujama avvocati M. Merola, M.C. Santacroce ir G. Belotti

      Dalykas

   Apeliacinis skundas dėl 2011 m. rugsėjo 29 d. Bendrojo Teismo (penktoji kolegija) sprendimo byloje Ryanair prieš Komisiją (T-442/07), kuriuo iš dalies patenkintas ieškinys dėl neveikimo, kuriuo prašoma pripažinti, kad Komisija neteisėtai nepriėmė sprendimo dėl ieškovės skundų, susijusių su pagalba, kurią tariamai Italija suteikė Alitalia, Air One ir Meridiana, šioms bendrovėms taikydama įvairias lengvatas.

      Rezoliucinė dalis

               1.

               Atmesti apeliacinį skundą.

               2.

               Priteisti iš Europos Komisijos bylinėjimosi išlaidas.

      (1)  OL C 65, 2012 3 3.


title: Byla F-20/11 R: 2011 m. liepos 7 d. Tarnautojų teismo (antroji kolegija) nutartis byloje Bracalente prieš Komisiją (Viešoji tarnyba — Asmenys, reikalaujantys Europos Sąjungos pareigūno ar tarnautojo statuso — Ieškinys — Akivaizdus nepriimtinumas — Ikiteisminės procedūros nesilaikymas)

text:
               12.5.2012

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 138/31

         2011 m. liepos 7 d. Tarnautojų teismo (antroji kolegija) nutartis byloje Bracalente prieš Komisiją

   (Byla F-20/11 R)
   (Viešoji tarnyba - Asmenys, reikalaujantys Europos Sąjungos pareigūno ar tarnautojo statuso - Ieškinys - Akivaizdus nepriimtinumas - Ikiteisminės procedūros nesilaikymas)
   2012/C 138/70
   Proceso kalba: italų

      Šalys

      Ieškovas: Gianpaolo Bracalente (Ispra, Italija), atstovaujamas advokato S. Costantino

      Atsakovė: Europos Komisija

      Dalykas

   Ieškovo prašymas pripažinti jį Europos Sąjungos tarnautoju.

      Rezoliucinė dalis

               1.

               Atmesti ieškinį kaip akivaizdžiai nepriimtiną.

               2.

               Įpareigoti G. Bracalente padengti savo bylinėjimosi išlaidas.


title: Byla T-763/16: 2016 m. spalio 31 d. pareikštas ieškinys byloje PY/EUCAP Sahel Niger

text:
               9.1.2017

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 6/46

         2016 m. spalio 31 d. pareikštas ieškinys byloje PY/EUCAP Sahel Niger

   (Byla T-763/16)
   (2017/C 006/58)
   Proceso kalba: prancūzų

      Šalys

      Ieškovas: PY (Souffelweyersheim, Prancūzija), atstovaujamas advokatų S. Rodrigues ir A. Tymen

      Atsakovė: EUCAP Sahel Niger (Niamėjus, Nigeris)

      Reikalavimai

   Ieškovas Bendrojo Teismo prašo:

               —

               pripažinti šį ieškinį priimtinu ir pagrįstu,

         dėl tos priežasties:

               —

               pripažinti Misijos atsakomybę pagal SESV 340 straipsnį,

               —

               nurodyti atlyginti ieškovui materialinę žalą,

               —

               nurodyti atlyginti ieškovui moralinę žalą, vertinamą 70 000 eurų,

               —

               priteisti iš atsakovės visas bylinėjimosi išlaidas.

      Ieškinio pagrindai ir pagrindiniai argumentai

   Grįsdamas ieškinį ieškovas remiasi vieninteliu pagrindu, susijusiu su Mission EUCAP Sahel Niger (toliau – Misija) sutartinių įsipareigojimų neįvykdymu, dėl kurio kyla pastarosios sutartinė atsakomybė pagal SESV 340 straipsnį.
   Ieškovas, buvęs Misijos darbuotojas, atskleidžia Misijos sutartinius pažeidimus, susijusius su vidaus tyrimo procedūra ir aukų apsauga atskleidus priekabiavimo darbo vietoje atvejį. Dėl Misijos inertiškumo ir vidaus tyrimo nepradėjimo ieškovo atskleistas priekabiavimo atvejis tęsėsi, sunkėjo ir padarė sunkios žalos jo sveikatos būklei, todėl jį reikėjo skubiai repatrijuoti. Ieškovas niekada nebegalėjo grįžti į užimamas pareigas iki sutarties pabaigos.
   Todėl ieškovas prašo atlyginti moralinę žalą dėl to, kad buvo priverstas ištisus mėnesius patirti priekabiavimą, apie kurį, beje, pranešė, nors Misija galėjo to išvengti, dėl priverstinio profesinės veiklos nutraukimo ir, galiausiai, dėl pablogėjusios sveikatos būklės, būtent dėl nuo to laiko tebesitęsiančios depresijos. Jis taip pat prašo atlyginti finansinę žalą dėl netekto atlyginimo praėjus 30 dienų nuo ligos pradžios ir dėl netektos galimybės atnaujinti jo darbo sutartį.


title: Byla C-252/14: 2014 m. gegužės 23 d. Högsta förvaltningsdomstolen (Švedija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje Pensioenfonds Metaal en Technie/Skatteverket

text:
               21.7.2014

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 235/11

         2014 m. gegužės 23 d.Högsta förvaltningsdomstolen (Švedija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje Pensioenfonds Metaal en Technie/Skatteverket

   (Byla C-252/14)
   2014/C 235/15
   Proceso kalba: švedų

      Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas

      Högsta förvaltningsdomstolen

      Šalys pagrindinėje byloje

      Pareiškėjas: Pensioenfonds Metaal en Technie

      Atsakovė: Skatteverket

      Prejudicinis klausimas

   Ar SESV 63 straipsniu draudžiami nacionalinės teisės aktai, pagal kuriuos dividendai iš bendrovės rezidentės apmokestinami prie šaltinio, jeigu akcininkas yra kitos valstybės narės rezidentas, o tokiems dividendams – jeigu mokami akcininkui rezidentui – taikomas mokestis, apskaičiuojamas kaip galutinė vienkartinė suma nuo fiktyvių pajamų, kuris laikui bėgant turi atitikti įprastą visų pajamų iš kapitalo apmokestinimą?


title: Byla T-10/09 2009 m. sausio 14 d. pareikštas ieškinys byloje Formula One Licensing prieš VRDT — Racing — Live (F1 — Live)

text:
               7.3.2009

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 55/47

         2009 m. sausio 14 d. pareikštas ieškinys byloje Formula One Licensing prieš VRDT — Racing — Live (F1 — Live)

   (Byla T-10/09)
   (2009/C 55/84)
   Kalba, kuria surašytas ieškinys: anglų
   Šalys

      Ieškovė: Formula One Licensing BV (Amsterdamas, Nyderlandai), atstovaujama advokato B. Klingberg

      Atsakovė: Vidaus rinkos derinimo tarnyba (prekių ženklams ir pramoniniam dizainui)

      Kita procedūros Apeliacinėje taryboje šalis: Racing — Live SA (Montpeljė, Prancūzija)
   Ieškovės reikalavimai

               —

               Panaikinti 2008 m. spalio 16 d. Vidaus rinkos derinimo tarnybos (prekių ženklams ir pramoniniam dizainui) pirmosios apeliacinės tarybos sprendimą (byla R 7/2008-1).

               —

               Priteisti iš atsakovės bylinėjimosi išlaidas.

               —

               Priteisti iš kitos procedūros Apeliacinėje taryboje šalies atsakovui bylinėjimosi išlaidas, patirtas Apeliacinėje tarybos procedūroje.

         Ieškinio pagrindai ir pagrindiniai argumentai

      Bendrijos prekių ženklo paraišką pateikęs asmuo: kita procedūros Apeliacinėje taryboje šalis

      Prašomas įregistruoti Bendrijos prekių ženklas: vaizdinis prekių ženklas „F1 — Live“ 16, 38 ir 41 klasių prekėms ir paslaugoms

      Prekių ženklo ar žymens, kuriuo grindžiamas protestas, savininkas: ieškovė

      Prekių ženklas ar žymuo, kuriuo grindžiamas protestas: tarptautinis prekių ženklas „F1“ 16, 38 ir 41 klasių prekėms ir paslaugoms (registracijos Nr. 732 134); Vokietijos prekių ženklas „F1“ 41 klasės prekėms ir paslaugoms (registracijos Nr. 30 007 412); Anglijos prekių ženklas „F1“ 16 ir 38 klasių prekėms ir paslaugoms (registracijos Nr. 2 277 746 D); Bendrijos vaizdinis prekių ženklas „F1 Formula 1“ 16, 38 ir 41 klasių prekėms ir paslaugoms (registracijos Nr. 631 531); kiti prekių ženklai, kaip antai „F1 Racing Simulation“, „F1 Pole Position“ ir „F1 Pit Stop Café“.

      Protestų skyriaus sprendimas: atmesti Bendrijos prekių ženklo paraišką

      Apeliacinės tarybos sprendimas: panaikinti ginčijamą sprendimą, atmesti protestą ir priimti Bendrijos prekių ženklo paraišką

      Ieškinio pagrindai: Tarybos reglamento Nr. 40/94 8 straipsnio 1 dalies b punkto pažeidimas, nes Apeliacinės taryba klaidingai manė, kad yra pavojus supainioti nagrinėjamus prekių ženklus; Tarybos reglamento Nr. 40/94 8 straipsnio 5 dalies pažeidimas, nes Apeliacinės taryba nenustatė, kad naudojant nagrinėjamą Bendrijos prekių ženklą būtų nepagrįstai nesąžiningai pasinaudojama pareiškėjo ankstesniais prekių ženklais, taip pažeidžiant pastarojo interesus.


title: Byla C-251/07 2007 m. gegužės 29 d. Högsta domstolen (Švedija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje Gävle Kraftvärme AB prieš Länsstyrelsen i Gävleborgs län

text:
               21.7.2007

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 170/15

         2007 m. gegužės 29 d.Högsta domstolen (Švedija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje Gävle Kraftvärme AB prieš Länsstyrelsen i Gävleborgs län

   (Byla C-251/07)
   (2007/C 170/28)
   Proceso kalba: švedų
   Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas

      Högsta domstolen (Švedija)
   Šalys pagrindinėje byloje

      Kasatorė: Gävle Kraftvärme AB

      Atsakovė: Länsstyrelsen i Gävleborgs län
   Prejudiciniai klausimai

               1.

               Aiškinant Europos Parlamento ir Tarybos direktyvą 2000/76/EB (1) dėl atliekų deginimo tuo atveju, kai termofikacinę elektrinę sudaro keli vienetai (katilai), ar kiekvieną vienetą reikia vertinti kaip atskirą įrenginį, ar visą termofikacinę elektrinę reikia vertinti kaip visumą?

               2.

               Aiškinant direktyvą, ar įrenginys, pastatytas atliekoms deginti, tačiau turintis pagrindinį tikslą gaminti energiją, laikytinas deginimo įmone ar bendro atliekų deginimo įmone?

      (1)  OL L 332, p. 91.


title: Byla T-125/17: 2017 m. vasario 28 d. pareikštas ieškinys byloje BASF Grenzach/ECHA

text:
               10.4.2017

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 112/48

         2017 m. vasario 28 d. pareikštas ieškinys byloje BASF Grenzach/ECHA

   (Byla T-125/17)
   (2017/C 112/67)
   Proceso kalba: anglų

      Šalys

      Ieškovė: BASF Grenzach GmbH (Grencachas-Vylenas, Vokietija), atstovaujama advokatų K. Nordlander ir M. Abenhaïm

      Atsakovė: Europos cheminių medžiagų agentūra

      Reikalavimai

   Ieškovė Bendrojo Teismo prašo:

               —

               pripažinti ieškinį dėl panaikinimo priimtinu;

               —

               panaikinti 2016 m. gruodžio 19 d. Europos cheminių medžiagų agentūros (ECHA) Apeliacinės komisijos sprendimą dėl cheminės medžiagos triklozano vertinimo, pagal Reglamento (EB) Nr. 1907/2006 (1) 46 straipsnio 1 dalį (byla Nr. A-018-2014) (toliau – triklozano sprendimas) tiek, kiek Apeliacinė komisija atmetė ieškovės administracinį skundą, patvirtino anksčiau ECHA reikalautus žiurkių, žuvų ir patvarumo tyrimus ir nusprendė, kad likusią informaciją privaloma pateikti iki 2018 m. gruodžio 28 d.;

               —

               priteisti iš ECHA bylinėjimosi išlaidas.

      Ieškinio pagrindai ir pagrindiniai argumentai

   Grįsdama ieškinį ieškovė remiasi dviem pagrindais.

               1.

               Pirmasis ieškinio pagrindas susijęs su esminių procedūros reikalavimų pažeidimu.

                           —

                           Ieškovė teigia, kad Apeliacinė komisija pasirinko vykdyti ribotą triklozano sprendimo teisėtumo peržiūrą vietoje to, kad vykdytų pilną administracinę sprendimo peržiūrą, ir tuo pažeidė esminį procedūros reikalavimą. Pasak ieškovės, Apeliacinė komisija taip pat pažeidė du esminius procedūros reikalavimus, nes neatsižvelgė į daug esminių argumentų ir mokslinių įrodymų (ir nenagrinėdama jų esmės), kuriuos pateikė ieškovė. Tokiu būdu, ieškovės tvirtinimu, Apeliacinė komisija ne tik neįgyvendino savo įgaliojimų vykdyti administracinę peržiūrą, bet ir pažeidė ieškovės teisę į gynybą.

               2.

               Antrasis ieškinio pagrindas susijęs su proporcingumo principo, siejamo su SESV 13 straipsniu, REACH reglamento 25 straipsnio 1 dalimi ir 47 straipsniu ir suformuota Bendrojo Teismo jurisprudencija dėl teisminės peržiūros ir įrodinėjimo naštos, pažeidimu.

                           —

                           Dėl žiurkių tyrimo ieškovė teigia, kad tiek ECHA, tiek Apeliacinė komisija pripažino žiurkių ir žmonių skydliaukių sistemų skirtumus, bet iš esmės rėmėsi žiurkių tyrimų duomenimis, kuriais grindė galimą poveikį žmonių tiroksinui (nors esami žmonių tyrimai parodė, kad tokio poveikio nėra). Ieškovė teigia, kad triklozano sprendimas i) neatsižvelgia į visą turimą svarbią informaciją, ii) yra prieštaringas, iii) remiasi nenuosekliais įrodymais ir dėl šių priežasčių jame buvo padaryta akivaizdi būtinybės atlikti žiurkių tyrimą vertinimo klaida tiek, kiek jame aptariamas nurodytas susirūpinimas dėl žmonių neurotoksiškumo vystymosi. Ieškovė toliau teigia, kad, kiek tai susiję su seksualinės reprodukcijos toksiškumo požymiais žiurkių tyrime, tiek ECHA, tiek Apeliacinė komisija neatsižvelgė į visą turimą svarbią informaciją ir rėmėsi nenuosekliais įrodymais. Pasak ieškovės, tokiu būdu ECHA ir Apeliacinė komisija padarė akivaizdžią būtinybės atlikti žiurkių tyrimą dėl reprodukcijos toksiškumo požymių vertinimo klaidą. Ieškovės teigimu, žiurkių tyrimas taip pat yra akivaizdžiai netinkamas dėl tos priežasties, kad tyrimo rezultatai niekaip negali padėti ECHA išsiaiškinti galimų žmonių endokrininių sutrikimų problemų. Galiausiai ieškovė teigia, kad triklozano sprendimas yra neteisėtas, nes Apeliacinė komisija patvirtino žiurkių tyrimą nepatikrinusi, ar buvo laikytasi visų proporcingumo principo reikalavimų; konkrečiai, Apeliacinė komisija nepatikrino, ar buvo galima imtis mažiau ribojančių priemonių, siekiant išsiaiškinti galimas triklozano endokrininių sutrikimų problemas.

                           —

                           Dėl žuvų tyrimo ieškovė teigia, kad i) Apeliacinė komisija nepasinaudojo diskrecija ir nenustatė, ar, remiantis turimais moksliniais įrodymais, egzistuoja „potenciali rizika“, kuri pateisintų tyrimo tęsimą; ii) ECHA ir Apeliacinė komisija (kartu) neįrodė, kad, remiantis turimais moksliniais įrodymais, egzistuoja potenciali endokrininių sutrikimų rizika, pateisinanti žuvų tyrimo tęsimą; ir iii) ECHA ir Apeliacinė komisija (kartu) perkėlė įrodinėjimo pareigą ir pažeidė REACH reglamento 25 straipsnio 1 dalį, nes reikalavo, kad ieškovė įrodytų tokios rizikos nebuvimą.

                           —

                           Dėl patvarumo tyrimo ieškovė teigia, kad ECHA ir Apeliacinė komisija, reikalaudamos, jog ieškovė patvarumo tyrimą atliktų tiek gėlame, tiek jūros vandenyje, siekiant tariamai išsiaiškinti galimą triklozano patvarumo aplinkoje riziką, deramai neatsižvelgė tiek į įrodymų dėl triklozano patvarumo svarbą, tiek į reikalavimą apsvarstyti aplinkosaugos požiūriu svarbias sąlygas, kaip nustatyta XIII priede. Ieškovė toliau teigia, kad ECHA ir Apeliacinė taryba, reikalaudamos ieškovės atlikti patvarumo tyrimą pelaginiame vandenyje (t. y. skaidriame vandenyje be nuosėdų), taip pat nesilaikė aiškių REACH reglamento XIII priedo nurodymų apsvarstyti įrodymus, kurie atspindi aplinkosaugos požiūriu „svarbias“ sąlygas. Be to, ieškovės teigimu, nusprendus, kad sutrikimų simuliacijos tyrimas turi atspindėti aplinkosaugos požiūriu svarbias sąlygas, ECHA ir Apeliacinė komisija neatliko deramo ekspertinio vertinimo, kad būtų identifikuotos tinkamos tyrimo sąlygos.

      (1)  2006 m. gruodžio 18 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentas (EB) Nr. 1907/2006 dėl cheminių medžiagų registracijos, įvertinimo, autorizacijos ir apribojimų (REACH), įsteigiantis Europos cheminių medžiagų agentūrą, iš dalies keičiantis Direktyvą 1999/45/EB bei panaikinantis Tarybos reglamentą (EEB) Nr. 793/93, Komisijos reglamentą (EB) Nr. 1488/94, Tarybos direktyvą 76/769/EEB ir Komisijos direktyvas 91/155/EEB, 93/67/EEB, 93/105/EB bei 2000/21/EB (OL L 396, 2006, p. 1).


title: Byla T-101/16: 2017 m. balandžio 6 d. Bendrojo Teismo nutartis byloje Klausner Holz Niedersachsen/Komisija (Ieškinys dėl neveikimo — Valstybės pagalba — Medienos tiekimas — Tariamos valstybės pagalbos, kurią Vokietijos institucijos suteikė pagal sutartį dėl medienos tiekimo, pirminis patikrinimas — Per protingą terminą nepateikta Komisijos nuomonė — Akivaizdus nepriimtinumas)

text:
               6.6.2017

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 178/20

         2017 m. balandžio 6 d. Bendrojo Teismo nutartis byloje Klausner Holz Niedersachsen/Komisija

   (Byla T-101/16) (1)

   ((Ieškinys dėl neveikimo - Valstybės pagalba - Medienos tiekimas - Tariamos valstybės pagalbos, kurią Vokietijos institucijos suteikė pagal sutartį dėl medienos tiekimo, pirminis patikrinimas - Per protingą terminą nepateikta Komisijos nuomonė - Akivaizdus nepriimtinumas))
   (2017/C 178/26)
   Proceso kalba: vokiečių

      Šalys

      Ieškovė: Klausner Holz Niedersachsen GmbH (Saalburg-Ebersdorf, Vokietija), atstovaujama advokatų D. Reich, C. Hipp ir T. Ilgner

      Atsakovė: Europos Komisija, atstovaujama L. Flynn ir T. Maxian Rusche

      Dalykas

   SESV 265 straipsniu grindžiamas prašymas, kuriuos siekiama, kad būtų konstatuota, jog Komisija per protingą terminą neteisėtai nepriėmė sprendimo per tariamos valstybės pagalbos, kurią Vokietijos institucijos suteikė ieškovei pagal sutartį dėl medienos tiekimo, pirminį patikrinimą.

      Rezoliucinė dalis

               1.

               Atmesti ieškinį kaip akivaizdžiai nepriimtiną.

               2.

               Priteisti iš Klausner Holz Niedersachsen GmbH bylinėjimosi išlaidas.

      (1)  OL C 145, 2016 4 25.


title: Byla T-50/12: 2012 m. vasario 7 d. pareikštas ieškinys byloje AMC-Representações Têxteis prieš VRDT — MIP Metro (METRO KIDS COMPANY)

text:
               14.4.2012

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 109/21

         2012 m. vasario 7 d. pareikštas ieškinys byloje AMC-Representações Têxteis prieš VRDT — MIP Metro (METRO KIDS COMPANY)

   (Byla T-50/12)
   2012/C 109/45
   Kalba, kuria surašytas ieškinys: anglų

      Šalys

      Ieškovė: AMC-Representações Têxteis Lda
       (Taveiro, Portugalija), atstovaujama advokato V. Caires Soares

      Atsakovė: Vidaus rinkos derinimo tarnyba (prekių ženklams ir pramoniniam dizainui)

      Kita procedūros Apeliacinėje taryboje šalis: MIP Metro Group Intellectual Property GmbH & Co. KG (Diuselforfas, Vokietija)

      Reikalavimai

               —

               Panaikinti 2011 m. lapkričio 24 d. Vidaus rinkos derinimo tarnybos (prekių ženklams ir pramoniniam dizainui) pirmosios apeliacinės tarybos sprendimą byloje R 2314/2010-1.

               —

               Priteisti iš atsakovės ir, prireikus, į bylą įstojusios šalies bylinėjimosi išlaidas.

      Ieškinio pagrindai ir pagrindiniai argumentai

      Bendrijos prekių ženklo paraišką pateikęs asmuo: ieškovė.

      Prašomas įregistruoti Bendrijos prekių ženklas: vaizdinis prekių ženklas METRO KIDS COMPANY 24, 25 ir 39 klasių prekėms ir paslaugoms — Bendrijos prekių ženklo paraiška Nr. 8200909.

      Prekių ženklo ar žymens, kuriuo remtasi per protesto procedūrą, savininkas: kita procedūros Apeliacinėje taryboje šalis.

      Prekių ženklas ar žymuo, kuriuo remiamasi: tarptautinis vaizdinis prekių ženklas METRO 1, 2, 3, 4, 5, 6, 7, 8, 9, 10, 11, 12, 13, 14, 15, 16, 17, 18, 19, 20, 21, 22, 23, 24, 25, 26, 27, 28, 29, 30, 31, 32, 33, 34, 35, 36, 37, 38, 39, 40, 41, 42, 43, 44 ir 45 klasių prekėms ir paslaugoms (registracijos Nr. 852751).

      Protestų skyriaus sprendimas: patenkinti protestą.

      Apeliacinės tarybos sprendimas: atmesti apeliaciją.

      Ieškinio pagrindai: Tarybos reglamento Nr. 207/2009 8 straipsnio 1 dalies b punkto pažeidimas, nes Apeliacinė suklydo padariusi išvadą, kad nagrinėjami prekių ženklai panašūs ir negalima atmesti tikimybės, jog jie bus painiojami ir (arba) siejami.


title: Byla C-262/04 Europos Bendrijų Komisijos 2004 m. birželio 23 d. pareikštas ieškinys Vokietijos Federacinei Respublikai

text:
               7.8.2004

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 201/14

         Europos Bendrijų Komisijos 2004 m. birželio 23 d. pareikštas ieškinys Vokietijos Federacinei Respublikai
   (Byla C-262/04)
   (2004/C 201/29)
   2004 m. birželio 23 d. Europos Bendrijų Teisingumo Teisme buvo pareikštas Europos Bendrijų Komisijos, atstovaujamos Komisijos juridinio skyriaus darbuotojų Walter Mölls ir Karolina Mojzesowicz, nurodžiusių adresą dokumentams įteikti Liuksemburge, ieškinys Vokietijos Federacinei Respublikai.
   Pareiškėjas Teisingumo Teismo prašo:

               —

               pripažinti, kad Vokietijos Federacinė Respublika pažeidė savo įsipareigojimus, kylančius iš 2002 m. rugsėjo 16 d. Komisijos direktyvos 2002/77/EB (1) dėl konkurencijos elektroninių ryšių tinklų ir paslaugų rinkose 9 straipsnio, kadangi nepateikė Komisijai informacijos, kuri suteiktų Komisijai galimybę patvirtinti, kad Direktyvos nuostatos buvo įgyvendintos;

               —

               priteisti iš Vokietijos Federacinės Respublikos bylinėjimosi išlaidas.

         Teisiniai pagrindai ir pagrindiniai argumentai
   Remiantis Komisijos direktyvos 2002/77/EB 9 straipsniu valstybės narės vėliausiai iki 2003 m. liepos 24 d. turėjo pateikti Komisijai informaciją, kuri leistų jai patvirtinti, jog šios Direktyvos nuostatos buvo įgyvendintos. Šis terminas pasibaigė Vokietijos Federacinei Respublikai nepateikus Komisijai 9 straipsnyje reikalaujamos informacijos.

      (1)  OL L 249, p. 21.


title: Byla C-556/11: 2011 m. lapkričio 3 d. Juzgado Contencioso-Administrativo de Valladolid (Ispanija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje María Jesús Lorenzo Martínez prieš Dirección Provincial de Educación Valladolid

text:
               28.1.2012

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 25/33

      2011 m. lapkričio 3 d.Juzgado Contencioso-Administrativo de Valladolid (Ispanija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje María Jesús Lorenzo Martínez prieš Dirección Provincial de Educación Valladolid

      (Byla C-556/11)
      (2012/C 25/62)
      Proceso kalba: ispanų

         Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas

         Juzgado Contencioso-Administrativo de Valladolid

         Šalys pagrindinėje byloje

         Ieškovė: María Jesús Lorenzo Martínez

         Atsakovė: Dirección Provincial de Educación Valladolid

         Prejudicinis klausimas

      Ar buvimas karjeros tarnautoju, taigi ir priklausymas tam tikram mokymo funkcijas atliekančių tarnautojų karjeros lygiui, per kuriuos organizuojama viešosios tarnybos karjera, yra objektyvi priežastis, pakankama pateisinti tai, kad priedo dalis už „kvalifikacijos kėlimą“ (paprastai dar vadinama šešiamečiu priedu), kai įvykdytos jos skyrimo sąlygos, gali būti skiriama tik mokymo funkcijas atliekantiems karjeros tarnautojams?


title: Byla C-492/09: 2009 m. lapkričio 30 d. Commissione Tributaria Provinciale di Taranto (Italija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje Soc Agricola Esposito srl prieš Agenzia Entrate — Ufficio Taranto 2

text:
               30.1.2010

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 24/43

         2009 m. lapkričio 30 d.Commissione Tributaria Provinciale di Taranto (Italija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje Soc Agricola Esposito srl prieš Agenzia Entrate — Ufficio Taranto 2

   (Byla C-492/09)
   2010/C 24/75
   Proceso kalba: italų

      Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas

      Commissione tributaria provinciale di Taranto

      Šalys pagrindinėje byloje

      Ieškovė: Soc Agricola Esposito srl

      Atsakovė: Agenzia Entrate — Ufficio Taranto 2

      Prejudiciniai klausimai

               1.

               Ar 1972 m. Respublikos Prezidento dekreto Nr. 641 priede pateiktos tarifų lentelės 21 straipsnis ir 2003 m. Įstatyminio dekreto Nr. 259 160 straipsnis tiek, kiek juose nustatyta, kad abonementinę sutartį pasirašęs vartotojas turi turėti licenciją, suderinami su principais, nustatytais Direktyvoje 2002/20/EB (1), kurioje, atvirkščiai, minimos individualios licencijos, kurias turi paslaugas arba tinklus teikiančios įmonės?

               2.

               Ar 1972 m. Respublikos Prezidento dekreto Nr. 641 1 bei 9 straipsniai ir jo priede pateiktos tarifų lentelės 21 straipsnis prieštarauja taisyklei, pagal kurią taikant vieną leidimų sistemą turi būti nustatyti keli mokesčiai, išplaukiančiai iš Direktyvos 2002/20/EB 12 ir 13 straipsnių aiškinimo?

               3.

               Ar faktas, kad Italijos valstybės rinkliavą už licenciją turi mokėti tik subjektai, sudarę abonementinę sutartį, o ne ir tie, kurie naudoja išankstinio apmokėjimo korteles, suderinamas su Direktyvoje 2002/21/EB (2) nustatytais principais ir visų pirma su minėtos direktyvos 9 straipsnio 1 dalyje nustatytu „nediskriminavimo principu nacionalinėms reguliavimo institucijoms skirstant ir skiriant radijo dažnius“?

               4.

               Ar valstybės rinkliava už licenciją suderinama su Direktyvoje 2002/77/EB (3) ir Direktyvoje 2002/21/EB nustatytais principais, pagal kuriuos „bet kuri taikoma nacionalinė schema, pagal kurią pasidalijamos universaliųjų paslaugų teikimo įsipareigojimų grynosios sąnaudos, turi remtis objektyviais, nediskriminaciniais ir skaidriais kriterijais ir laikytis proporcingumo bei mažiausio rinkos iškraipymo principų“?

               5.

               Ar dėl Italijos valstybės rinkliavos už licenciją, dėl kurios abonementinę sutartį pasirašę mobiliojo ryšio paslaugų naudotojai patiria didesnes išlaidas, trukdoma patekti į Italijos rinką ir, sukeliant žalą nacionaliniams vartotojams, užkertamas kelias konkurencinės rinkos kūrimui, pažeidžiant Direktyvoje 2002/21/EB nurodytus principus?

               6.

               Ar dėl Italijos valstybės rinkliavos už licenciją pažeidžiamas Sutarties 25 straipsnyje nurodytas principas, pagal kurį „valstybių narių tarpusavio prekyboje uždraudžiami importo ir eksporto muitai ir lygiaverčio poveikio mokėjimai. Šis draudimas galioja ir fiskalinio pobūdžio muitams“?

      (1)  OL L 108, p. 21; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 13 sk., 29 t., p. 337.

      (2)  OL L 108, p. 33; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 13 sk., 29 t., p. 349.

      (3)  OL L 249, p. 21; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 8 sk., 2 t., p. 178.


title: Byla T-302/10: 2012 m. lapkričio 23 d. Bendrojo Teismo nutartis byloje Crocs prieš VRDT — Holey Soles Holdings ir PHI (Avalynės dizainas) (Bendrijos prekių ženklas — Prašymas pripažinti registraciją negaliojančia — Prašymo pripažinti registraciją negaliojančia atsiėmimas — Nereikalingumas priimti sprendimą)

text:
               26.1.2013

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 26/45

         2012 m. lapkričio 23 d. Bendrojo Teismo nutartis byloje Crocs prieš VRDT — Holey Soles Holdings ir PHI (Avalynės dizainas)

   (Byla T-302/10) (1)

   (Bendrijos prekių ženklas - Prašymas pripažinti registraciją negaliojančia - Prašymo pripažinti registraciją negaliojančia atsiėmimas - Nereikalingumas priimti sprendimą)
   2013/C 26/87
   Proceso kalba: anglų

      Šalys

      Ieškovė: Crocs, Inc. (Naivotas, Jungtinės Valstijos), atstovaujama solisitoriaus I. R. Craig

      Atsakovė: Vidaus rinkos derinimo tarnyba (prekių ženklams ir pramoniniam dizainui), atstovaujama S. Hanne

      Kitos procedūros VRDT apeliacinėje taryboje šalys: Holey Soles Holdings Ltd (Vankuveris, Kanada) ir Partenaire Hospitalier International (La Haie Foissière, Prancūzija)

      Dalykas

   Ieškinys, pareikštas dėl 2010 m. kovo 26 d. VRDT trečiosios apeliacinės tarybos sprendimo (byla R 9/2008-3), susijusio su registracijos pripažinimo negaliojančia procedūra tarp Holey Shoes Holdings Ltd ir Partenaire Hospitalier International ir Crocs, Inc.

      Rezoliucinė dalis

               1.

               Nebereikia priimti sprendimo dėl ieškinio.

               2.

               Ieškovė padengia savo ir atsakovės patirtas bylinėjimosi išlaidas.

      (1)  OL C 260, 2010 9 25.


title: Byla C-183/14: 2014 m. balandžio 11 d. Curtea de Apel Cluj (Rumunija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje Radu Florin Salomie, Nicolae Vasile Oltean/Direcția Generală a Finanțelor Publice Cluj

text:
               4.8.2014

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 253/16

         2014 m. balandžio 11 d.Curtea de Apel Cluj (Rumunija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje Radu Florin Salomie, Nicolae Vasile Oltean/Direcția Generală a Finanțelor Publice Cluj

   (Byla C-183/14)
   2014/C 253/21
   Proceso kalba: rumunų

      Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas

   Curtea de Apel Cluj

      Šalys pagrindinėje byloje

      Apeliantai: Radu Florin Salomie, Nicolae Vasile Oltean

      Atsakovė: Direcția Generală a Finanțelor Publice Cluj

      Prejudiciniai klausimai

               1.

               Ar fizinis asmuo, sudaręs asociacijos sutartį su kitais fiziniais asmenimis dėl teisinio subjektiškumo neturinčios nedeklaruotos ir neregistruotos mokesčių tikslais asociacijos, skirtos atlikti būsimus darbus (pastatyti pastatą) žemės sklype, asmeninės nuosavybės teise priklausančiame tam tikriems kontrahentams, atsižvelgiant į pagrindinės bylos aplinkybes gali būti laikomas apmokestinamuoju asmeniu, kaip tai suprantama pagal PVM direktyvos (1) 9 straipsnio 1 dalį, kai iš pradžių remiantis mokesčių sistema mokesčių administratorius pastatų, esančių asmeninės nuosavybės teise tam tikriems kontrahentams priklausančiame žemės sklype, perleidimą laikė pardavimu, patenkančiu į minėtų asmenų asmeninio turto valdymo sritį?

               2.

               Ar atsižvelgiant į pagrindinės bylos aplinkybes teisinio tikrumo, teisėtų lūkesčių apsaugos ir kiti bendrieji principai PVM srityje, išplaukiantys iš Direktyvos 2006/112, turi būti aiškinami kaip draudžiantys nacionalinę praktiką, pagal kurią mokesčių administratorius iš pradžių išieškojęs iš fizinio asmens pajamų, gautų iš asmenines nuosavybės teise priklausančio turto perleidimo, mokestį, po dvejų metų, per tą laiką iš esmės nepasikeitus teisinei bazei, remdamasis tomis pačiomis faktinėmis aplinkybėmis peržiūri savo poziciją ir minėtus sandorius pripažįsta PVM apmokestinama ekonomine veikla ir atgaline data priskaičiuoja su tuo susijusias sumas?

               3.

               Ar PVM direktyvos 167, 168 ir 213 straipsniai, vertinami atsižvelgiant į mokesčių neutralumo principą, turi būti aiškinami kaip draudžiantys mokesčių administratoriui esant tokioms aplinkybėms, kaip nagrinėjamos pagrindinėje byloje, atimti iš apmokestinamojo asmens teisę atskaityti mokėtiną ar sumokėtą pridėtinės vertės mokestį už prekes ir paslaugas, susijusias su apmokestinamaisiais sandoriais vien dėl to, kad jis nebuvo užsiregistravęs kaip PVM mokėtojas atitinkamų paslaugų suteikimo momentu?

               4.

               Ar atsižvelgiant į pagrindinės bylos aplinkybes [PVM] direktyvos 179 straipsnio nuostatos gali būti aiškinamos kaip draudžiančios nacionalinės teisės aktus, kuriuose numatoma, kad apmokestinamasis asmuo, kuriam taikoma speciali neapmokestinimo tvarka ir kuris pavėluotai paprašė įregistruoti jį PVM mokėtoju, privalo sumokėti mokestį, kuris būtų buvęs priskaičiuotas, nepaliekant teisės atskaityti už kiekvieną mokestinį laikotarpį atskaitytinos mokesčio sumos, o teisė atskaityti bus įgyvendinama remiantis mokesčio deklaracija jau po PVM mokėtojo įregistravimo, o tai gali turėti pasekmių susijusių sumų apskaičiavimui?

      (1)  2006 m. lapkričio 28 d. Tarybos direktyva 2006/112/EB dėl pridėtinės vertės mokesčio bendros sistemos (OL L 347, p. 1).


title: Byla C-151/07 2007 m. kovo 19 d. Symvoulio tis Epikrateias (Graikija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje Theologos-Grigorios Chatzithanasis prieš Ypourgos Igeias kai Koinonikis Allilengis ir Organismos Epangelmatikis Ekpaidefsis kai Katartisis (OEEK)

text:
               26.5.2007

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 117/17

         2007 m. kovo 19 d.Symvoulio tis Epikrateias (Graikija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje Theologos-Grigorios Chatzithanasis prieš Ypourgos Igeias kai Koinonikis Allilengis ir Organismos Epangelmatikis Ekpaidefsis kai Katartisis (OEEK)

   (Byla C-151/07)
   (2007/C 117/28)
   Proceso kalba: graikų
   Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas

      Symvoulio tis Epikrateias (Graikija)
   Šalys pagrindinėje byloje

      Ieškovas: Theologos-Grigorios Chatzithanasis

      Atsakovai: Ypourgos Igeias kai Koinonikis Allilengis ir Organismos Epangelmatikis Ekpaidefsis kai Katartisis (OEEK)

   Prejudicinis klausimas
   „Kai valstybės narės pilietis, pateikdamas dokumentą, patenkantį į 1992 m. birželio 18 d. Tarybos direktyvos 92/51/EEB dėl antrosios bendros profesinio mokymo ir lavinimo pripažinimo sistemos, papildančios Direktyvą 89/48/EEB (OL L 209), taikymo sritį, priimančiosios valstybės narės kompetentingų valdžios institucijų prašo leisti pradėti dirbti pagal reglamentuojamą profesiją ar dirbti pagal ją toje valstybėje narėje, ar šios valdžios institucijos turi teisę, remdamosi Direktyvos 92/51 1, 2, 3 ir 4 straipsniais, aiškinamais pagal Europos Bendrijos steigimo sutarties 149 ir 150 straipsnius, atmesti suinteresuotojo asmens prašymą (taip visiškai panaikindamos galimybę jam pradėti dirbti pagal šią profesiją ar dirbti pagal ją priimančiojoje valstybėje narėje), remdamosi vien tuo, kad šį dokumentą išdavė kilmės valstybės narės valdžios institucija, nors didžioji dalis studijų išklausyta priimančiojoje valstybėje narėje ir įstaigoje, kuri nors ir laisvai veikia priimančiojoje valstybėje narėje, tačiau bendra jos teisės norma jos nepripažįsta kaip švietimo įstaigos?“


title: Byla C-488/10: 2010 m. spalio 11 d. Juzgado de lo Mercantil n o 1 de Alicante (Ispanija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje Celaya Emparanza y Galdos Internacional S.A. prieš Proyectos Integrales de Balizamientos S.L.

text:
               18.12.2010

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 346/33

         2010 m. spalio 11 d.Juzgado de lo Mercantil no 1 de Alicante (Ispanija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje Celaya Emparanza y Galdos Internacional S.A. prieš Proyectos Integrales de Balizamientos S.L.

   (Byla C-488/10)
   ()
   2010/C 346/56
   Proceso kalba: ispanų

      Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas

      Juzgado de lo Mercantil

      Šalys pagrindinėje byloje

      Ieškovė: Celaya Emparanza y Galdos Internacional S.A.

      Atsakovė: Proyectos Integrales de Balizamientos S.L.

      Prejudiciniai klausimai

               1)

               Ar, kilus ginčui dėl registruotu Bendrijos dizainu suteiktos išimtinės teisės pažeidimo, 2001 m. gruodžio 12 d. Tarybos reglamento (EB) Nr. 6/2002 dėl Bendrijos dizaino (1) 19 straipsnio 1 dalyje numatyta teisė neleisti šio dizaino naudoti trečiosioms šalims apima bet kurią trečiąją šalį, naudojančią kitą dizainą, kuris nesukelia informuotiems vartotojams skirtingo bendro įspūdžio, ar, atvirkščiai, neapima tokios trečiosios šalies, kuri naudoja jos vardu vėliau įregistruotą Bendrijos dizainą tol, kol šio jos dizaino registracija nepripažinta negaliojančia?

               2)

               Ar atsakant į pirmąjį klausimą nesvarbūs trečiosios šalies ketinimai? Ar, atvirkščiai, atsakymas priklauso nuo šios šalies elgesio: lemiamą reikšmę turi tai, ar ši trečioji šalis pateikė Bendrijos dizaino paraišką ir jį įregistravo po to, kai iš ankstesnio Bendrijos dizaino savininko neteisminiu būdu gavo reikalavimą nutraukti prekybą gaminiu dėl to, kad pažeidžiamos teisės, kylančios iš šio ankstesnio dizaino?

      (1)  OL L 3, p. 1; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k.,13 sk., 27 t., p. 142.


title: Byla T-471/09: 2011 m. birželio 28 d. Bendrojo Teismo sprendimas byloje Oetker Nahrungsmittel prieš VRDT — Bonfait (Buonfatti) (Bendrijos prekių ženklas — Protesto procedūra — Bendrijos žodinio prekių ženklo „Buonfatti“ paraiška — Ankstesnis žodinis Beneliukso prekių ženklas — Supainiojimo galimybės nebuvimas — Reglamento (EB) Nr. 207/2009 8 straipsnio 1 dalies b punktas)

text:
               6.8.2011

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 232/24

         2011 m. birželio 28 d. Bendrojo Teismo sprendimas byloje Oetker Nahrungsmittel prieš VRDT — Bonfait (Buonfatti)

   (Byla T-471/09) (1)

   (Bendrijos prekių ženklas - Protesto procedūra - Bendrijos žodinio prekių ženklo „Buonfatti“ paraiška - Ankstesnis žodinis Beneliukso prekių ženklas - Supainiojimo galimybės nebuvimas - Reglamento (EB) Nr. 207/2009 8 straipsnio 1 dalies b punktas)
   2011/C 232/41
   Proceso kalba: vokiečių

      Šalys

      Ieškovas: Dr. August Oetker Nahrungsmittel KG (Bylefeldas, Vokietija), atstovaujamas advokato F. Graf von Stosch

      Atsakovė: Vidaus rinkos derinimo tarnyba (prekių ženklams ir pramoniniam dizainui), atstovaujama R. Manea

      Kita procedūros VRDT Apeliacinėje taryboje šalis, įstojusi į bylą Bendrajame Teisme: Bonfait BV (Denekamp, Nyderlandai)

      Dalykas

   Ieškinys dėl 2009 m. spalio 2 d. Vidaus rinkos derinimo tarnybos (VRDT) ketvirtosios apeliacinės tarybos (byla R 340/2007-4) sprendimo, susijusio su protesto procedūra tarp Bonfait BV ir Dr. August Oetker Nahrungsmittel KG.

      Rezoliucinė dalis

               1.

               Panaikinti 2009 m. spalio 2 d. Vidaus rinkos derinimo tarnybos (prekių ženklams ir pramoniniam dizainui) ketvirtosios apeliacinės tarybos (byla R 340/2007-4) sprendimą.

               2.

               VRDT padengia savo ir Dr. August Oetker Nahrungsmittel KG bylinėjimosi išlaidas.

      (1)  OL C 24, 2010 1 30.


title: Byla C-317/15: 2015 m. birželio 26 d. Hoge Raad der Nederlanden (Nyderlandai) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje X, Staatssecretaris van Financiën

text:
               21.9.2015

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 311/23

         2015 m. birželio 26 d.Hoge Raad der Nederlanden (Nyderlandai) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje X, Staatssecretaris van Financiën

   (Byla C-317/15)
   (2015/C 311/28)
   Proceso kalba: nyderlandų

      Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas

      Hoge Raad der Nederlanden

      Šalys pagrindinėje byloje

      Kasatoriai: X, Staatssecretaris van Financiën

      Prejudiciniai klausimai

               1.

               Ar SESV 64 straipsnio 1 dalyje įtvirtintas leidimas taikyti apribojimus trečiosioms šalims apima ir pagal nacionalinės teisės normas egzistuojančius apribojimus, kaip antai pagrindinėje byloje nagrinėjamas prailgintas papildomo reikalavimo sumokėti mokesčius terminas, kai šis terminas gali būti taikomas ir tais atvejais, kurie niekaip nesusiję su tiesioginėmis investicijomis, finansinių paslaugų teikimu arba vertybinių popierių įsileidimu į kapitalo rinkas?

               2.

               Ar SESV 64 straipsnio 1 dalyje įtvirtintas leidimas taikyti apribojimus kapitalo judėjimui, susijusiam su finansinių paslaugų teikimu, taikomas ir apribojimams, kurie, kaip antai pagrindinėje byloje nagrinėjamas prailgintas papildomo reikalavimo sumokėti mokesčius terminas, negalioja paslaugų teikėjui ir nenustato paslaugų teikimo sąlygų arba tvarkos?

               3.

               Ar prie „kapitalo judėjimo <..>, susijusio su <...> finansinių paslaugų teikimu“ pagal SESV 64 straipsnio 1 dalį priskirtinas ir toks kaip šioje byloje nagrinėjamas atvejis, kai vienos valstybės narės gyventojas yra atsidaręs (vertybinių popierių) sąskaitą už Sąjungos ribų esančiame banke, ir ar tokiu atveju svarbu (ir jeigu taip, kiek svarbu), ar minėtas bankas vykdo veiklą sąskaitos turėtojo naudai?


title: Byla C-584/15: 2015 m. lapkričio 11 d. Tribunal administratif de Melun (Prancūzija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje Glencore Céréales France/Etablissement national des produits de l'agriculture et de la mer (FranceAgriMer)

text:
               1.2.2016

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 38/30

         2015 m. lapkričio 11 d.Tribunal administratif de Melun (Prancūzija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje Glencore Céréales France/Etablissement national des produits de l'agriculture et de la mer (FranceAgriMer)

   (Byla C-584/15)
   (2016/C 038/43)
   Proceso kalba: prancūzų

      Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas

      Tribunal administratif de Melun

      Šalys pagrindinėje byloje

      Ieškovė: Glencore Céréales France

      Atsakovė: Etablissement national des produits de l'agriculture et de la mer (FranceAgriMer)

      Prejudiciniai klausimai

               1.

               Ar remiantis 2012 m. kovo 9 d. sprendimu byloje C–564/10 Bundesanstalt für Landwirtschaft und Ernährung prieš Pfeifer & Langen KG galima daryti išvadą, kad Reglamento Nr. 2988/95 (1) 3 straipsnis, kuriame nustatoma Bendrijos teisės senaties terminų sistema, yra taikomas priemonėms, kuriomis reikalaujama sumokėti palūkanas, mokėtinoms pagal Reglamento EB Nr. 800/1999 (2) 52 straipsnį ir Reglamento EB Nr. 770/96 (3) 5a straipsnį?

               2.

               Ar reikalavimą sumokėti palūkanas reikėtų vertinti kaip tokio pobūdžio reikalavimą, kuris kildinamas iš „nuolatinio ir pakartotinio“ pažeidimo, kuris baigiasi pagrindinės skolos sumokėjimo dieną, ir taip iki šios dienos prailgina jam taikomo senaties termino pradžią?

               3.

               Jeigu į antrąjį klausimą būtų atsakyta neigiamai, ar senaties termino pradžia turėtų būti nustatyta dieną, kai buvo padarytas pažeidimas, iš kurio kildinama pagrindinė skola, ar ji galėtų būti nustatyta tik dieną, kai buvo išmokėta parama arba grąžintas užstatas, kas atitiktų minėtų palūkanų skaičiavimo pradžią?

               4.

               Ar taikant Reglamentu Nr. 2988/95 nustatytas taisykles dėl senaties pripažintina, kad visais pagrindinės skolos išieškojimo senaties termino eigą nutraukiančiais veiksmais taip pat nutraukiamas ir palūkanoms taikomo senaties termino eiga net ir tuo atveju, jeigu jos neminimos aptariant pagrindinės skolos išieškojimo senaties termino eigą nutraukiančius veiksmus?

               5.

               Ar senaties terminas įsigalioja pasibaigus maksimaliam Reglamento Nr. 2988/95 3 straipsnio 1 pastraipoje nustatytam terminui, jeigu per jį paramą išmokėjusi įstaiga reikalauja grąžinti neteisėtai išmokėtą paramą, tačiau kartu nereikalauja sumokėti palūkanų?

               6.

               Ar penkerių metų bendrosios teisės senaties terminas, 2008 m. birželio 17 d. Įstatymu Nr. 2008-561 nustatytas Civilinio kodekso 2224 straipsnyje, galėjo šio įstatymo įsigaliojimo dieną dar neįsigaliojusių senaties terminų atžvilgiu pakeisti ketverių metų senaties terminą, numatytą Reglamente Nr. 2988/95, taikant minėto reglamento 3 straipsnio 3 punkte numatytą išimtį?

      (1)  1995 m. gruodžio 18 d. Tarybos reglamentas (EB, Euratomas) Nr. 2988/95 dėl Europos Bendrijų finansinių interesų apsaugos (OL L 312, p. 1).

      (2)  1999 m. balandžio 15 d. Komisijos reglamentas (EB) Nr. 800/1999, nustatantis bendrąsias išsamias eksporto grąžinamųjų išmokų sistemos taikymo žemės ūkio produktams taisykles (OL L 102, p. 11; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 3 sk., 25 t., p. 129).

      (3)  1996 m. balandžio 26 d. Komisijos reglamentas (EB) Nr. 770/96, iš dalies keičiantis Reglamentą (EEB) Nr. 3002/92, nustatantį bendras išsamias iš intervencinių atsargų išimtų produktų panaudojimo ir (arba) paskirties tikrinimo taisykles (OL L 104, p. 13; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 2 sk., 7 t., p. 173).


title: Byla T-214/07 2007 m. birželio 15 d. pareikštas ieškinys byloje Graikijos Respublika prieš Europos Bendrijų Komisiją

text:
               25.8.2007

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 199/39

         2007 m. birželio 15 d. pareikštas ieškinys byloje Graikijos Respublika prieš Europos Bendrijų Komisiją

   (Byla T-214/07)
   (2007/C 199/75)
   Proceso kalba: graikų
   Šalys

      Ieškovė: Graikijos Respublika, atstovaujama I. Chalkias ir G. Kanellopoulos

      Atsakovė: Europos Bendrijų Komisija
   Ieškovės reikalavimai

               —

               Panaikinti visą ginčijamą Komisijos sprendimą; nepatenkinus pirmojo reikalavimo pakeisti ginčijamą sprendimą taip, kaip nurodyta, t. y. nagrinėjamą pataisymą apriboti 24 mėnesių laikotarpiu, į kurį faktiškai atsižvelgiama, nedaryti jokių pataisymų lauko kultūrų sektoriuje 2003 derliaus metams arba, bet kuriuo atveju, apriboti pataisymą 2 % ir tik išlaidų už kietuosius kviečius atžvilgiu, nedaryti jokių finansinių pataisymų priemonių tam tikriems žemės ūkio produktams sektoriuje Egėjo jūros mažųjų salų naudai arba bet kuriuo atveju juos apriboti 2 %,

               —

               priteisti iš Europos Bendrijų Komisijos bylinėjimosi išlaidas.

         Ieškinio pagrindai ir pagrindiniai argumentai
   Ieškiniu, pateiktu dėl 2007 m. balandžio 18 d. Sprendimo C(2007) 1663 galutinis, paskelbto numeriu 2007/243/EB (OL L 106, p. 55), kuriuo Komisija atsisakė suteikti Bendrijos finansavimą už tam tikras valstybių narių — šiuo atveju ir Graikijos Respublikos — patirtas išlaidas pagal Europos žemės ūkio orientavimo ir garantijų fondo (EŽŪOGF) Garantijų skyriaus sąskaitų apmokėjimo tvarką, Graikijos Respublika nurodo šiuos panaikinimo pagrindus:
   Kaip pirmąjį bendrą panaikinimo pagrindą, kuris susijęs su pataisymu lauko kultūrų sektoriuje, priemone POSEI ir pomidorų perdirbimo sektoriumi, ieškovė nurodo tai, jog buvo pažeistas esminis procedūrinis reikalavimas, susijęs su tuo, jog nebuvo diskutuojama dėl pažeidimų, kuriais Graikija kaltinama, rimtumo, Bendrijos patirtos žalos ir esančio pakeitimo sumos; papildomai, ieškovės nuomone, sprendimas turi būti panaikintas dėl Komisijos kompetencijos ratione temporis nebuvimo padaryti pataisymą viršijant 24 mėnesių laikotarpį, kuris buvo nustatytas prieš priimant dokumentą, kuriame ji išdėstė savo galutinę poziciją dėl šio pataisymo ir jo sumos.
   Kaip antrąjį panaikinimo pagrindą, kuris susijęs su pataisymu lauko kultūrų atžvilgiu, ieškovė nurodo Reglamento (EEB) Nr. 3508/921 (1) 4 straipsnio, Reglamento (EB) Nr. 1593/2000 (2) 1 straipsnio 3 dalies ir Reglamento (EB) Nr. 445/2002 (3) 58 straipsnio klaidingą aiškinimą ir taikymą, nes, remiantis minėtomis nuostatomis, nekilnojamąjį turtą leidžiama identifikuoti ir kartografinių priemonių, kurios atitinka ortografinius žemėlapius, pagalba; be to, ieškovė remiasi klaidingu faktinių aplinkybių vertinimu ir nepakankamu ginčijamų pataisymų motyvavimu. Ieškovė, be kita ko, nurodo Reglamento (EB) Nr. 445/2002 (4) 60 straipsnio klaidingą aiškinimą ir taikymą, faktinių aplinkybių, susijusių su vietoje atliktais patikrinimais ir šių patikrinimų atlikimo laikotarpiu, klaidingą vertinimą bei teisinio pagrindo padaryti pakeitimą nebuvimą dėl to, kad Komisija, ieškovės nuomone, klaidingai aiškino Reglamento (EB) Nr. 2419/2001 15 straipsnį. Ieškovė taip pat nurodo, jog, kalbant ypač apie 10 % pataisymą išlaidų už kietuosius kviečius atžvilgiu, Komisija neteisingai vertino faktines aplinkybes ir viršijo savo įgaliojimus.
   Kaip trečiąjį panaikinimo pagrindą ieškovė nurodo tai, kad 5 % ir 10 % pataisymų padarymas lauko kultūrų atžvilgiu pažeidė proporcingumo principą, nes, lyginant su ankstesniais metais, buvo atlikti esminiai sistemos pagerinimai, o tai pažymėjo ir pati Komisija.
   Kaip ketvirtąjį panaikinimo pagrindą, kuris susijęs su priemone POSEI — Mažosios Egėjo jūros salos, ieškovė nurodo, kad: a) Reglamento (EEB) Nr. 2019/93 (5) 3 straipsnio 3 dalis ir Reglamento (EEB) Nr. 2958/93 (6) 3 straipsnio 2 dalis, susijusios su mažųjų Egėjo jūros salų tiekimo tvarkos kontrole, buvo klaidingai aiškinamos ir taikomos, arba, papildomai, kad faktinės aplinkybės buvo klaidingai vertinamos, nes Graikijos valdžios institucijos atliko tai, kas numatyta reglamentuose; b) kalbant apie mažųjų Egėjo jūros salų bulvių ir alyvmedžių kultūras, faktinės aplinkybės taip pat buvo vertinamos klaidingai, nes LPIS (7) ir registrai veikė normaliai, kad, bet kuriuo atveju, kalbant apie nesvarbius trūkumus, ieškovės atžvilgiu buvo nustatytas su lauko kultūromis susijęs bendras pataisymas, ir kad dėl tos pačios priežasties pagal atskirą tvarką antra sankcija negali būti taikoma, bei galiausiai; c) priemonės POSEI atžvilgiu padarytas pataisymas pažeidė proporcingumo principą.

      (1)  1992 m. lapkričio 27 d. Tarybos reglamentas (EEB) Nr. 3508/92, nustatantis tam tikrų Bendrijos pagalbos schemų integruotą administravimo ir kontrolės sistemą (OL L 355, p. 1).

      (2)  2000 m. liepos 17 d. Tarybos reglamentas (EB) Nr. 1593/2000, iš dalies keičiantis Reglamentą (EEB) Nr. 3508/92, nustatantį tam tikrų Bendrijos pagalbos schemų integruotą administravimo ir kontrolės sistemą (OL L 182, p. 4).

      (3)  2002 m. vasario 26 d. Komisijos reglamentas (EB) Nr. 445/2002, nustatantis išsamias Tarybos reglamento (EB) Nr. 1257/1999 dėl Europos žemės ūkio orientavimo ir garantijų fondo (EŽŪOGF) paramos kaimo plėtrai taikymo taisykles (OL L 74, p. 1).

      (4)  2001 m. gruodžio 11 d. Komisijos reglamentas (EB) Nr. 2419/2001, nustatantis išsamias integruotos administravimo ir kontrolės sistemos taikymo tam tikroms Tarybos reglamente (EEB) Nr. 3508/92 nustatytoms Bendrijos pagalbos schemoms taisykles (OL L 327, p. 11).

      (5)  1993 m. liepos 19 d. Tarybos reglamentas (EEB) Nr. 2019/93, nustatantis konkrečias priemones mažosioms Egėjo jūros saloms dėl tam tikrų žemės ūkio produktų (OL L 184, p. 1).

      (6)  1993 m. spalio 27 d. Komisijos reglamentas (EEB) Nr. 2958/93, nustatantis išsamias Tarybos reglamento (EEB) Nr. 2019/93 taikymo taisykles dėl specialios tvarkos tam tikrų žemės ūkio produktų tiekimui (OL L 267, p. 4).

      (7)  Žemės ūkio sklypų identifikavimo sistema.


title: Byla C-492/08 2008 m. lapkričio 14 d. pareikštas ieškinys byloje Europos Bendrijų Komisija prieš Prancūzijos Respubliką

text:
               24.1.2009

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 19/17

         2008 m. lapkričio 14 d. pareikštas ieškinys byloje Europos Bendrijų Komisija prieš Prancūzijos Respubliką

   (Byla C-492/08)
   (2009/C 19/30)
   Proceso kalba: prancūzų
   Šalys

      Ieškovė: Europos Bendrijų Komisija, atstovaujama M. Afonso

      Atsakovė: Prancūzijos Respublika
   Ieškovės reikalavimai

               —

               Pripažinti, kad taikydama pridėtinės vertės mokesčio (PVM) lengvatinį tarifą advokatų, advokatų Valstybės Taryboje (Conseil d'État) ir Kasaciniame teisme bei avoués, paslaugoms, už kurias visas ar iš dalies sumoka valstybė kaip už teisinę pagalbą, Prancūzijos Respublika pažeidė savo įsipareigojimus pagal PVM direktyvos (1) 96 straipsnį ir 98 straipsnio 2 dalį.

               —

               Priteisti iš Prancūzijos Respublikos bylinėjimosi išlaidas.

         Ieškinio pagrindai ir pagrindiniai argumentai
   Komisija ginčija atsakovės taikomą lengvatinį PVM tarifą advokatų, advokatų Valstybės Taryboje ir Kasaciniame teisme bei avoués, paslaugoms, nes panašios paslaugos neįtrauktos nė į vieną Direktyvos 2006/112/EB III priedo kategoriją.
   Atsakydama į tris pagrindinius atsakovės argumentus Komisija pirmiausia teigia, kad teisinės gynybos užtikrinimas negali būti svarbi priežastis nukrypti nuo standartinio PVM tarifo už advokatų paslauga, nes šis užtikrinimas labiau susijęs su valstybės pagalba, nei su PVM tarifu, vienodai nustatytu Bendrijos lygmenyje.
   Be to, ieškovės teigimu, aptariamos veiklos socialinio pobūdžio nepakanka tam, kad ji būtų įtraukta tarp kitų kategorijų veiklos rūšių, numatytų šios direktyvos III priede, kurioms taikomas lengvatinis tarifas, palyginti su taikytinu standartiniu tarifu. Iš tiesų pagal nusistovėjusią Teisingumo Teismo praktiką norint išsaugoti šio priedo ribojantį pobūdį būtina siaurai aiškinti šių paslaugų pobūdį.
   Galiausiai Komisija primena, kad tiek PVM direktyvos 96 straipsniu ir 98 straipsnio 2 dalimi, tiek jos III priedu siekiamas tikslas nėra išvengti konkurencijos iškraipymų tarp ūkio subjektų, tiekiančių tas pačias prekes ar teikiančių tas pačias paslaugas, o tik palengvinti valstybių narių teisės aktų progresyvų derinimą derinant taikomus PVM tarifus ir ribojant ūkines operacijas, kurioms gali būti taikomas lengvatinis tarifas.

      (1)  2006 m. lapkričio 28 d. Tarybos direktyva 2006/112/EB dėl pridėtinės vertės mokesčio bendros sistemos (OL L 347, p. 1).


title: Byla F-142/06 2006 m. gruodžio 28 d. pareikštas ieškinys byloje Bligny prieš Komisiją

text:
               27.1.2007

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 20/40

         2006 m. gruodžio 28 d. pareikštas ieškinys byloje Bligny prieš Komisiją

   (Byla F-142/06)
   (2007/C 20/62)
   Proceso kalba: prancūzų
   Šalys

      Ieškovas: Francesco Bligny (Tassin-la-Demi-Lune, Prancūzija), atstovaujamas advokato P. Lebel-Nourissant

      Atsakovė: Europos Bendrijų Komisija
   Ieškovo reikalavimai

               —

               Panaikinti 2006 m. gruodžio 7 d. ir 2006 m. lapkričio 23 d. EPSO/AD/06/05 konkurso komisijos sprendimus, kuriais ieškovui atsisakyta leisti dalyvauti konkurse ir dėl to — tikrinti jo rašto darbą.

               —

               Pripažinti neteisėta konkurso dalyviams skirtą paraiškos formą, paskelbtą EPSO tinklalapyje 2006 m. gegužės 15 dieną.

               —

               Nurodyti atsakovei sumokėti ieškovui 5 000 EUR dydžio sumą jo patirtai žalai atlyginti.

               —

               Priteisti iš atsakovės bylinėjimosi išlaidas.

         Ieškinio pagrindai ir pagrindiniai argumentai
   Ieškovui, sėkmingai išlaikiusiam pirmiau nurodyto konkurso pirminės atrankos testus, nebuvo leista dalyvauti kitame etape, nes priešingai nei buvo nurodyta Oficialiajame leidinyje
       (1) paskelbtame pranešime apie konkursą, jis prie savo paraiškos nepridėjo jokio jo pilietybę įrodančio dokumento.
   Grįsdamas savo ieškinį, ieškovas nurodo teisėtų lūkesčių apsaugos, gero administravimo principų ir rūpestingumo pareigos pažeidimą. Be kita ko, jis tvirtina, kad kiek tai susiję su pilietybe, pavyzdinėje paraiškos formoje, paimtoje iš EPSO tinklalapio, buvo reikalaujama tik sąžiningo patvirtinimo, ir joje kandidatai buvo įspėti, jog paprašius jie privalės pateikti patvirtinantį dokumentą.

      (1)  OL C 178 A, 2005 7 27, p. 3.


title: Byla T-509/09: 2009 m. gruodžio 18 d. pareikštas ieškinys byloje Portugalija prieš Komisiją

text:
               27.3.2010

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 80/26

         2009 m. gruodžio 18 d. pareikštas ieškinys byloje Portugalija prieš Komisiją

   (Byla T-509/09)
   2010/C 80/47
   Proceso kalba: portugalų

      Šalys

      Ieškovė: Portugalijos Respublika (Lisabona, Portugalija), atstovaujama L. Inez Fernandes, A. Trindade Mimoso ir A. Miranda Boavida

      Atsakovė: Europos Komisija

      Ieškovės reikalavimai

               1)

               Panaikinti 2009 m. spalio 14 d. Europos Komisijos sprendimą, apie kurį Portugalijos vyriausybei buvo pranešta laišku Nr. 11656 ir kuriuo atsisakoma suteikti anksčiau patvirtintą 11 025 000 EUR subsidiją dviems vandenyno patruliniams laivams, skirtiems žvejybos kontrolei, įsigyti.

               2)

               Nurodyti ieškovei priimti palankų sprendimą dėl Portugalijos vyriausybės pateiktų prašymų dėl grąžinimo pagal 2002 m. gruodžio 10 d. Europos Komisijos sprendimą 2002/978/EB.

               3)

               Priteisti iš Europos Komisijos bylinėjimosi išlaidas.

      Ieškinio pagrindai ir pagrindiniai argumentai

               a)

               Padaryta su teisinėmis aplinkybėmis susijusi klaida, nes Portugalijos valstybė visiškai įvykdė visus reikalavimus, susijusius su viešaisiais pirkimais.

               b)

               Klaida, susijusi su faktinėmis aplinkybėmis.

               c)

               Pareigos motyvuoti pažeidimas: ginčijamame sprendime nepateikti net menkiausi motyvai, pagrindžiantys jo priėmimą. Kadangi toks sprendimas prieštarauja ir turi didelės įtakos tam tikroms valstybės narės tinkamai konsoliduotoms teisinėms pozicijoms ir dėl to ta valstybė narė patiria žalos, jame turi būti pateikti ypač tvirti ir įtikinami motyvai, kurių šiuo atveju visiškai nėra.


title: Byla T-280/07 2007 m. liepos 18 d. pareikštas ieškinys byloje Sepracor prieš VRDT — Laboratorios Ern (LEVENIA)

text:
               6.10.2007

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 235/14

         2007 m. liepos 18 d. pareikštas ieškinys byloje Sepracor prieš VRDT — Laboratorios Ern (LEVENIA)

   (Byla T-280/07)
   (2007/C 235/26)
   Kalba, kuria surašytas ieškinys: anglų
   Šalys

      Ieškovė: Sepracor, Inc. (Malborough, Jungtinės Valstijos), atstovaujama advokatų E. De Gryse, E. Cornu, D. Moreau

      Atsakovė: Vidaus rinkos derinimo tarnyba (prekių ženklams ir pramoniniam dizainui)

      Kita procedūros Apeliacinėje taryboje šalis: Laboratorios Ern, SA (Barselona, Ispanija)
   Ieškovės reikalavimai

               —

               Panaikinti 2007 m. balandžio 18 d. Vidaus rinkos derinimo tarnybos Pirmos apeliacinės tarybos sprendimą byloje R 155/2006-1.

               —

               Priteisti iš Vidaus rinkos derinimo tarnybos bylinėjimosi išlaidas.

         Ieškinio pagrindai ir pagrindiniai argumentai
   Bendrijos prekių ženklo paraišką pateikęs asmuo: Sepracor, Inc.

      Prašomas įregistruoti Bendrijos prekių ženklas: žodinis Bendrijos prekių ženklas „LEVENIA“ 5 klasės prekėms — paraiška Nr. 2563799
   Ženklo ar žymens, kuriuo remiamasi protesto procese, savininkas: Laboratorios Ern, SA

      Ženklas ar žymuo, kuriuo remiamasi protesto procese: nacionalinis žodinis prekių ženklas „LEVELINA“ 1 ir 5 klasių prekėms

      Protestų skyriaus sprendimas: atmesti protestą

      Apeliacinės tarybos sprendimas: patenkinti apeliaciją

      Ieškinio pagrindai: ieškovė teigia, kad ginčijamas sprendimas pažeidžia Reglamento (EB) Nr. 40/94 43 straipsnį ir Reglamento (EB) Nr. 2868/95 22 taisyklę, nes Pirmos apeliacinės tarybos, nusprendusios, kad nacionalinis prekių ženklas „LEVELINA“ nenaudojamas tam tikriems farmaciniams produktams ir ruošiniams, pateisinimas negali būti „rimta priežastimi“ nenaudojimui Reglamento Nr. 40/94 43 straipsnio 2 dalies prasme. Be to, ieškovė tvirtina, kad net jei Pirmosios instancijos teismas manytų, jog Apeliacinės tarybos išvada buvo teisinga ir kad nenaudojimas buvo pakankamai pateisinamas, ginčijamas sprendimas pažeidžia Reglamento Nr. 40/94 8 straipsnio 1 dalies b punktą.


title: Byla C-360/13: 2014 m. birželio 5 d. Teisingumo Teismo (ketvirtoji kolegija) sprendimas byloje ( Supreme Court of the United Kingdom (Jungtinė Karalystė) prašymas priimti prejudicinį sprendimą) Public Relations Consultants Association Ltd/The Newspaper Licensing Agency Ltd and others (Autorių teisės — Informacinė visuomenė — Direktyva 2001/29/EB — 5 straipsnio 1 ir 5 dalys — Atgaminimas — Išimtys ir apribojimai — Interneto svetainės kopijų kūrimas ekrane ir standžiojo disko podėlyje naršant internete — Laikinas atgaminimo veiksmas — Trumpalaikis arba atsitiktinis veiksmas — Būtina ir svarbi technologinio proceso dalis — Teisėtas naudojimas — Atskira ekonominė svarba)

text:
               4.8.2014

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 253/13

         2014 m. birželio 5 d. Teisingumo Teismo (ketvirtoji kolegija) sprendimas byloje (Supreme Court of the United Kingdom (Jungtinė Karalystė) prašymas priimti prejudicinį sprendimą) Public Relations Consultants Association Ltd/The Newspaper Licensing Agency Ltd and others

   (Byla C-360/13) (1)

   ((Autorių teisės - Informacinė visuomenė - Direktyva 2001/29/EB - 5 straipsnio 1 ir 5 dalys - Atgaminimas - Išimtys ir apribojimai - Interneto svetainės kopijų kūrimas ekrane ir standžiojo disko podėlyje naršant internete - Laikinas atgaminimo veiksmas - Trumpalaikis arba atsitiktinis veiksmas - Būtina ir svarbi technologinio proceso dalis - Teisėtas naudojimas - Atskira ekonominė svarba))
   2014/C 253/16
   Proceso kalba: anglų

      Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas

   Supreme Court of the United Kingdom

      Šalys pagrindinėje byloje

      Ieškovė: Public Relations Consultants Association Ltd

      Atsakovė: The Newspaper Licensing Agency Ltd and others

      Dalykas

   Prašymas priimti prejudicinį sprendimą – Supreme Court of the United Kingdom – 2001 m. gegužės 22 d. Europos Parlamento ir Tarybos Direktyvos 2001/29/EB dėl autorių teisių ir gretutinių teisių informacinėje visuomenėje tam tikrų aspektų suderinimo (OL L 167, p. 10; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 17 sk., 1 t., p. 230) 5 straipsnio 1 dalies aiškinimas – Atgaminimo teisė – Išimtys ir apribojimai – Laikinų, trumpalaikių arba atsitiktinių atgaminimo veiksmų, kurie yra būtina ir svarbi technologinio proceso dalis, sąvoka – Tinklalapio, automatiškai išsaugoto podėlyje ir kompiuterio ekrane, atgaminimas.

      Rezoliucinė dalis

   2001 m. gegužės 22 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 2001/29/EB dėl autorių teisių ir gretutinių teisių informacinėje visuomenėje tam tikrų aspektų suderinimo 5 straipsnis turi būti aiškinamas taip, kad galutiniam naudotojui žiūrint interneto svetainę padarytos kopijos naudotojo kompiuterio ekrane ir kopijos to kompiuterio standžiojo disko podėlyje atitinka sąlygas, pagal kurias šios kopijos turi būti laikinos, trumpalaikio arba atsitiktinio pobūdžio ir būtina bei svarbi technologinio proceso dalis, taip pat šios direktyvos 5 straipsnio 5 dalyje nustatytas sąlygas, todėl gali būti sukurtos be autorių teisių turėtojų leidimo.

      (1)  OL C 260, 2013 9 7.


title: Byla C-356/12: 2004 m. gegužės 22 d. Teisingumo Teismo (penktoji kolegija) sprendimas byloje ( Bayerischer Verwaltungsgerichtshof (Vokietija) prašymas priimti prejudicinį sprendimą) Wolfgang Glatzel/Freistaat Bayern (Prašymas priimti prejudicinį sprendimą — Transportas — Direktyva 2006/126/EB — III priedo 6.4 punktas — Teisėtumas — Europos Sąjungos pagrindinių teisių chartija — 20 straipsnis, 21 straipsnio 1 dalis ir 26 straipsnis — Jungtinių Tautų neįgaliųjų teisių konvencija — Vairuotojo pažymėjimas — Fizinis ir protinis tinkamumas vairuoti motorines transporto priemones — Minimalios normos — Regėjimo aštrumas — Vienodas požiūris — Galimybės nukrypti nebuvimas — Proporcingumas)

text:
               4.8.2014

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 253/5

         2004 m. gegužės 22 d. Teisingumo Teismo (penktoji kolegija) sprendimas byloje (Bayerischer Verwaltungsgerichtshof (Vokietija) prašymas priimti prejudicinį sprendimą) Wolfgang Glatzel/Freistaat Bayern

   (Byla C-356/12) (1)

   ((Prašymas priimti prejudicinį sprendimą - Transportas - Direktyva 2006/126/EB - III priedo 6.4 punktas - Teisėtumas - Europos Sąjungos pagrindinių teisių chartija - 20 straipsnis, 21 straipsnio 1 dalis ir 26 straipsnis - Jungtinių Tautų neįgaliųjų teisių konvencija - Vairuotojo pažymėjimas - Fizinis ir protinis tinkamumas vairuoti motorines transporto priemones - Minimalios normos - Regėjimo aštrumas - Vienodas požiūris - Galimybės nukrypti nebuvimas - Proporcingumas))
   2014/C 253/07
   Proceso kalba: vokiečių

      Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas

      Bayerischer Verwaltungsgerichtshof

      Šalys pagrindinėje byloje

      Ieškovas: Wolfgang Glatzel

      Atsakovė: Freistaat Bayern

      Dalykas

   Prašymas priimti prejudicinį sprendimą – Bayerischer Verwaltungsgerichtshof – 2006 m. gruodžio 20 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 2006/126/EB dėl vairuotojo pažymėjimų (OL L 403, p. 18) su pakeitimais, padarytais 2009 m. rugpjūčio 25 d. Komisijos direktyva 2009/113/EB (OL L 223, p. 31), III priedo 6.4 punkto galiojimas – Europos Sąjungos pagrindinių teisių chartijos 20, 21 ir 26 straipsnių aiškinimas – Minimalios normos, susijusios su fiziniais ir protiniais gebėjimais vairuojant C, CE, C1, C1E, D, DE, D 1 ir D1E kategorijų motorines transporto priemones – Akinių lęšių, skirtų regėjimo korekcijai, išrašymas, jei silpnesnės akies regėjimo aštrumas yra ne mažesnis kaip 0,1

      Rezoliucinė dalis

   Išnagrinėjus klausimą nebuvo nustatyta jokia aplinkybė, galinti paveikti 2006 m. gruodžio 20 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 2006/126/EB dėl vairuotojo pažymėjimų, iš dalies pakeistos 2009 m. rugpjūčio 25 d. Komisijos direktyva 2009/113/EB, III priedo 6.4 punkto teisėtumą atsižvelgiant į Europos Sąjungos pagrindinių teisių chartijos 20 straipsnį, 21 straipsnio 1 dalį ir 26 straipsnį.

      (1)  OL C 9, 2014 1 12.


title: Byla F-72/12: 2012 m. liepos 9 d. pareikštas ieškinys byloje ZZ prieš Komisiją

text:
               25.8.2012

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 258/29

         2012 m. liepos 9 d. pareikštas ieškinys byloje ZZ prieš Komisiją

   (Byla F-72/12)
   2012/C 258/54
   Proceso kalba: prancūzų

      Šalys

      Ieškovė: ZZ, atstovaujama advokatų S. Orlandi, A. Coolen, J.-N. Louis, É. Marchal ir D. Abreu Caldas

      Atsakovė: Europos Komisija

      Ginčo dalykas bei aprašymas

   Komisijos sprendimo susigrąžinti tam tikrą pinigų sumą iš ieškovės, AD6 lygio pareigūnės, kuri anksčiau buvo A4 (AD12) lygio laikinoji tarnautoja, atlyginimo pagal Pareigūnų tarnybos nuostatų 85 straipsnį, panaikinimas

      Ieškovės reikalavimai

               —

               Panaikinti 2011 m. gruodžio 20 d. sprendimą susigrąžinti 172 236,42 eurų sumą pagal Pareigūnų tarnybos nuostatų 85 straipsnį;

               —

               jeigu pirmasis reikalavimas nebūtų patenkintas: priteisti iš Komisijos ieškovei 172 236,42 eurų arba sumas, kurios nepagrįstai sumokėtos iki dienos, kai klaida buvo nustatyta, tačiau neištaisyta, arba sumas, kurios nepagrįstai sumokėtos iki 2010 m. lapkričio mėn., t. y. datos, kai buvo tik pataisytas jai taikytinas koeficientas;

               —

               priteisti iš Europos Komisijos bylinėjimosi išlaidas.


title: Byla T-354/14: 2014 m. gegužės 19 d. pareikštas ieškinys byloje Comercializadora Eloro/VRDT – Zumex Group (zumex)

text:
               4.8.2014

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 253/41

         2014 m. gegužės 19 d. pareikštas ieškinys byloje Comercializadora Eloro/VRDT – Zumex Group (zumex)

   (Byla T-354/14)
   2014/C 253/55
   Kalba, kuria surašytas ieškinys: ispanų

      Šalys

      Ieškovė: Comercializadora Eloro, SA (Ekatepekas, Meksika), atstovaujama advokato J. L. de Castro Hermida

      Atsakovė: Vidaus rinkos derinimo tarnyba (prekių ženklams ir pramoniniam dizainui)

      Kita procedūros Apeliacinėje taryboje šalis: Zumex Group, SA (Monkada, Ispanija)

      Reikalavimai

   Ieškovė Bendrojo Teismo prašo:

               —

               atsižvelgus į administracinėje procedūroje pateiktus ir prie šio ieškinio pridėtus dokumentus, pripažinti, kad, ieškovės ankstesnio prekių ženklo JUMEX naudojimas 32 klasės prekėms priskirtinoms vaisių sultims žymėti yra pakankamai aiškus;

               —

               tuo atveju, jei kita procedūros Apeliacinėje taryboje šalis ir ieškovė įrodytų naudojusios šiuos prekių ženklus, atmesti prekių ženklą ZUMEX visoms 32 klasės prekėms prašančio įregistruoti asmens registracijos paraišką, nes egzistuoja galimybė, kad dėl abiejų prekių ženklų buvimo kartu rinkoje, pavadinimų panašumo ir taikymo konkurencinio tapatumo vartotojas juos supainios.

      Ieškinio pagrindai ir pagrindiniai argumentai

      Bendrijos prekių ženklo paraišką pateikęs asmuo: Zumex Group, SA

      Prašomas įregistruoti Bendrijos prekių ženklas: vaizdinis prekių ženklas, kurį sudaro žodinis elementas „zumex“ 32 klasės prekėms – Bendrijos prekių ženklo paraiška Nr. 6 845 598

      Prekių ženklo ar žymens, kuriuo remtasi per protesto procedūrą, savininkė: ieškovė

      Prekių ženklas ar žymuo, kuriuo remiamasi: žodinis prekių ženklas JUMEX para 32 klasės prekėms

      Protestų skyriaus sprendimas: patenkinti protestą

      Apeliacinės tarybos sprendimas: panaikinti Protestų skyriaus sprendimą ir atmesti protestą

      Ieškinio pagrindai:

               —

               Dėl ankstesnio prekių ženklo naudojimo;

               —

               Reglamento Nr. 207/2009 8 straipsnio 1 dalies b punkto pažeidimas.


title: Byla C-444/10: 2011 m. lapkričio 10 d. Teisingumo Teismo (antrosios kolegija) sprendimas byloje ( Bundesfinanzhof (Vokietija) prašymas priimti prejudicinį sprendimą) Finanzamt Lüdenscheid prieš Christel Schriever (PVM — Šeštoji direktyva — 5 straipsnio 8 dalis — „Viso ar dalies turto perleidimo“ sąvoka — Komercinių patalpų nuoma kartu perduodant nuosavybės teisę į prekių atsargas ir prekybos įrangą)

text:
               28.1.2012

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 25/17

      2011 m. lapkričio 10 d. Teisingumo Teismo (antrosios kolegija) sprendimas byloje (Bundesfinanzhof (Vokietija) prašymas priimti prejudicinį sprendimą) Finanzamt Lüdenscheid prieš Christel Schriever

      (Byla C-444/10) (1)

      (PVM - Šeštoji direktyva - 5 straipsnio 8 dalis - „Viso ar dalies turto perleidimo“ sąvoka - Komercinių patalpų nuoma kartu perduodant nuosavybės teisę į prekių atsargas ir prekybos įrangą)
      (2012/C 25/28)
      Proceso kalba: vokiečių

         Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas

         Bundesfinanzhof

         Šalys pagrindinėje byloje

         Ieškovė: Finanzamt Lüdenscheid

         Atsakovė: Christel Schriever

         Dalykas

      Prašymas priimti prejudicinį sprendimą — Bundesfinanzhof — 1977 m. gegužės 17 d. Šeštosios Tarybos direktyvos 77/388/EEB dėl valstybių narių apyvartos mokesčių įstatymų derinimo — Bendra pridėtinės vertės mokesčio sistema: vienodas vertinimo pagrindas (OL L 145, p. 1; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 9 sk., 1 t., p. 23) 5 straipsnio 8 dalies išaiškinimas — Valstybių narių galimybė neapmokestinti PVM viso turto perleidimo — Parduotuvės patalpų nuoma neribotam laikui kartu perduodant nuomininkui nuosavybės teisę į šios parduotuvės prekių atsargas ir prekybos įrangą — Galimybė pripažinti tokį sandorį „viso turto perleidimu“, kaip tai suprantama pagal Direktyvos 77/388/EEB 5 straipsnio 8 dalį.

         Rezoliucinė dalis

      1977 m. gegužės 17 d. Šeštosios Tarybos direktyvos 77/388/EEB dėl valstybių narių apyvartos mokesčių įstatymų derinimo — Bendra pridėtinės vertės mokesčio sistema: vienodas vertinimo pagrindas 5 straipsnio 8 dalis turi būti aiškinama taip, kad pagal šią nuostatą viso ar dalies turto perleidimas — tai nuosavybės teisės į mažmeninės parduotuvės prekių atsargų ir prekybos įrangos perleidimas, kartu išnuomojant gavėjui minėtos parduotuvės patalpas neribotam laikui, tačiau paliekant abiem šalims galimybę per trumpą laiką nutraukti nuomos sutartį, su sąlyga, jog perleisto turto pakanka, kad minėtas perėmėjas galėtų ilgai tęsti savarankišką ūkinę veiklą.

         (1)  OL C 317, 2010 11 20.


title: Byla C-145/15: 2015 m. kovo 26 d. Raad van State (Nyderlandai) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje K. Ruijssenaars, A. Jansen, kitos apeliacinio proceso šalys: Staatssecretaris van Infrastructuur en Milieu, Royal Air Maroc

text:
               15.6.2015

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 198/22

         2015 m. kovo 26 d.Raad van State (Nyderlandai) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje K. Ruijssenaars, A. Jansen, kitos apeliacinio proceso šalys: Staatssecretaris van Infrastructuur en Milieu, Royal Air Maroc

   (Byla C-145/15)
   (2015/C 198/29)
   Proceso kalba: nyderlandų

      Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas

      Raad van State

      Šalys pagrindinėje byloje

      Apeliantai: K. Ruijssenaars, A. Jansen

      Kitos apeliacinio proceso šalys: Staatssecretaris van Infrastructuur en Milieu, Royal Air Maroc

      Prejudicinis klausimas

   Ar pagal 2004 m. vasario 11 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamento (EB) Nr. 261/2004, nustatančio bendras kompensavimo ir pagalbos keleiviams taisykles atsisakymo vežti ir skrydžių atšaukimo arba atidėjimo ilgam laikui atveju, panaikinančio Reglamentą (EEB) Nr. 295/91 (OL L 46, 2004, p. 1; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 7 sk., 8 t., p. 10), 16 straipsnį ir atsižvelgiant į tai, kad pagal Nyderlandų teisę, reglamentuojančią reglamento 5 straipsnio 1 dalies c punkte ir 7 straipsnyje keleiviams nustatytų teisių apsaugą, leidžiama kreiptis į civilinius teismus, nacionalinės valdžios institucijos privalo imtis įgyvendinimo užtikrinimo priemonių, kurios kiekvienu konkrečiu atveju, kai pažeidžiamas reglamento 5 straipsnio 1 dalies c punktas ir 7 straipsnis, yra pagrindas 16 straipsnyje nurodytai įstaigai imtis vykdymo užtikrinimo pagal administracinę teisę tam, kad kiekvienu konkrečiu atveju būtų galima užtikrinti keleivio teisę reikalauti kompensacijos?


title: Byla C-465/04 Corte Suprema di Cassazione 2004 m. birželio 11 d. nutartimi pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje Honyvem Informazioni Commerciali srl prieš Mariella De Zotti

text:
               5.2.2005

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 31/4

         Corte Suprema di Cassazione 2004 m. birželio 11 d. nutartimi pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje Honyvem Informazioni Commerciali srl prieš Mariella De Zotti
   (Byla C-465/04)
   (2005/C 31/10)
   Proceso kalba: italų
   Corte Suprema di Cassazione 2004 m. birželio 11 d. nutartimi kreipėsi į Europos Bendrijų Teisingumo Teismą su prašymu, kurį Teisingumo Teismo sekretoriatas gavo 2004 m. lapkričio 3 d., priimti prejudicinį sprendimą byloje Honyvem Informazioni Commerciali srl prieš Mariella De Zotti.
   Corte Suprema di Cassazione prašo Teisingumo Teismo atsakyti į šiuos klausimus:
   „Ar remiantis 1986 m. gruodžio 18 d. Direktyvos Nr. 86/653 (1) 17 straipsnio turiniu bei tikslu ir jame nustatytais kriterijais, pagal kuriuos apskaičiuojamas nuostolių atlyginimas, 19 straipsnis gali būti aiškinamas kaip reiškiantis, kad direktyvą įgyvendinanti nacionalinės teisės norma gali leisti, kad kolektyvinis susitarimas (arba sutartis) (įpareigojantis nustatytų santykių šalis) numatytų ne nuostolių atlyginimą agentui 17 straipsnio 2 dalyje numatytomis sąlygomis ir jų apskaičiavimą pagal joje nurodytus kriterijus, bet, priešingai, tokį nuostolių atlyginimą, kuris, pirma, turi būti suteiktas agentui nepriklausomai nuo minėtos 2 dalies a punkto dviejuose papunkčiuose išvardintų sąlygų (ir dalį nuostolių atlyginimo nepriklausomai nuo santykių nutraukimo priežasties), ir kuris, antra, turi būti įvertintas ne pagal direktyvos kriterijus (ir, reikalui esant, joje numatytą maksimalią sumą), bet pagal kolektyvinio ekonominio susitarimo kriterijus. Taigi toks nuostolių atlyginimas, nustatytas (neatsižvelgiant į verslo augimą dėl agento pastangų) pagal agento atlyginimo dalį, gautą sutarties galiojimo metu su iš to išplaukiančia išvada, kad šis nuostolių atlyginimas, net esant visoms sąlygoms, kurioms esant direktyva numato nuostolių atlyginimą, daugeliu atveju turi būti apskaičiuojamas mažesnis ar gal net daug mažesnis nei maksimumas, kurį numato direktyva, ir bet kokiu atveju mažesnis nei ta suma, kurią in concreto nustatė teisėjas, vadovaudamasis ne kolektyviniame ekonominiame susitarime numatytais skaičiavimo parametrais, o direktyvos principais ir kriterijais?;
   Ar nuostolių atlyginimas turi būti apskaičiuotas analitiniu metodu, įvertinant komisinį atlyginimą, kurį kitais metais po komercinio atstovavimo sutarties nutraukimo agentas tikėtinai galėjo gauti dėl to, kad surado naujų klientų arba žymiai padidino verslo apimtį su turimais klientais, ir tik tada patikslinti sumą, atsižvelgiant į teisingumo kriterijų ir maksimalią direktyvoje numatytą ribą, ar turi būti taikomi kiti apskaičiavimo metodai, ypač sintetiniai metodai, kurie plačiau vertina teisingumo kriterijų ir direktyvoje nurodytą maksimalią ribą kaip atramos tašką?.
   Todėl pagal EB sutarties 234 straipsnį turi būti kreipiamasi į Teisingumo Teismą dėl nurodytų aiškinimo klausimų, susijusių su 1986 m. gruodžio 18 d. Tarybos direktyvos Nr. 86/653/EEB dėl valstybių narių įstatymų, susijusių su savarankiškai dirbančiais prekybos agentais, derinimo 17 ir 19 straipsniais“.

      (1)  OL L 382, 1986 12 31, p. 17.


title: Byla F-150/12: 2013 m. birželio 24 d. Tarnautojų teismo nutartis byloje Weissenfels prieš Parlamentą

text:
               31.8.2013

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 252/52

         2013 m. birželio 24 d. Tarnautojų teismo nutartis byloje Weissenfels prieš Parlamentą

   (Byla F-150/12) (1)

   2013/C 252/97
   Proceso kalba: vokiečių
   Pirmosios kolegijos pirmininkas nutartimi nurodė išbraukti bylą iš registro.

      (1)  OL C 147, 2013 5 25, p. 36.


title: Byla T-4/09: 2009 m. birželio 4 d. Pirmosios instancijos teismo nutartis byloje UniCredit prieš VRDT — Union Investment Privatfonds (UniCredit) (Bendrijos prekių ženklas — Protestas — Protesto atsisakymas — Nereikalingumas priimti sprendimą)

text:
               1.8.2009

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 180/50

         2009 m. birželio 4 d. Pirmosios instancijos teismo nutartis byloje UniCredit prieš VRDT — Union Investment Privatfonds (UniCredit)
   (Byla T-4/09) (1)

   (Bendrijos prekių ženklas - Protestas - Protesto atsisakymas - Nereikalingumas priimti sprendimą)
   2009/C 180/94
   Proceso kalba: italų

      Šalys

      Ieškovė: UniCredit SpA (Roma, Italija), atstovaujama advokatų G. Floridia ir R. Floridia

      Atsakovė: Vidaus rinkos derinimo tarnyba (prekių ženklams ir pramoniniam dizainui), atstovaujama O. Montalto

      Kita procedūros VRDT Apeliacinėje taryboje šalis, įstojusi į bylą Pirmosios instancijos teisme: Union Investment Privatfonds GmbH (Frankfurtas, Vokietija), atstovaujama advokato J. Zindel

      Dalykas

   Ieškinys dėl 2008 m. lapkričio 3 d. VRDT antrosios apeliacinės tarybos sprendimo (byla R 1449/2006-2), susijusio su protesto procedūra tarp UniCredit SpA ir Union Investment Privatfonds GmbH.

      Rezoliucinė dalis

               1.

               Nėra reikalo priimti sprendimą.

               2.

               Ieškovė padengia savo ir atsakovės bylinėjimosi išlaidas.

      (1)  OL C 55, 2009 3 7.


title: Byla T-361/04 Austrijos Respublikos 2004 m. rugsėjo 1 d. pareikštas ieškinys Europos Bendrijų Komisijai

text:
               4.12.2004

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 300/44

         Austrijos Respublikos 2004 m. rugsėjo 1 d. pareikštas ieškinys Europos Bendrijų Komisijai
   (Byla T-361/04)
   (2004/C 300/86)
   Proceso kalba: vokiečių
   2004 m. rugsėjo 1 d. Europos Bendrijų Pirmosios instancijos teisme buvo pareikštas Austrijos Respublikos, atstovaujamos ministerijos patarėjo (Ministerialrat) Dr. Harald Dossi, nurodžiusio adresą dokumentams įteikti Liuksemburge, ieškinys Europos Bendrijų Komisijai.
   Ieškovas Pirmosios instancijos teismo prašo:

               —

               panaikinti remiantis Komisijos 2004 m. birželio 22 d. raštu priimtą Komisijos sprendimą, kuriuo Komisija atsisakė pateikti pasiūlymą dėl naujo ekologinių taškų sistemos reglamentavimo arba analogiško teisės akto, užtikrinančio aplinkos bei gyventojų sveikatos apsaugą tvariu ir aplinkos apsaugą užtikrinančiu pagrindu 1994 m. Stojimo akto protokole Nr.9 numatytų tikslų prasme, ir taip galutinai atmetė su tuo susijusį Austrijos Respublikos 2004 m. kovo 31 d. Komisijai pateiktą raginimą imtis veiksmų.

               —

               priteisti iš Europos Bendrijų Komisijos bylinėjimosi išlaidas.

         Teisiniai pagrindai ir pagrindiniai argumentai
   Akto dėl Austrijos Respublikos, Suomijos Respublikos ir Švedijos Karalystės stojimo sąlygų ir Sutarčių, kuriomis yra grindžiama Europos Sąjunga, pritaikomųjų pataisų protokole Nr.9 dėl kelių, geležinkelio ir kombinuotojo transporto Austrijoje yra numatytas specialus sunkiųjų sunkvežimių tranzito per Austriją reglamentavimas tam, kad būtų saugoma aplinka ir žmonių sveikata. Ieškovas teigia, kad šiuo reglamentavimu siekiama nuo 1992 m. sausio 1 d. iki 2003 m. gruodžio 31 d. pagal 4 priede pateiktą lentelę sumažinti bendrą NOX išmetalų iš tranzitu per Austriją važiuojančių sunkiasvorių automobilių kiekį 60 %. Pagal šios normos prasmę ir tikslą bendras NOX išmetalų kiekis turėtų būti sumažintas 60 %.
   Ieškovas teigia, kad protokolo 11 straipsnio 4 dalyje kalbama apie tai, kad užsibrėžtas tranzitu važiuojančių sunkiasvorių automobilių NOX išmetalų kiekio sumažinimas 60 % turi būti pasiektas tvariu ir aplinkos apsaugą užtikrinančiu pagrindu, ir kad todėl ieškovas daro prielaidą, kad šio protokole suformuluoto tikslo turėtų būti siekiama ir po 2003 m. gruodžio 31 d., formaliai pasibaigus tranzito režimui. Remiantis Austrijos Respublikos teisine pozicija, protokolo tikslai ir toliau yra privalomi ir kad teisiniu požiūriu būtina nustatyti pirminę teisę atitinkantį ekologinių taškų sistemos reglamentavimą arba priimti protokolo dėl tranzito tikslus atitinkamai užtikrinantį teisės aktą.
   Ieškovas tvirtina, kad per tą laikotarpį Tarybos ir Parlamento išleistas reglamentas (EB) Nr. 2327/2003 (1) neatitinka aplinkos apsaugos ir gyventojų sveikatos užtikrinimo reikalavimų remiantis tvariu ir aplinkos apsaugą užtikrinančiu pagrindu protokolo Nr. 9 tikslų prasme, ir todėl ieškovas jį užginčijo, pateikdamas ieškinį dėl panaikinimo (2). Taigi, konstatuotina, kad šiuo metu negalioja joks ir toliau protokole nustatytus privalomus pirminės teisės tikslus atitinkantis Bendrijos teisės apsaugos režimas, o Komisija delsia vykdyti savo įpareigojimą imtis veiksmų, kadangi nedelsiant nepateikia pasiūlymo dėl pereinamojo laikotarpio režimo iki bus priimta nauja direktyva dėl kelių infrastruktūros sąnaudų.
   Be to, ieškovas teigia, kad 2004 m. birželio 22 d. Komisijos atsisakymas imtis veiksmų šio įpareigojimo prasme turi būti panaikintas.

      (1)  2003 m. gruodžio 22 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentas (EB) Nr. 2327/2003, nustatantis laikinąją taškų sistemą 2004 m., taikomą per Austriją važiuojančioms sunkiosioms krovininėms transporto priemonėms pagal subalansuotą transporto politiką (OL L 345, p. 30).

      (2)  Byla C-161/04 Austrijos Respublika/Taryba ir Parlamentas (OL C 106, 2004, p. 49).


title: Byla T-137/07 2007 m. gegužės 2 d. pareikštas ieškinys byloje Portela — Comércio de artigos ortopédicos e hospitalares prieš Komisiją

text:
               7.7.2007

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 155/25

         2007 m. gegužės 2 d. pareikštas ieškinys byloje Portela — Comércio de artigos ortopédicos e hospitalares prieš Komisiją

   (Byla T-137/07)
   (2007/C 155/51)
   Proceso kalba: portugalų
   Šalys

      Ieškovė: Portela, Comércio de artigos ortopédicos e hospitalares, Lda (Queluz, Portugalija), atstovaujama advokato C. Mourato

      Atsakovė: Europos Bendrijų Komisija
   Ieškovės reikalavimai

               —

               Įpareigoti Komisija imtis veiksmų pagal 1993 m. birželio 14 d. Tarybos direktyvos 93/42/EEB (1) 14b straipsnį, o būtent — per Vokietiją įpareigoti notifikuotąją įstaigą pasinaudoti civilinės atsakomybės draudimu, nurodytu Direktyvos 93/42/EEB XI priedo 6 punkte ir 2001 m. balandžio mėn. Dokumento MEDDEV 2.10-2 Rev 1, kad ieškovei būtų atlyginta patirta žala;

               —

               Arba, nepatenkinus pirmojo reikalavimo, kai ieškovės patirta žala neatlyginama pasinaudojus privalomu civilinės atsakomybės draudimu, įpareigoti Komisiją sumokėti 2 419 665,42 EUR atlyginti patirtą žalą;

               —

               įpareigoti Komisiją sumokėti ieškovei palūkanas, skaičiuojamas nuo ieškinio pareiškimo dienos, remiantis Europos centrinio banko nustatyta palūkanų norma, ją padidinus dviem procentais;

               —

               įpareigoti Komisiją padengti bylinėjimosi išlaidas pagal Pirmosios instancijos teismo Procedūros reglamento 87 straipsnio 2 dalį, o būtent — būtinąsias išlaidas, kurias dėl proceso patyrė ieškovė, t. y. kelionės bei apgyvendinimo išlaidas ir advokato atlyginimą, pagal šio reglamento 91 straipsnio b punktą.

         Ieškinio pagrindai ir pagrindiniai argumentai
   Ieškovė, prekybos bendrovė, kurios buveinė yra Portugalijoje, vykdydama savo veiklą pirmajame 2002 m. pusmetyje iš Taivanio importavo dvi bendrovės Geon Corporation (toliau — Geon) pagamintų skaitmeninių termometrų partijas, kurių kiekvieną sudarė 5 184 termometrai, ir kurie pasirodė esantys su defektais.

      Geon kokybės kontrolės sistemą prižiūrėjo TÜV Rheinland (Rheinland, Technischer Überwachungs-Verein), kuri kaip notifikuotoji įstaiga buvo atsakinga už šį procesą, todėl pagal direktyvos V priedo 4.2 ir 4.3 punktus ją saistė teisinė pareiga atlikti reikiamus patikrinimus ir vertinimus, kad įsitikintų, jog gamintojas taikė patvirtintą kokybės sistemą, be to, ji galėjo netikėtai apsilankyti pas gamintoją ir, prireikus, atlikti arba pareikalauti atlikti bandymus, norėdama įsitikinti, kad kokybės sistema veikia tinkamai.
   Nagrinėjama notifikuotoji įstaiga, TÜV Rheinland, nesugebėjo užtikrinti, kad preke, kuriai ji išdavė sertifikatą, buvo galima saugiai prekiauti Europoje, bei nenorėjo prisiimti atsakomybės ieškovei pranešus apie dėl šios prekės kilusių rimtų problemų.
   Todėl ši įstaiga pažeidė Direktyvos V priedo 4 punktą ir 1993 m. liepos 22 d. (2) Tarybos sprendimo 93/465/EEB D modulio (produkcijos kokybės užtikrinimas) 1.2 ir 4 punktus, o būtent 4.1, 4.3 ir 4.4 punktus.
   Remiantis direktyvų, grindžiamų naujuoju ir globaliniu požiūriais, įgyvendinimo gairių 6.2.2 punkto pirmu papunkčiu iškilus abejonėms dėl notifikuotosios įstaigos kompetencijos, Komisija ir valstybės narės turi laikytis procedūros, t. y. įvertinti iš naujo įstaigos gebėjimą imtis veiksmų, dėl kurių į ją buvo kreiptasi.
   Būtent Komisija turėjo teisę reikalauti, jog, remiantis Sprendimo 93/465 priedo I dalies A punktu, Vokietijos valdžios institucija imtųsi būtinų priemonių, nurodytų 2001 m. balandžio mėn. dokumente MEDDEV 2. 10-2 Rev 1, nes ji privalėjo imtis veiksmų jos pačios paskirtos įstaigos atžvilgiu.
   Tokiomis šios bylos aplinkybėmis, kai paaiškėja, jog nagrinėjama įmonė padarė klaidą vertindama prekės kokybę, dėl ko į rinką buvo pateiktos reikalavimų neatitinkančios prekės, ir dėl to kyla grėsmė vartotojų sveikatai, direktyvos XI priedo 6 punktas numato, jog notifikuotoji įstaiga privalo pasinaudoti civilinės atsakomybės draudimu, taikomu įvykus nelaimingam atsitikimui, nes jis apima būtent tuos atvejus, kai notifikuotoji įstaiga privalėjo panaikinti arba sustabdyti sertifikatų galiojimą, kaip tai numatyta Dokumento MEDDEV 2.10-2 Rev 1 7 punkte.
   Nepaisant to, kad nacionalinių įstaigų atsakomybei priskiriama rinkų priežiūra tikrinant notifikuotosios įstaigos kompetenciją ir to, kad Komisija negali tiesiogiai veikti šios notifikuotosios įstaigos atžvilgiu, vis dėlto Komisija, kuriai automatiškai pranešama apie iškilusią rimtą problemą, privalėjo imtis veiksmų kartu su valstybe nare, kurioje ši nagrinėjama įstaiga turi savo buveinę, bei įpareigoti šią įstaigą imtis būtinų, situaciją ištaisančių priemonių, siekiant užtikrinti Europos piliečių saugą ir sveikatą pagal EB 152 straipsnio 1 dalį.
   Ieškovė prašė tik to, kad Komisija per Vokietiją įpareigotų Vokietijos kompetentingą nacionalinės valdžios instituciją, BfArM (Bundesinstitut für Arzneimittel und Medizinprodukte), pasinaudoti teisės aktuose numatytu civilinės atsakomybės draudimu, kad ieškovei būtų kompensuota žala, patirta dėl „CE“ ženklu pažymėtų reikalavimų neatitinkančių prekių pateikimo į rinką.
   Gairių 8.3.3 punktas nurodo: „Komisija atsako už apsaugos sąlygos priežiūrą Bendrijos lygiu ir užtikrina jos taikymą visoje Bendrijoje“.

      Infarmed (Instituto Nacional da Farmácia e do Medicamento) sustabdė prekybą nagrinėjamomis prekėmis Portugalijoje ir nurodė jas pašalinti iš rinkos būtent pagal direktyvos 14 b straipsnį.
   Komisija pažeidė šias teisės nuostatas: EB 152 straipsnio 1 dalį, Direktyvos 93/42 14b straipsnį, direktyvų, grindžiamų nauju ir globaliniu požiūriais, įgyvendinimo gairių 6.2.2 punkto pirmą papunktį ir 8.2.2, 8.2.3, 8.3.2 ir 8.3.3 punktus ir Sprendimo 93/465 priedo 1 dalies 1 punktą.
   Neįvykdžiusi iš minėtų teisės nuostatų kylančių pareigų, Komisija užkirto kelią ieškovės patirtos žalos kompensavimui pasinaudojant pirmiau minėtu privalomu civilinės atsakomybės draudimu.
   Ieškovė per metus tikėjosi parduoti bent 500 000 termometrų.
   Nuo sprendimo pašalinti šias prekes iš rinkos dienos ieškovei buvo uždarytos durys į šią rinką, nes jos vardas nepataisomai buvo siejamas su jos į rinką pateiktų prekių neatitiktimi (reikalavimams).
   Ieškovė patirtą žalą įvertino 2 419 665,42 EUR.

      (1)  1993 m. birželio 14 d. Tarybos direktyva 93/42/EEB dėl medicinos prietaisų (OL L 169, p. 1).

      (2)  OL L 220, 1993, p. 23.