title: 2014 m. gegužės 8 d. Teisingumo Teismo (antroji kolegija) sprendimas.#Bimbo SA prieš Vidaus rinkos derinimo tarnybą (prekių ženklams ir pramoniniam dizainui).#Apeliacinis skundas – Bendrijos prekių ženklas – Protesto procedūra – Paraiška įregistruoti žodinį prekių ženklą BIMBO DOUGHNUTS – Ankstesnis žodinis Ispanijos prekių ženklas DOGHNUTS – Santykiniai atmetimo pagrindai – Reglamentas (EB) Nr. 40/94 – 8 straipsnio 1 dalies b punktas – Visapusis galimybės supainioti vertinimas – Sudėtinio žodinio prekių ženklo elemento nepriklausoma išskirtinė pozicija.#Byla C-591/12 P.

text:
         TEISINGUMO TEISMO (antroji kolegija) SPRENDIMAS
      2014 m. gegužės 8 d. (
            *1
         )
      „Apeliacinis skundas — Bendrijos prekių ženklas — Protesto procedūra — Paraiška įregistruoti žodinį prekių ženklą BIMBO DOUGHNUTS — Ankstesnis žodinis Ispanijos prekių ženklas DOGHNUTS — Santykiniai atmetimo pagrindai — Reglamentas (EB) Nr. 40/94 — 8 straipsnio 1 dalies b punktas — Visapusis galimybės supainioti vertinimas — Sudėtinio žodinio prekių ženklo elemento nepriklausoma išskirtinė pozicija“
      Byloje C‑591/12 P
      dėl 2012 m. gruodžio 10 d. pagal Teisingumo Teismo statuto 56 straipsnį pateikto apeliacinio skundo,

         Bimbo SA, įsteigta Barselonoje (Ispanija), atstovaujama abogado C. Prat ir baristerio R. Ciullo,
      apeliantė,
      dalyvaujant kitoms proceso šalims:

         Vidaus rinkos derinimo tarnybai (prekių ženklams ir pramoniniam dizainui) (VRDT), atstovaujamai A. Folliard-Monguiral ir J. Crespo Carrillo,
      atsakovei pirmojoje instancijoje,

         Panrico SA, įsteigtai Espluges de Ljobregate (Ispanija), atstovaujamai abogado D. Pellisé Urquiza,
      įstojusiai į bylą šaliai pirmojoje instancijoje,
      TEISINGUMO TEISMAS (antroji kolegija),
      kurį sudaro kolegijos pirmininkė R. Silva de Lapuerta, teisėjai J. L. da Cruz Vilaça, G. Arestis, J.‑C. Bonichot ir A. Arabadjiev (pranešėjas),
      generalinis advokatas P. Mengozzi,
      posėdžio sekretorė L. Hewlett, vyriausioji administratorė,
      atsižvelgęs į rašytinę proceso dalį ir įvykus 2013 m. lapkričio 7 d. posėdžiui,
      susipažinęs su 2014 m. sausio 23 d. posėdyje pateikta generalinio advokato išvada,
      priima šį

         Sprendimą

               1

               Apeliaciniu skundu Bimbo SA (toliau – Bimbo) prašo panaikinti Europos Sąjungos Bendrojo Teismo sprendimą Bimbo / VRDT – Panrico (BIMBO DOUGHNUTS) (T‑569/10, EU:T:2012:535, toliau – skundžiamas sprendimas), kuriuo šis teismas atmetė jos ieškinį, kuriuo ji prašė pakeisti arba – papildomai – panaikinti 2010 m. spalio 7 d. Vidaus rinkos derinimo tarnybos (prekių ženklams ir pramoniniam dizainui) (VRDT) ketvirtosios apeliacinės tarybos sprendimą (byla R 838/2009‑4), susijusį su protesto procedūra tarp Panrico SA (toliau – Panrico) ir Bimbo (toliau – ginčijamas sprendimas).

         Teisinis pagrindas

               2

               1993 m. gruodžio 20 d. Tarybos reglamentas (EB) Nr. 40/94 dėl Bendrijos prekių ženklo (OL L 11, 1994, p. 1; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 17 sk., 1 t., p. 146) buvo panaikintas ir pakeistas 2009 m. vasario 26 d. Tarybos reglamentu (EB) Nr. 207/2009 dėl Bendrijos prekių ženklo (OL L 78, p. 1). Tas reglamentas įsigaliojo 2009 m. balandžio 13 d.

               3

               Reglamento Nr. 40/94 8 straipsnio „Santykiniai atsisakymo registruoti prekių ženklą pagrindai“ 1 dalies b punkte buvo nustatyta:
               „Ankstesnio prekių ženklo savininkui užprotestavus, prekių ženklas, kurį įregistruoti buvo paduota paraiška, neregistruojamas:
               <...>

                        b)

                        jeigu dėl savo panašumo į ankstesnį prekių ženklą ar tapatumo jam arba dėl prekių ar paslaugų, kurioms prekių ženklai yra skirti, panašumo ar tapatumo yra galimybė suklaidinti visuomenę toje teritorijoje, kurioje ankstesnis prekių ženklas yra apsaugotas; suklaidinimo galimybė apima ir galimybę sieti su ankstesniu prekių ženklu.“

         Ginčo aplinkybės

               4

               Skundžiamo sprendimo 1–14 punktuose pateikiama tokia ginčo aplinkybių santrauka:

                        „1

                        2006 m. gegužės 25 d. [Bimbo], remdamasi [Reglamentu Nr. 40/94], kuris buvo panaikintas [ir pakeistas [Reglamentu Nr. 207/2009], pateikė [VRDT] paraišką įregistruoti Bendrijos prekių ženklą.

                        2

                        Prekių ženklas, kurį buvo prašyta įregistruoti, yra žodinis žymuo BIMBO DOUGHNUTS.

                        3

                        Prekės, kurioms buvo prašyta registracijos, priskiriamos prie peržiūrėtos ir iš dalies pakeistos 1957 m. birželio 15 d. Nicos sutarties dėl tarptautinės prekių ir paslaugų klasifikacijos ženklams registruoti, 30 klasės ir atitinka tokį aprašymą: „pyragai ir kepiniai, ypač spurgos“.

                        4

                        Bendrijos prekių ženklo paraiška buvo paskelbta 2006 m. spalio 16 d. Bendrijos prekių ženklų biuletenyje Nr. 42/2006.

                        5

                        2007 m. sausio 16 d. [Panrico], remdamasi Reglamento Nr. 40/94 42 straipsniu (dabar – Reglamento Nr. 207/2009 41 straipsnis), pateikė protestą dėl prašomo prekių ženklo registracijos visoms šio sprendimo 3 punkte nurodytoms prekėms.

                        6

                        Protestas buvo grindžiamas keliais ankstesniais žodiniais ir vaizdiniais nacionaliniais ir tarptautiniais prekių ženklais. Be kita ko, jis buvo grindžiamas žodiniu Ispanijos prekių ženklu DOGHNUTS, 1994 m. birželio 18 d. numeriu 1288926 įregistruotu prie tos pačios 30 klasės priskirtoms prekėms, atitinkančioms tokį aprašymą: „visų rūšių konditerijos ir tešlos gaminiai ir produktai, gaminiai ir produktai saldainiams ir saldumynams; cukrus, šokoladas, arbata, kakava, kava ir jų pakaitalai; vanilė, esencijos, gaminiai ir produktai karamelės kremui ir pyragams, šokolado ir cukraus gaminiai, ledai, ledinukai, šokoladas, apvalios spurgos, kramtomoji guma ir sausainiai“.

                        7

                        Protestas buvo grindžiamas Reglamento Nr. 207/2009 8 straipsnio 1 dalies b punkte ir 8 straipsnio 5 dalyje nurodytais pagrindais.

                        8

                        2009 m. gegužės 25 d. Protestų skyrius protestą patenkino.

                        9

                        2009 m. liepos 24 d. ieškovė, remdamasi Reglamento Nr. 207/2009 58–64 straipsniais, pateikė VRDT apeliaciją dėl Protestų skyriaus sprendimo.

                        10

                        [Ginčijamu sprendimu] Ketvirtoji apeliacinė taryba [(toliau – Apeliacinė taryba)] apeliaciją atmetė. Kaip ir Protestų skyrius, Apeliacinė taryba tik palygino prašomą įregistruoti prekių ženklą su ankstesniu žodiniu Ispanijos prekių ženklu DOGHNUTS (toliau – ankstesnis prekių ženklas) ir tuo remdamasi padarė išvadą, kad yra galimybė supainioti, kaip tai suprantama pagal Reglamento Nr. 207/2009 8 straipsnio 1 dalies b punktą.

                        11

                        Apeliacinė taryba nurodė, kad „doughnut“ yra angliškas žodis, kuris reiškia „<...> iš tešlos pagamintą mažą, minkštą, storo žiedo formos pyragaitį“. Apeliacinė taryba tvirtino, kad tokio žodžio nėra ispanų kalboje; jį atitinka žodžiai „dónut“ arba „rosquilla“. Apeliacinė taryba nusprendė, kad vidutiniam vartotojui ispanui (išskyrus kalbančiuosius angliškai) žodis „doughnut“ nereiškia nagrinėjamų prekių ar jų savybių apibūdinimo ir neturi konkrečios su jomis susijusios konotacijos. Apeliacinės tarybos nuomone, ankstesnį žymenį, kaip ir prašomą įregistruoti žymenį, daugelis vartotojų laikytų svetimu arba išgalvotu žodžiu.

                        12

                        Be to, Apeliacinė taryba manė, kad nagrinėjami žymenys yra panašūs, nes ankstesnis prekių ženklas yra beveik identiškai pakartotas prašomame įregistruoti prekių ženkle. Nagrinėjami prekių ženklai yra vidutiniškai panašūs vizualiai ir fonetiškai. Konceptualus palyginimas neįmanomas.

                        13

                        Prekės, žymimos prekių ženklais, dėl kurių kilo ginčas, yra tapačios. Ankstesnis prekių ženklas turi vidutinį skiriamąjį požymį.

                        14

                        Apeliacinė taryba nusprendė, kad, atliekant visapusį galimybės supainioti vertinimą, matyti, jog dėl ankstesnio prekių ženklo vidutinio skiriamojo požymio ir dėl vidutinio vizualaus ir fonetinio žymenų panašumo laipsnio yra galimybė, kad atitinkami vartotojai supainios tapačiomis pripažintas ginčijamas prekes.“

         Procesas Bendrajame Teisme ir skundžiamas sprendimas

               5

                  Bimbo pareiškė ieškinį, prašydama, pirma, pakeisti ginčijamą sprendimą arba – papildomai – jį panaikinti.

               6

               Prašymą panaikinti ginčijamą sprendimą Bimbo grindė dviem pagrindais, susijusiais, pirma, su Reglamento Nr. 207/2009 75 ir 76 straipsnių pažeidimu ir, antra, su šio reglamento 8 straipsnio 1 dalies b punkto pažeidimu.

               7

               Skundžiamu sprendimu Bendrasis Teismas pripažino, kad prašymas pakeisti ginčijamą sprendimą yra nepriimtinas, ir atmetė pagrindus, kuriais remiantis siekiama panaikinti šį sprendimą.

         Šalių reikalavimai

               8

                  Bimbo Teisingumo Teismo prašo panaikinti skundžiamą sprendimą ir ginčijamą sprendimą ir priteisti iš VRDT bylinėjimosi išlaidas.

               9

               VRDT Teisingumo Teismo prašo atmesti apeliacinį skundą ir priteisti iš Bimbo bylinėjimosi išlaidas.

               10

                  Panrico Teisingumo Teismo prašo pripažinti jos atsiliepimą į apeliacinį skundą priimtinu ir pagrįstu, patvirtinti skundžiamą sprendimą ir priteisti iš Bimbo bylinėjimosi išlaidas.

         Dėl apeliacinio skundo

               11

               Apeliacinį skundą Bimbo grindžia vieninteliu pagrindu, kurį sudaro dvi dalys ir kuris susijęs su Reglamento Nr. 207/2009 8 straipsnio 1 dalies b punkto pažeidimu.

               12

               Kadangi šiuo atveju paraiška įregistruoti ginčijamą Bendrijos prekių ženklą buvo pateikta 2006 m. gegužės 25 d. ir kadangi ši data yra lemiama nustatant taikytiną materialinę teisę (šiuo klausimu žr. nutarčių Shah / Three-N-Products Private, C‑14/12 P, EU:C:2013:349, 2 punktą ir DMK / VRDT, C‑346/12 P, EU:C:2013:397, 2 punktą), ši ginčą reglamentuoja, pirma, Reglamento Nr. 207/2009 procesinės nuostatos ir, antra, Reglamento Nr. 40/94 materialinės nuostatos.

         Dėl vienintelio pagrindo pirmos dalies

      Šalių argumentai

               13

               Visų pirma, Bimbo tvirtina, kad skundžiamo sprendimo 97 punkte pateiktais argumentais Bendrasis Teismas supainiojo „skiriamojo požymio“ ir „reikšmės neturinčio elemento“ sąvokas su „nepriklausomos išskirtinės pozicijos“ sąvoka. Tačiau nei sudėtinio prekių ženklo elementui būdingas skiriamasis požymis, nei jo reikšmės lygis neturi būti painiojami su tokio elemento išskirtine pozicija šiame prekių ženkle. Žodis „pozicija“ leidžia daryti prielaidą, kad kalbama apie sąvoką, kuri turi būti vertinama atsižvelgiant į kitų atitinkamą žymenį sudarančių elementų savybes.

               14

               Be to, Bimbo nuomone, Bendrojo Teismo argumentai reiškia, kad prekių ženklas, kurį sudaro du elementai, iš kurių vienas yra gerą vardą turintis prekių ženklas, o kitas – prekių ženklas, kuriam būdingas vidutinis skiriamasis požymis ir kuris atitinkamai visuomenei neturi ypatingos reikšmės, bus laikomas sudarytu iš dviejų elementų, užimančių nepriklausomą išskirtinę poziciją. Teisingumo Teismas yra nusprendęs, kad paprastai vidutinis vartotojas prekių ženklą suvokia kaip visumą ir kad tik tam tikrais atvejais gali būti pripažįstama, jog negalima atmesti, kad sudėtinio prekių ženklo elementas gali išsaugoti nepriklausomą išskirtinę poziciją atitinkamame sudėtiniame žymenyje.

               15

               Teisingumo Teismas Sprendimo Becker / Harman International Industries (C‑51/09 P, EU:C:2010:368) 38 punkte taip pat nurodė, kad sudėtiniame prekių ženkle pavardė ne visais atvejais išlaiko nepriklausomą išskirtinę poziciją vien dėl to, kad ji bus suvokiama kaip pavardė. Tokios pozicijos įtvirtinimas iš tikrųjų gali būti grindžiamas tik visų konkrečiam nagrinėjamam atvejui svarbių veiksnių tyrimu.

               16

               Galiausiai Bimbo teigia mananti, kad Bendrojo Teismo vartojamų sąvokų „nedaloma visuma“ ir „logiškas vienetas“ nėra Teisingumo Teismo praktikoje. Nors šias sąvokas Bendrasis Teismas supranta taip, kad sudėtinį prekių ženklą sudaro skirtingi „nepriklausomi“ elementai, tai nereiškia, jog tokie elementai užima išskirtinę nepriklausomą poziciją.

               17

               VRDT ir Panrico ginčija Bimbo argumentų pagrįstumą. Konkrečiai kalbant, VRDT tvirtina, kad vienintelio pagrindo pirma dalis yra nepriimtina, nes iš skundžiamo sprendimo 97 punkto matyti, jog Bendrasis Teismas tik išnagrinėjo konkrečią prašomo įregistruoti žymens reikšmę, taigi – įvertino faktines aplinkybes.

         Teisingumo Teismo vertinimas

               18

               Dėl vienintelio pagrindo pirmos dalies priimtinumo reikia nurodyti, kad Bimbo priekaištauja Bendrajam Teismui supainiojus tam tikras teisines sąvokas, pažeidus taisyklę, pagal kurią sudėtinio prekių ženklo elemento išskirtinė nepriklausoma pozicija turi būti konstatuojama tik išimtiniais atvejais, ir vartojus šios srities teismo praktikai svetimą terminologiją. Todėl, priešingai, nei nurodo VRDT, Bimbo ne tik prašo Teisingumo Teismo iš naujo įvertinti faktines aplinkybes, bet ir kaltina Bendrąjį Teismą padarius teisės klaidų. Todėl ši dalis yra priimtina.

               19

               Dėl esmės reikia priminti, kad pagal nusistovėjusią teismo praktiką galimybę supainioti pagal Reglamento Nr. 40/94 8 straipsnio 1 dalies b punktą sudaro galimybė, kad visuomenė gali manyti, jog nagrinėjamos prekės ar paslaugos pagamintos arba suteiktos tos pačios įmonės arba ekonomiškai susijusių įmonių (žr. sprendimų VRDT / Shaker, C‑334/05 P, EU:C:2007:333, 33 punktą ir Nestlé / VRDT, C‑193/06 P, EU:C:2007:539, 32 punktą).

               20

               Galimybė suklaidinti visuomenę turi būti visapusiškai vertinama atsižvelgiant į visus konkrečiam atvejui svarbius veiksnius (šiuo klausimu žr. sprendimų SABEL, C‑251/95, EU:C:1997:528, 22 punktą; VRDT / Shaker, EU:C:2007:333, 34 punktą ir Nestlé / VRDT, EU:C:2007:539, 33 punktą).

               21

               Visapusis galimybės supainioti vertinimas, kiek jis susijęs su vizualiu, fonetiniu ar konceptualiu prekių ženklų, dėl kurių kilo ginčas, panašumu, turi būti pagrįstas bendru jų daromu įspūdžiu, ypač atsižvelgiant į jų skiriamuosius ir dominuojančius elementus. Tai, kaip vidutinis nagrinėjamų prekių ar paslaugų vartotojas suvokia prekių ženklus, yra lemiamas kriterijus visapusiškai vertinant galimybę supainioti. Vidutinis vartotojas prekių ženklą paprastai suvokia kaip visumą ir nenagrinėja įvairių jo detalių (šiuo klausimu žr. sprendimų SABEL, EU:C:1997:528, 23 punktą; VRDT / Shaker, EU:C:2007:333, 35 punktą ir Nestlé / VRDT, EU:C:2007:539, 34 punktą).

               22

               Vertinant dviejų prekių ženklų panašumą negalima apsiriboti atsižvelgimu tik į vieną sudėtinio prekių ženklo elementą ir jo palyginimu su kitu prekių ženklu. Atvirkščiai, palyginimas turi būti atliekamas nagrinėjant aptariamus prekių ženklus, iš kurių kiekvienas turi būti vertinamas kaip visuma (Sprendimo VRDT / Shaker, EU:C:2007:333, 41 punktas).

               23

               Tam tikromis aplinkybėmis viena ar kelios sudėtinio prekių ženklo sudedamosios dalys gali dominuoti bendrame įspūdyje, kurį prekių ženklas sukuria atitinkamos visuomenės atmintyje. Tačiau panašumas gali būti vertinamas remiantis vien dominuojančiu elementu tik tuomet, jei visos kitos prekių ženklo sudedamosios dalys yra nežymios (sprendimų VRDT / Shaker, EU:C:2007:333, 41 ir 42 punktai; Nestlé / VRDT, EU:C:2007:539, 42 ir 43 punktai ir juose nurodyta teismo praktika).

               24

               Šiuo klausimu Teisingumo Teismas paaiškino, jog negalima atmesti, kad ankstesnis prekių ženklas, kurį trečioji šalis naudoja sudėtiniame žymenyje, apimančiame šios trečiosios šalies įmonės pavadinimą, tame sudėtiniame žymenyje išlaiko nepriklausomą išskirtinę poziciją. Todėl tam, kad būtų konstatuota galimybė supainioti, pakanka, kad dėl ankstesnio prekių ženklo išsaugotos nepriklausomos išskirtinės pozicijos visuomenė manys, kad sudėtiniu žymeniu žymimas prekes arba paslaugas taip pat pagamino arba suteikė šio prekių ženklo savininkas (Sprendimo Medion, C‑120/04, EU:C:2005:594, 30 ir 36 punktai ir Nutarties Perfetti Van Melle / VRDT, C‑353/09 P, EU:C:2011:73, 36 punktas).

               25

               Tačiau sudėtinio žymens elementas neišsaugo tokios nepriklausomos išskirtinės pozicijos, jeigu šis elementas kartu su kitu ar kitais žymens elementais, vertinamais kaip visuma, sudaro vienetą, kurio reikšmė skiriasi nuo atskirai vertinamų minėtų elementų reikšmės (šiuo klausimu žr. Nutarties ecoblue / VRDT ir Banco Bilbao Vizcaya Argentaria, C‑23/09 P, EU:C:2010:35, 47 punktą; Sprendimo Becker / Harman International Industries, EU:C:2010:368, 37 ir 38 punktus ir Nutarties Perfetti Van Melle / VRDT, EU:C:2011:73, 36 ir 37 punktus).

               26

               Šiuo atveju skundžiamo sprendimo 79 ir 81 punktuose Bendrasis Teismas konstatavo, kad net jeigu elementas „bimbo“ dominuoja prašomame įregistruoti prekių ženkle, elementas „doughnuts“ nėra nesvarbus šio prekių ženklo kuriamame bendrame įspūdyje, todėl į jį reikia atsižvelgti lyginant prekių ženklus, dėl kurių kilo ginčas.

               27

               To sprendimo 97 punkte Bendrasis Teismas patikslino: kadangi elementas „doughnuts“ atitinkamai visuomenei nieko nereiškia, jis kartu su kitu žymens elementu, kai abu vertinami kaip visuma, nesudaro vieneto, kurio reikšmė skirtųsi nuo atskirai vertinamų minėtų elementų reikšmės. Taigi jis padarė išvadą, kad elementas „doughnuts“ išsaugo nepriklausomą išskirtinę poziciją prašomame įregistruoti prekių ženkle ir todėl į jį turi būti atsižvelgiama visapusiškai vertinant galimybę supainioti.

               28

               Skundžiamo sprendimo 100 punkte Bendrasis Teismas nusprendė, kad, atsižvelgiant į visus šiai bylai svarbius veiksnius, visapusis vertinimas patvirtina Apeliacinės tarybos išvadą, kad yra galimybė supainioti.

               29

               Taigi išvadą, kad yra galimybė supainioti, Bendrasis Teismas padarė ne vien dėl to, kad prašomame įregistruoti prekių ženkle elementas „doughnuts“ užima nepriklausomą išskirtinę poziciją, bet dar ją grindė visapusiu vertinimu, apimančiu skirtingus nagrinėjimo etapus, nustatytus šio sprendimo 19–25 punktuose nurodytoje teismo praktikoje, kurį atlikdamas jis atsižvelgė į šiai bylai svarbius veiksnius. Taigi jis tinkamai taikė Reglamento Nr. 40/94 8 straipsnio 1 dalies b punktą.

               30

               Šio tvirtinimo nepaneigia kiti Bimbo pateikti argumentai.

               31

               Kadangi Bimbo priekaištauja Bendrajam Teismui visų pirma dėl to, kad šis skundžiamo sprendimo 97 punkte vartojo sąvokas „skiriamasis požymis“ ir „reikšmės neturintis elementas“, pakanka nurodyti, jog šiame punkte Bendrasis Teismas tik atmetė Bimbo teiginius, kuriais siekta įrodyti, kad, atsižvelgiant į tai, jog elementas „doughnuts“ neturi skiriamųjų požymių, į jį neturėtų būti atsižvelgiama vertinant galimybę supainioti.

               32

               Taip Bendrasis Teismas papildė skundžiamo sprendimo 81 punkte pateiktą vertinimą, pagal kurį minėtas elementas nėra nesvarbus kalbant apie bendrą įspūdį, kurį sukuria prašomas įregistruoti prekių ženklas, ir todėl į jį turi būti atsižvelgiama lyginant prekių ženklus, dėl kurių kilo ginčas. Taigi jis tikrai nesupainiojo nagrinėjamų sąvokų.

               33

               Kadangi Bimbo tvirtina, jog Bendrasis Teismas pažeidė taisyklę, pagal kurią sudėtinio žymens elemento nepriklausomos išskirtinės pozicijos konstatavimas yra išimtis, kuri privalo būti tinkamai pagrįsta lyginant su bendra taisykle, pagal kurią paprastai vartotojas prekių ženklą suvokia kaip visumą, reikia nurodyti, kad tikrinant, ar vienas iš sudėtinio žymens elementų užima nepriklausomą išskirtinę poziciją, siekiama nustatyti, kuriuos iš minėtų elementų suvoks nurodyta visuomenė.

               34

               Iš tikrųjų, kaip generalinis advokatas nurodė savo išvados 25 ir 26 punktuose, kiekvienu konkrečiu atveju reikia, pasiremiant, be kita ko, žymens sudedamųjų dalių ir jų santykinės reikšmės minėtos visuomenės suvokimui analize, nustatyti bendrą įspūdį, kurį prašomas įregistruoti žymuo sukuria minėtos visuomenės atmintyje, o vėliau, atsižvelgiant į tokį bendrą įspūdį ir visus bylai svarbius veiksnius, įvertinti galimybę supainioti.

               35

               Taigi, viena vertus, sudėtinio žymens elementai, darantys įtaką bendram įspūdžiui, kurį šis žymuo sukuria nurodytos visuomenės atmintyje, nustatomi prieš pradedant visapusį galimybės supainioti nagrinėjamus žymenis vertinimą. Toks vertinimas turi būti pagrįstas prekių ženklų, dėl kurių kilo ginčas, bendru sukuriamu įspūdžiu, nes, kaip nurodyta šios sprendimo 21 punkte, vidutinis vartotojas prekių ženklą paprastai suvokia kaip visumą ir nenagrinėja įvairių jo detalių. Todėl neturi būti manoma, kad tai yra išimtis, kurią būtina tinkamai pagrįsti lyginant su šia bendra taisykle.

               36

               Kita vertus, reikia pažymėti, kad nusistovėjusioje Teisingumo Teismo praktikoje reikalaujamas individualus kiekvieno žymens vertinimas turi būti atliekamas atsižvelgiant į konkrečias nagrinėjamos bylos aplinkybes ir todėl jis neturėtų būti grindžiamas bendromis prielaidomis. Kaip generalinis advokatas nurodė savo išvados 24 punkte, ypač iš teismo praktikos, vėlesnės už Sprendimą Medion (EU:C:2005:594), matyti, kad šiame sprendime Teisingumo Teismas neįtvirtino principų, kuriais grindžiamas galimybės supainioti vertinimas, išimčių.

               37

               Galiausiai dėl argumentų, glaustai išdėstytų šio sprendimo 16 punkte, reikia konstatuoti, kad skundžiamo sprendimo 97 punkte Bendrojo Teismo vartojamos sąvokos „nedaloma visuma“ ir „logiškas vienetas“ atitinka sąvoką „kitokią reikšmę turintis vienetas“, kurią Teisingumo Teismas vartojo šio sprendimo 25 punkte minėtoje praktikoje.

               38

               Iš pateiktų paaiškinimų matyti, kad, atlikdamas vertinimą, Bendrasis Teismas nepadarė Bimbo nurodytų teisės klaidų, todėl vienintelio pagrindo pirma dalis turi būti atmesta kaip nepagrįsta.

         Dėl vienintelio pagrindo antros dalies

      Šalių argumentai

               39

               Visų pirma, Bimbo tvirtina, kad išvadą dėl galimybės supainioti buvimo Bendrasis Teismas grindė prielaida, kad elementas „doughnuts“ užima nepriklausomą išskirtinę poziciją, ir neatsižvelgė į visus kitus šiai bylai svarbius veiksnius.

               40

               Taigi Bendrasis Teismas neatsižvelgė į tai, kad prekių ženklas, kurį prašoma įregistruoti, išsiskiria pirmuoju elementu „bimbo“, t. y. prekių ženklu, Ispanijoje turinčiu labai gerą vardą prekėms, kurioms šį prekių ženklą buvo prašyta įregistruoti. Jis nenurodė ir to, kad ankstesnis prekių ženklas neturi ryškaus arba išskirtinio skiriamojo požymio ir kad „doghnuts“ nėra tapačiai pakartotas prašomame įregistruoti prekių ženkle.

               41

               Toliau Bimbo tvirtina, kad dėl gerą vardą turinčio prekių ženklo, kuris yra pirmas sudėtinio prekių ženklo elementas, paprastai galima išvengti to, kad sudėtinio prekių ženklo sukuriamą bendrą įspūdį atitinkama visuomenė suvoktų kaip leidžiantį suprasti, jog aptariamas prekes pagamino ankstesnio prekių ženklo savininkas arba ekonomiškai susijusios įmonės.

               42

               Todėl, Bimbo nuomone, tam, kad galėtų konstatuoti galimybę supainioti prekių ženklus, dėl kurių kilo ginčas, Bendrasis Teismas turėjo pagrįsti priežastis, vien dėl kurių šiuo atveju prekių ženklas, kurį prašoma įregistruoti, dėl atitinkamai visuomenei jo sukuriamo bendro įspūdžio lemtų galimybę supainioti.

               43

               Galiausiai Bimbo tvirtina, kad, vertindamas galimybę supainioti, Bendrasis Teismas tinkamai neatsižvelgė į aplinkybę, kad, priešingai, nei įprasta prekybos sektoriuje, su kuriuo susijusi byla, kurioje buvo priimtas Sprendimas Medion (EU:C:2005:594), duonos gaminių sektoriuje būtų labai neįprasta sudaryti komercines sutartis arba jungtis siekiant siūlyti prekes.

               44

               VRDT ir Panrico ginčija Bimbo argumentus.

         Teisingumo Teismo vertinimas

               45

               Visų pirma, kaip generalinis advokatas nurodė savo išvados 37–42 punktuose, atsižvelgiant į skundžiamo sprendimo 91–100 punktuose pateiktus argumentus negalima Bendrajam Teismui priekaištauti dėl to, kad jis automatiškai pripažino galimybę supainioti žymenis, dėl kurių kilo ginčas, remdamasis tuo, kad buvo konstatuota, jog prašomame įregistruoti prekių ženkle elementas „doughnuts“ užima nepriklausomą išskirtinę poziciją.

               46

               Iš tikrųjų iš šių punktų matyti, kad Bendrasis Teismas visapusiškai įvertino galimybę supainioti ir tai darydamas atsižvelgė į šiai bylai svarbius veiksnius. Be to, šis vertinimas pagrįstas skundžiamo sprendimo 52–89 punktuose atlikta išsamia visų Bimbo nurodytų aplinkybių analize ir ypač šio prekių ženklo geru vardu. Argumentais, kuriuos šiuo klausimu ši bendrovė pateikė Teisingumo Teismui, klaidingai aiškinamas šis sprendimas, todėl jie turi būti atmesti.

               47

               Atsižvelgiant į šio sprendimo 33 ir 34 punktuose pateiktas išvadas, argumentai, glaustai išdėstyti šio sprendimo 41 ir 42 punktuose, paremti klaidingu aktualios teismo praktikos aiškinimu, todėl turi būti atmesti.

               48

               Galiausiai dėl Bimbo argumentų, glaustai išdėstytų šio sprendimo 43 punkte, pakanka konstatuoti, kad, kaip teisingai nurodė VRDT, jie buvo pirmą kartą pateikti Teisingumo Teismui, todėl, remiantis nusistovėjusia teismo praktika, turi būti atmesti kaip nepriimtini.

               49

               Tai reiškia, kad Bimbo nurodyto vienintelio pagrindo antrą dalį reikia atmesti kaip iš dalies nepriimtiną ir iš dalies nepagrįstą.

               50

               Todėl reikia atmesti vienintelį apeliacinio skundo pagrindą ir patį apeliacinį skundą.

         Dėl bylinėjimosi išlaidų

               51

               Pagal Teisingumo Teismo procedūros reglamento 184 straipsnio 2 dalį, jeigu apeliacinis skundas yra nepagrįstas, išlaidų klausimą sprendžia Teisingumo Teismas. Pagal to paties reglamento 138 straipsnio 1 dalį, taikomą apeliacinėse bylose pagal šio reglamento 184 straipsnio 1 dalį, pralaimėjusiai šaliai nurodoma padengti bylinėjimosi išlaidas, jei laimėjusi šalis to reikalavo.

               52

               Kadangi Bimbo pralaimėjo bylą, o VRDT ir Panrico reikalavo priteisti iš jos bylinėjimosi išlaidas, Bimbo turi jas padengti.

               Remdamasis šiais motyvais, Teisingumo Teismas (antroji kolegija) nusprendžia:

                           1.

                           Atmesti apeliacinį skundą.

                           2.

                           Priteisti iš Bimbo SA bylinėjimosi išlaidas.

                     Parašai.

            (
            *1
         )	Proceso kalba: anglų.


title: 2008 m. rugsėjo 9 d. Tarnautojų teismo (pirmoji kolegija) sprendimas. # Luis Ritto prieš Europos Bendrijų Komisiją. # Viešoji tarnyba - Pareigūnai - Nepagrįstai sumokėtų sumų susigrąžinimas. # Byla F-18/08.

text:
      TARNAUTOJŲ TEISMO (pirmoji kolegija) SPRENDIMAS
      2008 m. rugsėjo 9 d.
      Byla F‑18/08
      Luis Ritto
      prieš
      Europos Bendrijų Komisiją
      „Viešoji tarnyba – Pareigūnai – Nepagrįstai sumokėtų sumų susigrąžinimas – Namų ūkio išmoka – Akivaizdus mokėjimo nepagrįstumas“
      Dalykas: Ieškinys, pareikštas pagal EB 236 ir AE 152 straipsnius, kuriuo L. Ritto prašo panaikinti 2007 m. gegužės 14 d. Komisijos
         sprendimą, kuriuo jis informuojamas, kad nuo 2001 m. rugsėjo 1 d. jam nebepriklauso namų ūkio išmoka ir kad nuo šios datos
         minėtu pagrindu gautos sumos bus susigrąžinamos pagal Pareigūnų tarnybos nuostatų 85 straipsnį kartu su 2007 m. birželio 1
         ir 21 d. Komisijos sprendimais, nustatančiais tokio susigrąžinimo tvarką, ir panaikinti 2007 m. lapkričio 7 d. Komisijos sprendimą
         atmesti ieškovo skundą, pateiktą dėl pirma nurodytų sprendimų.

      Sprendimas: Atmesti ieškinį. Ieškovas padengia bylinėjimosi išlaidas.

      Santrauka
      Pareigūnai – Nepagrįstai sumokėtų sumų susigrąžinimas – Sąlygos
      (Pareigūnų tarnybos nuostatų 85 straipsnis ir VII priedo 1 straipsnio 3 dalis)
      Iš Pareigūnų tarnybos nuostatų 85 straipsnio pirmos pastraipos išplaukia, jog tam, kad permokėta suma būtų grąžinta, būtina
         įrodyti, jog gavėjas žinojo, kad nėra teisinio pagrindo ją gauti arba jog permokėjimo faktas buvo tiek akivaizdus, kad jis
         negalėjo apie tai nežinoti. Kai nėra įrodymų, kad gavėjas žinojo apie išmokos mokėjimo nepagrįstumą, reikia išnagrinėti mokėjimo
         aplinkybes, kad būtų galima nustatyti, ar šis nepagrįstumas buvo akivaizdus.

      Sąvoka „tiek akivaizdus“, kuria apibūdinamas mokėjimo nepagrįstumas pagal Pareigūnų tarnybos nuostatų 85 straipsnio pirmą
         pastraipą, reiškia ne tai, kad neteisėtų sumų gavėjas visiškai neprivalo aiškintis ir tikrinti situacijos, o tai, jog šis
         susigrąžinimas privalomas dėl to, kad kalbama apie klaidą, kurios normaliai rūpestingas pareigūnas negalėjo nepastebėti.

      Bet kuris pareigūnas, net ir neturintis teisinio išsilavinimo, perskaitęs Pareigūnų tarnybos nuostatų VII priedo 1 straipsnio
         3 dalį gali sužinoti, kad teisė į namų ūkio išmoką išsaugoma su sąlyga, kad pajamos, kurias sutuoktinis gauna iš profesinės
         veikos, neviršija tam tikros ribos. Be kita ko, didelį darbo stažą ir patirtį turintis aukštesnio rango pareigūnas tikrai
         žino apie Pareigūnų tarnybos nuostatų VII priedo 1 straipsnio 3 dalyje nurodytos ribos viršijimo pasekmes.

      Aplinkybė, kad kiekvienais metais administracijai buvo tinkamai siunčiami patvirtinantys dokumentai apie pajamas, kurias pareigūno
         sutuoktinis gauna iš profesinės veiklos, netrukdo pareigūnui pačiam konstatuoti, kad šios pajamos viršija Pareigūnų tarnybos
         nuostatų VII priedo 1 straipsnio 3 dalyje nurodytą ribą. Bet kuriuo atveju aplinkybė, kad administracija suklydo arba elgėsi
         nerūpestingai, neturi įtakos Pareigūnų tarnybos nuostatų 85 straipsnio taikymui, nes šiame straipsnyje kaip tik daroma prielaida,
         kad išmokėdama nepagrįstas sumas administracija suklydo. Iš tikrųjų svarbu ne tai, ar klaida administracijai buvo arba nebuvo
         akivaizdi, bet ar ji buvo akivaizdi suinteresuotajam asmeniui. Taigi, kadangi ieškovas, kaip ir visi kiti pareigūnai, yra
         asmeniškai suinteresuotas patikrinti sumas, kurios jam išmokamos kiekvieną mėnesį, jo padėties negalima prilyginti administracijos,
         kurios užduotis yra mokėti tūkstančius darbo užmokesčių ir įvairių rūšių išmokų, padėčiai.

      (žr. 29–31, 34, 36, 39 ir 40 punktus)
      Nuoroda:
      Teisingumo Teismo praktika: 1973 m. birželio 27 d. Sprendimo Kuhl prieš Tarybą, 71/72, Rink. p. 705, 11 punktas; 1979 m. liepos 11 d. Sprendimo Broe prieš Komisiją, 252/78, Rink. p. 2393, 11 ir 13 punktai; 1979 m. spalio 11 d. Sprendimo Berghmans prieš Komisiją, 142/78, Rink. p. 3125, 9 punktas.

      Pirmosios instancijos teismo praktika: 1990 m. liepos 12 d. Sprendimo Scheiber prieš Tarybą, T‑111/89, Rink. p. II‑429, 43 punktas; 1994 m. vasario 10 d. Sprendimo White prieš Komisiją, T‑107/92, Rink. VT p. I‑A‑41 ir II‑143, 38 punktas; 1994 m. vasario 24 d. Sprendimo Stahlschmidt prieš Parlamentą, T‑38/93, Rink. VT p. I‑A‑65 ir II‑227, 23 punktas; 2002 m. lapkričio 5 d. Sprendimo Ronsse prieš Komisiją, T‑205/01, Rink. VT p. I‑A‑211 ir II‑1065, 47–49 punktai; 2004 m. liepos 15 d. Sprendimo Gouvras prieš Komisiją, T‑180/02 ir T‑113/03, Rink. VT p. I‑A‑225 ir II‑987, 76 punktas.


title: 2013 m. liepos 18 d. Teisingumo Teismo (devintoji kolegija) sprendimas.#Green – Swan Pharmaceuticals CR, a.s. prieš Státní zemědělská a potravinářská inspekce, ústřední inspektorát.#Nejvyšší správní soud prašymas priimti prejudicinį sprendimą.#Vartotojų apsauga – Reglamentas (EB) Nr. 1924/2006 – Teiginiai apie maisto produktų maistingumą ir sveikatingumą – 2 straipsnio 2 dalies 6 punktas – Sąvoka „teiginys apie susirgimo pavojaus sumažinimą“ – 28 straipsnio 2 dalis – Produktai, pažymėti prekių ženklais ar komerciniais pavadinimais – Pereinamojo laikotarpio priemonės.#Byla C-299/12.

text:
               Šalys
               Sprendimo motyvai
               Rezoliucinė dalis

            Šalys
            Byloje C-299/12
            dėl Nejvyšší správní soud  (Čekijos Respublika) 2012 m. gegužės 10 d. nutarties, kurią Teisingumo Teismas gavo 2012 m. birželio 18 d., pagal SESV 267 straipsnį pateikto prašymo priimti prejudicinį sprendimą byloje
            Green – Swan Pharmaceuticals CR, a.s.
            prieš
            Státní zemědělská a potravinářská inspekce, ústřední inspektorát
            TEISINGUMO TEISMAS (devintoji kolegija),
            kurį sudaro kolegijos pirmininkas J. Malenovský, teisėjai M. Safjan (pranešėjas) ir A. Prechal,
            generalinis advokatas M. Wathelet,
            kancleris A. Calot Escobar,
            atsižvelgęs į rašytinę proceso dalį,
            išnagrinėjęs pastabas, pateiktas:
            – Čekijos vyriausybės, atstovaujamos M. Smolek ir S. Šindelková,
            – Europos Komisijos, atstovaujamos S. Grünheid ir P. Němečková,
            atsižvelgęs į sprendimą, priimtą susipažinus su generalinio advokato nuomone, nagrinėti bylą be išvados,
            priima šį
            Sprendimą

            Sprendimo motyvai
            1. Prašymas priimti prejudicinį sprendimą susijęs su 2006 m. gruodžio 20 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamento (EB) Nr. 1924/2006 dėl teiginių apie maisto produktų maistingumą ir sveikatingumą (OL L 404, p. 9 ir klaidų ištaisymas OL L 12, 2007, p. 3), iš dalies pakeisto 2010 m. vasario 9 d. Komisijos reglamentu (ES) Nr. 116/2010 (OL L 37, p. 16; toliau – Reglamentas Nr. 1924/2006), 2 straipsnio 2 dalies 6 punkto ir 28 straipsnio 2 dalies išaiškinimu.
            2. Šis prašymas buvo pateiktas nagrinėjant ginčą tarp Green – Swan Pharmaceuticals CR, a.s.  (toliau – Green – Swan Pharmaceuticals ) ir Státní zemědělská a potravinářská inspekce, ústřední inspektorát  (Valstybinė žemės ūkio ir maisto tarnyba, centrinė inspekcija) dėl ant maisto papildo pakuotės esančio pranešimo kvalifikavimo.
            Teisinis pagrindas
            Sąjungos teisės aktai
            3. Reglamento Nr. 1924/2006 1 straipsnio 1–3 dalyse nustatyta:
            „1. Šis reglamentas suderina valstybių narių teisės aktų, reglamentų arba administracinės veiklos nuostatas, susijusias su teiginiais apie maistingumą ir sveikatingumą, siekiant užtikrinti efektyvų vidaus rinkos veikimą ir aukštą vartotojų apsaugos lygį.
            2. Šis reglamentas taikomas teiginiams apie maistingumą ir sveikatingumą, skelbiamiems maisto produktų, skirtų galutiniam vartotojui, komerciniuose pranešimuose – etiketėse, pateikime ar reklamoje.
            < ... >
            3. Prekių ženklas, prekių [komercinis] pavadinimas ar išgalvotas pavadinimas, nurodytas [nurodyti] maisto produkto ženklinime, pristatyme ar reklamoje, kurį galima suprasti kaip teiginį apie maistingumą arba sveikatingumą, gali būti vartojami netaikant šiame reglamente numatytų leidimų suteikimo procedūrų, su sąlyga, kad tame ženklinime, pristatyme ar reklamoje taip pat pateikiamas šio reglamento nuostatas atitinkantis susijęs teiginys apie maistingumą ar sveikatingumą.“
            4. Šio reglamento 2 straipsnyje pateikiami šie sąvokų apibrėžimai:
            „1. Šiame reglamente:
            < ... >
            2. Taip pat taikomi šie sąvokų apibrėžimai:
            1) „teiginys“ – bet koks pranešimas arba išraiška, kurie nėra privalomi pagal Bendrijos arba nacionalinės teisės aktus, taip pat vaizdinė, grafinė arba simbolinė bet kokia forma pateikiama išraiška, kuria tiesiogiai ar netiesiogiai teigiama arba užsimenama, kad maisto produktas turi tam tikrų savybių;
            < ... >
            5) „teiginys apie sveikatingumą“ – teiginys, kuriuo tiesiogiai ar netiesiogiai teigiama ar užsimenama, kad esama ryšio tarp maisto produkto kategorijos, maisto produkto ar vienos jo sudedamųjų dalių ir sveikatos;
            6) „teiginys apie susirgimo pavojaus sumažinimą“ – teiginys apie sveikatingumą, kuriuo tiesiogiai ar netiesiogiai teigiama ar užsimenama, kad tam tikrai maisto kategorijai priklausančių produktų, maisto produkto arba vienos iš jo sudedamųjų dalių vartojimas žymiai [gerokai] sumažina riziką susirgti viena iš žmonėms būdingų ligų;
            < ... > “
            5. Šio reglamento 3 straipsnyje „Visų teiginių bendrieji principai“ nustatyta:
            „Teiginiai apie maistingumą ir sveikatingumą gali būti vartojami ženklinant, pristatant arba reklamuojant į Bendrijos rinką pateikiamus maisto produktus, tik jei šie teiginiai atitinka šio reglamento nuostatas.
            < ... > “
            6. Remiantis to paties reglamento 10 straipsnio 1 dalimi:
            „Teiginiai apie sveikatingumą yra draudžiami, išskyrus atvejus, kai jie atitinka II skyriaus, [kuriame yra 3–7 straipsniai,] bendruosius ir šio skyriaus konkrečius reikalavimus bei yra leidžiami pagal šį reglamentą ir yra įtraukti į leidžiamų teiginių sąrašus, numatytus 13 ir 14 straipsniuose.“
            7. Reglamento Nr. 1924/2006 14 straipsnio „Susirgimo rizikos mažinimo teiginiai ir teiginiai dėl vaiko vystymosi ir sveikatos“ 1 dalyje nurodyta:
            „Nepaisant Direktyvos 2000/13/EB 2 straipsnio 1 dalies b punkto nuostatų, toliau nurodyti teiginiai gali būti pateikiami, jei šio reglamento 15, 16, 17 ir 19 straipsniuose nustatyta tvarka buvo suteiktas leidimas įtraukti juos į leistinų teiginių Bendrijos sąrašą kartu su visomis būtinomis šių teiginių vartojimo sąlygomis:
            a) teiginiai apie susirgimo rizikos mažinimą;
            < ... > “
            8. Šio reglamento 20 straipsnyje, reglamentuojančiame Bendrijos registrą, nustatyta:
            „1. Komisija sukuria ir tvarko Teiginių apie maisto produktų maistingumą ir sveikatingumą Bendrijos registrą, toliau – Registras.
            2. Į Registrą įtraukiami:
            a) priede išdėstyti teiginiai apie maistingumą ir jiems taikomos sąlygos;
            b) apribojimai, priimti pagal 4 straipsnio 5 dalį;
            c) teiginiai apie sveikatingumą, kuriems vartoti suteiktas leidimas, ir jiems taikomos sąlygos, numatytos 13 straipsnio 3 ir 5 dalyse, 14 straipsnio 1 dalyje, 19 straipsnio 2 dalyje, 21 straipsnyje, 24 straipsnio 2 dalyje ir 28 straipsnio 6 dalyje bei nacionalinėse priemonėse, nurodytose 23 straipsnio 3 dalyje;
            d) atmestų teiginių apie sveikatingumą sąrašas ir jų atmetimo priežastys.
            < ... >
            3. Registras yra prieinamas viešai.“
            9. Minėto reglamento 28 straipsnio „Pereinamojo laikotarpio priemonės“ 2 dalyje nustatyta:
            „Neatitinkantys šio reglamento produktai, kurie turi prekių ženklus ar prekių pavadinimus, egzistavusius [pažymėti prekių ženklais ar komerciniais pavadinimais, egzistavusiais] iki 2005 m. sausio 1 d., gali būti toliau parduodami iki 2022 m. sausio 19 d., po šio laikotarpio taikant šio reglamento nuostatas.“
            Čekijos teisė
            10. Ginčui pagrindinėje byloje taikomos redakcijos Įstatymo Nr. 110/1997 Sb. dėl maisto ir tabako produktų ir kelių susijusių įstatymų dalinio pakeitimo bei papildymo ( zákon č. 110/1997 Sb., o potravinách a tabákových výrobcích a o změně a doplnění některých souvisejících zákonů ) 17 straipsnio 2 dalyje nurodyta, kad maisto verslu užsiimantis subjektas padaro administracinės teisės pažeidimą, jeigu:
            „a) nevykdo pareigos laikytis maisto saugos reikalavimų, nustatytų tiesiogiai taikomuose < ... > Bendrijos teisės aktuose, kuriais reglamentuojami su maisto produktais susiję reikalavimai; arba
            b) kitais nei a punkte nurodytais veiksmais nevykdo pareigos, nustatytos tiesiogiai taikomuose < ... > Bendrijos teisės aktuose, kuriais reglamentuojami su maisto produktais susiję reikalavimai.“
            Pagrindinė byla ir prejudiciniai klausimai
            11. Iš prašymo priimti prejudicinį sprendimą matyti, kad Green – Swan Pharmaceuticals iki 2005 m. sausio 1 d. į Čekijos rinką tiekė maisto papildą, pavadintą „GS Merilin“. Jį parduodant ant jo pakuotės buvo pateikiamas pranešimas, kad „šio produkto sudėtyje yra kalcio ir vitamino D3 papildo, kuris padeda sumažinti riziką susirgti osteoporoze ir patirti kaulų lūžių“. Be to, nacionalinis prekių ženklas „GS Merilin“ Čekijos Respublikoje buvo įregistruotas 2003 m. spalio 29 d.
            12. 2010 m. lapkričio 10 d. sprendimu Inspektorát Státní zemědělské a potravinářské inspekce  (Valstybinė žemės ūkio ir maisto tarnyba) nusprendė, kad Green – Swan Pharmaceuticals ant maisto papildo „GS Merilin“ pakuotės pateikė teiginius apie sveikatingumą ir taip pažeidė Reglamento Nr. 1924/2006 10 straipsnio 1 dalį. Tuo remdamasi minėta institucija padarė išvadą, kad ši bendrovė padarė ginčui pagrindinėje byloje taikomos redakcijos Įstatymo Nr. 110/1997 Sb. 17 straipsnio 2 dalies b punkte nurodytą administracinės teisės pažeidimą, ir skyrė jai 200 000 CZK dydžio baudą.
            13. Dėl to Státní zemědělské a potravinářské inspekce  sprendimo Green – Swan Pharmaceuticals pateikė skundą, kuriame, be kita ko, tvirtino, kad pranešimas ant maisto papildo „GS Merilin“ pakuotės negali būti laikomas „teiginiu“, kaip tai suprantama pagal Reglamentą Nr. 1924/2006. 2011 m. vasario 14 d. sprendimu Státní zemědělská a potravinářská inspekce, ústřední inspektorát tą skundą atmetė.
            14. Dėl pastarojo sprendimo Green – Swan Pharmaceuticals pareiškė ieškinį Krajský soud v Brně  (Brno apygardos teismas). Ji visų pirma teigė, kad Reglamento Nr. 1924/2006 28 straipsnio 2 dalis taikoma maisto papildui „GS Merilin“, nes šioje nuostatoje daroma nuoroda į produktus, o ne į prekių ženklus ar komercinius pavadinimus, kurie žymi tuos produktus. Ji taip pat rėmėsi to paties reglamento 2 straipsnio 2 dalies 6 punktu ir pažymėjo, kad nagrinėjamu atveju ant maisto papildo „GS Merilin“ pakuotės esančiu pranešimu nei tiesiogiai, nei netiesiogiai neteigiama, kad šio maisto papildo vartojimas „gerokai“ sumažina riziką susirgti viena iš žmonėms būdingų ligų.
            15. 2011 m. rugsėjo 21 d. sprendimu Krajský soud v Brně  atmetė Green – Swan Pharmaceuticals  ieškinį. Tas teismas nusprendė, kad pranešimas ant maisto papildo „GS Merilin“ pakuotės yra teiginys apie sveikatingumą, kaip tai suprantama pagal Reglamentą Nr. 1924/2006, ir kad, kalbant apie teiginius apie susirgimo pavojaus sumažinimą, ženklinant ir pateikiant maisto produktus galima vartoti tik tuos teiginius, kuriuos, laikantis to paties reglamento 14 straipsnyje numatytų sąlygų, leido naudoti Komisija.
            16. Dėl to Krajský soud v Brně  sprendimo Green – Swan Pharmaceuticals pateikė apeliacinį skundą Nejvyšší správní soud  ir vėl tvirtino, kad Reglamento Nr. 1924/2006 28 straipsnio 2 dalyje leidžiama prekiauti nagrinėjamu maisto papildu, nes toje nuostatoje daroma nuoroda būtent į produktus. Šiuo atžvilgiu minėta bendrovė pabrėžė skirtingas minėtos nuostatos ir to paties reglamento 1 straipsnio 3 dalies, kurioje daroma nuoroda į prekių ženklą ir komercinį pavadinimą, kurie gali būti laikomi teiginiais apie maistingumą ar sveikatingumą, formuluotes. Dėl to maisto papildas „GS Merilin“ iki 2022 m. sausio 19 d. nepatenka į minėto reglamento taikymo sritį. Minėta bendrovė taip pat teigė, kad Krajský soud v Brně turėjo išnagrinėti, ar teiginys ant maisto papildo „GS Merilin“ pakuotės reiškia, kad šio maisto papildo vartojimas „gerokai“ sumažina pavojų susirgti, kaip nurodyta Reglamento Nr. 1924/2006 2 straipsnio 2 dalies 6 punkte.
            17. Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas mano, jog tam, kad teiginys apie sveikatingumą būtų laikomas „teiginiu apie susirgimo pavojaus sumažinimą“, jame nebūtinai turi būti žodis „gerokai“ ar to paties pobūdžio frazė. Priešingu atveju truputį kitokio teksto pasirinkimas leistų išvengti Reglamento Nr. 1924/2006 14 straipsnio taikymo.
            18. Be to, vidutinio vartotojo požiūriu, maisto produktas, kuriam taikomas teiginys apie sveikatingumą, ir juo tvirtinama arba iš jo galima suprasti, kad šio maisto produkto vartojimas gerokai sumažins pavojų susirgti, negali būti suvokiamas kaip turintis didesnę vertę nei šios savybės neturintis maisto produktas. Šia prasme Reglamento Nr. 1924/2006 20 straipsnyje numatytas Teiginių apie maisto produktų maistingumą ir sveikatingumą Bendrijos registras rodo, kad su susirgimo pavojaus sumažinimu susijusiuose teiginiuose apie sveikatingumą, kuriuos jau išnagrinėjo Europos maisto saugos tarnyba ir patvirtino Komisija, nėra nei žodžio „gerokai“, nei jokio kito panašaus termino.
            19. Be to, prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas mano, kad Reglamento Nr. 1924/2006 28 straipsnio 2 dalis netaikoma pagrindinėje byloje, nes nagrinėjamas teiginys nėra nei prekių ženklas, nei komercinis pavadinimas, kaip tai suprantama pagal šią nuostatą. Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas priduria, kad net darant prielaidą, jog ši nuostata taikytina, aiškinimas, kad pagal ją į šio reglamento taikymo sritį nepatenka visi iki 2005 m. sausio 1 d. egzistavę produktai, neturi prasmės, nes šiuo reglamentu reglamentuotas maisto produktų ženklinimas.
            20. Šiomis aplinkybėmis Nejvyšší správní soud nutarė sustabdyti bylos nagrinėjimą ir pateikti Teisingumo Teismui šiuos prejudicinius klausimus:
            „1. Ar teiginys apie sveikatingumą „šiame produkte taip pat yra kalcio ir vitamino D3, kurie padeda sumažinti riziką susirgti osteoporoze ir patirti kaulų lūžių“ yra teiginys apie susirgimo pavojaus sumažinimą, kaip jis suprantamas pagal < ... > Reglamento < ... > Nr. 1924/2006 < ... > 2 straipsnio 2 dalies 6 punktą, net jei šiame teigi nyje aiškiai nenurodyta, jog vartojant šį produktą gerokai sumažėja pavojus susirgti minėtomis ligomis?
            2. Ar prekių ženklo arba komercinio pavadinimo sąvoka, kaip ji suprantama pagal < ... > Reglamento < ... > Nr. 1924/2006 < ... > 28 straipsnio 2 dalį, apima ir komercinius pranešimus, esančius ant produkto pakuotės?
            3. Ar < ... > Reglamento < ... > Nr. 1924/2006 < ... > 28 straipsnio 2 dalyje numatytos pereinamojo laikotarpio priemonės gali būti aiškinamos taip, kad jos taikomos (visiems) maisto produktams, kurie jau egzistavo iki 2005 m. sausio 1 d., ar kad jos taikomos tik maisto produktams, pažymėtiems prekių ženklu ar komerciniu pavadinimu ir tokia forma jau egzistavusiems iki šios datos?“
            Dėl prejudicinių klausimų
            Dėl pirmojo klausimo
            21. Pateikdamas pirmąjį klausimą prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas iš esmės siekia sužinoti, ar Reglamento Nr. 1924/2006 2 straipsnio 2 dalies 6 punktas turi būti aiškinamas taip, jog tam, kad būtų laikomas „teiginiu apie susirgimo pavojaus sumažinimą“, kaip tai suprantama pagal šią nuostatą, teiginyje apie sveikatingumą būtinai turi būti aiškiai nurodyta, kad tam tikrai kategorijai priklausančių maisto produktų, maisto produkto arba vienos iš jo sudedamųjų dalių vartojimas „gerokai“ sumažina riziką susirgti viena iš žmonėms būdingų ligų.
            22. Pirmiausia reikia pažymėti, kad „teiginys apie sveikatingumą“, kaip jis suprantamas pagal Reglamento Nr. 1924/2006 2 straipsnio 2 dalies 5 punktą, apibrėžiamas remiantis ryšiu, kuris turi egzistuoti tarp maisto produkto ar vienos iš jo sudėtinių dalių ir sveikatos; kadangi tokiu apibrėžimu nepateikiama paaiškinimų nei dėl tiesioginio ar netiesioginio šio ryšio pobūdžio, nei dėl jo intensyvumo ar trukmės, sąvoka „ryšys“ turi būti suprantama plačiai (žr. 2012 m. rugsėjo 6 d. Sprendimo Deutsches Weintor , C-544/10, 34 punktą).
            23. Tarp teiginių apie sveikatingumą Reglamento Nr. 1924/2006 2 straipsnio 6 punkte „teiginys apie susirgimo pavojaus sumažinimą“ apibrėžiamas kaip „teiginys apie sveikatingumą, kuriuo tiesiogiai ar netiesiogiai teigiama ar užsimenama, kad tam tikrai maisto kategorijai priklausančių produktų, maisto produkto arba vienos iš jo sudedamųjų dalių vartojimas gerokai sumažina riziką susirgti viena iš žmonėms būdingų ligų“.
            24. Iš to, kad vartojami veiksmažodžiai „netiesiogiai teigiama ar užsimenama“, matyti, jog siekiant kvalifikuoti teiginį kaip „teiginį apie susirgimo pavojaus sumažinimą“, kaip tai suprantama pagal minėtą nuostatą, nereikalaujama, kad tokiame teiginyje būtų aiškiai nurodyta, jog maisto produkto vartojimas gerokai sumažina riziką susirgti viena iš žmonėms būdingų ligų. Pakanka, kad šis teiginys paprastam, pakankamai informuotam ir protingai pastabiam bei nuovokiam vartotojui galėtų sudaryti įspūdį, kad rizika sumažinama gerokai.
            25. Šiuo atžvilgiu pažymėtina, kad kategoriškos formuluotės, jog atitinkamo maisto produkto vartojimas sumažina tokį pavojų – arba prisideda prie jo sumažinimo – minėtam vartotojui gali sudaryti įspūdį apie gerokai sumažinamą pavojų. Esant tokioms sąlygoms, kaip siūlo prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas, tam, kad būtų laikomas „teiginiu apie susirgimo pavojaus sumažinimą“, teiginyje apie sveikatingumą, kaip antai nagrinėjamame pagrindinėje byloje, nebūtinai turi būti žodis „gerokai“ arba kitas panašus terminas.
            26. Todėl į pirmąjį klausimą reikia atsakyti, kad Reglamento Nr. 1924/2006 2 straipsnio 2 dalies 6 punktas turi būti aiškinamas taip, jog tam, kad būtų laikomas „teiginiu apie susirgimo pavojaus sumažinimą“, kaip tai suprantama pagal šią nuostatą, teiginyje apie sveikatingumą nebūtinai turi būti aiškiai nurodyta, kad tam tikrai kategorijai priklausančių maisto produktų, maisto produkto arba vienos iš jo sudedamųjų dalių vartojimas „gerokai“ sumažina riziką susirgti viena iš žmonėms būdingų ligų.
            Dėl antrojo klausimo
            27. Pateikdamas antrąjį klausimą prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas iš esmės siekia sužinoti, ar Reglamento Nr. 1924/2006 28 straipsnio 2 dalis turi būti aiškinama taip, kad komercinis pranešimas, esantis ant maisto produkto pakuotės, gali būti prekių ženklas arba komercinis pavadinimas, kaip tai suprantama pagal šią nuostatą.
            28. Remiantis Reglamento Nr. 1924/2006 28 straipsnio 2 dalimi, neatitinkantys šio reglamento produktai, pažymėti prekių ženklais ar komerciniais pavadinimais, egzistavusiais iki 2005 m. sausio 1 d., gali būti toliau parduodami iki 2022 m. sausio 19 d.
            29. Be to, remiantis Reglamento Nr. 1924/2006 1 straipsnio 2 dalimi, šis reglamentas taikomas teiginiams apie maistingumą ir sveikatingumą, skelbiamiems maisto produktų, skirtų galutiniam vartotojui, komerciniuose pranešimuose – etiketėse, reklamoje ar juos pateikiant.
            30. Kaip nurodyta Reglamento Nr. 1924/2006 1 straipsnio 3 dalyje, prekių ženklas ar komercinis pavadinimas arba, be to, išgalvotas pavadinimas, nurodyti ženklinant arba pristatant maisto produktą, gali būti laikomi teiginiu apie sveikatingumą.
            31. Taigi, kaip tvirtina Komisija, nors komerciniai pranešimai paprastai negali būti laikomi prekių ženklais ar komerciniais pavadinimais, neatmestina galimybė, kad toks pranešimas ant maisto produkto pakuotės tuo pat metu gali būti prekių ženklas ar komercinis pavadinimas. Tačiau toks pranešimas gali būti toks ženklas ar pavadinimas tik tuo atveju, jeigu jis apsaugotas taikytinais teisės aktais. Nacionalinis teismas, atsižvelgęs į visas faktines ir teisines jo nagrinėjamos bylos aplinkybes, turi patikrinti, ar toks pranešimas iš tiesų yra taip apsaugotas prekių ženklas ar komercinis pavadinimas.
            32. Todėl į antrąjį klausimą reikia atsakyti, kad Reglamento Nr. 1924/2006 28 straipsnio 2 dalis turi būti aiškinama taip, kad komercinis pranešimas, esantis ant maisto produkto pakuotės, gali būti prekių ženklas arba komercinis pavadinimas, kaip tai suprantama pagal šią nuostatą, su sąlyga, kad jis kaip toks ženklas ar pavadinimas yra apsaugotas taikytinais teisės aktais. Nacionalinis teismas, atsižvelgęs į visas faktines ir teisines jo nagrinėjamos bylos aplinkybes, turi patikrinti, ar toks pranešimas iš tiesų yra taip apsaugotas prekių ženklas arba komercinis pavadinimas.
            Dėl trečiojo klausimo
            33. Pateikdamas trečiąjį klausimą prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas iš esmės siekia sužinoti, ar Reglamento Nr. 1924/2006 28 straipsnio 2 dalis turi būti aiškinama taip, kad ji taikoma visiems maisto produktams, kurie jau egzistavo iki 2005 m. sausio 1 d., ar tik maisto produktams, pažymėtiems prekių ženklu ar komerciniu pavadinimu ir tokia forma jau egzistavusiems iki šios datos.
            34. Pirmiausia reikia priminti, kad Reglamento Nr. 1924/2006 dalykas yra ne patys maisto produktai, o teiginiai apie jų maistingumą ir sveikatingumą.
            35. Taigi, remiantis Reglamento Nr. 1924/2006 1 straipsnio 3 dalimi, ženklinant, pristatant ar reklamuojant maisto produktą nurodytas prekių ženklas ar komercinis pavadinimas, kurį galima suprasti kaip teiginį apie maistingumą arba sveikatingumą, gali būti vartojamas netaikant šiame reglamente numatytų leidimų suteikimo procedūrų, su sąlyga, kad taip ženklinant, pristatant ar reklamuojant taip pat pateikiamas šio reglamento nuostatas atitinkantis susijęs teiginys apie maistingumą ar sveikatingumą.
            36. Esant tokioms sąlygoms, kaip tvirtina Čekijos vyriausybė ir Komisija, Reglamento Nr. 1924/2006 28 straipsnio 2 dalis, kuria nustatoma nukrypstanti laikina priemonė, taikoma tik prekių ženklui ar komerciniam pavadinimui, kurie jau egzistavo iki 2005 m. sausio 1 d. ir gali būti laikomi teiginiu apie maistingumą arba sveikatingumą, kaip tai suprantama pagal šį reglamentą. Tokiu prekių ženklu ar komerciniu pavadinimu pažymėti maisto produktai gali būti toliau parduodami iki 2022 m. sausio 19 d.
            37. Atsižvelgiant į tai, kas pasakyta, į trečiąjį klausimą reikia atsakyti, kad Reglamento Nr. 1924/2006 28 straipsnio 2 dalis turi būti aiškinama taip, kad ji taikoma tik prekių ženklu ar komerciniu pavadinimu, kurie turi būti laikomi teiginiu apie maistingumą arba sveikatingumą, kaip tai suprantama pagal šį reglamentą, pažymėtiems maisto produktams, kurie tokia forma jau egzistavo iki 2005 m. sausio 1 d.
            Dėl bylinėjimosi išlaidų
            38. Kadangi šis procesas pagrindinės bylos šalims yra vienas iš etapų prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusio teismo nagrinėjamoje byloje, bylinėjimosi išlaidų klausimą turi spręsti šis teismas. Išlaidos, susijusios su pastabų pateikimu Teisingumo Teismui, išskyrus tas, kurias patyrė minėtos šalys, nėra atlygintinos.

            Rezoliucinė dalis
            Remdamasis šiais motyvais, Teisingumo Teismas (devintoji kolegija) nusprendžia:
            1. 2006 m. gruodžio 20 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamento (EB) Nr. 1924/2006 dėl teiginių apie maisto produktų maistingumą ir sveikatingumą, iš dalies pakeisto 2010 m. vasario 9 d. Komisijos reglamentu (ES) Nr. 116/2010, 2 straipsnio 2 dalies 6 punktas turi būti aiškinamas taip, jog tam, kad būtų laikomas „teiginiu apie susirgimo pavojaus sumažinimą“, kaip tai suprantama pagal šią nuostatą, teiginyje apie sveikatingumą nebūtinai turi būti aiškiai nurodyta, kad tam tikrai kategorijai priklausančių maisto produktų, maisto produkto arba vienos iš jo sudedamųjų dalių vartojimas „gerokai“ sumažina riziką susirgti viena iš žmonėms būdingų ligų.
            2. Reglamento Nr. 1924/2006, iš dalies pakeisto Reglamentu Nr. 116/2010, 28 straipsnio 2 dalis turi būti aiškinama taip, kad komercinis pranešimas, esantis ant maisto produkto pakuotės, gali būti prekių ženklas arba komercinis pavadinimas, kaip tai suprantama pagal šią nuostatą, su sąlyga, kad jis kaip toks ženklas ar pavadinimas yra apsaugotas taikytinais teisės aktais. Nacionalinis teismas, atsižvelgęs į visas faktines ir teisines jo nagrinėjamos bylos aplinkybes, turi patikrinti, ar toks pranešimas iš tiesų yra taip apsaugotas prekių ženklas arba komercinis pavadinimas.
            3. Reglamento Nr. 1924/2006, iš dalies pakeisto Reglamentu Nr. 116/2010, 28 straipsnio 2 dalis turi būti aiškinama taip, kad ji taikoma tik prekių ženklu ar komerciniu pavadinimu, kurie turi būti laikomi teiginiu apie maistingumą arba sveikatingumą, kaip tai suprantama pagal šį reglamentą, pažymėtiems maisto produktams, kurie tokia forma jau egzistavo iki 2005 m. sausio 1 d.


1993 m. birželio 10 d. Teisingumo Teismo sprendimas. # Europos Bendrijų Komisija prieš Graikijos Respubliką. # Valstybės pagalba. # Byla C-183/91.


2000 m. liepos 6 d. Teisingumo Teismo (šeštoji kolegija) sprendimas. # Margrit Dietrich prieš Westdeutscher Rundfunk. # Prašymas priimti prejudicinį sprendimą: Arbeitsgericht Siegen - Vokietija. # Byla C-11/99.