title: 2005 m. gruodžio 8 d.  Pirmosios instancijos teismo (trečioji kolegija) sprendimas. # Castellblanch, SA prieš Vidaus rinkos derinimo tarnybą (prekių ženklams ir pramoniniam dizainui) (VRDT). # Bendrijos prekių ženklas - Protesto procedūra - Bendrijos grafinio prekių ženklo, turinčio žodinį elementą "CRISTAL CASTELLBLANCH", paraiška - Ankstesnis nacionalinis žodinis prekių ženklas CRISTAL - Ankstesnio prekių ženklo naudojimas iš tikrųjų - Supainiojimo galimybė - Reglamento (EB) Nr. 40/94 8 straipsnio 1 dalies b punktas, 15 straipsnio 2 dalies a punktas ir 43 straipsnio 2 ir 3 dalys. # Byla T-29/04.

text:
      Byla T‑29/04
      Castellblanch, SA
      prieš
      Vidaus rinkos derinimo tarnybą (prekių ženklams ir pramoniniam dizainui) (VRDT)
      „Bendrijos prekių ženklas – Protesto procedūra – Vaizdinio Bendrijos prekių ženklo, kuriame yra žodinis elementas CRISTAL CASTELLBLANCH, paraiška – Ankstesnis žodinis nacionalinis prekių ženklas CRISTAL – Ankstesnio prekių ženklo naudojimas iš tikrųjų – Galimybė supainioti – Reglamento (EB) Nr. 40/94 8 straipsnio 1 dalies b punktas, 15 straipsnio 2 dalies a punktas ir 43 straipsnio 2 ir 3 dalys“
      2005 m. gruodžio 8 d. Pirmosios instancijos teismo (trečioji kolegija) sprendimas  II‑0000
      Sprendimo santrauka
      1.     Bendrijos prekių ženklas – Trečiųjų šalių pastabos ir protestas – Protesto nagrinėjimas –Ankstesnio prekių ženklo naudojimo
            įrodymas – Kelių žymenų naudojimas vienu metu
      (Tarybos reglamento Nr. 40/94 15 straipsnio 2 dalies a punktas ir 43 straipsnio 2 ir 3 dalys)
      2.     Bendrijos prekių ženklas – Bendrijos prekių ženklo sąvoka ir įgijimas – Santykiniai atmetimo pagrindai – Ankstesnio tapataus
            arba panašaus prekių ženklo, įregistruoto tapačioms arba panašioms prekėms ar paslaugoms, savininko protestas – Galimybė supainioti
            su ankstesniu prekių ženklu – Vaizdinis prekių ženklas, kuriame yra žodinis elementas CRISTAL CASTELLBLANCH ir žodinis prekių
            ženklas CRISTAL
      (Tarybos reglamento Nr. 40/94 8 straipsnio 1 dalies b punktas)
      1.     Ankstesnio nacionalinio ar Bendrijos prekių ženklo, kuriuo grindžiamas protestas dėl Bendrijos prekių ženklo paraiškos, naudojimo
         iš tikrųjų įrodymas apima ir ankstesnio prekių ženklo naudojimo kartu su kitais žymenimis įrodymą tiek, kiek toks naudojimas
         nepakeičia šio prekių ženklo – tokio, koks jis buvo įregistruotas – skiriamojo požymio.

      (žr. 30–34 punktus)
      2.     Yra galimybė, kad paprastas vartotojas prancūzas ir vyno bei gastronomijos sektoriaus specialistai supainios vaizdinį žymenį,
         kuriame yra žodinis elementas CRISTAL CASTELLBLANCH ir kurį prašoma registruoti kaip Bendrijos prekių ženklą Nicos sutarties
         33 klasei priskiriamam „cava rūšies ispaniškam putojančiam vynui“, ir žodinį prekių ženklą CRISTAL, anksčiau Prancūzijoje registruotą tai pačiai klasei
         priskiriamiems „prancūziškam vynui, t. y. šampanui, putojančiam vynui; svaigiesiems gėrimams (išskyrus alų)“, net jeigu ankstesnio
         prekių ženklo žinomumas arba geras vardas „šampano“ atžvilgiu gali būti konstatuojamas ne visos visuomenės, o tik daug specialių
         žinių šioje srityje turinčių profesionalių vartotojų atžvilgiu, nes nagrinėjamos prekės yra tapačios arba bent labai panašios,
         o atitinkami žymenys – panašūs.

      (žr. 46, 67–68 punktus)
PIRMOSIOS INSTANCIJOS TEISMO (trečioji kolegija)
      SPRENDIMAS
      2005 m. gruodžio 8 d.(*)

      „Bendrijos prekių ženklas – Protesto procedūra – Vaizdinio Bendrijos prekių ženklo, kuriame yra žodinis elementas CRISTAL CASTELLBLANCH, paraiška – Ankstesnis žodinis nacionalinis prekių ženklas CRISTAL – Ankstesnio prekių ženklo naudojimas iš tikrųjų – Galimybė supainioti – Reglamento (EB) Nr. 40/94 8 straipsnio 1 dalies b punktas, 15 straipsnio 2 dalies a punktas ir 43 straipsnio 2 ir 3 dalys“
      Byloje T‑29/04
      Castellblanch, SA, įsteigta Sant Sadurni d’Anoia (Ispanija), atstovaujama advokatų F. De Visscher, E. Cornu, É. De Gryse ir D. Moreau,

      ieškovė,
      prieš
      Vidaus rinkos derinimo tarnybą (prekių ženklams ir pramoniniam dizainui) (VRDT), atstovaujamą I. de Medrano Caballero,

      atsakovę,
      dalyvaujant kitai procedūros VRDT apeliacinėje taryboje šaliai, įstojusiai į bylą Pirmosios instancijos teisme – Champagne Louis Roederer SA, įsteigtai Reimse (Prancūzija), atstovaujamai advokato P. Cousin,

      dėl ieškinio, pareikšto dėl 2003 m. lapkričio 17 d. VRDT antrosios apeliacinės tarybos sprendimo (byla R 37/2000-2), susijusio
         su protesto procedūra tarp Castellblanch, SA ir Champagne Louis Roederer SA,

      EUROPOS BENDRIJŲPIRMOSIOS INSTANCIJOS TEISMAS (trečioji kolegija),

      kurį sudaro pirmininkas M. Jaeger, teisėjai V. Tiili ir O. Czúcz,
      posėdžio sekretorė K. Andova, administratorė,
      susipažinęs su 2004 m. sausio 26 d. Pirmosios instancijos teismo kanceliarijai pateiktu ieškiniu,
      susipažinęs su 2004 m. birželio 4 d. ir 2004 m. rugsėjo 28 d. Pirmosios instancijos teismo kanceliarijai pateiktais VRDT atsakymais
         į ieškinį,

      susipažinęs su 2004 m. birželio 1 d. Pirmosios instancijos teismo kanceliarijai pateiktu įstojusios į bylą šalies atsakymu
         į ieškinį,

      įvykus 2005 m. liepos 4 d. posėdžiui,
      priima šį
      Sprendimą
       Ginčo aplinkybės
      1       1996 m. balandžio 1 d. Castellblanch, SA, remdamasi pataisytu 1993 m. gruodžio 20 d. Tarybos reglamentu (EB) Nr. 40/94 dėl Bendrijos prekių ženklo (OL L 11, 1994,
         p. 1), pateikė Vidaus rinkos derinimo tarnybai (prekių ženklams ir pramoniniam dizainui) (VRDT) Bendrijos prekių ženklo paraišką.

      2       Prašomas įregistruoti prekių ženklas buvo šis vaizdinis žymuo (toliau – prekių ženklas CRISTAL CASTELLBLANCH):

      3       Prekės, dėl kurių buvo pateikta paraiška įregistruoti, priskiriamos peržiūrėtos ir pataisytos 1957 m. birželio 15 d. Nicos
         sutarties dėl tarptautinės prekių ir paslaugų klasifikacijos ženklams registruoti 33 klasei ir atitinka tokį aprašymą: „Vynas
         ir putojantis vynas“.

      4       Ši paraiška 1997 m. lapkričio 24 d. buvo paskelbta Bendrijos prekių ženklų biuletenyje Nr. 29/1997.

      5       1998 m. vasario 23 d. Champagne Louis Roederer SA, remdamasi Reglamento Nr. 40/94 42 straipsniu, pateikė protestą dėl šio Bendrijos prekių ženklo registravimo. Protestas buvo
         grindžiamas tokiomis žodinio žymens CRISTAL registracijomis:

      –       1979 m. lapkričio 27 d. registracija Nr. 1 114 613 Prancūzijoje, atnaujinta 1989 m. lapkričio 13 d. (Nr. 1 559 904) ir 1991 m.
         gruodžio 20 d. (Nr. 1 713 576), „prancūziškam vynui, t. y. šampanui, putojančiam vynui; svaigiesiems gėrimams (išskyrus alų)“,
         priskiriamiems 33 klasei;

      –       1980 m. sausio 29 d. tarptautinė registracija Nr. 451 185, galiojančia Austrijoje, Beniliukso valstybėse, Italijoje ir Portugalijoje,
         „prancūziškam vynui, t. y. šampanui, putojančiam vynui“, priskiriamiems 33 klasei;

      –       1991 m. balandžio 18 d. registracija DD 647 501 Vokietijoje „svaigiesiems gėrimams (išskyrus alų)“, priskiriamiems 33 klasei;
      –       1988 m. gruodžio 22 d. registracija Nr. 1 368 211 Didžiojoje Britanijoje „vynui ir šampanui“, priskiriamiems 33 klasei;
      –       1992 m. spalio 30 d. registracija Nr. 150 404 Airijoje „svaigiesiems gėrimams (išskyrus alų)“, priskiriamiems 33 klasei;
      –       1995 m. rugsėjo 15 d. registracija VR 06.021 1995 Danijoje „šampanui, putojančiam vynui, vynui ir konjakui“, priskiriamiems
         33 klasei.

      6       Be to, protestas buvo grindžiamas Belgijoje, Prancūzijoje, Didžiojoje Britanijoje ir Vokietijoje plačiai žinomais prekių ženklais,
         žyminčiais „šampaną“.

      7       Proteste buvo nurodytos visos prekės, kurioms skirtos ankstesnės žymens CRISTAL registracijos, ir jis buvo pateiktas dėl visų
         paraiškoje įregistruoti nurodytų prekių. Protestas buvo grindžiamas Reglamento Nr. 40/94 8 straipsnio 1 dalies a ir b punktuose
         įtvirtintais pagrindais.

      8       1999 m. spalio 26 d. Sprendimu Protestų skyrius protestą patenkino. Savo sprendimą jis grindė tik ankstesniu prancūzišku prekių
         ženklu (toliau – ankstesnis prekių ženklas). Jis manė, pirma, kad įstojusi į bylą šalis pateikė pakankamą ankstesnio prekių
         ženklo naudojimo iš tikrųjų įrodymą ir, antra, kad atsižvelgiant į nagrinėjamų prekių tapatumą ir žymenų, dėl kurių kilo ginčas,
         panašumą bei ankstesnio prekių ženklo ryškų skiriamąjį požymį Prancūzijos rinkoje yra galimybė suklaidinti suinteresuotą visuomenę,
         t. y. vartotoją prancūzą.

      9       1999 m. gruodžio 22 d. ieškovė, remdamasi Reglamento Nr. 40/94 57–62 straipsniais, pateikė VRDT apeliaciją dėl Protestų skyriaus
         sprendimo.

      10     Per Apeliacinėje taryboje vykusią procedūrą ieškovė apribojo savo prekių ženklo paraišką „cava rūšies ispanišku putojančiu vynui“, priskiriamam 33 klasei.

      11     2003 m. lapkričio 17 d. Sprendimu (toliau – ginčijamas sprendimas) Apeliacinė taryba apeliaciją atmetė. Ji manė, kad ankstesnis
         prekių ženklas buvo iš tikrųjų ir realiai naudojamas, ir nusprendė, kad dėl nagrinėjamų prekių ir žymenų, dėl kurių kilo ginčas,
         panašumo yra galimybė suklaidinti Prancūzijos visuomenę, įskaitant galimybę žymenis susieti.

       Šalių reikalavimai
      12     Ieškovė Pirmosios instancijos teismo prašo:
      –       panaikinti ginčijamą sprendimą,
      –       priteisti iš VRDT bylinėjimosi išlaidas.
      13     VRDT Pirmosios instancijos teismo prašo:
      –       atmesti ieškinį,
      –       priteisti iš ieškovės bylinėjimosi išlaidas.
      14     Įstojusi į bylą šalis Pirmosios instancijos teismo prašo:
      –       atmesti ieškinį,
      –       priteisti iš ieškovės bylinėjimosi išlaidas.
       Dėl dokumentų, pirmą kartą pateiktų Pirmosios instancijos teisme, priimtinumo
      15     Ieškovė nurodo, kad įstojusios į bylą šalies atsakymo į ieškinį 23–30 priedai turi būti pripažinti nepriimtini, nes pirmą
         kartą jie buvo pateikti Pirmosios instancijos teisme.

      16     Reikia nurodyti, kad 23 ir 24 priedai yra nacionalinių teismų sprendimų kopijos. Nors šie dokumentai pirmą kartą buvo pateikti
         Pirmosios instancijos teisme, jie nėra įrodymai, tačiau susiję su nacionalinių teismų sprendimais, kuriais ginčo šalys gali
         remtis net ir pasibaigus VRDT procedūrai.

      17     25 priedą sudaro ištraukos iš dvikalbio prancūzų-ispanų kalbų žodyno kopija. Nenustatyta, kad šis dokumentas buvo pateiktas
         VRDT. Tačiau jis patvirtina jau ginčijamame sprendime paminėtą aplinkybę, kad ispanų kalbos žodis „cava“ atitinka prancūzų
         kalbos žodį „champagne“. Taigi aplinkybė, kad įstojusi į bylą šalis nurodė žodyną, yra nesvarbi, nes šia nuoroda patvirtinama
         aplinkybė priklauso Apeliacinėje taryboje vykusioje procedūroje nagrinėtoms faktinėms aplinkybėms.

      18     Kalbant apie 26–29 priedus, jie yra Pirmosios instancijos teismo kanceliarijos ir įstojusios į bylą šalies atstovo laiškų,
         susijusių su šiuo procesu, kopijos. Todėl ieškovė negali ginčyti jų priimtinumo.

      19     30 priedą sudaro dėžutės, kurioje pardavinėjami prekių ženklu CRISTAL pažymėti buteliai, fotografijos. Kaip matyti iš VRDT
         administracinės bylos, tarp pastarajai pateiktų dokumentų yra šios dėžutės fotografijos. Taigi Pirmosios instancijos teismas
         į šį priedą gali atsižvelgti.

      20     Todėl tvirtinimai dėl įstojusios į bylą šalies atsakymo į ieškinį 23–30 priedų nepriimtinumo turi būti atmesti.
       Dėl esmės
      21     Savo ieškinį ieškovė grindžia dviem pagrindais. Pirmasis pagrindas susijęs su Reglamento Nr. 40/94 15 straipsnio 2 dalies
         a punkto ir 43 straipsnio 2 ir 3 dalių bei 1995 m. gruodžio 13 d. Komisijos reglamento (EB) Nr. 2868/95, skirto valstybių
         narių įstatymams, susijusiems su prekių ženklais, suderinti (OL L 303, p. 1, toliau – taikymo reglamentas) 22 taisyklės 2 dalies
         pažeidimu. Antrasis pagrindas yra susijęs su Reglamento Nr. 40/94 8 straipsnio 1 dalies b punkto pažeidimu.

       Dėl pirmojo pagrindo, susijusio su Reglamento Nr. 40/94 15 straipsnio 2 dalies a punkto ir 43 straipsnio 2 ir 3 dalių bei
            taikymo reglamento 22 taisyklės 2 dalies pažeidimu
       Išankstinės pastabos
      22     Dėl pirmojo pagrindo įstojusi į bylą šalis pateikė „išankstinę pastabą“, susijusią su Reglamento Nr. 40/94 43 straipsnio 2
         ir 3 dalių bei taikymo reglamento 22 taisyklės 1 dalies taikymu. VRDT šią išankstinę pastabą laiko ieškinyje nenurodytu teisiniu
         pagrindu, kuris grindžiamas argumentu dėl šių nuostatų pažeidimo, leistinu pagal Pirmosios instancijos teismo procedūros reglamento
         134 straipsnio 3 dalį. Tačiau jis nepriimtinas dėl to, kad nebuvo pateiktas VRDT.

      23     Įstojusi į bylą šalis nurodo, jog ieškovė niekada neprašė, kad ji įrodytų ankstesnio prekių ženklo naudojimą iš tikrųjų pagal
         Reglamento Nr. 40/94 43 straipsnio 2 ir 3 dalis ir kad VRDT niekada pagal taikymo reglamento 22 taisyklės 1 dalį jos nereikalavo
         pateikti tokio naudojimo įrodymų per nustatytą terminą. Taigi, įstojusios į bylą šalies nuomone ir kaip matyti iš 2004 m.
         kovo 17 d. Pirmosios instancijos teismo sprendimo El Corte Inglés prieš VRDT – González Cabello et Iberia Líneas Aéreas de España (MUNDICOR)(T‑183/02 ir T‑184/02, Rink. p. II‑0000), priešingai nei pasielgė Apeliacinė taryba, nebūtina nagrinėti, ar įstojusios į bylą šalies pateikti dokumentai
         jos prekių ženklo žinomumui patvirtinti įrodo šio prekių ženklo naudojimą iš tikrųjų. Taigi pirmasis ieškovės pagrindas turi
         būti atmestas.

      24     Pakanka konstatuoti, kad įstojusi į bylą šalis neginčija tos ginčijamo sprendimo dalies, kuria patenkinamas protestas, ir
         neprašo šio sprendimo panaikinti arba pakeisti (žr. šiuo atžvilgiu 2005 m. gegužės 11 d. Pirmosios instancijos teismo sprendimo
         Naipes Heraclio Fournier prieš VRDT – France Cartes (Kortų žaidimo kardas, vėzdo raitelis ir kardo karalius), T‑160/02–T‑162/02, Rink. p. II‑0000, 17–20 punktus), todėl jos išankstinė pastaba neparemia jos reikalavimų.

      25     Taigi nebūtina nagrinėti šią išankstinę pastabą.
       Dėl tariamo ankstesnio prekių ženklo skiriamojo požymio pakeitimo
      26     Ieškovė tvirtina, kad įstojusi į bylą šalis neįrodė ankstesnio prekių ženklo naudojimo iš tikrųjų, ir todėl ginčijamas sprendimas
         pažeidžia Reglamento Nr. 40/94 15 straipsnio 2 dalies a punktą, 43 straipsnio 2 ir 3 dalis bei taikymo reglamento 22 taisyklės
         2 dalį. Iš tikrųjų kai prekių ženklą sudaro skirtingi elementai, iš kurių tik vienas ar keli turi skiriamąjį požymį ir leidžia
         įregistruoti prekių ženklą kaip visumą, šių elementų pakeitimas, praleidimas arba pakeitimas kitu elementu paprastai lemtų
         minėto prekių ženklo skiriamojo požymio pakeitimą. Šiuo atžvilgiu ji nurodo VRDT praktiką.

      27     VRDT ir įstojusi į bylą šalis nesutinka su ieškovės argumentais ir tvirtina, kad prekių ženklo CRISTAL naudojimas buvo įrodytas.

      28     Pirmosios instancijos teismas primena, kad, kaip matyti iš Reglamento Nr. 40/94 devintosios konstatuojamosios dalies, Taryba
         manė, jog anksčiau įregistruoto prekių ženklo apsauga pateisinama tik tada, kai prekių ženklas iš tikrųjų yra naudojamas.
         Laikydamosi šios konstatuojamosios dalies Reglamento Nr. 40/94 43 straipsnio 2 ir 3 dalys numato, jog Bendrijos prekių ženklo
         paraišką pateikęs asmuo gali pareikalauti pateikti įrodymus, kad penkerius metus iki prekių ženklo, dėl kurio pareikštas protestas,
         paraiškos paskelbimo ankstesnis prekių ženklas buvo iš tikrųjų naudojamas toje teritorijoje, kurioje jis yra saugomas (2002 m.
         gruodžio 12 d. Pirmosios instancijos teismo sprendimo Kabushiki Kaisha Fernandes prieš VRDT – Harrison (HIWATT), T‑39/01, Rink. p. II‑5233, 34 punktas ir 2004 m. spalio 6 d. Pirmosios instancijos teismo sprendimo Vitakraft-Werke Wührmann prieš VRDT – Krafft (VITAKRAFT), T‑356/02, Rink. p. II‑0000, 25 punktas).

      29     Pagal taikymo reglamento 22 taisyklės 2 dalį naudojimo įrodymai turi pateikti duomenis apie ankstesnio prekių ženklo naudojimo
         vietą, laiką, apimtį bei pobūdį.

      30     Be to, reikia patikslinti, kad pagal kartu taikomus Reglamento Nr. 40/94 15 straipsnio 2 dalies a punktą ir 43 straipsnio
         2 ir 3 dalis įrodymas dėl ankstesnio nacionalinio ar Bendrijos prekių ženklo, kuriuo grindžiamas protestas dėl Bendrijos prekių
         ženklo paraiškos, naudojimo iš tikrųjų apima ir įrodymą dėl ankstesnio prekių ženklo naudojimo tokia forma, kurios elementai
         skiriasi, jeigu jie nepakeičia prekių ženklo skiriamojo požymio, kuris buvo prekių ženklo įregistravimo momentu (žr. šiuo
         atžvilgiu 2003 m. liepos 9 d. Pirmosios instancijos teismo sprendimo Laboratorios RTB prieš VRDT – Giorgio Beverly Hills (GIORGIO AIRE), T‑156/01, Rink. p. II‑2789, 44 punktą).

      31     Šiuo atveju ieškovė nurodo, kad iš įstojusios į bylą šalies pateiktų įrodymų dėl naudojimo ir gero vardo išplaukia, jog pastaroji
         ankstesnį prekių ženklą naudojo tokia forma, kuri skiriasi nuo tos, kuria šis prekių ženklas buvo įregistruotas. Iš tikrųjų
         ankstesnis prekių ženklas naudojamas buteliams, kurių pagrindinėje etiketėje ir etiketėje ant butelio kaklelio, be žodžio
         „cristal“, kartojamas pavadinimas „Louis Roederer“, iš raidžių „l“ ir „r“ sudarytas simbolis bei keli papildomi vaizdiniai
         elementai. Ieškovės nuomone, žodžio „cristal“ ir pavadinimo „Louis Roederer“, raidžių „lr“ bei vaizdinių elementų kombinacija
         daro esminę įtaką ankstesnio prekių ženklo tapatybei, ypač atsižvelgiant į žodžių „Louis Roederer“ ryškų skiriamąjį požymį,
         ir todėl neįrodo ankstesnio prekių ženklo CRISTAL naudojimo iš tikrųjų. Taigi įstojusios į bylą šalies pateiktas protestas,
         ir todėl ginčijamas sprendimas yra nepagrįsti.

      32     Pirmiausia Pirmosios instancijos teismas, kaip ir VRDT, nurodo, kad ieškovė ginčija ne ankstesnio prekių ženklo naudojimo
         vietą, laiką ir apimtį, bet tik šio naudojimo pobūdį.

      33     Ginčijamame sprendime Apeliacinė taryba konstatavo, kad nėra jokios taisyklės Bendrijos prekių ženklų srityje, įpareigojančios
         protestą pateikusį asmenį įrodyti ankstesnio prekių ženklo naudojimą atskirai, nepaisant kitų prekių ženklų. Apeliacinės tarybos
         nuomone, gali būti, kad du ar daugiau prekių ženklų yra naudojami tuo pat metu ir atskirai, su gamintojo bendrovės pavadinimu
         ar be jo, kaip daroma, pavyzdžiui, automobilių ir vyno sektoriuose.

      34     Šiai nuomonei reikia pritarti. Iš tikrųjų kalbama ne apie tai, kad įstojusios į bylą šalies prekių ženklas naudojamas kitokia
         forma, nei buvo įregistruotas, bet apie tai, kad daugelis žymenų yra naudojami vienu metu, neiškreipiant įregistruoto žymens
         skiriamojo požymio. Kaip teisingai konstatavo VRDT, kalbant apie etikečių klijavimą ant vyno sektoriaus prekių, skirtingi
         prekių ženklai arba nuorodos, ypač vyno sektoriaus prekių gamintojo pavadinimas bei prekės pavadinimas, komercinėje praktikoje
         dažnai klijuojami kartu ant tos pačios prekės.

      35     Šiuo atveju prekių ženklas CRISTAL keturis kartus aiškiai panaudotas įstojusios į bylą šalies pardavinėjamo butelio kaklelio
         etiketėje ir du kartus pagrindinėje etiketėje kartu su simboliu ®. Butelio kaklelio etiketėje jis yra atitolęs nuo kitų elementų.
         Be to, ant dėžučių, kuriose pardavinėjami prekių ženklu CRISTAL pažymėti buteliai, naudojamas tik prekių ženklas CRISTAL.
         Be to, įstojusios į bylą šalies pateiktose sąskaitose minimas žodis „cristal“ su nuoroda „dėžutė 1990“. Pažymėtina, kad taip
         prekių ženklas CRISTAL identifikuoja įstojusios į bylą šalies pardavinėjamas prekes.

      36     Kalbant apie pagrindinėje etiketėje esančią nuorodą „Louis Roederer “, ji nurodo tik gamintojo bendrovės pavadinimą, o tai
         gali sukurti tiesioginį ryšį tarp vienos ar kelių prekių linijų ir konkrečios įmonės. Tas pats pasakytina apie raidžių grupę
         „lr“, reiškiančią įstojusios į bylą šalies pavadinimo inicialus. Kaip nurodė VRDT, šių elementų naudojimas kartu ant to paties
         butelio nedaro žalos prekių ženklo CRISTAL atliekamai identifikavimo funkcijai nagrinėjamų prekių atžvilgiu.

      37     Be to, reikia pritarti VRDT vertinimui, pagal kurį žodinio prekių ženklo naudojimas kartu su geografine nuoroda „Champagne“
         negali būti laikomas priedu, galinčiu daryti įtaką prekių ženklo skiriamajam požymiui, kai šis ženklas naudojamas šampanui.
         Iš tikrųjų vyno sektoriuje vartotojui dažnai ypač svarbi tiksli prekės geografinė kilmė ir vyno gamintojo tapatybė, nes šių
         prekių geras vardas dažnai siejamas su aplinkybe, kad jie pagaminti konkrečiame geografiniame regione ir konkretaus vyno sektoriaus
         prekių gamintojo.

      38     Tokiomis aplinkybėmis reikia konstatuoti, kad žodinio prekių ženklo CRISTAL naudojimas kartu su kitomis nuorodomis yra nereikšmingas
         ir kad Apeliacinė taryba nepažeidė nei Reglamento Nr. 40/94 15 straipsnio 2 dalies a punkto, nei jo 43 straipsnio 2 ir 3 dalių,
         nei taikymo reglamento 22 taisyklės 2 dalies.

      39     Todėl ieškovės pirmąjį pagrindą reikia atmesti.
       Dėl antrojo pagrindo, susijusio su Reglamento Nr. 40/94 8 straipsnio 1 dalies b punkto pažeidimu
      40     Ieškovė nurodo, kad atsižvelgiant į prekių skirtumus, prekių ženklų skirtumus, ankstesnio prekių ženklo silpną skiriamąjį
         požymį ir visus kitus atitinkamus faktorius, tokius kaip su šia byla susiję nacionaliniai sprendimai ir žymenys, dėl kurių
         kilo ginčas, koegzistavimą, nėra galimybės supainioti žymenis, dėl kurių kilo ginčas.

      41     VRDT ir įstojusi į bylą šalis tvirtina, kad Apeliacinė taryba teisingai vertino supainiojimo galimybės egzistavimą.
      42     Pagal Reglamento Nr. 40/94 8 straipsnio 1 dalies b punktą ankstesnio prekių ženklo savininkui užprotestavus, prekių ženklas,
         kuriam įregistruoti buvo paduota paraiška, neregistruojamas, jeigu dėl savo panašumo į ankstesnį prekių ženklą ar tapatumo
         jam arba dėl prekių ar paslaugų, kurioms prekių ženklai yra skirti, panašumo ar tapatumo yra galimybė suklaidinti visuomenę
         toje teritorijoje, kurioje ankstesnis prekių ženklas yra apsaugotas. Suklaidinimo galimybė apima ir galimybę sieti su ankstesniu
         prekių ženklu. Be to, pagal Reglamento Nr. 40/94 8 straipsnio 2 dalies a punkto ii ir iii papunkčius ankstesni prekių ženklai
         reiškia prekių ženklus, įregistruotus valstybėje narėje, ir prekių ženklus, įregistruotus pagal valstybėje narėje galiojančius
         tarptautinius susitarimus, kurių įregistravimo paraiškos padavimo data yra ankstesnė už Bendrijos prekių ženklo įregistravimo
         paraiškos padavimo datą.

      43     Pagal nusistovėjusią Bendrijų teismų praktiką galimybę suklaidinti sudaro galimybė, kad visuomenė gali manyti, jog nagrinėjamos
         prekės ar paslaugos pagamintos ar suteiktos tos pačios įmonės arba ekonomiškai susijusių įmonių.

      44     Pagal tą pačią teismų praktiką supainiojimo galimybė turi būti visapusiškai vertinama atsižvelgiant į tai, kaip atitinkama
         visuomenė suvokia tam tikrus žymenis ar prekes ir paslaugas, ir į visas konkrečiam atvejui būdingas aplinkybes, ypač į žymenų
         panašumo ir jais žymimų prekių ir paslaugų panašumo tarpusavio priklausomybę (žr. 2003 m. liepos 9 d. Pirmosios instancijos
         teismo sprendimo Laboratorios RTB prieš VRDT – Giorgio Beverly Hills (GIORGIO BEVERLY HILLS), T‑162/01, Rink. p. II‑2821, 31–33 punktus ir minėtą teismų praktiką).

      45     Šiuo atveju prekių ženklai, kuriais grindžiamas protestas, yra Prancūzijoje, Vokietijoje, Didžiojoje Britanijoje, Airijoje
         ir Danijoje įregistruoti nacionaliniai prekių ženklai bei tarptautinis prekių ženklas, kurio apsauga galioja Austrijoje, Beniliukso
         valstybėse, Italijoje ir Portugalijoje. Šalys neginčija, kad Protestų skyriaus sprendimas ir ginčijamas sprendimas grindžiami
         tik ankstesniu prancūzišku prekių ženklu. Taigi Pirmosios instancijos teismo nagrinėjimas turi apsiriboti Prancūzijos teritorija.

      46     Suinteresuotą visuomenę sudaro paprastas vartotojas prancūzas, kuris yra pakankamai informuotas ir pakankamai pastabus bei
         nuovokus. Ši visuomenė taip pat apima vyno bei gastronomijos sektoriaus specialistus.

      –       Dėl prekių palyginimo
      47     Ieškovė pažymi, kad įstojusios į bylą šalies atliekamas naudojimas apsiriboja tik „prancūzišku vynu, t. y. šampanu“, o prašomu
         įregistruoti prekių ženklu, apribojus prekių, kurių atžvilgiu prašoma registracijos, sąrašą, ženklinamas „cava rūšies ispaniškas putojantis vynas“. Šios prekės, atsižvelgiant į jų kilmės, požymių, šampano ir „cava“ kainų bei atitinkamos
         visuomenė skirtumus, net nėra panašios.

      48     Reikia priminti, kad Protestų skyriaus sprendime, kaip ir ginčijamame sprendime, ankstesnio prekių ženklo naudojimas yra laikomas
         įrodytu visų prekių, kurioms skirtas ankstesnis prekių ženklas, atžvilgiu, t. y. ne tik šampano atžvilgiu.

      49     Todėl reikia palyginti „cava rūšies ispanišką putojantį vyną“, nurodytą prekių ženklo paraiškoje, su „prancūzišku vynu, t.y. šampanu, putojančiu vynu;
         svaigiaisiais gėrimais (išskyrus alų)“, kuriems skirtas ankstesnis prekių ženklas.

      50     Vertinant nagrinėjamų prekių ar paslaugų panašumą, reikia atsižvelgti į visus svarbius prekių ir paslaugų ryšį nusakančius
         veiksnius. Šie veiksniai ypač apima jų rūšį, paskirtį, naudojimą bei tai, ar jos yra konkuruojančios ar papildančios vienos
         kitas (žr. pagal analogiją 1998 m. rugsėjo 29 d. Teisingumo Teismo sprendimo Canon, C‑39/97, Rink. p. I‑5507, 23 punktą).

      51     Be to, kai ankstesniu prekių ženklu žymimos prekės apima prekes, nurodytas prekių ženklo paraiškoje, šios prekės laikomos
         tapačiomis (šiuo klausimu žr. 2002 m. spalio 23 d. Pirmosios instancijos teismo sprendimo Oberhauser prieš VRDT – Petit Liberto (Fifties), T‑104/01, Rink. p. II‑4359, 32 ir 33 punktus).

      52     Reikia nurodyti, kad „prancūziškas vynas, t. y. šampanas, putojantis vynas; svaigieji gėrimai (išskyrus alų)“ ir „cava rūšies ispaniškas putojantis vynas“ yra tokios pačios rūšies, vartojami tuo pačiu tikslu ir esant tokioms pačioms aplinkybėms,
         pavyzdžiui, per šventes, parduodami tose pačiose pardavimo vietose arba tuose pačiuose prekybų centrų skyriuose, todėl yra
         konkuruojančios prekės. Nors ieškovės nurodytos prekės apsiriboja ispaniškomis prekėmis, to nepakanka, kad būtų paneigtas
         prekių panašumas vertinant supainiojimo galimybę. Iš tikrųjų visuomenės atžvilgiu supainiojimo galimybė gali egzistuoti net
         ir tada, kai nagrinėjamos prekės pagamintos skirtingose vietose (pagal analogiją žr. minėto sprendimo Canon 29 ir 30 punktus). Be to, reikia priminti, kad prekės, kurioms skirtas ankstesnis prekių ženklas, yra ne tik prancūziškas
         vynas, bet ir apskritai putojantis vynas, kuris gali būti pagamintas Ispanijoje. Taigi putojantis vynas apima „cava rūšies ispanišką putojantį vyną“, todėl šios prekės yra tapačios.

      53     Net ir darant prielaidą, kad ankstesnio prekių ženklo atžvilgiu turi būti atsižvelgiama tik į šampaną, nagrinėjamos prekės
         yra panašios. Šiuo atžvilgiu ieškovės argumentas, susijęs su prekių ženklu CRISTAL pažymėto šampano ir jos pardavinėjamo „cava“
         kainos skirtumu, yra nepagrįstas. Reikia lyginti ne ypatingą prekę, t. y. prekių ženklu CRISTAL pažymėtą šampaną, bet šampaną
         apskritai su prekių ženklo paraiškoje nurodytomis prekėmis. Būtina nurodyti, kad yra šampano, kurio kaina labai nesiskiria
         nuo geros kokybės „cava“ kainos. Be to, kaip buvo nurodyta, skirtinga pagaminimo vieta, darant prielaidą, kad vartotojas prancūzas
         žino, jog „cava“ gali būti gaminamas tik Ispanijoje, yra nereikšminga. Iš tikrųjų negalima paneigti, kad ta pati įmonė gali
         gaminti „cava“ ir šampaną skirtingose vietose.

      54     Todėl ginčijamos prekės yra tapačios arba bent jau labai panašios.
      –       Dėl žymenų palyginimo
      55     Kaip išplaukia iš nusistovėjusios Pirmosios instancijos teismo praktikos, visapusiškas supainiojimo galimybės įvertinimas,
         kiek jis susijęs su žymenų, dėl kurių kilo ginčas, vizualiu, fonetiniu ar konceptualiu panašumu, privalo būti pagrįstas jų
         daromu bendru įspūdžiu, atsižvelgiant būtent į jų skiriamuosius ir dominuojančius elementus (žr. 2003 m. spalio 14 d. Pirmosios
         instancijos teismo sprendimo Philips‑Van Heusen prieš VRDT – Pash Textilvertrieb und Einzelhandel (BASS), T‑292/01, Rink. p. II‑4335, 47 punktą ir nurodytą teismų praktiką).

      56     Ieškovė mano, kad žymenų palyginimas turi būti atliekamas atsižvelgiant į tokį ankstesnį prekių ženklą, kuris buvo naudojamas,
         o ne tokį, koks jis buvo įregistruotas.

      57     Ieškovės tvirtinimui nepritartina. Kaip teisingai konstatavo Apeliacinė taryba, turi būti atliekamas tokių žymenų, kokie buvo
         įregistruoti arba kokie nurodyti paraiškoje įregistruoti, palyginimas neatsižvelgiant į jų naudojimą atskirai arba kartu su
         kitais prekių ženklais arba nuorodomis. Taigi reikia palyginti šiuos žymenis:

               CRISTAL

               ankstesnis prekių ženklas

               prašomas įregistruoti prekių ženklas

         58     Apeliacinė taryba, remdamasi Protestų skyriaus sprendimu, konstatavo:
      „(Protestų skyriaus) sprendimas nurodo, kad nepaisant tam tikro žymenų, dėl kurių kilo ginčas, tapatumo, prekių ženklai neturi
         būti laikomi panašiais vizualiai. Priešingai, abiejų žymenų fonetiniai skirtumai yra nepakankami juos laikyti skirtingais,
         dėl ko darytina išvada dėl jų fonetinio panašumo. Galiausiai Protestų skyrius pripažino, kad žymenys panašūs konceptualiai,
         ir patvirtino, kad žodis „cristal“ gali daryti užuominą į žymenimis, dėl kurių kilo ginčas, ženklinamas prekes, bet jų neapibūdina“.

      59     Dėl žymenų vizualaus palyginimo reikia pažymėti, kad ankstesnį prekių ženklą sudaro tik žodinis elementas „cristal“, kai prašomas
         įregistruoti prekių ženklas yra vaizdinis prekių ženklas, kurį sudaro pilies paveikslėlis ir žodžiai „cristal“ bei „castellblanch“,
         patalpinti į iš taškų sudarytą ovalo formos rėmą. Žodis „castellblanch“ parašytas pastorintu šriftu ir didesnėmis raidėmis
         nei žodis „cristal“. Taigi, kaip teisingai nurodė ieškovė, vartotojo dėmesys pirmiausiai nukrypsta į žodį „castellblanch“,
         nes prekių ženklo vaizdiniai elementai yra visiškai antraeiliai. Tačiau atsižvelgiant į žodžio „cristal“ užimamą centrinę
         poziciją prašomame įregistruoti prekių ženkle ir aplinkybę, jog prašomas įregistruoti prekių ženklas apima visą ankstesnį
         prekių ženklą, yra tam tikras žymenų, dėl kurių kilo ginčas, vizualus panašumas.

      60     Kalbant apie fonetinį palyginimą, nors prekių ženklai, dėl kurių kilo ginčas – kaip tvirtina ieškovė – skiriasi žodžių, raidžių,
         skiemenų, balsių ir priebalsių skaičiumi, reikia nurodyti, kad yra fonetinis šių prekių ženklų panašumas, nes prašomas įregistruoti
         prekių ženklas apima visą ankstesnį prekių ženklą. Be to, abiem nagrinėjamiems prekių ženklams bendras elementas yra pirmas
         prašomo įregistruoti prekių ženklo žodis, todėl jis tariamas pirmiausiai. Atskiro žodžio „castellblanch“ prijungimas šio panašumo
         nesumenkina. Iš tikrųjų, kadangi žodis „cristal“ yra trumpas ir krentantis į akis, negali būti paneigta, kad užsakydamas žodžiu
         vartotojas ištars tik šį pirmąjį žodį. Taigi fonetiškai žodis „cristal“ yra prašomo įregistruoti prekių ženklo dominuojantis
         elementas. Be to, jis tapatus vieninteliam ankstesnio prekių ženklo elementui. Taigi yra žymenų, dėl kurių kilo ginčas, fonetinis
         panašumas.

      61     Dėl konceptualaus palyginimo reikia nurodyti, kad žymenys yra panašūs. Iš tikrųjų abu žymenys apima žodį „cristal“, kuriam
         būdingas aiškus konceptualus turinys suinteresuotos visuomenės požiūriu ta prasme, kad šis žodis siejasi su skaidrumu ir grynumu.
         Tačiau žodis „castellblanch“ suinteresuotos visuomenės požiūriu neturi akivaizdžios reikšmės. Tokiomis aplinkybėmis konceptualiai
         žodis „castellblanch“ negali būti laikomas prašomo įregistruoti prekių ženklo dominuojančiu elementu. Šiuo atžvilgiu netinkamas
         ieškovės argumentas, pagal kurį žodis „cristal“ yra apibūdinantis arba bent darantis užuominą į nagrinėjamų prekių požymius,
         o dėl to jis taptų nagrinėjamo prekių ženklo antraeiliu elementu. Iš tikrųjų ši aplinkybė nedaro įtakos prašomo įregistruoti
         prekių ženklo konceptualiam turiniui. Be to, negalima atmesti, kad užuominą darantis elementas gali būti suprantamas kaip
         dominuojantis elementas, jei kiti žymens elementai yra dar mažiau saviti nei šitas (2005 m. gegužės 25 d. Pirmosios instancijos
         teismo sprendimo TeleTech Holdings prieš VRDT – Teletech International (TELETECH GLOBAL VENTURES), T‑288/03, Rink. p. II‑0000, 86 punktas).

      62     Taigi reikia nurodyti, kad prekių ženklai, dėl kurių kilo ginčas, turi labai panašių elementų. Būtina dar kartą visapusiškai
         įvertinti, ar yra galimybė juos supainioti.

      –       Supainiojimo galimybė
      63     Ieškovė tvirtina, kad ankstesnis prekių ženklas turi tik silpną skiriamąjį požymį, nes žodis „cristal“ apibūdina ir daro užuominą
         į nagrinėjamas prekes, kad jis neįgijo skiriamojo požymio dėl naudojimo ir kad rinkoje yra daug kitų žodį „cristal“ apimančių
         prekių ženklų, įregistruotų 33 klasei priskiriamoms prekėms.

      64     Argumentą, kad žodis „cristal“ yra nagrinėjamas prekes apibūdinanti nuoroda, skundžiamame sprendime Apeliacinė taryba atmetė
         konstatuodama, kad tai yra užuominą daranti nuoroda, kuri siejasi su vyno skaidrumu, bet neapibūdina prekės. Be to, Apeliacinė
         taryba manė, ypač remdamasi 1999 metais Prancūzijoje, Jungtinėje Karalystėje ir Italijoje tyrimų instituto Gallup France atliktu tyrimu dėl žinomumo (toliau – Gallup tyrimas), kad prekių ženklo CRISTAL ryškus skiriamasis požymis Prancūzijos rinkoje buvo įrodytas.

      65     Iš Gallup tyrimo matyti, kad prekių ženklo CRISTAL žinomumas yra beveik tapatus prekių ženklo Dom Pérignon žinomumui tiek Prancūzijoje, tiek Italijoje ir Jungtinėje Karalystėje.

      66     Reikia nurodyti, kad Gallup tyrimo objektas buvo „pripažinto šampano žinomumas Prancūzijoje, Italijoje ir Jungtinėje Karalystėje“ 1999 metų vasario mėnesį.
         Iš dalies, pavadinimu „Kontekstas, tikslai ir metodologija“, matyti, kad įstojusios į bylą šalies atstovai pageidavo atlikti
         tyrimą dėl prekių ženklu CRISTAL žymimo šampano žinomumo „aukščiausiosios klasės viešbučiuose, restoranuose ir vyno parduotuvėse“;
         „informacija buvo renkama iš aukščiausios klasės viešbučių, restoranų ir vyno parduotuvių vyno rūsių padavėjų ar prižiūrėtojų“.
         Kiekvienoje nagrinėjamoje valstybėje buvo atlikta 100 interviu.

      67     Reikia nurodyti, kad tyrimas įrodo prekių ženklo CRISTAL žinomumą tik vienai atitinkamos visuomenės daliai. Iš tikrųjų šis
         tyrimas nagrinėjo prekių ženklo CRISTAL žinomumą ne paprastiems vartotojams, bet specialių žinių šioje srityje turintiems
         pirkėjams. Be to, kiti įstojusios į bylą šalies dokumentai taip pat įrodo tik prekių ženklo žinomumą specialių žinių turinčiai
         visuomenei, nes tai yra ištraukos iš specializuotų žurnalų vynininkystės srityje. Remiantis šiais dokumentais negalima nustatyti,
         kad prekių ženklas CRISTAL turi gerą vardą paprasto vartotojo prancūzo požiūriu.

      68     Tačiau net jeigu ankstesnio prekių ženklo žinomumas arba geras vardas negali būti konstatuojamas visos suinteresuotos visuomenės
         atžvilgiu, yra galimybė supainioti prekių ženklus, dėl kurių kilo ginčas, įskaitant galimybę juos susieti, nes nagrinėjamos
         prekės yra tapačios arba bent labai panašios, o žymenys – panašūs. Taip pat yra nesvarbu, ar ankstesniam prekių ženklui būdingas
         ryškus skiriamasis požymis.

      69     Iš tikrųjų, nors, vertinant supainiojimo galimybę, turi būti atsižvelgta į ankstesnio prekių ženklo skiriamąjį požymį (žr.
         pagal analogiją minėto sprendimo Canon, C‑39/97, Rink. p. I‑5507, 24 punktą), jis yra tik vienas iš elementų, į kuriuos atsižvelgiama vertinimo metu. Netgi tuo
         atveju, kai yra ankstesnis prekių ženklas su silpnu skiriamuoju požymiu, gali būti supainiojimo galimybė dėl šių žymenų ir
         atitinkamų prekių ar paslaugų panašumo (šiuo atžvilgiu žr. 2005 m. kovo 16 d. Pirmosios instancijos teismo sprendimo L’Oréal prieš VRDT – Revlon (FLEXI AIR), T‑112/03, Rink. p. II‑0000, 61 punktą).

      70     Bet kuriuo atveju žodis „cristal“ nėra apibūdinantis nagrinėjamas prekes, bet gali būti laikomas darančiu užuominą. Taigi
         reikia nurodyti, kad prekių ženklui CRISTAL būdingas vidutinis, bet ne silpnas, kaip nurodo ieškovė, skiriamasis požymis.

      71     Dėl ieškovės argumento, kad yra kitų žodį „cristal“ apimančių prekių ženklų, įregistruotų 33 klasei priklausančioms prekėms,
         kuriuo įrodomas tiek ankstesnio prekių ženklo silpnas skiriamasis požymis, tiek nagrinėjamų prekių ženklų taikus koegzistavimas,
         pakanka konstatuoti, jog nenustatyta, kad šie prekių ženklai iš tikrųjų buvo efektyviai naudojami arba kad jie apskritai buvo
         naudojami ginčijamoms prekėms, ypač putojančiam vynui.

      72     Be to, net jeigu negalima visiškai atmesti galimybės, kad tam tikrais atvejais ankstesnių prekių ženklų koegzistavimas rinkoje
         gali sumažinti VRDT instancijų patvirtintą prekių ženklų, dėl kurių kilo ginčas, supainiojimo galimybę, į tokią galimybę atsižvelgiama
         tik tuomet, jeigu bent jau su santykiniais atmetimo pagrindais susijusios procedūros VRDT metu paraišką Bendrijos prekių ženklui
         pateikęs asmuo aiškiai įrodė, kad minėtas koegzistavimas remiasi tuo, jog nėra galimybės visuomenei supainioti ankstesnių
         prekių ženklų, kuriais jis remiasi, su įstojusios į bylą šalies ankstesniu prekių ženklu, kuriuo grindžiamas protestas, išskyrus,
         kai nagrinėjami ankstesni prekių ženklai ir prekių ženklai, dėl kurių kilo ginčas, yra tapatūs (2005 m. gegužės 11 d. Pirmosios
         instancijos teismo sprendimo Grupo Sada prieš VRDT – Sadia (GRUPO SADA), T‑31/03, Rink. p. II‑0000, 86 punktas).

      73     Šiuo atveju reikia nurodyti, kad per administracinę procedūrą ieškovė pateikė tik kai kurių iš jos nurodytų įregistruotų prekių
         ženklų fotografijų kopijas ir registracijos pažymėjimus, siekdama pagrįsti tvirtinimą, kad šie ženklai rinkoje koegzistuota
         su įstojusios į bylą šalies ankstesniu prekių ženklu. Pakanka konstatuoti, kad nagrinėjami ankstesni prekių ženklai nėra tapatūs
         prekių ženklams, dėl kurių kilo ginčas. Be to, šios informacijos nepakanka įrodyti, kad prekių ženklų, dėl kurių kilo ginčas,
         supainiojimo galimybė buvo sumažinta ir a fortiori pašalinta (šiuo atžvilgiu žr. minėto sprendimo GRUPO SADA 87 punktą).

      74     Dėl tariamo ankstesnio prekių ženklo CRISTAL ir ieškovės nacionalinio prekių ženklo CRISTAL CASTELLBLANCH koegzistavimo pakanka
         konstatuoti, kad ieškovė taip pat neįrodė, jog minėtas koegzistavimas remiasi supainiojimo galimybės nebuvimu. Priešingai,
         iš bylos dokumentų matyti, kad dėl ieškovės ir įstojusios į bylą šalies prekių ženklų buvo kilę daug ginčų, įrodančių, kad
         šis tariamas koegzistavimas nebuvo taikus.

      75     Kalbant apie skirtingus nacionalinių teismų sprendimus, kuriais remiasi šalys, pakanka konstatuoti, kad Bendrijos prekių ženklų
         sistema yra autonominė sistema, kurią sudaro taisyklių ir siekiamų specifinių tikslų visuma ir kurios taikymas nepriklauso
         nuo jokios nacionalinės sistemos (2000 m. gruodžio 5 d. Pirmosios instancijos teismo sprendimo Messe München prieš VRDT (electronica), T‑32/00, Rink. p. II‑3829, 47 punktas).

      76     Tokiomis aplinkybėmis ieškovės antrasis pagrindas turi būti atmestas.
      77     Todėl ieškinys yra atmestinas.
       Dėl bylinėjimosi išlaidų
      78     Pagal Procedūros reglamento 87 straipsnio 2 dalį pralaimėjusiai šaliai nurodoma padengti išlaidas, jeigu laimėjusi šalis to
         prašė. Kadangi ieškovė pralaimėjo bylą, ji turi padengti bylinėjimosi išlaidas pagal VRDT ir įstojusios į bylą šalies pateiktus
         reikalavimus.

      Remdamasis šiais motyvais,
      PIRMOSIOS INSTANCIJOS TEISMAS (trečioji kolegija)
      nusprendžia :
      1.      Atmesti ieškinį.
      2.      Priteisti iš ieškovės bylinėjimosi išlaidas.

               Jaeger

                Tiili

                Czúcz

         Paskelbta 2005 m. gruodžio 8 d. viešame posėdyje Liuksemburge.

               Kancleris

                      Pirmininkas

               E. Coulon

                     M. Jaeger

         * Proceso kalba: anglų.


title: 2007 m. gegužės 22 d. Tarnautojų teismo (pirmoji kolegija) sprendimas. # Adelaida López Teruel prieš Vidaus rinkos derinimo tarnybą (prekių ženklams ir pramoniniam dizainui) (VRDT). # Pareigūnai - Neteisėtas nebuvimas. # Byla F-99/06.

text:
      TARNAUTOJŲ TEISMO (pirmoji kolegija) SPRENDIMAS
      2007 m. gegužės 22 d.
      Byla F‑99/06
      Adelaida López Teruel
      prieš
      Vidaus rinkos derinimo tarnybą (prekių ženklams ir pramoniniam dizainui) (VRDT)
      „Pareigūnai – Laikinojo nedarbingumo atostogos – Nepateisinamas neatvykimas į darbą – Nepriklausomo gydytojo nuomonė – Nepriklausomo gydytojo paskyrimo terminas“
      Dalykas: Pagal EB 236 ir AE 152 straipsnius pareikštas ieškinys, kuriuo A. López Teruel prašo panaikinti 2005 m. spalio 20 d. sprendimą,
         kuriuo nurodyta, kad nuo 2005 m. balandžio 7 d. jos neatvykimas į darbą yra nepateisinamas, ir nurodoma nedelsiant jai grįžti
         į darbą.

      Sprendimas: Panaikinti 2005 m. spalio 20 d. VRDT sprendimą tiek, kiek juo nepateisinamu laikomas ieškovės neatvykimas į darbą nuo 2005 m.
         vasario 8 d. iki 20 d. ir nuo balandžio 7 d. iki rugpjūčio 2 d. Atmesti likusią ieškinio dalį. Nurodyti VRDT padengti savo
         ir trečdalį ieškovės bylinėjimosi išlaidų.

      Santrauka
      1.      Pareigūnai – Laikinojo nedarbingumo atostogos – Medicininis patikrinimas
      (Pareigūnų tarnybos nuostatų 59 straipsnio 1 dalies šešta pastraipa)
      2.      Pareigūnai – Laikinojo nedarbingumo atostogos – Medicininis patikrinimas
      (Pareigūnų tarnybos nuostatų 59 straipsnio 1 dalies penkta ir septinta pastraipos)
      3.      Pareigūnai – Laikinojo nedarbingumo atostogos – Medicininis patikrinimas
      (Pareigūnų tarnybos nuostatų 59 straipsnio 1 dalies septinta pastraipa)
      4.      Pareigūnai – Principai – Gero administravimo principas
      (Europos Sąjungos pagrindinių teisių chartijos 41 straipsnis)
      1.      Pareigūnų tarnybos nuostatų 59 straipsnio 1 dalies šeštoje pastraipoje numatytas penkių dienų terminas, po kurio pareigūno
         gydytojui ir institucijos medicinos tarnybos pareigūnui vis dar nesusitarus, administracija gali vienašališkai paskirti nepriklausomą
         gydytoją pateikti nuomonę dėl medicininio patikrinimo, susijusio su laikinojo nedarbingumo atostogomis, skaičiuojamas nuo
         pirmojo pareigūnui atstovaujančio gydytojo ir administracijos paskirto gydytojo susitikimo, kurį nebūtinai inicijuoja pastarasis.
         Kadangi ši nuostata formuluota taip, kad neįmanoma tiksliai nustatyti, nuo kada teisės aktų leidėjas norėjo, kad būtų pradėtas
         skaičiuoti šis terminas, reikia atsižvelgti į jos ratio legis – sudaryti galimybę susitarti, taip užtikrinant, kad bus laikomasi pareigūno teisės į gynybą, kol nepriklausomas gydytojas
         pateiks nuomonę, ir taip pat užtikrinant greitą šios procedūros atlikimą, nes šio termino pradžia negali būti priklausoma
         tik nuo vienos iš dviejų šalių iniciatyvos.

      Šis terminas yra ne orientacinis, o privalomas abiem šalims, nes jam pasibaigus administracija ne tik gali, bet ir privalo
         pasirinkti nepriklausomą gydytoją iš savarankiškai dirbančių gydytojų sąrašo. Tačiau jis nėra su viešąja tvarka susijęs terminas.

      Kadangi nepriklausomo gydytojo nuomonės pateikimo procedūrą inicijuoja pareigūnas, jis, norėdamas užginčyti administracijos
         sprendimą vienašališkai paskirti nepriklausomą gydytoją, negali remtis tuo, kad gydytojas, kurį jis paskyrė jam atstovauti,
         neatsižvelgė į privalomą šio termino pobūdį. Nors praktikoje gali būti naudinga priminti institucijoje nedirbančiam gydytojui
         apie tokį trumpą terminą nepriklausomam gydytojui pasirinkti, to nepadarydama institucija nepažeidė vienos iš savo pareigų,
         nes laikoma, kad pareigūno gydytojas, sutikdamas jam atstovauti Pareigūnų tarnybos nuostatuose numatytoje nepriklausomo gydytojo
         nuomonės pateikimo procedūroje, taip pat sutinka su jos tvarka ir terminais.

      (žr. 44, 46, 47, 50–52, 54 ir 97 punktus)
      Nuoroda:
      1967 m. gruodžio 12 d. Teisingumo Teismo sprendimo Collignon prieš Komisiją, 4/67, Rink. p. 469, 479 punktas.

      2000 m. kovo 23 d. Pirmosios instancijos teismo sprendimo Rudolph prieš Komisiją, T‑197/98, Rink. VT p. I‑A‑55 ir II‑241, 41 punktas.

      2.      Jeigu nepriklausomas gydytojas patvirtina institucijos surengto patikrinimo metu padarytą išvadą dėl pareigūno laikinojo nedarbingumo
         atostogų, šio neatvykimas į darbą negali būti laikomas nepateisinamu iki šio patikrinimo dienos, net jeigu šioje nuomonėje
         nurodyta, kad jo neatvykimas į darbą buvo nepateisinamas nuo ankstesnės datos. Nors Pareigūnų tarnybos nuostatų 59 straipsnio
         1 dalies septintos pastraipos pirmu sakiniu visos nepriklausomo gydytojo nuomonės dalys pripažįstamos privalomomis, šio privalomumo
         apimtis apibrėžta šios pastraipos dviejuose paskutiniuose sakiniuose, kur numatyta, kad neatvykimas į darbą laikomas nepateisinamu
         nuo šio patikrinimo dienos.

      Tačiau atsižvelgiant į tai, kad labai trumpu terminu pradėti ir atlikti nepriklausomo gydytojo nuomonės pateikimo procedūrą
         siekiama užtikrinti, kad nepriklausomo gydytojo vizitas įvyktų kuo greičiau po institucijos surengto patikrinimo, bei į apdairumo
         pareigą, kurią Pareigūnų tarnybos nuostatų 59 straipsnio 1 dalies penktos ir septintos pastraipų nuostatos numato ir administracijai,
         ir pareigūnui, tais atvejais, kai administracija nepateikia pareigūnui medicininio patikrinimo išvadų per protingą terminą,
         jo neatvykimas į darbą gali būti laikomas nepateisinamu tik nuo jų gavimo dienos, nes laikotarpis, kuriuo pareigūnas laukė
         išvadų negali būti laikomas nepateisinamu neatvykimo į darbą laikotarpiu.

      (žr. 61–63 ir 65–67 punktus)
      3.      Medicininis įvertinimas, pateiktas nepriklausomo gydytojo nuomonėje po medicininio patikrinimo, numatyto laikinojo nedarbingumo
         atostogų atveju, kaip ir pateiktasis medicininių ir invalidumo komisijų, turi būti laikomas galutiniu, jeigu jos buvo pateiktos
         be pažeidimų. Bendrijos teismas, kuris nevykdo šių medicininių išvadų patikrinimo, gali tik išnagrinėti, ar medicininio patikrinimo
         nuomonėje pateikti motyvai leidžia įvertinti argumentus, kuriais grindžiamos išvados ir ar nustatytas pakankamai tiesioginis
         ryšys tarp joje padarytų medicininių diagnozių ir išvadų.

      (žr. 74–76 punktus)
      Nuoroda:
      1987 m. gruodžio 10 d. Teisingumo Teismo sprendimo Jänsch prieš Komisiją, 277/94, Rink. p. 4923, 15 punktas.

      Pirmosios instancijos teismo sprendimai: 1992 m. vasario 27 d. Sprendimo Plug prieš Komisiją, T‑165/89, Rink. p. II‑367, 75 punktas; 1999 m. gruodžio 15 d. Sprendimo Nardone prieš Komisiją, T‑27/98, Rink. VT p. I‑A‑267 ir II‑1293, 30 punktas; 2000 m. birželio 16 d. Sprendimo C prieš Tarybą, T‑84/98, Rink. VT p. I‑A‑113 ir II‑497, 43 punktas; 2004 m. gegužės 12 d. Sprendimo Hecq prieš Komisiją, T‑191/01, Rink. VT p. I‑A‑147 ir II‑659, 62 punktas.

      2006 m. birželio 28 d. Tarnautojų teismo sprendimo Beau prieš Komisiją, F‑39/05, Rink. VT p. I‑A‑1‑51 ir II‑A‑1‑175, 35 punktas.

      4.      Remiantis gero administravimo principu, priimdama sprendimą dėl pareigūno situacijos administracija privalo atsižvelgti į
         visus veiksnius, kurie gali lemti jos sprendimą, ir taip elgdamasi ji turi atsižvelgti ne tik į tarnybos, bet ir į atitinkamo
         pareigūno interesą. Tačiau pats gero administravimo principas nesuteikia teisių asmenims, išskyrus, kai juo išreiškiamos specifinės
         teisės, įtvirtintos Europos Sąjungos pagrindinių teisių chartijos 41 straipsnyje, pavyzdžiui, teisė, kad asmens reikalai būtų
         tvarkomi nešališkai, teisingai ir per įmanoma laiką, teisė būti išklausytam, teisė susipažinti su savo byla, teisė, kad sprendimai
         būtų pagrįsti.

      (žr. 92 punktą)
      Nuoroda:
      Pirmosios instancijos teismo sprendimai: 2001 m. gruodžio 6 d. Sprendimo Area Cova ir kt. prieš Tarybą ir Komisiją, T‑196/99, Rink. p. II‑3597, 43 punktas; 2004 m. kovo 16 d. Sprendimo Afari prieš ECB, T‑11/03, Rink. VT p. I‑A‑65 ir II‑267, 42 punktas; 2006 m. spalio 4 d. Sprendimo Tillack prieš Komisiją, T‑193/04, Rink. p. II‑3995, 127 punktas.


1991 m. balanžio 23 d. Teisingumo Teismo (šeštoji kolegija) sprendimas. # Rigsadvokaten prieš Nicolai Christian Ryborg. # Prašymas priimti prejudicinį sprendimą: Højesteret - Danija. # Direktyva 83/182. # Byla C-297/89.