title: 2012 m. vasario 1 d. Bendrojo Teismo (pirmoji kolegija) sprendimas. # Région wallonne prieš Europos Komisiją. # Aplinka - Direktyva 2003/87/EB - Prekybos šiltnamio efektą sukeliančių dujų emisijos kvotomis sistema - Belgijos nacionalinis emisijos kvotų paskirstymo planas 2008-2012 m. laikotarpiui - Reglamento (EB) Nr. 2216/2004 44 straipsnis - Vėlesnės pataisos - Naujas rinkos dalyvis - Sprendimas, kuriuo Bendrijos nepriklausomo sandorių žurnalo vyriausiajam administratoriui nurodoma į lentelę "Nacionalinis paskirstymo planas" įtraukti pataisą. # Byla T-237/09.

text:
         BENDROJO TEISMO (pirmoji kolegija) SPRENDIMAS
      2012 m. vasario 1 d. (
            *1
         )
      „Aplinka — Direktyva 2003/87/EB — Prekybos šiltnamio efektą sukeliančių dujų emisijos kvotomis sistema — Belgijos nacionalinis emisijos kvotų paskirstymo planas 2008–2012 m. laikotarpiui — Reglamento (EB) Nr. 2216/2004 44 straipsnis — Vėlesnės pataisos — Naujas rinkos dalyvis — Sprendimas, kuriuo Bendrijos nepriklausomo sandorių žurnalo vyriausiajam administratoriui nurodoma į lentelę „Nacionalinis paskirstymo planas“ įtraukti pataisą“
      Byloje T-237/09

         Région wallonne (Belgija), atstovaujamas advokatų J.-M. De Backer, A. Lepièce, I.-S. Brouhns ir S. Engelen,
      ieškovas,
      prieš

         Europos Komisiją, atstovaujamą E. White ir O. Beynet,
      atsakovę,
      dėl prašymo iš dalies panaikinti 2009 m. kovo 27 d. Komisijos sprendimą dėl nacionalinio šiltnamio efektą sukeliančių dujų emisijos kvotų paskirstymo plano, Belgijos Karalystės pateikto 2008–2012 m. laikotarpiui, kuriuo vyriausiasis administratorius įpareigojamas Belgijos „nacionalinio paskirstymo plano“ lentelės pataisą įtraukti į Bendrijos nepriklausomą sandorių žurnalą,
      BENDRASIS TEISMAS (pirmoji kolegija),
      kurį sudaro pirmininkas J. Azizi (pranešėjas), teisėjai M. E. Martins Ribeiro ir S. Frimodt Nielsen,
      posėdžio sekretorė C. Kristensen, administratorė,
      atsižvelgęs į rašytinę proceso dalį ir įvykus 2011 m. rugsėjo 20 d. posėdžiui,
      priima šį

         Sprendimą

         Teisinis pagrindas

               1

               2003 m. spalio 13 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 2003/87/EB, nustatančios šiltnamio efektą sukeliančių dujų emisijos leidimų sistemą Bendrijoje ir iš dalies keičiančios Tarybos direktyvą 96/61/EB (OL L 275, p. 32; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 15 sk., 7 t., p. 631), iš dalies pakeistos 2004 m. spalio 27 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2004/101/EB (OL L 338, p. 18), 1 straipsnyje įtvirtinta prekybos šiltnamio efektą sukeliančių dujų emisijos kvotomis sistema Europos bendrijoje (toliau – prekybos kvotomis sistema), siekiant, kad būtų skatinamas taupus ir ekonomiškai efektyvus šiltnamio efektą sukeliančių išmetamųjų dujų, ypač anglies dioksido, emisijos mažinimas.

               2

               Dėl to Direktyvoje 2003/87 iš esmės nustatyta, kad šiltnamio efektą sukeliančių dujų emisijai iš jos I priede išvardytų įrenginių būtinas išankstinis leidimas ir kvotos, paskirstytos remiantis nacionaliniais paskirstymo planais (toliau – NPP).

               3

               Direktyvos 2003/87 9 straipsnyje, be kita ko, numatyta:
               „1.   Kiekvienam 11 straipsnio 1 ir 2 dalyse nurodytam laikotarpiui visos valstybės narės parengia [NPP] ir nurodo bendrą leidimų skaičių, kurį jos ketina skirti tam laikotarpiui, ir kaip tą skaičių jos ketina skirti. [NPP] grindžiamas objektyviais ir skaidriais kriterijais, įskaitant išvardytuosius III priede, ir deramai atsižvelgiant į visuomenės pastabas <...>
               <…>
               3.   Komisija per tris mėnesius nuo valstybės narės [NPP] pateikimo pagal šio straipsnio 1 dalį gali atmesti [NPP] arba bet kokį jo aspektą remdamasi tuo, kad jis neatitinka III priede išvardytų kriterijų arba 10 straipsnio nuostatų. Valstybė narė, pagal 11 straipsnio 1 arba 2 dalį, sprendimą priima tik tada, jeigu pasiūlytiems pakeitimams pritaria Komisija. Komisija nurodo kiekvieno sprendimo atmesti planą priežastis.“

               4

               Pagal Direktyvos 2003/87 11 straipsnio 2 dalį:
               „Penkerių metų laikotarpiui, prasidedančiam 2008 m. sausio 1 d., ir kiekvienam vėlesniam penkerių metų laikotarpiui, kiekviena valstybė narė nusprendžia dėl bendro leidimų skaičiaus, kurį ji skirs tam laikotarpiui, ir pradeda tų leidimų skyrimo kiekvieno įrenginio operatoriui procesą. Šis sprendimas priimamas bent prieš dvylika mėnesių iki atitinkamo laikotarpio pradžios ir grindžiamas pagal 9 bei 10 straipsnius parengtu valstybės narės [NPP] ir deramai atsižvelgiant į visuomenės pastabas.“

               5

               2004 m. gruodžio 21 d. Komisijos reglamento (EB) Nr. 2216/2004 dėl standartizuotos ir apsaugotos registrų sistemos sutinkamai su Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2003/87/EB ir Europos Parlamento ir Tarybos sprendimu 280/2004/EB (OL L 386, p. 1), iš dalies pakeisto 2007 m. liepos 31 d. Komisijos reglamentu (EB) Nr. 916/2007 (OL L 200, p. 5), 38 straipsnio „[NPP] lentelė 2005–2007 metams“ 1 ir 2 dalyse numatyta:
               „1.   Vadovaudamasi Direktyvos 2003/87/EB 11 straipsniu kiekviena valstybė narė iki 2004 m. spalio 1 d. pateikia Komisijai [NPP] lentelę. Jei [NPP] lentelė atitinka Komisijai pateiktą [NPP], kuris nebuvo atmestas remiantis Direktyvos 2003/87/EB 9 straipsnio 3 dalimi, arba kuriame padarytoms pataisoms Komisija pritarė, Komisija įpareigoja vyriausiąjį administratorių <...> [NPP] lentelę įtraukti į Bendrijos nepriklausomą sandorių žurnalą.
               2.   Valstybė narė Komisiją informuoja apie kiekvieną [NPP] padarytą pataisymą ir, atitinkamai, apie pataisymus [NPP] lentelėje. Jei pataisymas [NPP] lentelėje padarytas laikantis Komisijai pateikto [NPP], kuris nebuvo atmestas remiantis Direktyvos 2003/87 <...> 9 straipsnio 3 dalimi, arba kuriame padarytoms pataisoms Komisija pritarė, bei pataisyme atsižvelgta į [NPP] nurodytą metodologiją, ar pataisyta pakeičiant datą, Komisija įpareigoja vyriausiąjį administratorių į <...> [NPP] lentelę įtraukti padarytus pataisymus. Kitais atvejais, valstybė narė Komisiją informuoja apie padarytus pataisymus, ir jei Komisija, vadovaudamasi Direktyvos 2003/87/EB 9 straipsnio 3 dalyje numatyta procedūra, pataisymų neatmeta, ji įpareigoja vyriausiąjį administratorių į <...> [NPP] lentelę įtraukti padarytus pataisymus.“

               6

               Iš dalies pakeisto Reglamento Nr. 2216/2004 44 straipsnio „[NPP] lentelė 2008–2012 metams <...>“ 1 ir 2 dalyse numatyta:
               „1.   Vadovaudamasi Direktyvos 2003/87/EB 11 straipsniu kiekviena valstybė narė iki 2007 m. sausio 1 d. <...> pateikia Komisijai [NPP] lentelę. Jei [NPP] lentelė atitinka Komisijai pateiktą [NPP], kuris nebuvo atmestas remiantis Direktyvos 2003/87/EB 9 straipsnio 3 dalimi, arba kuriame padarytoms pataisoms Komisija pritarė, Komisija įpareigoja vyriausiąjį administratorių <...> [NPP] lentelę įtraukti į Bendrijos nepriklausomą sandorių žurnalą.
               2.   Valstybė narė praneša Komisijai apie kiekvieną [NPP] pataisą ir nurodo kiekvieną atitinkamą pataisą [NPP] lentelėje. Jei pataisymas [NPP] lentelėje padarytas laikantis Komisijai pateikto [NPP], kuris nebuvo atmestas pagal Direktyvos 2003/87/EB 9 straipsnio 3 dalį arba kuriame padarytoms pataisoms Komisija pritarė, o pataisos reikėjo, nes duomenys buvo patikslinti, Komisija nurodo vyriausiajam administratoriui į <...> [NPP] lentelę įtraukti atitinkamą pataisą.
               Visos pataisos, susijusios su naujais rinkos dalyviais, daromos atliekant automatinio [NPP] lentelės pakeitimo veiksmą, kaip nustatyta šio reglamento XI a priede.
               Visos pataisos, nesusijusios su naujais rinkos dalyviais, daromos pagal iniciacijos procedūrą, kaip nustatyta šio reglamento XIV priede.
               Visais kitais atvejais valstybė narė praneša Komisijai apie padarytas savo [NPP] pataisas, ir jei Komisija, vadovaudamasi Direktyvos 2003/87/EB 9 straipsnio 3 dalimi, pataisų neatmeta, ji nurodo vyriausiajam administratoriui į <...> [NPP] lentelę įtraukti padarytas pataisas <...>.“

         Ginčo aplinkybės

               7

               2006 m. rugsėjo 29 d. raštu Belgijos Karalystė, remdamasi Direktyvos 2003/87 9 straipsnio 1 dalimi, pateikė Europos Bendrijų Komisijai savo NPP 2008–2012 metams.

               8

               Belgijos NPP sudarė trys paskirstymo planai, kuriuos parengė atitinkamai Flandrijos, Briuselio ir Valonijos regionai, atsakingi, be kita ko, už aplinkos apsaugą. Tai koordinavimo remiantis bendradarbiavimo susitarimais, sudarytais tarp šių trijų regionų ir federalinės valstybės, rezultatas.

               9

               2007 m. sausio 16 d. sprendimu dėl [NPP], kurį Belgijos [Karalystė] pateikė pagal Europos Parlamento ir Tarybos direktyvą 2003/87/EB, Komisija nurodė, kad nepateiks prieštaravimų dėl Belgijos NPP su sąlyga, kad bus padarytos tam tikros pataisos.

               10

               2008 m. vasario 28 d. Belgijos Karalystė pateikė Komisijai pakeistą NPP. Jame padaryti pakeitimai, be kita ko, buvo susiję su šio NPP Valonijos dalimi.

               11

               2008 m. balandžio 18 d. raštu, pasirašytu Aplinkos generalinio direktorato (GD) generalinio direktoriaus, Komisija informavo Belgijos karalystę, kad kai kurie Belgijos NPP pakeitimai, susiję su Valonijos dalimi, yra nepriimtini.

               12

               2008 m. birželio 27 d. raštu Belgijos Karalystė pateikė Komisijai naują NPP pakeitimą.

               13

               Pakeisto Belgijos NPP 37 puslapyje esančiame skyriuje „Informacija apie kvotų naujiems rinkos dalyviams rezervo valdymą“, be kita ko, nurodyta:
               „<...> kvotos, nurodytos Valonijos regiono „Emission Trading“ skiltyje, paskirstomos naujiems rinkos dalyviams ir neviršija 1750277 kvotų per metus.
               <…>
               [Valonijos] regionas siekia panaudoti rezervo kvotas naujiems rinkos dalyviams remiantis šiais pagrindais:
               Įrenginiai, kuriuos apima rezervas: 2004 m. lapkričio 10 d. Valonijos dekretu, įtvirtinančiu prekybos kvotomis sistemą <...>, nauji rinkos dalyviai apibrėžiami taip <...>:
               „<...> nauja rinkos dalyve, kuriai taikoma prekybos kvotomis sistema <...> už atitinkamą referencinį laikotarpį, laikoma:

                        a)

                        įmonė, vykdanti Komisijai <...> pateiktame Valonijos regiono paskirstymo plane nenurodytą vieną ar kelias veiklos rūšis arba eksploatuojanti įrenginius, dėl kurių išmetamos nurodytos šiltnamio efektą sukeliančios dujos, kuri gavo šios šiltnamio efektą sukeliančių dujų emisijos aplinkos apsaugos leidimą po minėto pateikimo Komisijai;

                        b)

                        įmonė, vykdanti Komisijai <...> pateiktame Valonijos regiono paskirstymo plane nenurodytą vieną ar kelias veiklas arba eksploatuojanti įrenginius, dėl kurių išmetamos nurodytos šiltnamio efektą sukeliančios dujos, kuri arba gavo šios šiltnamio efektą sukeliančių dujų emisijos aplinkos apsaugos leidimą po minėto pateikimo Komisijai dėl jų pobūdžio ar funkcionavimo pakeitimo arba dėl įrenginių išplėtimo, o tai gerokai padidina nurodytą šiltnamio efektą sukeliančių dujų emisiją, palyginti su ta veikla ir įrenginiais, į kuriuos buvo atsižvelgta nustatant pradinį paskirstymą, arba kuri po minėto pateikimo Komisijai atsakinga už žymų šios šiltnamio efektą sukeliančių dujų emisijos padidėjimą dėl registruoto <...> pakeitimo ar išplėtimo, palyginti su ta veikla ar įrenginiais, į kuriuos buvo atsižvelgta nustatant pradinį paskirstymą.“

               14

               Pakeisto Belgijos NPP 38 puslapyje, be kita ko, patikslinta, kad Valonijos regionas rezervo kvotas skirstys remdamasis „paraiškų pateikimo pirmumo taisykle iki bus išnaudotas rezervas 2008–2012 metų laikotarpiui“.

               15

               Pakeisto Belgijos NPP 51 ir 52 puslapiuose yra Va, Vb ir Vc priedai.

               16

               Va priede „Nauji rinkos dalyviai, jau įtraukti į [NPP]“ ir „Nauji rinkos dalyviai, kuriems nuo 2008 m. turi būti paskirstytos kvotos“, yra lentelė su įrenginių sąrašu, tarp kurių 11 numeriu įrašyta „šeštoji Arcelor-Mittal aukštakrosnė“. Puslapio apačioje esančioje pastaboje patikslinta, kad kvotos šiam įrenginiui ir kitiems lentelėje nurodytiems įrenginiams „bus paskirstytos esant rezervui“. Minėtoje lentelėje įrenginiui „šeštoji Arcelor-Mittal aukštakrosnė“ numatytos 12949538 kvotos 2008–2012 m. laikotarpiui. Be to, šioje lentelėje nurodytam laikotarpiui šiam įrenginiui skirtų kvotų skaičius skaidomas metais. Todėl antrame šios lentelės stulpelyje, skirtame 2008 m., įrenginiui „šeštoji Arcelor-Mittal aukštakrosnė“ skirtų kvotų skaičius yra 700000, o nuo trečios iki šeštos lentelėse, skirtose 2009–2012 m., šis skaičius yra 1000000 2009 m. ir 3749846 atitinkamai kiekvieniems iš 2010–2012 metų.

               17

               Vb priede pateiktas įrenginių sąrašas pavadinimu „Nauji rinkos dalyviai, gavę aplinkos apsaugos leidimą, tačiau dar neveikiantys (Vertinimas)“.

               18

               Vc priede pateiktas įrenginių sąrašas pavadinimu „Nauji rinkos dalyviai, dar negavę aplinkos apsaugos leidimų ir dar neveikiantys (Vertinimas)“.

               19

               Galiausiai Belgijos NPP VI priede pavadinimu „Vidutinis metinis paskirstymas esamoms įmonėms ir naujiems įrenginiams (ar gamybos padidėjimui), jau įtrauktiems į 2008–2012 m. paskirstymo planą (Paskirstymo lentelė)“ pateikta kvotų paskirstymo įrenginiams lentelė. Tarp jame nurodytų įrenginių 11 numeriu įrašytas „Arcelor – Cockerill Sambre_HF6_Seraing“, kuris atitinkamose skiltyse 2008–2012 m. apibrėžiamas kaip „naujas rinkos dalyvis“, tačiau nenurodoma, kiek skiriama kvotų.

               20

               2008 m. birželio 30 d. raštu, kurį pasirašė Aplinkos GD generalinis direktorius, Komisija informavo Belgijos Karalystę, kad dėl naujo pakeisto Belgijos NPP nepateiks prieštaravimų.

               21

               2008 m. liepos 30 d. raštu Belgijos Karalystė pranešė Komisijai apie savo sprendimą dėl kvotų paskirstymo, priimto vadovaujantis Direktyvos 2003/87 11 straipsnio 2 dalimi, ir apie savo NPP lentelę, sudarytą remiantis Reglamento Nr. 2216/2004 44 straipsnio 1 dalimi, 2008–2012 m. paskirstymo laikotarpiui.

               22

               2008 m. spalio 10 d. sprendimu Komisija įpareigojo vyriausiąją administratorių įtraukti Belgijos NPP lentelę į Bendrijos nepriklausomą sandorių žurnalą. To sprendimo 2 konstatuojamoje dalyje nurodyta, kad „Komisija mano, jog pateikta [Belgijos NPP] lentelė atitinka sprendimą dėl kvotų paskirstymo ir yra grindžiama Belgijos Karalystės pateiktu pakeistu [NPP], dėl kurio Komisija prieštaravimų nepateikė“. Remiantis 2008 m. spalio 10 d. sprendimo 2 punktu, Belgijos NPP lentelė pateikta to sprendimo priede.

               23

               2009 m. vasario 18 d. raštu Belgijos Karalystė pateikė Komisijai pakeistą Belgijos NPP lentelę su pataisomis. Šioje lentelėje, pateiktoje šio rašto priede ir pavadintoje „Belgijos NPP lentelės 2008–2012 m. pataisos“ ir „Paskirstymo pataisos“, daroma nuoroda į 116 numeriu pažymėtą Arcelor-Mittal įrenginį pavadinimu „Arcelor-Cockerill Sambre_HF6_Seraing“, esantį Serene (toliau – įrenginys Nr. 116), kuriam 2008 m. numatytas kvotų skaičius yra 700000 ir jokių kvotų (tuščios skiltys) – 2009–2012 m. Todėl bendras kvotų, kurios turi būti paskirstytos šiam įrenginiui už visą 2008–2012 laikotarpį, skaičius, nurodytas paskutiniame šios lentelės stulpelyje, yra 700000.

               24

               2009 m. kovo 27 d. sprendimo (toliau – ginčijamas sprendimas), priimto remiantis Reglamento Nr. 2216/2004 44 straipsnio 2 dalimi, 1 punktu Komisija įpareigojo vyriausiąjį administratorių prašomas Belgijos NPP lentelės pataisas įtraukti į Bendrijos nepriklausomą sandorių žurnalą.

               25

               Pagal ginčijamo sprendimo 2 punktą Belgijos NPP lentelės pataisos nurodytos to sprendimo priede. Šiame priede nėra pataisų, susijusių su įrenginiu Nr. 116.

               26

               Ginčijamo sprendimo 3 konstatuojamojoje dalyje nurodyta:
               „Komisija mano, kad pateiktos pataisos, susijusios su įrenginiu Nr. 116 <...>, nepriimtinos, nes jos neatitinka [Belgijos NPP] nurodytos metodologijos <...>.“

               27

               Pagal minėto sprendimo 4 konstatuojamąją dalį Komisija mano, kad kitos pateiktos pataisos atitinka [Belgijos NPP].

         Procesas ir šalių reikalavimai

               28

               Ši byla pradėta ieškovo, Valonijos regiono, ieškiniu, kurį Bendrojo Teismo kanceliarija gavo 2009 m. birželio 17 d.

               29

               Atskiru dokumentu, kurį Bendrojo Teismo kanceliarija gavo tą pačią dieną, Valonijos regionas paprašė, kad sprendimas būtų priimtas taikant pagreitintą procedūrą, numatytą Bendrojo Teismo procedūros reglamento 76a straipsnyje.

               30

               Pareiškimu, kurį Bendrojo Teismo kanceliarija gavo 2009 m. liepos 9 d., Valonijos regionas atsiėmė savo prašymą taikyti pagreitintą procedūrą.

               31

               Valonijos regionas Bendrojo Teismo prašo:

                        —

                        panaikinti ginčijamą sprendimą tiek, kiek juo buvo atmesta Belgijos NPP lentelės pataisa, susijusi su kvotų paskirstymu įrenginiui Nr. 116 2008–2012 m. laikotarpiu,

                        —

                        priteisti iš Komisijos bylinėjimosi išlaidas.

               32

               Komisija Bendrojo Teismo prašo:

                        —

                        atmesti ieškinį,

                        —

                        priteisti iš Valonijos regiono bylinėjimosi išlaidas.

               33

               Bendrasis teismas, taikydamas Procedūros reglamento 64 straipsnyje numatytas proceso organizavimo priemones, paprašė šalių pateikti tam tikrus dokumentus ir raštu atsakyti į klausimus. Šalys įvykdė šiuos prašymus per nustatytą terminą.

               34

               Kadangi vienas kolegijos narys negalėjo vykdyti savo pareigų, Bendrasis Teismas pagal Procedūros reglamento 32 straipsnio 3 dalį į kolegiją paskyrė kitą trūkstamą teisėją.

               35

               Remdamasis teisėjo pranešėjo pranešimu, Bendrasis Teismas (pirmoji kolegija) nusprendė pradėti žodinę proceso dalį.

               36

               Per 2011 m. rugsėjo 20 d. teismo posėdį buvo išklausytos šalių kalbos ir atsakymai į Bendrojo Teismo pateiktus klausimus.

         Dėl teisės

         Panaikinimo pagrindų santrauka

               37

               Pagrįsdamas savo prašymą iš dalies panaikinti ginčijamą sprendimą, Valonijos regionas nurodo keturis ieškinio pagrindus.

               38

               Pirmasis ieškinio pagrindas susijęs su Reglamento Nr. 2216/2004 44 straipsnio 2 dalies pažeidimu. Šis ieškinio pagrindas suskaidytas į dvi dalis, susijusias su teisės klaida ir akivaizdžia vertinimo klaida.

               39

               Antrasis ieškinio pagrindas susijęs su pareigos motyvuoti, kaip tai suprantama pagal EB 253 straipsnį, pažeidimu.

               40

               Trečiasis ieškinio pagrindas susijęs su teisinio saugumo ir teisėtų lūkesčių apsaugos principų pažeidimu.

               41

               Ketvirtasis ieškinio pagrindas susijęs su „Bendrijos lojalumo ir gero administravimo principų“ pažeidimu.

         Dėl ieškovo nurodytų ieškinio pagrindų reikšmės

               42

               Komisija iš esmės tvirtina, kad Valonijos regiono nurodyti panaikinimo pagrindai yra nereikšmingi.

               43

               Komisijos teigimu, taikant Reglamento Nr. 2216/2004 44 straipsnio 2 dalies ketvirtą pastraipą, apie bet kokį NPP pakeitimą, neatitinkantį minėto reglamento 44 straipsnio 2 dalies pirmoje pastraipoje numatytų kriterijų, valstybė narė turi iš naujo pranešti taikant Direktyvos 2003/87 9 straipsnio 3 dalyje numatytą procedūrą, nes NPP lentelės pataisų registravimo procedūra negali pakeisti pranešimo procedūros ir leisti Komisijai registruoti pataisas, kuriomis reikalaujama pakeisti patį NPP. Šiuo atveju Belgijos Karalystė tik paprašė registruoti tam tikras NPP lentelės pataisas, įskaitant ir susijusią su įrenginiu Nr. 116, tačiau dėl šios pataisos buvo būtina pakeisti patį Belgijos NPP, nes pakeitimas nebuvo grindžiamas minėtame NPP numatytais metodais. Todėl Komisija ginčijamame sprendime nenusprendė dėl pataisos, susijusios su įrenginiu Nr. 116. Tik siekiant išsamumo prašoma pataisa buvo paskelbta ginčijamo sprendimo 3 konstatuojamoje dalyje, bet ne rezoliucinėje dalyje. Todėl nuoroda į pataisos, susijusios su įrenginiu Nr. 116, registravimo nebuvimą negali pakeisti ginčijamo sprendimo turinio ar pobūdžio ir šiuo klausimu pakeisti jį aiškiu sprendimu dėl atmetimo, kaip tai nurodo ir ieškovas.

               44

               Tačiau reikia konstatuoti, kad Komisija klaidingai tvirtina, jog ginčijamu sprendimu nesukeliama neigiamų privalomų teisinių pasekmių Valonijos regionui šiuo aspektu.

               45

               Žinoma, kaip matyti iš nusistovėjusios teismų praktikos, nepaisant to, kokie yra motyvai, kuriais grindžiamas sprendimas, tik sprendimo rezoliucinė dalis gali turėti teisinių pasekmių ir sukelti žalą. Tačiau ieškinys dėl panaikinimo negali būti pareikštas dėl pačių sprendimo motyvuose pateiktų vertinimų ir jiems Sąjungos teismų teisėtumo kontrolė gali būti taikoma tik tiek, kiek, būdami žalą sukeliančio akto motyvai, jie yra būtinas šio akto rezoliucinės dalies pagrindas (šiuo klausimu žr. 2004 m. sausio 28 d. Teisingumo Teismo nutarties Nyderlandai prieš Komisiją, C-164/02, Rink. p. I-1177, 21 punktą ir 2007 m. balandžio 30 d. Pirmosios instancijos teismo nutarties EnBW Energie Baden-Württemberg prieš Komisiją, T-387/04, Rink. p. II-1195, 127 punktą). Tačiau šiuo atveju, nors ginčijamo sprendimo rezoliucine dalimi prašoma pataisa, susijusi su įrenginiu Nr. 116, aiškiai neatmetama kaip nepriimtina, iš minėto sprendimo priedo 2 straipsnio ir 3 konstatuojamosios dalies matyti, kad būtent dėl šioje konstatuojamojoje dalyje nurodyto nepriimtinumo motyvo ši pataisa nebuvo įtraukta į pataisų priedą, kurį, remiantis to sprendimo 1 punktu, vyriausiasis administratorius buvo įpareigotas įtraukti į Belgijos NPP lentelę.

               46

               Todėl net ir darant prielaidą, kaip tvirtina Komisija, kad Belgijos Karalystė, remdamasi Direktyvos 2003/87 9 straipsnio 3 dalimi, šiuo atveju turėjo laikytis pakeisto NPP pateikimo procedūros ir kad Komisija, remiantis Reglamento Nr. 2216/2004 44 straipsnio 2 dalimi, neturėjo teisės nagrinėti ir atmesti prašymo dėl pataisos, susijusios su įrenginiu Nr. 116, iš ginčijamo sprendimo, atsižvelgiant į jo pagrindinius motyvus, iš esmės matyti, kad Komisija užėmė aiškią poziciją dėl šio prašymo ir jį atmetė kaip nepriimtiną.

               47

               Nei Komisijos argumentas, kad ji nesprendė dėl nagrinėjamos pataisos, nei argumentas dėl ginčijamo sprendimo 3 konstatuojamosios dalies reikšmės jo rezoliucinei daliai nebuvimo nekvestionuoja tokio vertinimo, kaip tai, be to, pripažino Komisija per posėdį. 3 konstatuojamoji dalis, kuria tik patikslinama tiek ginčijamo sprendimo 2 straipsnio, tiek jo priedo, kuriame nėra su įrenginiu Nr. 116 susijusios prašomos pataisos, apimtis, vadovaujantis šio sprendimo 45 punkte minėta teismų praktika, yra ne tik minėto sprendimo 2 straipsnio, bet ir to sprendimo 1 straipsnio, kurių nuostatos kartu apibrėžia vyriausiajam administratoriui duoto įpareigojimo apimtį ir kurie turi būti skaitomi atsižvelgiant į minėtą konstatuojamąją dalį, būtinas pagrindas.

               48

               Remiantis tuo darytina išvada, kad ieškiniui pagrįsti nurodyti panaikinimo pagrindai yra reikšmingi ir kad reikia atmesti Komisijos argumentus šiuo aspektu.

         Dėl ieškinio pagrindo, susijusio su Reglamento Nr. 2216/2004 44 straipsnio 2 dalies pažeidimu

               49

               Šio ieškinio pagrindo pirma dalimi, susijusia su teisės klaida, Valonijos regionas iš esmės tvirtina, kad Komisija neturėjo teisės priimti ginčijamo sprendimo tiek, kiek juo buvo atmesta su įrenginiu Nr. 116 susijusi prašoma pataisa, ir grįsti jo Reglamento Nr. 2216/2004 44 straipsnio 2 dalies antruoju sakiniu, kurio taikymo apimties nebuvo paisoma. Skirtingai nei to paties reglamento 38 straipsnio 2 dalies antrajame sakinyje, taikytiname 2005–2007 m. paskirstymo laikotarpiui, šioje nuostatoje nenurodomas NPP lentelės pataisos atmetimas dėl Komisijos nurodyto motyvo, t. y. dėl tariamo nagrinėjamos pataisos neatitikimo NPP įtvirtintiems metodams.

               50

               Antroje dalyje, susijusioje su akivaizdžia vertinimo klaida, Valonijos regionas pažymi, kad Reglamento Nr. 2216/2004 44 straipsnio 2 dalimi išskiriamos dviejų rūšių pataisos, kurias valstybės narės gali daryti „NPP“ lentelėje, t. y., pirma, pirmoje pastraipoje – pataisos, grindžiamos NPP nuostatomis, kurių neatmetė Komisija ir kurias lemia duomenų patikslinimas, ir, antra, ketvirtoje pastraipoje – pataisos, dėl kurių reikia keisti NPP ir todėl, vadovaujantis Direktyvos 2003/87 9 straipsnio 3 dalimi, reikalingas tyrimas. Valonijos regiono teigimu, su įrenginiu Nr. 116 susijusi prašoma pataisa grindžiama Belgijos NPP ir nereikia jo keisti remiantis Reglamento Nr. 2216/2004 44 straipsnio 2 dalyje numatytu antruoju taisymo būdu. Šiuo aspektu ji iš esmės patikslina, kad iš Belgijos NPP Va priedo aiškiai matyti, jog kvotos įrenginiui Nr. 116 „bus paskirstytos esant rezervui“, o tai leidžia taikyti progresinį kvotų paskirstymą atsižvelgiant į biudžetinius įsipareigojimus ir rezervo būklę, turint omenyje, be kita ko, galimą esamų įrenginių uždarymą ir veiksmingą skelbiamų pramoninių projektų realizavimą.

               51

               Komisija subsidiariai tvirtina, kad šis panaikinimo pagrindas nepagrįstas.

               52

               Dėl ieškinio pagrindo pirmos dalies Komisija iš esmės tvirtina, kad NPP lentelė gali būti laikoma grindžiama NPP, tik jeigu ji grindžiama minėtame NPP numatytais paskirstymo mechanizmais, bet ne kitais metodais, kurie nėra jame numatyti. Pagal Reglamento Nr. 2216/2004 44 straipsnio 2 dalį turi būti laikomasi dviejų sąlygų, t. y. kad prašoma pataisa būtų grindžiama NPP ir kad ją lemtų duomenų patikslinimas, o to nebuvo šiuo atveju. Komisijos teigimu, registracijos nebuvimas dėl motyvo, kad ginčijama pataisa nebuvo grindžiama Belgijos NPP, apima minėtame NPP numatytų metodų neatitikimo motyvą. Todėl ji galėjo grįsti ginčijamą sprendimą ir ginčijamos pataisos registravimo nebuvimą motyvu, susijusiu su šios pataisos nesuderinamumu su Belgijos NPP numatytais metodais.

               53

               Dėl ieškinio pagrindo antros dalies Komisija iš esmės pažymi, kad kvotų paskirstymas, kurio buvo prašoma įrenginiui Nr. 116, prieštarauja Belgijos NPP, kuriame numatyta, jog visiems naujiems rinkos dalyviams dėl kvotų paskirstymo bus nuspręsta iki 2008–2012 m. laikotarpio pabaigos. Be to, pagal šį NPP įrenginiui Nr. 116 negali būti naudojamas rezervas, bet kvotos skirstomos tik „esant rezervui“. Šis paskirstymo metodas neturėtų būti aiškinamas kaip suteikiantis kompetentingai institucijai diskreciją kiekvienais metais nustatyti kvotų skaičių, kurį planuojamą paskirti atitinkamam įrenginiui. Priešingai, visus Belgijos NPP numatytus paskirstymo metodus reikia aiškinti nuosekliai ir „kaip įpareigojančius kompetentingą valdžios instituciją paskirstyti įrenginiui [Nr. 116] kvotas, kurių bendras ir metinis skaičius gali būti mažesnis nei Belgijos NPP Va priede numatytus skaičius, atsižvelgiant į rezervo būklę, visam 2008–2012 m. laikotarpiui“.

               54

               Komisija mano, kad šis vertinimas atitinka Direktyvos 2003/87, būtent jos 9 straipsnio 1 dalies, pagal kurią NPP turi būti laikomasi III priedo kriterijų, ypač 5 ir 6 kriterijų dėl įmonių nediskriminavimo principo ir pareigos užtikrinti naujų rinkos dalyvių prieigą prie prekybos sistemos, esmę. Šiuo aspektu argumentui, grindžiamam naujų „pirmo rango“ rinkos dalyvių, kuriems vieninteliams taikomos Belgijos NPP 5 skirsnio nuostatos, ir naujų „antro rango“ rinkos dalyvių, kuriems taikoma papildoma paskirstymo taisyklė, t. y. paskirstymas „esant rezervui“, diferencijavimu, negali būti pritarta, nes bendros šio skirsnio taisyklės turi būti taikomos visiems naujiems rinkos dalyviams, įskaitant „antrojo rango“ dalyvius. Komisijos teigimu, tuo atveju, jei nepakanka rezervo, kad būtų galima paskirstyti kvotas naujiems „antrojo rango“ rinkos dalyviams, ir jei šis rezervas nepapildomas, šie nauji rinkos dalyviai, taikant „paraiškų pateikimo pirmumo“ taisyklę, negauna jokių kvotų. Remdamasi tuo Komisija daro išvadą, kad pagal kvotų paskirstymo visam 2008–2012 m. laikotarpiui taisyklę naujam „antrojo rango“ rinkos dalyviui, kaip antai įrenginiui Nr. 116, kvotos turi būti paskirstytos 2008–2012 m., bet ne tik vieniems ar dvejiems metams. Todėl paskirstytinų kvotų skaičių reikia nustatyti iš anksto visam šiam laikotarpiui, bet ne metams ir ne savavališkai, kol bus išnaudotas papildytame rezerve esamų kvotų skaičius, kaip numatyta taisyklėje, kuria draudžiama naudoti rezervą pradinio kvotų, kurios buvo gautos atitinkamiems įrenginiams, paskirstymo koregavimams ex post. Todėl šiuo atveju įrenginiui Nr. 116 už visą minėtą laikotarpį buvo galima paskirti tik 700000 kvotų.

               55

               Bendrasis Teismas primena, kad Reglamento Nr. 2216/2004 44 straipsnio 2 dalyje numatyti du kumuliaciniai kriterijai tam, kad būtų galima padaryti pataisas NPP lentelėje nesilaikant Direktyvos 2003/87 9 straipsnio 3 dalyje numatytos pakeisto NPP pateikimo procedūros. Viena vertus, tokia pataisa turi būti grindžiama Komisijai pateiktu ir jos neatmestu NPP ir, antra vertus, ją turi lemti „duomenų patikslinimas“. Be to, jei laikomasi šių dviejų kumuliacinių kriterijų, Komisija, vadovaudamasi Reglamento Nr. 2216/2004 44 straipsnio 2 dalies pirmosios pastraipos antruoju sakiniu in fine, turi įpareigoti vyriausiąjį administratorių įtraukti atitinkamą pataisą į NPP lentelę.

               56

               Kalbant apie pirmąjį iš šių kriterijų, reikia nustatyti, ar Komisija įrodė, jog turėjo teisę ginčijamame sprendime daryti išvadą, kad nebuvo būtina įpareigoti vyriausiąjį administratorių įtraukti prašomą pataisą, susijusią su įrenginiu Nr. 116, į Belgijos „NPP“ lentelę motyvuojant tuo, kad ši pataisa „nebuvo grindžiama Komisijai pateiktu ir jos neatmestu [NPP]“.

               57

               Šiuo aspektu visų pirma reikia pažymėti, kad nors ginčijamas sprendimas formaliai grindžiamas Reglamento Nr. 2216/2004 44 straipsnio 2 dalimi, to sprendimo 3 konstatuojamoje dalyje iš esmės tik konstatuojama, kad prašymas dėl pataisos, susijusios su įrenginiu Nr. 116, yra nepriimtinas, nes „neatitinka [Belgijos NPP] nurodytos metodologijos“; šis motyvas iš esmės atitinka to paties reglamento 38 straipsnio 2 dalyje, kuri netaikoma šiam atvejui, nes apima pirmąjį paskirstymo laikotarpį – 2005–2007 m., nurodytą motyvą.

               58

               Be to, net jei būtų pritarta Komisijos argumentui, kad jos šiuo atveju taikomas kriterijus, t. y. kriterijus, susijęs su atitikimu „[NPP] nurodytai metodologijai“, nesuderinamas su kriterijumi, susijusiu su tuo, kad prašymas dėl pataisos turi būti „grindžiamas [NPP]“, motyvas, jog prašoma pataisa, susijusi su įrenginiu Nr. 116, negrindžiama Komisijai pateiktu ir jos neatmestu Belgijos NPP, kaip tai suprantama pagal Reglamento Nr. 2216/2004 44 straipsnio 2 dalį, nenurodytas nei ginčijamame sprendime, nei vykstant procesui pateiktose Komisijos pastabose.

               59

               Be to, reikia konstatuoti, kad Belgijos NPP Va priede „Nauji rinkos dalyviai, jau įtraukti į [NPP]“ ir „Nauji rinkos dalyviai, kuriems kvotos turi būti paskirstytos iki 2008 m.“ yra lentelė, kurioje 11 numeriu pažymėtas įrenginys „šeštoji Arcelor-Mittal aukštakrosnė“. Atsakydamos į rašytinius Bendrojo Teismo klausimus, šalys vieningai pripažino, kad šis įrenginys sutampa su įrenginiu „Arcelor – Cockerill Sambre_HF6_Seraing“, kuris minėto NPP VI priede buvo pažymėtas tuo pačiu numeriu, o prašyme dėl ginčijamos Belgijos NPP pataisos, kuris 2009 m. vasario 18 d. Belgijos Karalystės raštu buvo pateiktas Komisijai ir kuriame buvo numatytas 700000 kvotų, skirtų šiam įrenginiui tiek 2008 m., tiek visam 2008–2012 m. laikotarpiui, skaičius, – 116 numeriu (žr. šio sprendimo 23 punktą).

               60

               Taip pat akivaizdu, kad Belgijos NPP Va priedo lentelėje 2008–2012 m. laikotarpiui numatytas bendras 12949538 kvotų, skirtų įrenginiui „šeštoji Arcelor-Mittal aukštakrosnė“, skaičius, kuris paskirstytas kiekvieniems metams: 700000 – 2008 m., 1000000 – 2009 m. ir 3749846 – atitinkamai kiekvieniems iš 2010–2012 metų (žr. šio sprendimo 16 punktą), tačiau tokio paskirstymo nėra Belgijos NPP VI priedo lentelėje, kurioje 2008–2012 m. skirtose skiltyse tik nurodyti žodžiai „naujas rinkos dalyvis“ (žr. šio sprendimo 19 punktą).

               61

               Todėl 700 000 kvotų skaičius, numatytas įrenginiui Nr. 116 už 2008 m., kuris yra Belgijos NPP lentelės ginčijamos pataisos objektas, akivaizdžiai tiksliai atitinka Belgijos NPP Va priedo lentelėje tam pačiam įrenginiui numatytą kvotų skaičių. Komisija neginčija šio sutapimo ir to, kad ji neginčijo šio NPP turinio vykstant Direktyvos 2003/87 9 straipsnio 3 dalyje numatytai kontrolės procedūrai.

               62

               Šiuo aspektu Komisija iš esmės tik nurodė, kad šios 700 000 kvotų turi būti laikomos maksimaliu galimu kiekiu įrenginiui Nr. 116 visam paskirstymo laikotarpiui nuo 2008 m. iki 2012 m., bet ne vien 2008 m. (žr. šio sprendimo 54 punktą in fine). Tokį aiškinimą akivaizdžiai patvirtina pataisytos Belgijos NPP lentelės, kurią Belgijos Karalystė pateikė 2009 m. vasario 18 d., paskutinis stulpelis, kuriame, kaip ir pirmame stulpelyje 2008 m. numatytas kvotų skaičius, nurodytas bendras 700 000 kvotų skaičius visam laikotarpiui nuo 2008 m. iki 2012 m. Tačiau vien ši aplinkybė negali patvirtinti pagrindinio Komisijos prieštaravimo, kad prašymas dėl ginčijamos pataisos nėra grindžiamas pateiktu ir neatmestu Belgijos NPP, kaip tai suprantama pagal Reglamento Nr. 2216/2004 44 straipsnio 2 dalį, bet, priešingai, patvirtina, kad įrenginiui Nr. 116 skirtas bendras kvotų skaičius, prašytas visam tam laikotarpiui, buvo gerokai mažesnis už maksimalų kvotų skaičių, numatytą Belgijos NPP Va lentelėje. Todėl vykstant procesui Komisija neturėtų kaltinti Belgijos Karalystės tuo, kad ji pateikė prašymą dėl pataisos, kuria siekiama pakeisti kvotų skaičių, taikomą tik 2008 m., bet ne vėlesniems metams po atitinkamo paskirstymo laikotarpio.

               63

               Esant šioms sąlygoms, reikia manyti, kad Komisija, iš esmės tvirtindama, jog prašymas dėl ginčijamos pataisos, susijusios su įrenginiu Nr. 116, nebuvo grindžiamas Komisijai pateiktu ir jos neatmestu Belgijos NPP, padarė klaidą dėl Reglamento Nr. 2216/2004 44 straipsnio 2 dalies taikymo. Todėl nereikia pareikšti nuomonės dėl klausimo, ar šis prašymas buvo susijęs su „duomenų patikslinimu“, dėl kurio Komisija, be to, neišreiškė savo pozicijos nei ginčijamame sprendime, nei savo rašytinėse pastabose.

               64

               Galiausiai Komisija neturėtų ginčyti šio vertinimo tvirtindama, kad prašymas dėl ginčijamos pataisos vis dėlto nesuderinamas su Belgijos NPP dėl to, kad, pirma, jis neatitinka minėtame NPP numatytų metodų ir, antra, kaip ji būtent tvirtino per posėdį, remiantis bendrais prekybos kvotomis sistemos veikimo principais, maksimalus kvotų, kurias galima paskirstyti visiems naujiems rinkos dalyviams, skaičius turi būti nustatytas iš anksto ir visam atitinkamam paskirstymo laikotarpiui.

               65

               Kalbant apie pirmąjį argumentą, reikia konstatuoti, kad, kaip pripažino ir pati Komisija, Belgijos NPP Va priedo lentelėje yra išnašoje įtvirtinta nuostata, kurioje paaiškinama, kad šioje lentelėje nurodytiems įrenginiams kvotos bus „paskirstomos esant rezervui“. Tačiau Komisija šiuo klausimu nepateikė jokių prieštaravimų vykstant Belgijos NPP kontrolės procedūrai pagal Direktyvos 2003/87 9 straipsnio 3 dalį ir vykstant procesui neginčijo, kad ši nuostata susijusi su specialiu kvotų „paskirstymo metodu“ naujiems „antrojo rango“ rinkos dalyviams (žr. šio sprendimo 53 punktą). Remiantis Valonijos regiono paaiškinimais, kurių neginčijo Komisija, ši nuostata leidžia Belgijos valdžios institucijoms kvotas atitinkamiems įrenginiams paskirstyti laikantis maksimalaus metinio skaičiaus, numatyto minėtoje lentelėje, tik tuo atveju, jei rezervas šiuo aspektu yra pakankamas. Todėl jei prašymas dėl pataisos, susijusios su įrenginiu Nr. 116, faktiškai grindžiamas šiuo paskirstymo metodu, Komisija neturėtų tvirtinti, kad jis nesuderinamas su Belgijos NPP (žr., be kita ko, ginčijamo sprendimo 3 konstatuojamąją dalį). Be to, šiuo klausimu nereikšmingas Komisijos argumentas, kad šis paskirstymo metodas negali būti aiškinamas kaip suteikiantis kompetentingai valdžios institucijai diskreciją kiekvienais metais nustatyti kvotų, kurias ji planuoja paskirstyti atitinkamam įrenginiui, skaičių, nes prašymu dėl ginčijamos pataisos būtent tik prašoma į Belgijos NPP lentelę įrašyti tą patį įrenginiui Nr. 116 2008 m. skirtų kvotų skaičių kaip ir numatytas Belgijos NPP Va priedo lentelėje, ir kvotų skaičių, kuris gerokai mažesnis už maksimalią ribą, kuri šioje lentelėje nustatyta visam 2008–2012 m. laikotarpiui.

               66

               Kalbant apie antrąjį argumentą, susijusį su bendrų prekybos kvotomis sistemos veikimo principų, reikalaujančių, kad valstybė iš anksto nustatytų maksimalų kvotų, kurias galima paskirstyti atitinkamiems įrenginiams, skaičių visam paskirstymo laikotarpiui, nesilaikymu, reikia pažymėti, kad ginčijamame sprendime nėra jokių šį argumentą patvirtinančių aplinkybių. Be to, kaip matyti jau iš šio sprendimo 62 punkto, Komisija šiuo atveju neįrodė, kad 700 000 kvotų paskyrimas įrenginiui Nr. 116 tiek vien 2008 m., kaip numatyta Belgijos NPP Va priedo lentelės pirmame stulpelyje, tiek visam 2008–2012 m. laikotarpiui, kaip numatyta tos pačios lentelės paskutiniame stulpelyje, prieštarauja šiems bendriesiems principams. Žinoma, atsižvelgiant į bendrą taisyklę, kuria, vadovaujantis 11 straipsnio 2 dalimi, skaitoma kartu su Direktyvos 2003/87 III priede numatytais paskirstymo kriterijais, reikalaujama iš anksto nustatyti bendrą turimą kvotų skaičių nagrinėjamuoju paskirstymo laikotarpiu, kumuliaciniai kriterijai „pataisa“ ir „duomenų patikslinimas“, būdami išimtys, turi būti aiškinami siaurai tam, kad būtų išsaugotas pranešimo procedūros remiantis Reglamento Nr. 2216/2004 44 straipsnio 2 dalies ketvirta pastraipa, skaitoma kartu su Direktyvos 2003/87 9 straipsnio 3 dalimi, veiksmingumas. Iš tiesų tik siauras aiškinimas gali užtikrinti visišką išankstinę vėlesnių valstybės narės prašomų pakeitimų kontrolę minėtų paskirstymo kriterijų atžvilgiu. Tačiau remiantis tuo, kas išdėstyta šio sprendimo 62 punkte, darytina vienintelė išvada, kad prašymas dėl ginčijamos pataisos turi būti aiškinamas kaip apimantis visą 2008–2012 m. laikotarpį.

               67

               Esant šioms sąlygoms reikia pritarti pirmajam ieškinio pagrindui ir panaikinti ginčijamą sprendimą tiek, kiek juo buvo atmestas prašymas dėl ginčijamos pataisos, susijusios su įrenginiu Nr. 116, ir nėra būtinybės nagrinėti kitų Valonijos regiono nurodytų ieškinių pagrindų ir kaltinimų.

         Dėl bylinėjimosi išlaidų

               68

               Pagal Procedūros reglamento 87 straipsnio 2 dalį pralaimėjusiai šaliai nurodoma padengti bylinėjimosi išlaidas, jeigu laimėjusi šalis to reikalavo. Kadangi Komisija bylą pralaimėjo, ji turi padengti bylinėjimosi išlaidas pagal Valonijos regiono reikalavimus.

               Remdamasis šiais motyvais,
               BENDRASIS TEISMAS (pirmoji kolegija)
               nusprendžia:

                           1.

                           Panaikinti 2009 m. kovo 27 d. Komisijos sprendimą, kuriuo vyriausiasis administratorius įpareigojamas Belgijos „nacionalinio paskirstymo plano“ pataisą įtraukti į Bendrijos nepriklausomą sandorių žurnalą, tiek, kiek juo atsisakoma įpareigoti šį administratorių į minėtą žurnalą įtraukti su įrenginiu Nr. 116 „Arcelor – Cockerill Sambre_HF6_Seraing“ susijusią kvotų paskirstymo pataisą, kaip 2009 m. vasario 18 d. raštu prašė Belgijos Karalystė.

                           2.

                           Priteisti iš Europos Komisijos bylinėjimosi išlaidas.

                           Azizi

                           Martins Ribeiro

                           Frimodt Nielsen

                     Paskelbta 2012 m. vasario 1 d. viešame posėdyje Liuksemburge.
                     Parašai.

            (
            *1
         )	Proceso kalba: prancūzų.


2014 m. vasario 13 d. Teisingumo Teismo (devintoji kolegija) sprendimas.#Europos Komisija prieš Belgijos Karalystę.#Valstybės įsipareigojimų neįvykdymas – Laisvės, saugumo ir teisingumo erdvė – Valstybių narių išduodamų pasų ir kelionės dokumentų apsauginių savybių ir biometrikos standartai – Reglamentas (EB) Nr. 2252/2004 – Biometrinis pasas – Pirštų atspaudų įtraukimas – Neįgyvendinimas – Neišdavimas per nustatytą terminą.#Byla C-139/13.


title: 1988 m. rugsėjo 21 d. Teisingumo Teismo sprendimas. # Pascal Van Eycke prieš Société anonyme ASPA. # Prašymas priimti prejudicinį sprendimą: Vredegerecht Beveren - Belgija. # Byla 267/86.

text:
TEISINGUMO TEISMO SPRENDIMAS1988 m. rugsėjo 21 d.(*)„Valstybės
 priemonė, susijusi su mokesčių netaikymu pajamoms iš taupomųjų indėlių –
 Bankų konkurencija palūkanų už indėlius srityje“Byloje C‑267/86dėl Bevereno rajono (Belgija) Vredegerecht
 (taikos teismo) pagal EEB sutarties 177 straipsnį Teisingumo
Teismui pateikto prašymo priimti prejudicinį sprendimą šio teismo
nagrinėjamoje byloje, Pascal Van Eycke, gyvenantis Beveren,priešakcinę bendrovę ASPA, kurios buveinė yra Antverpene, dėl EEB sutarties 59–66, 85, 86 ir 95 straipsnių išaiškinimo,TEISINGUMO TEISMAS,kurį
 sudaro pirmininko pareigas einantis kolegijos pirmininkas
G. Bosco, kolegijos pirmininkas C. Moitinho de Almeida,
teisėjai T. Koopmans, U. Everling, K. Bahlmann,
Y. Galmot, C. N. Kakouris, R. Joliet ir
F. A. Schockweiler,generalinis advokatas G. F. Mancini,posėdžio sekretorė D. Louterman, administratorė,išnagrinėjęs rašytines pastabas, pateiktas:–        P. Van Eycke,
 atstovaujamo Antverpeno advokatūros advokato J. Cerfontaine, –        Belgijos
 Karalystės, atstovaujamos advokatų G. van Hecke ir
K. Lenaerts ir atstovų R. Hoebaer ir R. Devyver,–        Europos
 Bendrijų Komisijos, atstovaujamos T. van Rijin, padedamo
R. Overhoff,atsižvelgęs į rašytinę proceso dalį ir įvykus 1987 m. lapkričio 25 d. posėdžiui,susipažinęs su 1988 m. balandžio 28 d. posėdyje pateikta generalinio advokato išvada,priima šįSprendimą1        1986 m.
 spalio 28 d. Sprendimu, kurį Teisingumo Teismas gavo 1986 m.
spalio 30 d., Beveren Vredegerecht pagal EEB sutarties
177 straipsnį kreipėsi į Teisingumo Teismą prašydamas priimti
prejudicinį sprendimą, pateikdamas tris klausimus dėl šios Sutarties
59–66, 85, 86 ir 95 straipsnių išaiškinimo, kad būtų galima
įvertinti, ar su Bendrijos teise yra suderinami nacionalinės teisės
aktai, pagal kuriuos nuo pajamų mokesčio yra atleistos tik tam tikros
kategorijos taupomųjų indėlių palūkanos.2        Šie
 klausimai iškilo nagrinėjant ginčą tarp P. Van Eycke (toliau –
ieškovas) ir Belgijos finansų įstaigos – akcinės bendrovės ASPA dėl palūkanų normos, mokėtinos už taupomąjį indėlį, kurį ieškovas ketino padėti bendrovėje ASPA. Iš bylos medžiagos yra aišku, kad ieškovas, sužinojęs apie ASPA
 reklamuojamas taupomųjų indėlių palūkanų normas, atvyko į šią finansų
įstaigą, ketindamas padėti indėlį skelbiamomis sąlygomis. Kai ASPA
 jam vėliau pranešė, kad pagal 1986 m. kovo 13 d. Karaliaus
dekretą ji privalo taikyti ne tokias palankias sąlygas kaip nurodytos
reklamoje, ieškovas kreipėsi į nacionalinį teismą, prašydamas
pripažinti, kad ASPA negalėjo remtis minėtu Karaliaus dekretu,
siekdama pateisinti taupomiesiems indėliams taikomų sąlygų pakeitimą,
nes šis dekretas prieštarauja EEB sutarties 85 ir
paskesniems straipsniams.3        Norint
 geriau suprasti minėtąjį Karaliaus dekretą, jį reikia nagrinėti
atsižvelgiant į jo teisinį ir ekonominį kontekstą, kuriam būdinga tai,
kad Belgijoje dalis iš taupomųjų indėlių gaunamų pajamų ilgą laiką buvo
neapmokestinamos; šis atleidimas buvo nustatytas dėl socialinių
priežasčių ir siekiant skatinti taupymą, o jį reglamentuoja Pajamų
mokesčio kodekso 19 straipsnio 7 punkte įtvirtintos
pagrindinės taisyklės.4        Kai
 devintojo dešimtmečio pradžioje vis daugiau taupymo įstaigų ėmė
laikytis didelių palūkanų normų politikos, Belgijos vyriausybė nusprendė
 apriboti atleidimo nuo mokesčio sritį ir, remdamasi 1983 m.
gruodžio 28 d. Įstatymu, įtvirtino atleidimo sąlygas, kurias turėjo
 apibrėžti Karaliaus dekretas.5        1983 m.
 gruodžio 29 d. Karaliaus dekretas, priimtas įgyvendinant minėtą
įstatymą, iš esmės nustatė dvi mokesčio netaikymo sąlygas: atlyginimą už
 taupomuosius indėlius turėjo sudaryti, pirma, bazinės palūkanos,
neviršijančios aptariamoje rinkoje taikomos mažiausios vidutinės
palūkanų normos, ir, antra, lojalumo arba augimo priemoka, kurią
kiekviena finansų įstaiga galėjo laisvai nustatyti.6        Vėliau
 už pinigų politiką atsakingos Belgijos valdžios institucijos nusprendė,
 kad konkurencija lojalumo arba augimo priemokų srityje buvo pernelyg
arši ir nulėmė priešingas tendencijas nei bendras palūkanų normos
mažėjimas, būdingas kitoms taupymo formoms. Kadangi aukštos taupomųjų
indėlių palūkanos, tų pačių valdžios institucijų nuomone, lėmė tokį patį
 didelį paskolų palūkanų lygį, neigiamai veikiantį šalies ūkį ir
valstybės skolą, 1985 m. rugsėjo mėn. Belgijos bankininkystės
komisija pateikė finansų institucijoms rekomendaciją, kuria buvo
siekiama riboti atlyginimą už taupomuosius indėlius. Remdamiesi šia
rekomendacija, 1985 m. gruodžio 30 d. bankai, privačios
taupomosios kasos ir valstybinės kredito įstaigos sudarė savikontrolės
susitarimą, kuriame nustatė didžiausią leistiną 7 % palūkanų ir
priemokų normą.7        Kadangi
 ne visos finansų įstaigos laikėsi šio susitarimo, finansų ministras
nusprendė nustatyti tvarką, pagal kurią valstybės institucijos
tiesiogiai nustatytų minėto atleidimo nuo mokesčio sąlygas. 8        Ši
 tvarka buvo įvesta minėtu 1986 m. kovo 13 d. Karaliaus
dekretu, kuriame buvo tiesiogiai nustatyta ir didžiausia leistina bazinė
 palūkanų norma, ir didžiausia leistina lojalumo bei augimo priemokos
norma.9        Tokiomis
 aplinkybėmis abiejų pagrindinės bylos šalių bendru prašymu nacionalinis
 teismas Teisingumo Teismui pateikė prašymą priimti prejudicinį
sprendimą, pateikdamas šiuos klausimus:„1.      Ar
 teisinė tvarka, nustatyta 1983 m. gruodžio 29 d. Karaliaus
dekretu ir su nedideliais pakeitimais patvirtinta 1986 m. kovo
13 d. Karaliaus dekretu, reglamentuojanti finansų įstaigų už
taupomuosius indėlius galimas mokėti palūkanas, kuri – tiek, kiek ji
teisės aktų forma pratęsia jau esamus susitarimus tarp bankų arba
suderintuosius veiksmus, ribojančius už taupomuosius indėlius mokamas
palūkanas, – šį atlyginimą numato kaip privalomą:a)  visiems rinkos dalyviams vienodą normą arbab)  ribą, kurios, nustatydami atlyginimą, turi laikytis visi rinkos dalyviai,kaip
 sankciją numatydama klientų indėlininkų galimybės naudotis paprastų
taupomųjų indėlių savininkams taikomu palankiu mokesčių režimu
praradimą, yra suderinama su Bendrijos konkurencijos taisyklėmis,
apibrėžtomis EEB sutarties 85 ir paskesniuose straipsniuose?2.
 Jei į pirmojo klausimo a punktą būtų atsakyta teigiamai, ar
privalomas lojalumo ir (arba) augimo priemokos didžiausios leistinos
ribos nustatymas kartu su finansų institucijų mokama vienoda bazine
palūkanų norma ir bet kurios kitos konkurencijos formos indėlių srityje
pašalinimas, kaip sankciją numatant galimybės naudotis pirmajame
klausime minėtu (1986 m. kovo 13 d. Karaliaus dekreto
1 skyrius) palankiu mokesčių režimu praradimą, yra suderinami su
Bendrijos konkurencijos taisyklėmis, apibrėžtomis EEB sutarties 85 ir
paskesniuose straipsniuose?3.      Ar
 mokesčių lengvatų suteikimas, tarp jų ir tam tikrų taupomųjų indėlių,
laikomų tik Belgijos frankais ir tik finansų įstaigose, kurių buveinė
yra Belgijoje,  visiškas atleidimas nuo mokesčio nediskriminuoja tokių
pačių indėlių, kurie laikomi finansų įstaigose, kurių buveinė nėra
Belgijoje, arba kurie laikomi kita valiuta arba valiutų krepšeliais, ir
ar tokių mokesčių lengvatų suteikimas yra suderinamas su EEB sutarties
59–66 ir 95 straipsniais?“10      Išsamesnį
 pagrindinės bylos faktų išdėstymą, informaciją apie atitinkamus
nacionalinės teisės aktus ir Teisingumo Teismui pateiktas pastabas
galima rasti posėdžio pranešime. Ši bylos medžiaga toliau minima tik
tiek, kiek to reikia Teisingumo Teismo argumentams pateikti. Dėl Teisingumo Teismo kompetencijos11      Pirmiausia
 Belgijos vyriausybė tvirtina, kad nacionalinio teismo prašymas priimti
prejudicinį sprendimą nėra priimtinas, nes nemažai veiksnių rodo aiškiai
 fiktyvų pagrindinės bylos pobūdį. Antra, ji teigia, kad Bendrijos
teisės išaiškinimas, kurio yra prašoma šioje byloje, jokiais aspektais
negali būti svarbus pagrindinei bylai išspręsti. Jos nuomone,
1986 m. kovo 13 d. Karaliaus dekretas niekaip nekliudo
bendrovei ASPA taikyti ieškovui ankstesnes palankesnes taupomųjų indėlių sąlygas ir todėl visai nėra susijęs su pagrindine byla.12      Reikia
 pastebėti, kad iš nutartyje dėl prašymo priimti prejudicinį sprendimą
pateiktų faktinių aplinkybių nėra akivaizdu, jog ginčas iš tikrųjų yra
fiktyvus.13      Dėl
 antrojo Belgijos vyriausybės pateikto argumento reikia priminti tik
tai, kad pagal nusistovėjusią Teisingumo Teismo praktiką, kurią
patvirtino 1986 m. birželio 12 d. Teisingumo Teismo sprendimas
 Bertini (sujungtos bylos 98, 162 ir 258/85, Rink. p. 1893),
 būtent nacionalinis teismas, atsižvelgęs į bylos aplinkybes, turi
spręsti klausimą, ar yra būtina prašyti priimti prejudicinį sprendimą.14      Dėl šių priežasčių yra būtina išnagrinėti nacionalinio teismo pateiktus klausimus. Dėl pirmojo ir antrojo klausimų15      Reikia
 suprasti, kad šiais klausimais siekiama iš esmės išsiaiškinti, ar
nacionalinės teisės aktai, ribojantys galimybę pasinaudoti taupomųjų
indėlių atleidimu nuo pajamų mokesčio, nustatant, kad tokia lengvata yra
 taikoma tik tiems indėliams, kurių palūkanų normos ir priemokos
neviršija teisės aktuose nustatytos maksimalios ribos, yra suderinami su
 pareigomis, kurias valstybėms narėms nustato EEB sutarties
5 straipsnis kartu su tos pačios Sutarties 3 straipsnio
f dalimi ir 85 straipsniu.16      Šiuo
 atžvilgiu reikia priminti, kad 85 ir 86 straipsniai savaime
reglamentuoja tik įmonių veiklą, o ne valstybių narių išleidžiamus
teisės aktus. Tačiau iš nusistovėjusios Teisingumo Teismo praktikos
išplaukia, jog Sutarties 85 ir 86 straipsniai, skaitomi kartu su
5 straipsniu, reikalauja, kad valstybės narės nenustatytų ir
nepaliktų galioti priemonių, net ir turinčių įstatymo ar poįstatyminio
teisės akto pobūdį, kurios galėtų panaikinti įmonėms taikomų
konkurencijos taisyklių veiksmingumą. Pagal šią praktiką taip yra tuo
atveju, kai valstybė narė įpareigoja sudaryti prieštaraujančius
EB 85 straipsniui susitarimus ar skatina jų sudarymą, arba
sustiprina tokių susitarimų poveikį, arba panaikina savo teisės aktų
oficialų pobūdį, perleisdama privatiems ūkio subjektams atsakomybę
priimti sprendimus, turinčius poveikį ekonominei sričiai.17      Pirmiausia
 pastebėtina, kad, remiantis nutartimi dėl prašymo priimti prejudicinį
sprendimą, prieš priimant aptariamus teisės aktus jau galiojo
susitarimai tarp bankų arba suderintieji veiksmai, kuriais buvo siekiama
 riboti atlyginimą už taupomuosius indėlius. Tačiau nei iš šių išvadų,
nei iš Teisingumo Teismui pateiktų pastabų nėra aišku, ar minėtų teisės
aktų tikslas buvo įpareigoti sudaryti arba skatinti naujų susitarimų
sudarymą ar naujų suderintųjų veiksmų įgyvendinimą. Norint įvertinti
tikrąją šių teisės aktų reikšmę pagal Teisingumo Teismo praktikoje
nustatytus kriterijus, reikia tik išsiaiškinti, pirma, ar šie teisės
aktai gali būti laikomi skirtais sustiprinti jau esamų susitarimų
poveikį, ir, antra, ar yra aplinkybių, dėl kurių tokie teisės aktai
prarastų savo oficialų pobūdį.18      Pirmuoju
 klausimu pakanka pažymėti, kad pagal Teisingumo Teismo praktiką teisės
aktai gali būti laikomi skirtais sustiprinti jau esamų susitarimų,
sprendimų ar suderintųjų veiksmų poveikį tik tuo atveju, jei į juos yra
visiškai arba iš dalies įtrauktos tarp įmonių sudarytų susitarimų
sąlygos ir jie įpareigoja ar skatina šias įmones laikytis šių sąlygų.
Nors galimybė visiškai prarasti teisę naudotis palankiu taupomiesiems
indėliams taikomu mokesčių režimu yra svarbus veiksnys, skatinantis
laikytis aptariamų teisės aktų, iš nacionalinio teismo sprendime
pateiktų teiginių nėra akivaizdu, kad minėti teisės aktai tiesiog
patvirtino jau esamais susitarimais ar suderintaisiais veiksmais
nustatytą atlyginimo už indėlius ribojimo metodą ir didžiausias
leistinas palūkanų normas. Tačiau būtent nacionaliniam teismui priklauso
 toliau nagrinėti šį klausimą, jei jis mano, kad šiuo požiūriu gali
kilti abejonių.19      Antruoju
 klausimu iš aptariamų teisės aktų yra aišku, kad valstybės institucijos
 pasiliko teisę nustatyti didžiausias leistinas taupomųjų indėlių
palūkanų normas ir nepatikėjo šios atsakomybės jokiam privačiam
subjektui. Todėl šie teisės aktai yra oficialaus pobūdžio. Juo negalima
abejoti vien dėl paprastos aplinkybės, kurią pabrėžė ieškovas
pagrindinėje byloje, būtent kad iš 1986 m. kovo 13 d.
Karaliaus dekreto preambulės yra aišku, jog šis dekretas buvo priimtas
pasikonsultavus su kredito įstaigų asociacijų atstovais.20      Todėl
 į pirmąjį ir antrąjį klausimus reikia atsakyti, kad nacionalinės teisės
 aktai, ribojantys galimybę pasinaudoti taupomųjų indėlių atleidimu nuo
pajamų mokesčio, nustatant, kad tokia lengvata yra taikoma tik tiems
indėliams, kurių palūkanų normos ir priemokos neviršija teisės aktuose
nustatytos maksimalios ribos, nėra nesuderinami su pareigomis, kurias
valstybėms narėms nustato EEB sutarties 5 straipsnis kartu su tos
pat Sutarties 3 straipsnio f dalimi ir 85 straipsniu,
nacionaliniam teismui paliekant galimybę išnagrinėti, ar aptariami
teisės aktai ne tiesiog patvirtino jau esamais susitarimais ar
suderintaisiais veiksmais nustatytą atlyginimo už indėlius ribojimo
metodą ir didžiausias leistinas palūkanų normas. Dėl trečiojo klausimo21      Šiuo
 klausimu nacionalinis teismas iš esmės siekia sužinoti, ar nacionalinės
 teisės aktai, pagal kuriuos anksčiau aprašytas atleidimas nuo mokesčio
taikomas tik taupomiesiems indėliams, laikomiems nacionaline valiuta
finansų įstaigose, kurių buveinė yra aptariamoje valstybėje narėje, yra
suderinami su EEB sutarties 59‑66 ir 95 straipsniais.22      Sprendžiant
 klausimą, ar tokie mokesčių  teisės aktai,  reglamentuojantys pajamas
už bankuose laikomus tam tikros kategorijos taupomuosius indėlius, yra
suderinami su EEB sutarties 59 ir paskesniais straipsniais dėl laisvo
paslaugų judėjimo, reikia priminti, kad pagal tos pačios Sutarties
61 straipsnio 2 dalį bankų paslaugų, susijusių su kapitalo
judėjimu, liberalizavimas turi būti derinamas su laipsnišku kapitalo
judėjimo liberalizavimu.23      Vadinasi,
 taupomųjų indėlių laikymas yra kapitalo judėjimo forma, vadinama
„einamųjų ir indėlių sąskaitų atidarymu ir lėšų į jas įdėjimu, einamųjų
ir indėlių sąskaitų kredito institucijose likučių repatrijavimu ar
panaudojimu“ ir nurodyta atitinkamai 1960 m. gegužės 11 d.
Pirmosios Tarybos direktyvos dėl Sutarties 67 straipsnio
įgyvendinimo (OL 43, 1960 7 12, p. 921)
I priedo D sąraše ir  1986 m. lapkričio 17 d.
Tarybos direktyvos 86/566, iš dalies keičiančios 1960 m. gegužės
11 d. Pirmąją direktyvą dėl Sutarties 67 straipsnio
įgyvendinimo (OL L 332, p. 22), I priedo
C sąraše. Toks kapitalo judėjimas dar nėra liberalizuotas.24      Todėl
 šioje byloje EEB sutarties nuostatos dėl laisvo bankų paslaugų judėjimo
 kapitalo judėjimo srityje negalėjo būti pažeistos.25      Pagaliau
 dėl klausimo, ar EEB sutarties 95 straipsnis yra taikomas
aptariamiems mokesčių teisės aktams, pakanka pažymėti, kad šiame
straipsnyje nustatytas diskriminacinio ar apsauginio pobūdžio vidaus
mokesčių draudimas taikomas tik kitų valstybių narių „gaminiams“. Kaip
buvo teigta, taupomieji indėliai, laikomi viena ar kita valiuta, patenka
 į EEB sutarties 61 straipsnio 2 dalies ir 67 straipsnio
taikymo sritį. Jie nelaikytini gaminiais Sutarties 95 straipsnio
prasme.26      Todėl
 į trečiąjį klausimą reikia atsakyti, kad nacionalinės teisės aktai,
pagal kuriuos anksčiau aprašytas atleidimas nuo mokesčio taikomas tik
taupomiesiems indėliams, laikomiems nacionaline valiuta finansų
įstaigose, kurių buveinė yra aptariamoje valstybėje narėje, nėra
nesuderinami su EEB sutarties 59‑66 ir 95 straipsniais. Dėl bylinėjimosi išlaidų27      Belgijos
 Karalystės ir Europos Bendrijų Komisijos, pateikusių Teisingumo Teismui
 savo pastabas, bylinėjimosi išlaidos nėra atlygintinos. Kadangi šis
procesas pagrindinės bylos šalims yra vienas iš etapų nacionalinio
teismo nagrinėjamoje byloje, bylinėjimosi išlaidų klausimą turi spręsti
šis teismas.Remdamasis šiais
motyvais ir atsakydamas į klausimus, kuriuos jam 1986 m. spalio
28 d. Sprendimu pateikė Bevereno kantono Vredegerecht, Teisingumo Teismas nusprendžia:1.      Nacionalinės
 teisės aktai, ribojantys galimybę pasinaudoti taupomųjų indėlių
atleidimu nuo pajamų mokesčio, nustatant, kad tokia lengvata yra taikoma
 tik tiems indėliams, kurių palūkanų normos ir priemokos neviršija
teisės aktuose nustatytos maksimalios ribos, nėra nesuderinami su
pareigomis, kurias valstybėms narėms nustato EEB sutarties
5 straipsnis kartu su tos pačios Sutarties 3 straipsnio
f dalimi ir 85 straipsniu, nacionaliniam teismui paliekant
galimybę išnagrinėti, ar aptariami teisės aktai ne tiesiog patvirtino
jau esamais susitarimais ar suderintaisiais veiksmais nustatytą
atlyginimo už indėlius ribojimo metodą ir didžiausias leistinas palūkanų
 normas.2.      Nacionalinės
 teisės aktai, pagal kuriuos anksčiau aprašytas atleidimas nuo mokesčio
taikomas tik taupomiesiems indėliams, laikomiems nacionaline valiuta
finansų įstaigose, kurių buveinė yra aptariamoje valstybėje narėje, nėra
 nesuderinami su EEB sutarties 59‑66 ir 95 straipsniais.Bosco Moitinho de Almeida KoopmansEverlingBahlmannGalmotKakouris JolietSchockweilerPaskelbta 1988 m. rugsėjo 21 d. viešame posėdyje Liuksemburge.Kancleris        PirmininkasJ.‑G. Giraud        A. J. Mackenzie Stuart* Proceso kalba: olandų.


1976 m. liepos 7 d. Teisingumo Teismo sprendimas. # Lynne Watson ir Alessandro Belmann. # Prašymas priimti prejudicinį sprendimą: Pretura di Milano - Italija. # Byla 118-75.


1999 m. birželio 3 d. Pirmosios instancijos teismo (trečioji išplėstinė kolegija) sprendimas. # Télévision française 1 SA (TF1) prieš Europos Bendrijų Komisiją. # Valstybės pagalba - Ieškinys dėl neveikimo - Priimtinumas. # Byla T-17/96.


title: 2010 m. rugsėjo 9 d. Bendrojo Teismo (penktoji kolegija) sprendimas.#Evropaïki Dynamiki - Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE prieš Europos Komisiją.#Paslaugų viešieji pirkimai - Leidinių biuro viešųjų pirkimų skelbimų procedūra - Kompiuterinių paslaugų teikimas - Paraiškos davėjo pasiūlymo atmetimas - Ieškinys dėl panaikinimo - Sutarties skyrimo pagrindiniai ir papildomai kriterijai - Pareiga motyvuoti - Vienodas požiūris - Skaidrumas - Akivaizdi vertinimo klaida - Piktnaudžiavimas įgaliojimais - Prašymas atlyginti nuostolius.#Byla T-387/08.

text:
      2010 m. rugsėjo 9 d. Bendrojo Teismo (penktoji kolegija) sprendimas Evropaïki Dynamiki prieš Komisiją
      (Byla T‑387/08)
      „Viešieji paslaugų pirkimai – Leidinių biuro viešųjų pirkimų konkurso procedūra – Kompiuterinių paslaugų teikimas – Konkurso dalyvio pasiūlymo atmetimas – Ieškinys dėl panaikinimo – Sutarties sudarymo kriterijai ir subkriterijai – Pareiga motyvuoti – Vienodas požiūris – Skaidrumas – Akivaizdi vertinimo klaida – Piktnaudžiavimas įgaliojimais – Prašymas atlyginti nuostolius“
      1.                     Europos Bendrijų viešieji pirkimai – Sutarties sudarymas rengiant konkursą – Institucijų diskrecija – Teisminė kontrolė –
            Ribos (žr. 30, 77 punktus)
      2.                     Institucijų aktai – Motyvavimas – Pareiga – Apimtis (EB 253 straipsnis; Tarybos reglamento Nr. 1605/2002 100 straipsnio 2 dalis;
            Komisijos reglamento Nr. 2342/2002 149 straipsnio 3 dalis) (žr. 31–38, 58–60, 63–67 punktus)
      Dalykas

               Pirma, prašymas panaikinti 2008 m. birželio 20 d. Europos Sąjungos leidinių biuro sprendimą atmesti ieškovės pasiūlymą, pateiktą
                  pagal konkursą AO 10185 „Kompiuterinės paslaugos – SEI-BUD/ADM/CR – Sistemų priežiūra ir su jomis susijusios paslaugos“, bei
                  sprendimą sudaryti sutartį su kitu konkurso dalyviu ir, antra, prašymas atlyginti nuostolius.

            Rezoliucinė dalis

                  1.

                  	Atmesti ieškinį.

                  2.

                  	Evropaïki Dynamiki – Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis padengia 90 % savo ir 90 % Europos Komisijos
                     patirtų bylinėjimosi išlaidų, o Europos Komisija padengia 10 % savo ir 10 % Evropaïki Dynamiki – Proigmena Systimata Tilepikoinonion
                     Pliroforikis kai Tilematikis patirtų bylinėjimosi išlaidų.


1995 m. birželio 6 d. Teisingumo Teismo sprendimas. # Ahmet Bozkurt prieš Staatssecretaris van Justitie. # Prašymas priimti prejudicinį sprendimą: Raad van State - Nyderlandai. # Laisvas darbuotojų judėjimas. # Byla C-434/93.


1999 m. vasario 25 d. Teisingumo Teismo (trečioji kolegija) sprendimas. # Europos Bendrijų Komisija prieš Cascina Laura Sas di arch. Aldo Delbò & C. ir Gariboldi Engineering Company Srl. # Arbitražinė išlyga. # Byla C-65/97.


title: 2009 m. gegužės 19 d. Teisingumo Teismo (šeštoji kolegija) sprendimas. # Europos Bendrijų Komisija prieš Airiją. # Valstybės įsipareigojimų neįvykdymas - Direktyva 2005/60/EB - Pinigų plovimas ir teroristų finansavimas - Neperkėlimas per nustatytą terminą. # Byla C-532/08.

text:
      2009 m. gegužės 19 d. Teisingumo Teismo (šeštoji kolegija) sprendimas Komisija prieš Airiją
      (Byla C‑532/08)
      „Valstybės įsipareigojimų neįvykdymas – Direktyva 2005/60/EB – Pinigų plovimas ir teroristų finansavimas – Neperkėlimas per nustatytą terminą“
      Ieškinys dėl įsipareigojimų neįvykdymo – Teisingumo Teismo atliekamas pagrįstumo nagrinėjimas – Padėtis, į kurią reikia atsižvelgti – Padėtis pagrįstoje nuomonėje nustatyto termino pabaigoje (EB 226 straipsnis) (žr. 9 punktą)
      Dalykas

               Valstybės įsipareigojimų neįvykdymas – Nuostatų, būtinų įgyvendinti 2005 m. spalio 26 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvą
                  2005/60/EB dėl finansų sistemos apsaugos nuo jos panaudojimo pinigams plauti ir teroristams finansuoti (OL L 309, p. 15),
                  nepriėmimas per nustatytą terminą.

            Rezoliucinė dalis

                  1.

                  	Nepriėmusi 2005 m. spalio 26 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvą 2005/60/EB dėl finansų sistemos apsaugos nuo jos panaudojimo
                     pinigams plauti ir teroristams finansuoti įgyvendinančių įstatymų ir kitų teisės aktų, Airija neįvykdė įsipareigojimų pagal
                     šią direktyvą.

                  2.

                  	Priteisti iš Airijos bylinėjimosi išlaidas.


2000 m. spalio 3 d. Teisingumo Teismo (penktoji kolegija) sprendimas. # Industrie des poudres sphériques prieš Europos Sąjungos Tarybą, Europos Bendrijų Komisiją, Péchiney électrométallurgie ir Chambre syndicale de l'électrométallurgie et de l'électrochimie. # Apeliacinis skundas - Priimtinumas. # Byla C-458/98 P.


1999 m. rugsėjo 21 d. Teisingumo Teismo sprendimas. # Brentjens' Handelsonderneming BV prieš Stichting Bedrijfspensioenfonds voor de Handel in Bouwmaterialen. # Prašymas priimti prejudicinį sprendimą: Kantongerecht Roermond - Nyderlandai. # Sujungtos bylos C-115/97 iki C-117/97.


2001 m. spalio 9 d. Teisingumo Teismo sprendimas. # Italijos Respublika prieš Europos Bendrijų Komisiją. # Ieškinys dėl panaikinimo - Valstybės pagalba - Priemonės, susijusios su jūrų transporto įmonėmis - Viešųjų paslaugų teikimo sutartys - Pagalbos nebuvimas, esama pagalba arba nauja pagalba - 88 straipsnio 2 dalyje numatytos procedūros pradėjimas - Pareiga sustabdyti. # Byla C-400/99.


2016 m. balandžio 12 d. Tarnautojų teismo (trečioji kolegija) sprendimas.#CP prieš Europos Parlamentą.#Viešoji tarnyba – Pareigūnai – Skyriaus vadovas – Bandomasis laikotarpis – Paskyrimo į skyriaus vadovo pareigas nepatvirtinimas – Sprendimo dėl panaikinimo vykdymas – Prarasta galimybė.#Byla F-98/15.