title: 2009 m. birželio 11 d. Teisingumo Teismo (antroji kolegija) sprendimas.#Agrana Zucker GmbH prieš Bundesministerium für Land- und Forstwirtschaft, Unwelt und Wasserwirtschaft.#Prašymas priimti prejudicinį sprendimą: Verwaltungsgerichtshof - Austrija.#Cukrus - Laikina cukraus pramonės restruktūrizavimo schema - Reglamento (EB) Nr. 320/2006 11 straipsnis - Laikino restruktūrizavimo mokesčio apskaičiavimas - Kvotos dalies, kuriai taikomas prevencinis atšaukimas, įskaičiavimas - Proporcingumo ir nediskriminavimo principai.#Byla C-33/08.

text:
      Byla C‑33/08
      Agrana Zucker GmbH
      prieš
      Bundesministerium für Land- und Forstwirtschaft, Umwelt und Wasserwirtschaft
      (Verwaltungsgerichtshof prašymas priimti prejudicinį sprendimą)

      „Cukrus – Laikina cukraus pramonės restruktūrizavimo schema – Reglamento (EB) Nr. 320/2006 11 straipsnis – Laikino restruktūrizavimo mokesčio apskaičiavimas – Kvotos dalies, kuriai taikomas prevencinis atšaukimas, įskaičiavimas – Proporcingumo ir nediskriminavimo principai“
      Sprendimo santrauka
      1.        Žemės ūkis – Bendras rinkų organizavimas – Cukrus – Laikina cukraus pramonės restruktūrizavimo schema – Laikino restruktūrizavimo
            mokesčio apskaičiavimas
      (Tarybos reglamento Nr. 320/2006 11 straipsnis; Komisijos reglamento Nr. 493/2006, iš dalies pakeisto Reglamentu Nr. 1542/2006,
            3 straipsnis)
      2.        Žemės ūkis – Bendras rinkų organizavimas – Cukrus – Laikina cukraus pramonės restruktūrizavimo schema – Laikino restruktūrizavimo
            mokesčio apskaičiavimas
      (Tarybos reglamento Nr. 320/2006 11 straipsnis)
      1.        Reglamento Nr. 320/2006, nustatančio laikiną Europos bendrijos cukraus pramonės restruktūrizavimo schemą ir iš dalies keičiančio
         Reglamentą Nr. 1290/2005 dėl bendrosios žemės ūkio politikos finansavimo, 11 straipsnis turi būti aiškinamas taip, kad įmonei
         skirtos cukraus kvotos dalis, kuriai taikytas prevencinis atšaukimas pagal Reglamento Nr. 493/2006, nustatančio pereinamojo
         laikotarpio priemones dėl bendro cukraus sektoriaus rinkų organizavimo reformos ir iš dalies keičiančio Reglamentus Nr. 1265/2001
         ir Nr. 314/2002, iš dalies pakeisto Reglamentu Nr. 1542/2006, 3 straipsnį, yra įskaičiuojama į laikino restruktūrizavimo mokesčio
         apskaičiavimo bazę. Įmonės mokėtino laikino mokesčio apskaičiavimo bazę sudaro bendras jai skirtos cukraus kvotos tonų kiekis.

      Vienintelis atleidimo nuo laikino mokesčio atvejis numatytas Reglamento Nr. 320/2006 11 straipsnio 1 dalies antrojoje pastraipoje,
         t. y. kvotos, kurių įmonė atsisakė pagal to paties reglamento 3 straipsnio 1 dalį.

      Šiuo atžvilgiu, pirma, kvotos atsisakymas, numatytas Reglamento Nr. 320/2006 3 straipsnio 1 dalyje, vykdant bendro cukraus
         sektoriaus rinkų organizavimo reformą yra priemonė, kuri skiriasi nuo atšaukimo iš rinkos Reglamento Nr. 318/2006 dėl bendro
         cukraus sektoriaus rinkų organizavimo 19 straipsnio prasme, taip pat nuo prevencinio atšaukimo Reglamento Nr. 493/2006 3 straipsnio
         prasme ir kuri yra kitokio pobūdžio bei turi kitą tikslą. Antra, kvotos atsisakymas, atšaukimas iš rinkos ir prevencinis atšaukimas
         yra viena priemonių grupė, kuriomis siekiama reformuoti bendrą cukraus sektoriaus rinkų organizavimą, todėl iš to matyti,
         kad Bendrijos teisės aktų leidėjas Reglamento Nr. 320/2006 11 straipsnyje sąmoningai nenumatė atšauktų iš rinkos cukraus kiekių
         atleidimo nuo laikino mokesčio, kaip tai numatyta atsisakytų kvotų atžvilgiu.

      (žr. 19–21, 25–26 punktus ir rezoliucinės dalies 1 punktą
      2.        Laikino mokesčio nustatymas pagal paskirtą kvotą, prireikus įskaitant kvotos dalį, kuri atšaukta iš rinkos, nėra akivaizdžiai
         netinkamas Reglamento Nr. 320/2006, nustatančio laikiną Europos bendrijos cukraus pramonės restruktūrizavimo schemą ir iš
         dalies keičiančio Reglamentą Nr. 1290/2005 dėl bendrosios žemės ūkio politikos finansavimo, tikslui pasiekti ir todėl neturėtų
         būti laikomas prieštaraujančiu proporcingumo principui.

      Be to, į laikino mokesčio apskaičiavimo bazę įskaičiavus cukraus kiekį, kuriam taikytas prevencinis atšaukimas, nediskriminavimo
         principas nepažeidžiamas. Aišku, nustatant Reglamento Nr. 320/2006 11 straipsnyje numatytą laikiną mokestį įmonės, esančios
         galbūt panašioje situacijoje, bet įsteigtos skirtingose valstybėse narėse, vertinamos skirtingai. Tačiau toks įmonių vertinimas
         yra objektyviai pateisinamas. Iš tiesų kvotų paskirstymą tarp įmonių ir jų administravimą užtikrina valstybės narės, jų atšaukimą
         taip pat organizuoja valstybės narės ir jis kiekvienoje valstybėje narėje skiriasi. Šiame kontekste, taikant Reglamento Nr. 493/2006,
         nustatančio pereinamojo laikotarpio priemones dėl bendro cukraus sektoriaus rinkų organizavimo reformos, 3 straipsnio 2 dalyje
         numatytą koeficientą, kuris kiekvienoje valstybėje narėje yra skirtingas, siekiama atsižvelgti į konkrečias valstybių narių
         pastangas galutinai atšaukti kvotas ir taip prisidėti prie produkcijos sumažinimo lygiomis dalimis visose valstybėse narėse,
         kad produkcija visoje Bendrijoje būtų subalansuota.

      (žr. 43, 50–52 punktus)
TEISINGUMO TEISMO (antroji kolegija)
      SPRENDIMAS
      2009 m. birželio 11 d.(*)

      „Cukrus – Laikina cukraus pramonės restruktūrizavimo schema – Reglamento (EB) Nr. 320/2006 11 straipsnis – Laikino restruktūrizavimo mokesčio apskaičiavimas – Kvotos dalies, kuriai taikomas prevencinis atšaukimas, įskaičiavimas – Proporcingumo ir nediskriminavimo principai“
      Byloje C‑33/08
      dėl Verwaltungsgerichtshof (Austrija) 2007 m. lapkričio 19 d. Nutartimi, kurią Teisingumo Teismas gavo 2008 m. sausio 28 d., pagal EB 234 straipsnį pateikto
         prašymo priimti prejudicinį sprendimą byloje

      Agrana Zucker GmbH
      prieš
      Bundesministerium für Land- und Forstwirtschaft, Umwelt und Wasserwirtschaft,
      TEISINGUMO TEISMAS (antroji kolegija),
      kurį sudaro kolegijos pirmininkas C. W. A. Timmermans, teisėjai K. Schiemann, P. Kūris (pranešėjas), L. Bay Larsen ir C. Toader,
      generalinė advokatė V. Trstenjak,
      kancleris R. Grass,
      atsižvelgęs į rašytinę proceso dalį,
      išnagrinėjęs pastabas, pateiktas:
      –        Lietuvos vyriausybės, atstovaujamos D. Kriaučiūno,
      –        Europos Sąjungos Tarybos, atstovaujamos M. Moore ir Z. Kupčová,
      –        Europos Bendrijų Komisijos, atstovaujamos F. Erlbacher ir B. Doherty,
      susipažinęs su 2009 m. vasario 18 d. posėdyje pateikta generalinės advokatės išvada,
      priima šį
      Sprendimą
      1        Prašymas priimti prejudicinį sprendimą susijęs su 2006 m. vasario 20 d. Tarybos reglamento (EB) Nr. 320/2006, nustatančio
         laikiną Bendrijos cukraus pramonės restruktūrizavimo schemą ir iš dalies keičiančio Reglamentą (EB) Nr. 1290/2005 dėl bendrosios
         žemės ūkio politikos finansavimo (OL L 58, p. 42), išaiškinimu ir galiojimu.

      2        Šis prašymas pateiktas dėl Agrana Zucker GmbH (toliau – Agrana Zucker) pateikto skundo dėl 2007 m. balandžio 16 d. Bundesminister für Land- und Forstwirtschaft, Umwelt und Wasserwirtschaft (Federalinis žemės ūkio, miškų, aplinkos ir vandens ūkio ministras) sprendimo, susijusio su laikinu restruktūrizavimo mokesčiu
         (toliau – restruktūrizavimo mokestis) 2006–2007 prekybos metams.

       Teisinis pagrindas
      3        2006 m. vykdydama bendro cukraus sektoriaus rinkų organizavimo reformą Taryba priėmė 2006 m. vasario 20 d. Reglamentą (EB)
         Nr. 318/2006 dėl bendro cukraus sektoriaus rinkų organizavimo (OL L 58, p. 1), taip pat tos pačios dienos Reglamentą Nr. 320/2006,
         nustatantį laikiną Bendrijos cukraus pramonės restruktūrizavimo schemą. Pagal Reglamento Nr. 318/2006 44 straipsnio nuostatas
         Komisija priėmė 2006 m. kovo 27 d. Reglamentą (EB) Nr. 493/2006, nustatantį pereinamojo laikotarpio priemones dėl bendro cukraus
         sektoriaus rinkų organizavimo reformos ir iš dalies keičiantį Reglamentus (EB) Nr. 1265/2001 ir (EB) Nr. 314/2002 (OL L 89,
         p. 11).

       Reglamentas Nr. 318/2006
      4        Reglamento Nr. 318/2006 dvidešimt antroje konstatuojamoje dalyje numatyta:

      „Turėtų būti įvestos naujos, Komisijos valdomos rinkos priemonės. Pirma, jeigu rinkos kainos nukristų žemiau referencinės
         baltojo cukraus kainos, Komisijos nustatytomis sąlygomis ūkio subjektai galėtų naudotis privataus sandėliavimo schema. Antra,
         siekiant cukraus rinkose išlaikyti struktūrinės pusiausvyros kainų lygį, artimą referencinei kainai, Komisijai turėtų būti
         suteikta galimybė nuspręsti pašalinti cukrų iš rinkos tokiam laikotarpiui, kuris yra reikalingas atkurti rinkos pusiausvyrą.“

      5        Reglamento Nr. 318/2006 19 straipsnis suformuluotas taip:

      „1.      Siekiant išsaugoti struktūrinę rinkos pusiausvyrą išlaikant referencinei kainai artimą kainos lygį, atsižvelgiant į Bendrijos
         įsipareigojimus pagal susitarimus, sudarytus pagal Sutarties 300 straipsnį, bendras visoms valstybėms narėms kvotinio cukraus
         <...> procentinis dydis gali būti atšauktas iš rinkos iki kitų prekybos metų pradžios.

      <...>
      2.      1 dalyje nurodytas atšaukiamas procentinis dydis nustatomas ne vėliau kaip iki atitinkamų prekybos metų spalio 31 d. remiantis
         prognozuojamomis rinkos tendencijomis tais prekybos metais.

      3.      Kiekviena įmonė, kuriai suteikta kvota, atšaukimo laikotarpiu savo sąskaita sandėliuoja cukraus kiekį, atitinkantį jos produkcijai
         pagal kvotą atitinkamais prekybos metais taikant 1 dalyje nurodytą procentinį dydį.

      Prekybos metais atšauktas cukraus kiekis laikomas pirmuoju kiekiu, pagamintu pagal kvotą kitais prekybos metais. Tačiau atsižvelgiant
         į numatomas cukraus rinkos tendencijas, 39 straipsnio 2 dalyje numatyta tvarka gali būti nuspręsta visą atšauktą cukraus <...>
         kiekį ar jo dalį laikyti einamųjų ir (arba) kitų prekybos metų:

      –        cukraus <...> pertekliumi, iš kurio gali būti gaminamas pramoninis cukrus <...>,
      ar
      –        produkcija pagal pridėtinę kvotą, kurios dalis gali būti skirta eksportui laikantis Bendrijos įsipareigojimų pagal susitarimus,
         sudarytus pagal Sutarties 300 straipsnį.

      <...>“
       Reglamentas Nr. 320/2006
      6        Reglamento Nr. 320/2006 pirmoje, antroje, ketvirtoje ir penktoje konstatuojamosiose dalyse numatyta:

      „1)      <...> kad Bendrijos cukraus gamybos ir prekybos sistema atitiktų tarptautinius reikalavimus ir būtų užtikrintas jos konkurencingumas
         ateityje, būtina pradėti visapusišką restruktūrizavimo procesą, padėsiantį gerokai sumažinti nepelningos gamybos pajėgumus
         Bendrijoje. Todėl siekiant užtikrinti gerą naujojo bendro cukraus rinkos organizavimo veikimą reikėtų nustatyti atskirą ir
         autonominę laikiną Bendrijos cukraus pramonės restruktūrizavimo schemą. <...>;

      2)      reikėtų įsteigti laikiną restruktūrizavimo fondą, skirtą finansuoti Bendrijos cukraus pramonės restruktūrizavimo priemones.
         <...>;

      <...>
      4)      šiame reglamente numatytos restruktūrizavimo priemonės turėtų būti finansuojamos padidinant laikiną mokestį cukraus, izogliukozės
         ir inulino sirupo gamintojams, kuriems restruktūrizavimas vėliau duos naudos. Kadangi šis mokestis neįtrauktas į jau įprastus
         bendro cukraus rinkos organizavimo mokesčius, jį surinkus gautos lėšos turėtų būti laikomos „asignuotomis įplaukomis“, kaip
         numatyta 2002 m. birželio 25 d. Tarybos reglamente (EB, Euratomas) Nr. 1605/2002 dėl Europos Bendrijų bendrajam biudžetui
         taikomo finansinio reglamento <...>;

      5)      reikėtų pradėti taikyti svarbią ekonominę paskatą, teiktiną kaip atitinkama restruktūrizavimo pagalba, mažiausio našumo cukraus
         gamybos įmonėms, kad jos nutrauktų gamybą pagal kvotas. Todėl reikėtų nustatyti restruktūrizavimo pagalbą, kuria būtų skatinama
         nutraukti gamybą pagal cukraus kvotas ir atsisakyti atitinkamų kvotų <...>. Pagalbą reikėtų teikti ketverius prekybos metus,
         siekiant gamybą sumažinti tiek, kad Bendrijoje būtų pasiekta rinkos pusiausvyra.“

      7        Pagal Reglamento Nr. 320/2006, iš dalies pakeisto 2006 m. gruodžio 19 d. Tarybos reglamentu (EB) Nr. 2011/2006 (OL L 384,
         p. 1), 3 straipsnį:

      „1. Cukrų <...> gaminančiai įmonei, kuriai kvota buvo paskirta iki 2006 m. liepos 1 d., – o Bulgarijos ir Rumunijos atveju
         iki 2007 m. sausio 31 d., – gali būti skirta restruktūrizavimo pagalba už atsisakytos kvotos toną, jeigu per 2006–2007, 2007–2008,
         2008–2009 arba 2009–2010 prekybos metus ji:

      a) atsisako kvotos, kurią ji priskyrė vienam ar keliems savo fabrikams ir visiškai išmontuoja atitinkamų fabrikų gamybos įrenginius;
      arba
      b) atsisako kvotos, kurią ji priskyrė vienam ar keliems savo fabrikams ir iš dalies išmontuoja atitinkamų fabrikų gamybos
         įrenginius ir nenaudoja atitinkamų fabrikų likusių gamybos įrenginių produktų, kuriems taikomas bendras cukraus rinkos organizavimas,
         gamybai;

      arba
      c) atsisako dalies kvotos, kurią ji priskyrė vienam ar keliems savo fabrikams ir nenaudoja atitinkamų fabrikų gamybos įrenginių
         žaliaviniam cukrui rafinuoti.

      <…>“
      8        Reglamento Nr. 320/2006 11 straipsnyje nustatyta:

      „1.      Laikiną <…> mokestį kiekvienais prekybos metais už kvotos toną moka tos įmonės, kurioms yra skirta kvota.
      Kvotos, kurių įmonė atsisakė nuo konkrečių prekybos metų pagal 3 straipsnio 1 dalį, nėra apmokestinamos laikinu <…> mokesčiu
         tais ir kitais prekybos metais.

      2.      Nustatomas toks laikinas <…> mokestis cukrui <…>:
      –        126,40 EUR už kvotos toną 2006–2007 prekybos metais,
      –        173,8 EUR už kvotos toną 2007–2008 prekybos metais,
      –        113,3 EUR už kvotos toną 2008–2009 prekybos metais.
      <...>
      3.      Valstybės narės yra atsakingos Bendrijai už laikino <...> mokesčio surinkimą savo teritorijoje.
      <...>
      5.      Visą pagal 3 dalį mokėtiną laikino <...> mokesčio sumą valstybė narė paskirsto jos teritorijoje esančioms įmonėms pagal paskirstytas
         kvotas per atitinkamus prekybos metus.

      <...>“
       Reglamentas Nr. 493/2006
      9        Reglamente Nr. 493/2006, iš dalies pakeistame 2006 m. spalio 13 d. Komisijos reglamentu (EB) Nr. 1542/2006 (OL L 283, p. 24,
         toliau – Reglamentas Nr. 493/2006), tarp pereinamojo laikotarpio priemonių numatytas „prevencinis atšaukimas“.

      10      Šiuo klausimu Reglamento Nr. 493/2006 šeštoje konstatuojamoje dalyje numatyta:

      „Siekiant pagerinti Bendrijos rinkos pusiausvyrą nesukaupiant naujų cukraus atsargų 2006–2007 prekybos metais, reikėtų numatyti
         pereinamojo laikotarpio priemones, kad būtų sumažinta minėtų prekybos metų kvotinės produkcijos dalis. Reikėtų nustatyti ribą,
         kurią viršijanti įmonių kvotinė produkcija būtų laikoma atšaukta, kaip tai apibrėžta Reglamento <...> Nr. 318/2006 19 straipsnyje,
         arba, įmonei prašant, viršijančia kvotą, kaip tai apibrėžta to reglamento 12 straipsnyje. Atsižvelgiant į perėjimą nuo vienos
         tvarkos prie kitos, tokia riba turi būti nustatyta lygiomis dalimis, naudojant Reglamento (EB) Nr. 1260/2001 10 straipsnyje
         ir Reglamento <...> Nr. 318/2006 19 straipsnyje numatytus metodus, taip pat turi būti atsižvelgiama į ypatingas kai kurių
         valstybių narių pastangas, skirtas restruktūrizavimo fondui, įsteigtam <...> Reglamentu <...> Nr. 320/2006 <...>.“

      11      Reglamento Nr. 493/2006 3 straipsnyje nustatytos pereinamojo laikotarpio nuostatos, susijusios su prevenciniu atšaukimu:

      „1.      Kiekvienos įmonės cukraus <...> 2006–2007 prekybos metų produkcija, pagaminta pagal IV priede nustatytas kvotas ir viršijanti
         šio straipsnio 2 dalyje nustatytą ribą, laikoma atšaukta, kaip apibrėžta Reglamento <...> Nr. 318/2006 19 straipsnyje, arba,
         atitinkamai įmonei paprašius iki 2007 m. sausio 31 d., visa ši produkcija arba jos dalis laikoma pagaminta ne pagal kvotą,
         kaip tai apibrėžta to reglamento 12 straipsnyje.

      2.      Kiekvienai įmonei 1 dalyje minima riba nustatoma 1 dalyje minimą įmonės kvotą padauginus iš šių koeficientų sumos:
      a)      I priede atitinkamai valstybei narei nustatyto koeficiento;
      b)      koeficiento, gauto visas kvotas, kurios atitinkamos valstybės narės atžvilgiu buvo atšauktos 2006–2007 prekybos metais vadovaujantis
         Reglamento <...> Nr. 320/2006 3 straipsniu, dalijant iš šio reglamento IV priede šiai valstybei narei nustatytos kvotos. Šį
         koeficientą Komisija nustato ne vėliau kaip iki 2006 m. spalio 15 dienos.

      Tačiau jei koeficientų suma didesnė už 1,0000, riba lygi 1 dalyje nurodytai kvotai.“
       Pagrindinė byla ir prejudiciniai klausimai
      12      2006 m. Agrana Zucker kompetentingas administratorius suteikė 405 812,4 t cukraus kvotą nuo 2006–2007 iki 2014–2015 prekybos metų. Ta pati institucija,
         remdamasi Reglamento Nr. 493/2006 3 straipsniu, nustatė 2006–2007 prekybos metams 348 565,56 t produkcijos ribą ir pritaikė
         57 246,84 t prevencinį atšaukimą.

      13      2007 m. sausio 16 d. Agrarmarkt Austria (Austrijos žemės ūkio rinkos priežiūros tarnyba) sprendimu Agrana Zucker buvo nurodyta sumokėti pirmą laikino mokesčio 2006–2007 prekybos metams dalį, kurią sudarė 30 776 812,42 eurų.

      14      Agrana Zucker, remdamasi tuo, kad laikinas mokestis buvo apskaičiuotas jai paskirtos kvotos, apėmusios atšauktą 57 246,84 t cukraus kiekį,
         kurio ji negalėjo parduoti kaip pagal kvotą pagaminto cukraus, pagrindu, pateikė skundą dėl Agrarmarkt Austria sprendimo Bundesminister für Land- und Forstwirtschaft, Umwelt und Wasserwirtschaft. Pastarasis atmetė skundą 2007 m. balandžio 16 d. Sprendimu, kuris buvo apskųstas prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusiame
         teisme.

      15      Iš prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusio teismo sprendimo matyti, kad Agrana Zucker iš esmės teigia, jog apskaičiuojant laikiną mokestį įskaičiavus iš rinkos atšauktą cukraus kiekį buvo pažeisti proporcingumo
         ir nediskriminavimo principai, numatyti EB 34 straipsnio 2 dalyje.

      16      Šiomis aplinkybėmis Verwaltungsgerichtshof nusprendė sustabdyti bylos nagrinėjimą ir pateikti Teisingumo Teismui šiuos prejudicinius klausimus:

      „1.      Ar <...> Reglamento <...> Nr. 320/2006 11 straipsnis turi būti aiškinamas taip, kad cukraus kvota, kuri po prevencinio atšaukimo
         pagal <...> Reglamento <...> Nr. 493/2006 3 straipsnį negali būti išnaudota, taip pat turi būti įskaičiuota nustatant laikiną
         <...> mokestį?

      2.      Jei atsakymas į pirmąjį klausimą būtų teigiamas:
      ar Reglamento <...> Nr. 320/2006 11 straipsnis neprieštarauja pirminei teisei, būtent iš EB 34 straipsnio išplaukiančiam nediskriminavimo
         principui ir teisėtų lūkesčių apsaugos principui?“

       Dėl prejudicinių klausimų
       Dėl pirmojo klausimo
      17      Pirmuoju klausimu prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas iš esmės klausia, ar Reglamento Nr. 320/2006 11 straipsnis
         turi būti aišinamas taip, kad pagal Reglamento Nr. 493/2006 3 straipsnį įmonei skirtos cukraus kvotos dalis, kuriai taikytas
         prevencinis atšaukimas, yra įskaičiuojama į laikino mokesčio apskaičiavimo bazę.

      18      Reikia priminti, kad Reglamento Nr. 320/2006 11 straipsnio 1 dalies pirmojoje pastraipoje numatyta, jog laikiną mokestį už
         kvotos toną kiekvienais prekybos metais moka tos įmonės, kurioms yra skirta kvota.

      19      Iš šios nuostatos matyti, kad mokėtino laikino mokesčio apskaičiavimo bazę sudaro bendras įmonei skirtos cukraus kvotos tonų
         kiekis atitinkamais prekybos metais.

      20      Vienintelis atleidimo nuo laikino mokesčio atvejis numatytas Reglamento Nr. 320/2006 11 straipsnio 1 dalies antrojoje pastraipoje,
         t. y. kvotos, kurių įmonė atsisakė pagal 3 straipsnio 1 dalį, nėra apmokestinamos. Kalbama apie kvotas, kurių per šioje nuostatoje
         numatytus prekybos metus atsisakiusi įmonė visiškai ar iš dalies išmontuoja gamybos įrenginius arba jų nenaudoja ir jai gali
         būti paskirta restruktūrizavimo pagalba už kiekvieną atsisakytą kvotos toną.

      21      Šiuo klausimu reikia pastebėti, pirma, kad kvotos atsisakymas, numatytas Reglamento Nr. 320/2006 3 straipsnio 1 dalyje, vykdant
         bendro cukraus sektoriaus rinkų organizavimo reformą yra priemonė, kuri skiriasi nuo atšaukimo iš rinkos Reglamento Nr. 318/2006
         19 straipsnio prasme, taip pat nuo prevencinio atšaukimo Reglamento Nr. 493/2006 3 straipsnio prasme ir kuri yra kitokio pobūdžio
         bei turi kitą tikslą.

      22      Iš tiesų, kaip teigia generalinė advokatė išvados 40–43 punktuose, įmonė kvotos atsisako visam laikui, jei paskui išmontuoja
         gamybos įrenginius arba jų nenaudoja. Kaip matyti iš reglamento pirmos ir penktos konstatuojamųjų dalių, tai yra viena iš
         cukraus sektoriaus restruktūrizavimo priemonių, kuria siekiama sumažinti nepelningos gamybos pajėgumus Bendrijoje, ir jai
         taikoma ekonominė paskata, teiktina kaip atitinkama restruktūrizavimo pagalba mažiausio našumo cukraus gamybos įmonėms, kad
         šios nutrauktų gamybą pagal kvotas.

      23      Tačiau Komisijos sprendimas atšaukti iš rinkos yra laikinas. Atitinkami cukraus kiekiai pagal Reglamento Nr. 318/2006 19 straipsnio
         1 dalį yra atšaukti iš rinkos iki kitų prekybos metų pradžios ir gali būti sandėliuojami arba realizuoti neatsižvelgiant į
         kvotas. Kaip matyti iš šios nuostatos ir šio reglamento dvidešimt antros konstatuojamosios dalies, ši priemonė skirta išlaikyti
         rinkos struktūrinės pusiausvyros kainų lygį, artimą referencinei kainai, kaip reikalauja Bendrijos tarptautiniai įsipareigojimai.

      24      Taip pat matyti, kad Reglamento Nr. 493/2006 3 straipsnyje numatytas prevencinis atšaukimas, kuris pagal šio reglamento šeštą
         konstatuojamąją dalį yra pereinamojo laikotarpio priemonė siekti geresnės Bendrijos rinkos pusiausvyros, nesukaupiant naujų
         cukraus atsargų 2006–2007 prekybos metais.

      25      Antra, kvotos atsisakymas, atšaukimas iš rinkos ir prevencinis atšaukimas yra viena priemonių grupė, kuria siekiama reformuoti
         bendrą cukraus sektoriaus rinkų organizavimą, todėl iš to matyti, kad Bendrijos teisės aktų leidėjas Reglamento Nr. 320/2006
         11 straipsnyje nenumatė atšauktų iš rinkos cukraus kiekių atleidimo nuo laikino mokesčio, kaip tai numatyta atsisakytų kvotų
         atžvilgiu.

      26      Atsižvelgiant į šiuos svarstymus, į pirmąjį klausimą reikia atsakyti, kad Reglamento Nr. 320/2006 11 straipsnis turi būti
         aiškinamas taip: įmonei skirtos cukraus kvotos dalis, kuriai taikytas prevencinis atšaukimas pagal Reglamento Nr. 493/2006
         3 straipsnį, yra įskaičiuojama į laikinojo mokesčio apskaičiavimo bazę.

       Dėl antrojo klausimo
      27      Antrasis klausimas susijęs su Reglamento Nr. 320/2006 11 straipsnio galiojimu. Klausime minimas teisėtų lūkesčių apsaugos
         principas, tačiau prašyme priimti prejudicinį sprendimą pateikti svarstymai susiję tik su proporcingumo ir nediskriminavimo
         principais. Todėl minėto 11 straipsnio galiojimą reikia nagrinėti tik pastarųjų dviejų principų atžvilgiu.

       Dėl Reglamento Nr. 320/2006 11 straipsnio galiojimo proporcingumo principo atžvilgiu
      28      Iš prašymo priimti prejudicinį sprendimą matyti, kad pareiškėja pagrindinėje byloje iš esmės teigia, jog įmonės mokėtino laikino
         mokesčio nustatymas pagal jai paskirtą kvotą, įskaitant kvotos dalį, kuri buvo atšaukta iš rinkos, įmonei uždeda neproporcingą
         naštą, nes pagal kvotą pagaminto cukraus neto kaina tampa daug mažesnė nei referencinė kaina. Be to, kvotos dalis, atšaukta
         iš rinkos 2006–2007 prekybos metais ir perkelta į kitus prekybos metus, iš naujo įskaičiuojama apskaičiuojant laikiną mokestį
         už ateinančius metus.

      29      Todėl laikino mokesčio nustatymo būdas prieštarautų cukraus rinkos reformos tikslui, t. y. sustiprinti galinčias konkuruoti
         įmones. Be to, tai prieštarautų proporcingumo principui bei Reglamento Nr. 320/2006 ketvirtai konstatuojamajai daliai, pagal
         kurią restruktūrizavimo priemonės turėtų būti finansuojamos renkant laikiną mokestį iš cukraus gamintojų, kuriems restruktūrizavimas
         vėliau duos naudos.

      30      Italijos vyriausybė taip pat mano, kad į laikino mokesčio apskaičiavimo bazę įskaičiavus kvotos dalį, kuri atšaukta iš rinkos,
         atitinkamoms įmonėms sukuriama nepateisinama ir neproporcinga finansinė našta, todėl nepagrįstas apmokestinimas kliudo joms
         gauti naudos iš restruktūrizavimo proceso. Ji teigia, kad 2008 m. gegužės 8 d. Sprendime Zuckerfabrik Jülich ir kt. (C‑5/06 ir C‑23/06– C‑36/06, Rink. p. I‑3231) nurodytas pagrindimas gali būti taikomas ir šioje byloje.

      31      Šiuo klausimu primintina, jog pagal proporcingumo principą, vieną iš bendrųjų Bendrijos teisės principų, reikalaujama, kad
         Bendrijos institucijų veiksmai neviršytų to, kas tinkama ir būtina nagrinėjamų teisės aktų teisėtiems tikslams pasiekti, todėl
         kai galima rinktis iš kelių tinkamų priemonių, reikia taikyti mažiausiai suvaržančią, o sukelti nepatogumai neturi būti neproporcingi
         nurodytiems tikslams (2006 m. rugsėjo 7 d. Sprendimo Ispanija prieš Tarybą, C‑310/04, Rink. p. I‑7285, 97 punktas ir jame nurodyta teismo praktika).

      32      Kalbant apie šio principo įgyvendinimo sąlygų teisminę priežiūrą, atsižvelgiant į didelę Bendrijos teisės aktų leidėjo diskreciją
         bendrosios žemės ūkio politikos srityje, tik akivaizdžiai netinkama šioje srityje priimta priemonė, palyginti su tikslu, kurio
         kompetentinga institucija ketina siekti, gali paveikti šios priemonės teisėtumą (minėto sprendimo Ispanija prieš Tarybą 98 punktas ir jame nurodyta teismo praktika).

      33      Todėl reikia išsiaiškinti ne tai, ar teisės aktų leidėjo priimta priemonė buvo vienintelė arba geriausia iš galimų, bet tai,
         ar ji buvo akivaizdžiai netinkama (minėto sprendimo Ispanija prieš Tarybą 99 punktas ir jame nurodyta teismo praktika).

      34      Šioje byloje iš Reglamento Nr. 320/2006 pirmos konstatuojamosios dalies matyti, jog, Tarybos nuomone, tam, kad Bendrijos cukraus
         gamybos ir prekybos sistema atitiktų tarptautinius reikalavimus ir būtų užtikrintas jos konkurencingumas ateityje, būtina
         pradėti visapusišką restruktūrizavimo procesą, padėsiantį gerokai sumažinti nepelningos gamybos pajėgumus Bendrijoje. Todėl,
         siekiant užtikrinti gerą naujojo bendro cukraus rinkos organizavimo veikimą, reikėtų nustatyti atskirą ir autonominę laikiną
         Bendrijos cukraus pramonės restruktūrizavimo schemą.

      35      Taikant šią laikiną schemą Reglamentu Nr. 320/2006, kaip numatyta jo penktoje konstatuojamoje dalyje, numatyta ekonominė paskata,
         teiktina kaip restruktūrizavimo pagalba mažiausio našumo cukraus gamybos įmonėms, kad jos nutrauktų gamybą pagal kvotas. Todėl
         šio reglamento 3 straipsnyje numatyta restruktūrizavimo pagalba ketveriems prekybos metams, t. y. nuo 2006–2007 iki 2009–2010,
         siekiant gamybą sumažinti tiek, kad Bendrijoje būtų pasiekta rinkos pusiausvyra.

      36      Taryba, siekdama finansuoti restruktūrizavimo priemones, numatytas Reglamente Nr. 320/2006, įsteigė laikiną restruktūrizavimo
         fondą ir nusprendė, kaip matyti iš šio reglamento ketvirtos konstatuojamosios dalies, kad šios priemonės turėtų būti finansuojamos
         padidinant laikiną mokestį cukraus, izogliukozės ir inulino sirupo gamintojams, kuriems restruktūrizavimas vėliau duos naudos.
         Jį surinkus gautos lėšos turėtų būti laikomos „asignuotomis įplaukomis“, kaip numatyta 2002 m. birželio 25 d. Tarybos reglamente
         (EB, Euratomas) Nr. 1605/2002 dėl Europos Bendrijų bendrajam biudžetui taikomo finansinio reglamento (OL L 248, p. 1; 2004 m.
         specialusis leidimas lietuvių k., 1 sk., 4 t., p. 74).

      37      Taigi šio reglamento 11 straipsnyje numatytu laikinu mokesčiu siekiama, kad gamintojai iš savo fondų finansuotų laikiną Bendrijos
         cukraus pramonės restruktūrizavimo schemą, o tai reiškia biudžeto per atitinkamus ketverius prekybos metus patirtų išlaidų
         ir gautų pajamų balansą.

      38      Komisija, atsakydama į Teisingumo Teismo klausimą raštu, pateikė laikino restruktūrizavimo fondo prognozuojamų išlaidų ir
         pajamų lentelę laikotarpiu nuo 2007 iki 2013 metų bei 2006–2007 prekybos metų balansą. Iš to matyti, pirma, kad prognozuojamos
         išlaidos ir pajamos subalansuojamos per trejų metų laikotarpį, 2006–2007 prekybos metais gautų pajamų perviršis skiriamas
         finansuoti kitiems prekybos metams numatytas išlaidas ir, antra, kad faktinės išlaidos šių pirmųjų prekybos metų pabaigoje
         šiek tiek viršijo prognozuotas išlaidas.

      39      Šie duomenys patvirtina, kad cukraus gamintojo mokėtino laikino mokesčio nustatymas pagal jam skirtą kvotą, kurią jis iš tiesų
         gali parduoti atšaukus iš rinkos šios kvotos dalį, nėra akivaizdžiai netinkamas šio sprendimo 34 punkte aprašytam Reglamento
         Nr. 320/2006 tikslui pasiekti.

      40      Šiuo atžvilgiu aptariama priemonė skiriasi nuo priemonės, nagrinėtos byloje, kurioje priimtas minėtas sprendimas Zuckerfabrik Jülich, kur Teisingumo Teismas nusprendė, kad to sprendimo 57–60 punktuose nagrinėtų mokesčių apskaičiavimo būdas viršija tai, kas
         būtina pasiekti 2001 m. birželio 19 d. Tarybos reglamento Nr. 1260/2001 dėl bendro cukraus sektoriaus rinkų organizavimo (OL L 178,
         p. 1; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 3 sk., 33 t., p. 74) tikslą, t. y. kad gamintojai patys teisingai ir veiksmingai
         apmokėtų visas Bendrijoje pagamintos produkcijos pertekliaus realizavimo išlaidas pagal finansavimo iš savo fondų principą.

      41      Atvirkščiai, atėmus iš laikino mokesčio bazės kvotos dalį, kuri atitinkamais prekybos metais buvo atšaukta iš rinkos, būtų
         iškreipta planuota balanso pusiausvyra ir pažeistas pajamų stabilumas bei numatymas. Todėl tai kliudytų finansuoti restruktūrizavimo
         priemones iš savo fondų, kaip tai numatė Bendrijos teisės aktų leidėjas, ir taikyti Reglamentu Nr. 320/2006 nustatytą laikiną
         Bendrijos cukraus pramonės restruktūrizavimo schemą bei pažeistų jos tikslą.

      42      Be to, kalbant apie išlaidas, kurių dėl šios schemos patiria apmokestinamosios įmonės, reikia pabrėžti jos laikinumą, prevencinio
         atšaukimo atrankinį taikymą bei tai, kad šios įmonės gali tikėtis naudos, pirma, iš Bendrijos teisės aktų leidėjo skatinamo
         kvotų atsisakymo ir, antra, iš pagal kvotą pagaminto cukraus kainos rėmimo taikant atšaukimą iš rinkos, ypač prevencinį atšaukimą.
         Ši nauda kompensuoja galimus nepatogumus dėl šios schemos taikymo, įskaitant tai, kad per vienerius prekybos metus atšaukto
         iš rinkos cukraus kiekis vis dar apmokestinamas laikinu mokesčiu, taikytinu paskesniems prekybos metams skirtai kvotai, jei
         šis kiekis į juos perkeliamas ir neparduodamas pasaulinėje rinkoje kaip gamybinis cukrus ar cukrus, pagamintas ne pagal kvotą.

      43      Iš to, kas minėta, matyti, kad laikino mokesčio nustatymas pagal paskirtą kvotą, prireikus įskaitant kvotos dalį, kuri atšaukta
         iš rinkos, nėra akivaizdžiai netinkamas tikslui pasiekti ir todėl neturėtų būti laikomas prieštaraujančiu proporcingumo principui.

       Dėl Reglamento Nr. 320/2006 11 straipsnio galiojimo nediskriminavimo principo atžvilgiu
      44      Iš prašymo priimti prejudicinį sprendimą matyti, kad pareiškėja pagrindinėje byloje teigia, jog įskaičiavus į laikino mokesčio
         apskaičiavimo bazę cukraus kiekį, kuris prevenciškai atšaukiamas, pažeidžiamas nediskriminavimo principas, nustatytas EB 34 straipsnio
         2 dalyje. Iš esmės ji teigia, kad įskaičiuojant taip atšauktą cukraus kiekį dėl būdo, kuriuo apskaičiuojama Reglamento Nr. 493/2006
         3 straipsnyje nustatyta produkcijos riba, diskriminuojamos įmonės valstybėse narėse, kuriose buvo atsisakyta nedidelio kiekio
         kvotų 2006–2007 prekybos metais, palyginti su įmonėmis valstybėse narėse, kuriose, atvirkščiai, buvo atsisakyta daug kvotų
         per šiuos prekybos metus. Ši pirmoji įmonių grupė yra nepalankesnėje padėtyje nei antroji, nes jai priskiriamos įmonės už
         pagal kvotą pagaminto cukraus kiekį, kurį jos dar turi po prevencinio atšaukimo, gaus kur kas mažesnę neto kainą.

      45      Italijos vyriausybė taip pat pastebi, kad toks laikino mokesčio nustatymo būdas gali sukurti nepateisinamą skirtingą nepasitraukusių
         iš rinkos įmonių vertinimą, nes laikino mokesčio našta skirtingai paskirstyta tarp panašioje situacijoje esančių cukraus gamintojų,
         įsteigtų skirtingose valstybėse narėse, pagal nuo jų nepriklausančius faktorius.

      46      Šiuo klausimu primintina, kad pagal nusistovėjusią teismo praktiką EB 34 straipsnio 2 dalies antroji pastraipa, draudžianti
         bet kokią diskriminaciją bendrojoje žemės ūkio politikoje, yra tik konkreti bendrojo lygybės principo, reikalaujančio, kad
         panašios situacijos nebūtų vertinamos skirtingai, o skirtingos situacijos – vienodai, nebent skirtingas elgesys yra objektyviai
         pateisinamas, išraiška (2006 m. liepos 11 d. Sprendimo Franz Egenberger, C‑313/04, Rink. p. I‑6331, 33 punktas ir jame nurodyta teismo praktika).

      47      Šiuo atveju, kaip matyti iš Reglamento Nr. 493/2006 šeštos konstatuojamosios dalies, prevencinis atšaukimas, vykdant šiuo
         reglamentu nustatytas pereinamojo laikotarpio priemones, siekiant užtikrinti cukraus sektoriaus perėjimą nuo ankstesnės Reglamentu
         Nr. 318/2006 nustatytos schemos prie dabartinės, yra pereinamojo laikotarpio priemonė, skirta sumažinta 2006–2007 prekybos
         metų gamybos pagal kvotą dalį ir pagerinti Bendrijos rinkos pusiausvyrą, nesukaupiant naujų cukraus atsargų šiais prekybos
         metais. Siekiant tai įgyvendinti, šio reglamento 3 straipsnyje yra nustatyta riba, kurią viršijusi kiekvienos įmonės produkcija
         laikoma atšaukta Reglamento Nr. 318/2006 19 straipsnio prasme.

      48      Pagal Reglamento Nr. 493/2006 3 straipsnio 2 dalį ši riba nustatoma įmonei skirtą kvotą padauginus iš dviejų koeficientų sumos,
         kurių antrasis priklauso nuo bendro kvotų kiekio, atsisakyto 2006–2007 prekybos metais atitinkamoje valstybėje narėje, vadovaujantis
         Reglamento Nr. 320/2006 3 straipsniu.

      49      Taigi šiais prekybos metais įmonėms taikomo prevencinio atšaukimo dydis skiriasi, atsižvelgiant būtent į tai, kurioje valstybėje
         narėje tos įmonės įsteigtos. Vadinasi, ir laikino mokesčio dalis, kurią jos moka pagal savo kvotos dalį, kuriai taikomas prevencinis
         atšaukimas, yra taip pat didesnė arba mažesnė, nelygu kurioje valstybėje narėje jos įsteigtos.

      50      Todėl nustatant Reglamento Nr. 320/2006 11 straipsnyje numatytą laikiną mokestį įmonės, esančios galbūt panašioje situacijoje,
         bet įsteigtos skirtingose valstybėse narėse, vertinamos skirtingai.

      51      Tačiau toks įmonių vertinimas yra objektyviai pateisinamas. Iš tiesų kvotų paskirstymą tarp įmonių ir jų valdymą užtikrina
         valstybės narės, jų atšaukimą taip pat organizuoja valstybės narės ir jis kiekvienoje valstybėje narėje skiriasi. Šiame kontekste,
         taip pat, kaip matyti iš Reglamento Nr. 493/2006 šeštos konstatuojamosios dalies, taikant šio reglamento 3 straipsnio 2 dalyje
         numatytą koeficientą, kuris kiekvienoje valstybėje narėje yra skirtingas, siekiama atsižvelgti į konkrečias valstybių narių
         pastangas galutinai atšaukti kvotas ir taip prisidėti prie produkcijos sumažinimo lygiomis dalimis visose valstybėse narėse,
         kad produkcija Bendrijoje būtų subalansuota.

      52      Vadinasi, į laikino mokesčio apskaičiavimo bazę įskaičiavus cukraus kiekį, kuriam taikomas prevencinis atšaukimas, nediskriminavimo
         principas nepažeidžiamas.

      53      Atsižvelgiant į tai, kas išdėstyta, į antrąjį klausimą reikia atsakyti taip, kad jį išnagrinėjus nepaaiškėjo nieko, kas galėtų
         turėti įtakos Reglamento Nr. 320/2006 11 straipsnio galiojimui.

       Dėl bylinėjimosi išlaidų
      54      Kadangi šis procesas pagrindinės bylos šalims yra vienas iš etapų prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusio teismo
         nagrinėjamoje byloje, bylinėjimosi išlaidų klausimą turi spręsti šis teismas. Išlaidos, susijusios su pastabų pateikimu Teisingumo
         Teismui, išskyrus tas, kurias patyrė minėtos šalys, nėra atlygintinos.

      Remdamasis šiais motyvais, Teisingumo Teismas (antroji kolegija) nusprendžia:
      1.      2006 m. vasario 20 d. Tarybos reglamento (EB) Nr. 320/2006, nustatančio laikiną Bendrijos cukraus pramonės restruktūrizavimo
            schemą ir iš dalies keičiančio Reglamentą (EB) Nr. 1290/2005 dėl bendrosios žemės ūkio politikos finansavimo, 11 straipsnis
            turi būti aiškinamas taip: įmonei skirtos cukraus kvotos dalis, kuriai taikytas prevencinis atšaukimas pagal 2006 m. kovo
            27 d. Reglamento (EB) Nr. 493/2006, nustatančio pereinamojo laikotarpio priemones dėl bendro cukraus sektoriaus rinkų organizavimo
            reformos ir iš dalies keičiančio Reglamentą (EB) Nr. 1265/2001 dėl bendrosios žemės ūkio politikos finansavimo, iš dalies
            pakeisto 2006 m. spalio 13 d. Komisijos reglamentu Nr. 1542/2006, 3 straipsnį, yra įskaičiuojama į laikino mokesčio apskaičiavimo
            bazę.
      2.      Išnagrinėjus antrąjį klausimą nepaaiškėjo nieko, kas galėtų turėti įtakos Reglamento Nr. 320/2006 11 straipsnio galiojimui.
      Parašai.
      * Proceso kalba: vokiečių.


2001 m. spalio 11 d. Teisingumo Teismo (ketvirtoji kolegija) sprendimas. # Europos Bendrijų Komisija prieš Nyderlandų Karalystę. # Valstybės įsipareigojimų neįvykdymas. # Byla C-254/00.


1979 m. spalio 2 d. Teisingumo Teismo (antroji kolegija) sprendimas. # John Szemerey prieš Europos Bendrijų Komisiją. # Byla 178/78.


1981 m. gegužės 21 d. Teisingumo Teismo (antroji kolegija) sprendimas. # Andreas H. Reinarz prieš Europos Bendrijų Komisiją. # Byla 29/80.