title: Byla C-496/18: 2018 m. liepos 30 d. Fővárosi Törvényszék (Vengrija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje HUNGEOD Közlekedésfejlesztési, Földmérési, Út- és Vasúttervezési Kft. Ir kt. / Közbeszerzési Hatóság Közbeszerzési Döntőbizottság

text:
               22.10.2018

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 381/9

      2018 m. liepos 30 d.Fővárosi Törvényszék (Vengrija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje HUNGEOD Közlekedésfejlesztési, Földmérési, Út- és Vasúttervezési Kft. Ir kt. / Közbeszerzési Hatóság Közbeszerzési Döntőbizottság

      (Byla C-496/18)
      (2018/C 381/11)
      Proceso kalba: vengrų

         Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas

         Fővárosi Törvényszék

         Šalys pagrindinėje byloje

         Pareiškėjos: HUNGEOD Közlekedésfejlesztési, Földmérési, Út- és Vasúttervezési Kft., SIXENSE Soldata, Budapesti Közlekedési Zrt.

         Atsakovė: Közbeszerzési Hatóság Közbeszerzési Döntőbizottság

         Kita šalis: Közbeszerzési Hatóság Elnöke

         Prejudiciniai klausimai

                  1.

                  Ar Europos Sąjungos pagrindinių teisių chartijos 41 straipsnio 1 dalis ir 47 straipsnis, 2007 m. gruodžio 11 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 2007/66/EB (1), iš dalies keičiančios Tarybos direktyvas 89/665/EEB ir 92/13/EEB dėl viešųjų sutarčių suteikimo peržiūros procedūrų veiksmingumo didinimo, 2, 25, 27 ir 36 konstatuojamosios dalys, 1992 m. vasario 25 d. Tarybos direktyvos 92/13/EEB dėl įstatymų ir kitų teisės aktų, reglamentuojančių Bendrijos taisyklių taikymą viešųjų pirkimų tvarkai vandens, energetikos, transporto ir telekomunikacijų sektoriuose, suderinimo (2) 1 straipsnio 1 ir 3 dalys, taip pat šiame kontekste teisinio saugumo principas, kaip bendrasis Sąjungos teisės principas, ir viešųjų pirkimų srityje prieinamų perkančiųjų organizacijų sprendimų peržiūros procedūrų veiksmingumo ir greitumo reikalavimas turi būti aiškinami taip, kad pagal juos draudžiami valstybės narės teisės aktai, pagal kuriuos, kiek tai susiję su viešojo pirkimo sutartimis, sudarytomis iki jų įsigaliojimo, pasibaigus naikinamiesiems peržiūros terminams, kurie ankstesniuose valstybės narės teisės aktuose nustatyti iki minėtų teisės aktų įsigaliojimo padarytų pažeidimų viešųjų pirkimų srityje tyrimui, bendrai leidžiama kompetentingai (priežiūros) institucijai, kol nepasibaigė naujuose teisės aktuose nustatytas terminas, savo iniciatyva pradėti procedūrą siekiant ištirti tam tikrą pažeidimą viešųjų pirkimų srityje ir nuspręsti dėl esmės, taigi ir pripažinti, kad padarytas pažeidimas, skirti sankciją viešųjų pirkimų srityje ir, kaip to pasekmę, pripažinti sutartį negaliojančia?

                  2.

                  Ar pagal valstybės narės teisės sistemą įsteigtų (priežiūros) institucijų, kurioms suteikta teisė savo iniciatyva nustatyti ir tirti pažeidimus viešųjų pirkimų srityje ir kurių paskirtis yra viešojo intereso gynimas, teisei pradėti peržiūros procedūrą ir ją vykdyti gali būti taikomos pirmajame klausime nurodytos teisės normos ir principai ir kartu veiksmingai įgyvendinama (subjektyvioji ir asmeninė) teisė pateikti skundą, kurią turi viešųjų pirkimų sutarties sudarymu suinteresuoti asmenys?

                  3.

                  Ar Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 2014/25/ES (3) dėl subjektų, vykdančių veiklą vandens, energetikos, transporto ir pašto paslaugų sektoriuose, vykdomų pirkimų, kuria panaikinama Direktyva 2004/17/EB (4), 99 straipsnio 1 ir 2 dalys turi būti aiškinamos taip, kad priimdama naują įstatymą valstybė narė, siekdama apsaugoti Sąjungos finansinius interesus viešųjų pirkimų srityje, gali apskritai leisti (priežiūros) institucijoms, kurioms pagal valstybės narės teisės sistemą suteikta teisė savo iniciatyva nustatyti ir tirti pažeidimus viešųjų pirkimų srityje ir kurių funkcija yra ginti viešąjį interesą, tirti pažeidimus viešųjų pirkimų srityje, padarytus iki minėto įstatymo įsigaliojimo ir pradėti bei vykdyti procedūrą nepaisant to, kad ankstesniuose teisės aktuose nustatyti naikinamieji terminai jau suėjo?

                  4.

                  Ar, siekiant įvertinti antrajame ir trečiajame klausimuose aprašytos (priežiūros) institucijoms suteiktos teisės vykdyti tyrimą atitiktį Sąjungos teisei atsižvelgiant į pirmajame klausime nurodytas teisės normas ir principus, kokios nors reikšmės turi teisės, reguliacinės, techninės ar organizacinės spragos ar kitokio pobūdžio kliūtys, dėl kurių pažeidimas viešųjų pirkimų srityje nebuvo tiriamas tuo metu, kai jis buvo padarytas?

                  5.

                  Ar Europos pagrindinių teisių chartijos 41 straipsnio 1 dalis ir 47 straipsnis, 2007 m. gruodžio 11 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 2007/66/EB, iš dalies keičiančios Tarybos direktyvas 89/665/EEB ir 92/13/EEB dėl viešųjų sutarčių suteikimo peržiūros procedūrų veiksmingumo didinimo, 2, 25, 27 ir 36 konstatuojamosios dalys, 1992 m. vasario 25 d. Tarybos direktyvos 92/13/EEB dėl įstatymų ir kitų teisės aktų, reglamentuojančių Bendrijos taisyklių taikymą viešųjų pirkimų tvarkai vandens, energetikos, transporto ir telekomunikacijų sektoriuose, suderinimo 1 straipsnio 1 ir 3 dalys, taip pat šiame kontekste teisinio saugumo principas, kaip bendrasis Sąjungos teisės principas, ir viešųjų pirkimų srityje prieinamų perkančiųjų organizacijų sprendimų peržiūros procedūrų veiksmingumo ir greitumo reikalavimas bei proporcingumo principas turi būti aiškinami taip, kad, net jei atsižvelgiant į šiuos principus gali būti laikoma, kad pirmajame ir ketvirtajame klausimuose nurodyta teisė gali būti suteikiama (priežiūros) institucijoms, kurioms pagal valstybės narės teisinę sistemą suteikta teisė savo iniciatyva nustatyti ir tirti pažeidimus viešųjų pirkimų srityje ir kurių funkcija yra ginti viešąjį interesą, nacionalinis teismas gali vertinti tarp pažeidimo padarymo, anksčiau nustatyto naikinamojo termino peržiūrai vykdyti pasibaigimo ir pažeidimo tyrimo procedūros pradžios praėjusio laiko tarpo pagrįstumą ir proporcingumą bei tuo remdamasis padaryti išvadą, kad to teisinė pasekmė yra ginčijamo sprendimo negaliojimas ar kita valstybės narės teisėje nustatyta pasekmė?

         (1)  OL L 335, 2007, p. 31.

         (2)  OL L 76, 1992, p. 14; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 6 sk., 1 t., p. 315.

         (3)  2014 m. vasario 26 d. direktyva (OL L 94, 2014, p. 243).

         (4)  2004 m. kovo 31 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2004/17/EB dėl subjektų, vykdančių veiklą vandens, energetikos, transporto ir pašto paslaugų sektoriuose, vykdomų pirkimų tvarkos derinimo (OL L 134, 2004, p. 1; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 6 sk., 7 t., p. 19).


title: Byla C-489/18: 2018 m. liepos 26 d. Budapest Környéki Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság (Vengrija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje Farmland Kft. / Földművelésügyi Miniszter

text:
               22.10.2018

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 381/6

      2018 m. liepos 26 d.Budapest Környéki Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság (Vengrija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje Farmland Kft. / Földművelésügyi Miniszter

      (Byla C-489/18)
      (2018/C 381/08)
      Proceso kalba: vengrų

         Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas

         Budapest Környéki Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság

         Šalys pagrindinėje byloje

         Ieškovė: Farmland Kft.

         Atsakovas: Földművelésügyi Miniszter

         Prejudiciniai klausimai

                  1.

                  Ar su Sąjungos teise suderinamos teisės normos, įtvirtintos 2010 m. kovo 16 d. Žemės ūkio ir kaimo plėtros ministro potvarkyje Nr. 22/2010, 2010 m. balandžio 9 d. Žemės ūkio ir kaimo plėtros ministro potvarkyje Nr. 34/2010, 2010 m. balandžio 7 d. Žemės ūkio ir kaimo plėtros ministro potvarkyje Nr. 25/2010 ir 2011 m. kovo 26 d. Žemės ūkio ir kaimo plėtros ministro potvarkyje Nr. 22/2011, pagal kurias ūkininkų teikiamos paraiškos paramai gauti atmetamos remiantis vien nacionalinės teisės aktuose nustatytais kriterijais, susijusiais su sąvoka „teisėtas žemės naudotojas“, ir dėl nepateikto „žemės naudojimo sertifikato“, reikalaujamo taikant šiuos kriterijus, nors Sąjungos ūkininkas atitinka kitus kriterijus, susijusius su paraiška paramai gauti, ir konkrečiai gali įrodyti, kad jis naudojosi deklaruotais plotais, t. y., juos valdo ir eksploatuoja?

                  2.

                  Jeigu į pirmąjį klausimą būtų atsakyta neigiamai, ar pagal Sąjungos teisę reikalaujama, kad vertindama paraišką paramai gauti valstybės narės mokėjimo agentūra atsižvelgtų į kitus reikalavimo „naudotis [sklypais]“, nurodyto Tarybos reglamento (EB) Nr. 73/2009 (1) 124 straipsnyje, įvykdymo įrodymus?

                  3.

                  Jeigu į pirmąjį klausimą būtų atsakyta neigiamai, vertinant pagal Sąjungos teisę, kokių teisinių pasekmių turi, t. y., kaip aiškinti ar vertinti bendrojoje paraiškoje „ūkininko pareiškimą, kad jis yra susipažinęs su dalyvavimo konkrečiose paramos schemose reikalavimais“, kurio reikalaujama Komisijos reglamento (EB) Nr. 1122/2009 (2) 12 straipsnio e punkte, atsižvelgiant į specialią ribojamojo pobūdžio valstybės narės teisės nuostatą ir visus kriterijus, susijusius su sąvoka „teisėtas žemės naudotojas“?

                  4.

                  Jeigu į pirmąjį klausimą būtų atsakyta neigiamai, vertinant pagal Sąjungos teisę, kokių teisinių pasekmių turi, t. y., kaip bendrojoje paraiškoje turi būti aiškinama ar vertinama valstybės narės nustatyta pareiga pateikti deklaraciją apie tai, kad įvykdyti visi kriterijai, susiję su sąvoka „teisėtas žemės naudotojas“, kitaip tariant, apie tai, kad įvykdyti administraciniai reikalavimai, susiję su ta specialia valstybės narės ribojamojo pobūdžio nuostata?

         (1)  2009 m. sausio 19 d. Tarybos reglamentas (EB) Nr. 73/2009, nustatantis bendrąsias tiesioginės paramos schemų ūkininkams pagal bendrą žemės ūkio politiką taisykles ir nustatantis tam tikras paramos schemas ūkininkams, iš dalies keičiantis Reglamentus (EB) Nr. 1290/2005, (EB) Nr. 247/2006, (EB) Nr. 378/2007 ir panaikinantis Reglamentą (EB) Nr. 1782/2003 (OL L 30, 2009, p. 16).

         (2)  2009 m. lapkričio 30 d. Komisijos reglamentas (EB) Nr. 1122/2009, kuriuo nustatomos išsamios Tarybos reglamento (EB) Nr. 73/2009 įgyvendinimo taisyklės, susijusios su kompleksiniu paramos susiejimu, moduliavimu ir integruota administravimo ir kontrolės sistema pagal tame reglamente numatytas ūkininkams skirtas tiesioginės paramos schemas, ir Tarybos reglamento (EB) Nr. 1234/2007 įgyvendinimo taisyklės, susijusios su kompleksiniu paramos susiejimu pagal vyno sektoriui numatytą paramos schemą (OL L 316, 2009, p. 65).


title: Byla C-497/18: 2018 m. liepos 30 d. Fővárosi Törvényszék (Vengrija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje Budapesti Közlekedési Zrt. / Közbeszerzési Hatóság Közbeszerzési Döntőbizottság

text:
               22.10.2018

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 381/10

      2018 m. liepos 30 d.Fővárosi Törvényszék (Vengrija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje Budapesti Közlekedési Zrt. / Közbeszerzési Hatóság Közbeszerzési Döntőbizottság

      (Byla C-497/18)
      (2018/C 381/12)
      Proceso kalba: vengrų

         Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas

         Fővárosi Törvényszék

         Šalys pagrindinėje byloje

         Pareiškėja: Budapesti Közlekedési Zrt.

         Atsakovė: Közbeszerzési Hatóság Közbeszerzési Döntőbizottság

         Kita šalis: Közbeszerzési Hatóság Elnöke

         Prejudiciniai klausimai

                  1.

                  Ar Europos Sąjungos pagrindinių teisių chartijos 41 straipsnio 1 dalis ir 47 straipsnis, 2007 m. gruodžio 11 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 2007/66/EB (1), iš dalies keičiančios Tarybos direktyvas 89/665/EEB ir 92/13/EEB dėl viešųjų sutarčių suteikimo peržiūros procedūrų veiksmingumo didinimo, 2, 25, 27 ir 36 konstatuojamosios dalys, 1989 m. gruodžio 21 d. Tarybos direktyvos 89/665/EEB dėl įstatymų ir kitų teisės aktų, susijusių su peržiūros procedūrų taikymu sudarant viešojo prekių pirkimo ir viešojo darbų pirkimo sutartis, derinimo (2) 1 straipsnio 1 ir 3 dalys, taip pat šiame kontekste teisinio saugumo principas, kaip bendrasis Sąjungos teisės principas, ir viešųjų pirkimų srityje prieinamų perkančiųjų organizacijų sprendimų peržiūros procedūrų veiksmingumo ir greitumo reikalavimas turi būti aiškinami taip, kad pagal juos draudžiami valstybės narės teisės aktai, pagal kuriuos, kiek tai susiję su viešojo pirkimo sutartimis, sudarytomis iki jų įsigaliojimo, pasibaigus naikinamiesiems peržiūros terminams, kurie ankstesniuose valstybės narės teisės aktuose nustatyti iki minėtų teisės aktų įsigaliojimo padarytų pažeidimų viešųjų pirkimų srityje tyrimui, bendrai leidžiama kompetentingai (priežiūros) institucijai, kol nesibaigė naujuose teisės aktuose nustatytas terminas, savo iniciatyva pradėti procedūrą siekiant ištirti tam tikrą pažeidimą viešųjų pirkimų srityje ir nuspręsti dėl esmės, taigi ir pripažinti, kad padarytas pažeidimas, skirti sankciją viešųjų pirkimų srityje ir, kaip to pasekmę, pripažinti viešojo pirkimo sutartį negaliojančia?

                  2.

                  Ar pagal valstybės narės teisės sistemą įsteigtų (priežiūros) institucijų, kurioms suteikta teisė savo iniciatyva nustatyti ir tirti pažeidimus viešųjų pirkimų srityje ir kurių paskirtis yra viešojo intereso gynimas, teisei pradėti peržiūros procedūrą ir ją vykdyti gali būti taikomos pirmajame klausime nurodytos teisės normos ir principai ir kartu veiksmingai įgyvendinama (subjektyvi ir asmeninė) teisė pateikti skundą, kurią turi viešųjų pirkimų sutarties sudarymu suinteresuoti asmenys?

                  3.

                  Ar 2014 m. vasario 26 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 2014/24/ES dėl viešųjų pirkimų (3), kuria panaikinama Direktyva 2004/18/EB (4), 83 straipsnio 1 ir 2 dalys turi būti aiškinamos taip, kad priimdama naują įstatymą valstybė narė, siekdama apsaugoti Sąjungos finansinius interesus viešųjų pirkimų srityje, gali apskritai leisti (priežiūros) institucijoms, kurioms pagal valstybės narės teisės sistemą suteikta teisė savo iniciatyva nustatyti ir tirti pažeidimus viešųjų pirkimų srityje ir kurių funkcija yra ginti viešąjį interesą, tirti pažeidimus viešųjų pirkimų srityje, padarytus iki minėto įstatymo įsigaliojimo ir pradėti bei vykdyti procedūrą nepaisant to, kad ankstesniuose teisės aktuose nustatyti naikinamieji terminai jau suėjo?

                  4.

                  Ar, siekiant įvertinti antrajame ir trečiajame klausimuose aprašytos (priežiūros) institucijoms suteiktos teisės vykdyti tyrimą atitiktį Sąjungos teisei atsižvelgiant į pirmajame klausime nurodytas teisės normas ir principus, kokio nors reikšmės turi teisės, reguliacinės, techninės ar organizacinės spragos ar kitokio pobūdžio kliūtys, dėl kurių pažeidimas viešųjų pirkimų srityje nebuvo tiriamas tuo metu, kai jis buvo padarytas?

                  5.

                  Ar Europos pagrindinių teisių chartijos 41 straipsnio 1 dalis ir 47 straipsnis, 2007 m. gruodžio 11 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 2007/66/EB, iš dalies keičiančios Tarybos direktyvas 89/665/EEB ir 92/13/EEB dėl viešųjų sutarčių suteikimo peržiūros procedūrų veiksmingumo didinimo, 2, 25, 27 ir 36 konstatuojamosios dalys, 1989 m. gruodžio 21 d. Tarybos direktyvos 89/665/EEB dėl įstatymų ir kitų teisės aktų, susijusių su peržiūros procedūrų taikymu sudarant viešojo prekių pirkimo ir viešojo darbų pirkimo sutartis, derinimo 1 straipsnio 1 ir 3 dalys, taip pat šiame kontekste teisinio saugumo principas, kaip bendrasis Sąjungos teisės principas, ir viešųjų pirkimų srityje prieinamų perkančiųjų organizacijų sprendimų peržiūros procedūrų veiksmingumo ir greitumo reikalavimas bei proporcingumo principas turi būti aiškinami taip, kad, net jei atsižvelgiant į šiuos principus gali būti laikoma, kad pirmajame ir ketvirtajame klausimuose nurodyta teisė gali būti suteikiama (priežiūros) institucijoms, kurioms pagal valstybės narės teisinę sistemą suteikta teisė savo iniciatyva nustatyti ir tirti pažeidimus viešųjų pirkimų srityje ir kurių funkcija yra ginti viešąjį interesą, nacionalinis teismas gali vertinti tarp pažeidimo padarymo, anksčiau nustatyto naikinamojo termino peržiūrai vykdyti pasibaigimo ir pažeidimo tyrimo procedūros pradžios praėjusio laiko tarpo pagrįstumą ir proporcingumą bei tuo remdamasis padaryti išvadą, kad to teisinė pasekmė yra ginčijamo sprendimo negaliojimas ar kita valstybės narės teisėje nustatyta pasekmė?

         (1)  OL L 335, 2007, p. 31.

         (2)  OL L 395, 1989, p. 33; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 6 sk., 1 t., p. 246.

         (3)  2014 m. vasario 26 d. direktyva (OL L 94, 2014, p. 65).

         (4)  2004 m. kovo 31 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2004/18/EB dėl viešojo darbų, prekių ir paslaugų pirkimo sutarčių sudarymo tvarkos derinimo (OL L 134, 2004, p. 114; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 6 sk., 7 t., p. 132).


title: Byla C-499/18 P: 2018 m. liepos 27 d. Bayer CropScience AG pateiktas apeliacinis skundas dėl 2018 m. gegužės 17 d. Bendrojo Teismo (pirmoji išplėstinė kolegija) priimto sprendimo byloje T-429/13 Bayer CropScience AG / Europos Komisija

text:
               22.10.2018

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 381/12

      2018 m. liepos 27 d.Bayer CropScience AG pateiktas apeliacinis skundas dėl 2018 m. gegužės 17 d. Bendrojo Teismo (pirmoji išplėstinė kolegija) priimto sprendimo byloje T-429/13 Bayer CropScience AG / Europos Komisija

      (Byla C-499/18 P)
      (2018/C 381/13)
      Proceso kalba: anglų

         Šalys

         Apeliantė: Bayer CropScience AG, atstovaujama advokato K. Nordlander, advokato C. Zimmermann, advokatės A. Robert, solisitorės M. Zdzieborska

         Kitos proceso šalys: Europos Komisija, Association générale des producteurs de maïs et autres céréales cultivées de la sous-famille des panicoïdées (AGPM), The National Farmers' Union (NFU), Association européenne pour la protection des cultures (ECPA), Rapool-Ring GmbH Qualitätsraps deutscher Züchter, European Seed Association (ESA), Agricultural Industries Confederation Ltd, Kingdom of Sweden, Union nationale de l'apiculture française (UNAF), Deutscher Berufs- und Erwerbsimkerbund eV, Österreichischer Erwerbsimkerbund, Pesticide Action Network Europe (PAN Europe), Bee Life European Beekeeping Coordination (Bee Life), Buglife – The Invertebrate Conservation Trust, Stichting Greenpeace Council

         Apeliantės reikalavimai

      Apeliantė Teisingumo Teismo prašo:

                  —

                  panaikinti Bendrojo Teismo sprendimą byloje T-429/13,

                  —

                  patenkinti ieškinį pirmojoje instancijoje ir panaikinti Reglamentą Nr. 485/2013, kiek jis susiję su apeliante (1),

                  —

                  priteisti iš kitos proceso šalies apeliantės patirtas bylinėjimosi išlaidas ir nurodyti padengti jos pačios bylinėjimosi išlaidas tiek pirmojoje instancijoje, tiek apeliaciniame procese.

         Apeliacinio skundo pagrindai ir pagrindiniai argumentai

      Apeliantė teigia, kad Bendrasis Teismas padarė toliau nurodytas teisės klaidas.
      Pirmasis apeliacinio skundo pagrindas: Bendrasis Teismas padarė teisės klaidą nuspręsdamas, kad ankstesnių mokslo žinių tikrumo padidėjimas gali būti laikomas „naujomis“ mokslo žiniomis pagal Reglamento 1107/2009 (2) 21 straipsnio 1 dalį.
      Antrasis apeliacinio skundo pagrindas: Bendrasis Teismas padarė teisės klaidą aiškindamas Reglamento Nr. 1107/2009 21 straipsnio 3 dalį, kai nusprendė, kad EFSA neturėjo pagrįsti savo atlikto rizikos vertinimo oficialiomis gairėmis, taikytomis atliekant peržiūrą.
      Trečiasis apeliacinio skundo pagrindas: Bendrasis Teismas padarė teisės klaidą taikydamas Reglamento Nr. 1107/2009 21 straipsnio 3 dalį.
      Ketvirtasis apeliacinio skundo pagrindas: Bendrasis Teismas padarė teisės klaidą, kai nenustatė mokslinio tikrumo tinkamo lygmens, kiek tai susiję su tariamu pavojumi, kuris turi kilti tam, kad būtų taikomos atsargumo priemonės.
      Penktasis apeliacinio skundo pagrindas: Bendrasis Teismas padarė teisės klaidą, kai netaikė išsamaus ir rūpestingo rizikos vertinimo, kuris turi būti atliktas prieš imantis atsargumo priemonių, kriterijų.
      Šeštasis apeliacinio skundo pagrindas: Bendrasis Teismas padarė teisės klaidą, kai klaidingai apibrėžė poveikio vertinimo, kuris turi būti atliktas prieš imantis atsargumo priemonių, reikalavimų apimtį ir į juos neatsižvelgė.

         (1)  2013 m. gegužės 24 d. Komisijos įgyvendinimo reglamentas (ES) Nr. 485/2013, kuriuo iš dalies keičiamos Įgyvendinimo reglamento (ES) Nr. 540/2011 nuostatos dėl veikliųjų medžiagų klotianidino, tiametoksamo ir imidakloprido patvirtinimo sąlygų ir dėl draudimo naudoti augalų apsaugos produktais, kurių sudėtyje yra šių veikliųjų medžiagų, apdorotas sėklas ir jomis prekiauti (OL L 139, 2013, p. 12.).

         (2)  2009 m. spalio 21 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentas (EB) Nr. 1107/2009 dėl augalų apsaugos produktų pateikimo į rinką ir panaikinantis Tarybos direktyvas 79/117/EEB ir 91/414/EEB (OL L 309, 2009, p. 1).


title: Byla C-500/18: 2018 m. liepos 30 d. Tribunalul Specializat Cluj (Rumunija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje AU / Reliantco Investments LTD, Reliantco Investments LTD Limassol Sucursala Bucureşti

text:
               22.10.2018

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 381/13

      2018 m. liepos 30 d.Tribunalul Specializat Cluj (Rumunija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje AU / Reliantco Investments LTD, Reliantco Investments LTD Limassol Sucursala Bucureşti

      (Byla C-500/18)
      (2018/C 381/14)
      Proceso kalba: rumunų

         Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas

         Tribunalul Specializat Cluj

         Šalys pagrindinėje byloje

         Ieškovas: AU

         Atsakovės: Reliantco Investments LTD, Reliantco Investments LTD Limassol Sucursala Bucureşti

         Prejudiciniai klausimai

                  1.

                  Ar, aiškindamas Direktyvos 2004/39/EB (1) 4 straipsnio 1 dalies 12 punkte pateiktą sąvokos „mažmeninis klientas“ apibrėžtį, nacionalinis teismas gali (turi) taikyti tuos pačius aiškinimo kriterijus kaip tie, pagal kuriuos Direktyvos 93/13/EEB (2) 2 straipsnio b punkte apibrėžta sąvoka „vartotojas“?

                  2.

                  Jeigu atsakymas į pirmąjį klausimą neigiamas, kokiomis sąlygomis „mažmeninis klientas“, kaip jis suprantamas pagal Direktyvą 2004/39/EB, tokiame ginče, koks nagrinėjamas pagrindinėje byloje, galėtų remtis vartotojo statusu?

                  3.

                  Visų pirma, ar tai, kad „mažmeninis klientas“, kaip jis apibrėžtas Direktyvoje 2004/[39/EB], per palyginti trumpą laiką įvykdė daug sandorių ir investuoja labai dideles sumas į finansines priemones, kaip jos apibrėžtos Direktyvos 2004/39/[EB] 4 straipsnio [1 dalies] 17 punkte, yra svarbūs kriterijai vertinant, ar „mažmeninis klientas“ turi vartotojo statusą pagal tą direktyvą?

                  4.

                  Kai nacionalinis teismas sprendžia dėl savo jurisdikcijos, nes privalo nelygu atvejis, nustatyti, ar taikomas Reglamento (ES) Nr. 1215/2012 (3) 17 straipsnio 1 [dalies] c punktas, ar 7 straipsnio 2 dalis, ar jis gali ir (arba) turi atsižvelgti į ieškovo nurodytą materialine teise grindžiamą pagrindą (būtent vien tik deliktinę atsakomybę) kaip priemonę, siekiant apibrėžti tariamai pagal Direktyvą 93/13/EEB nesąžiningas sąlygas, kurioms taikytinos materialinės teisės normos nustatomos pagal Reglamentą (EB) Nr. 864/2007 („Roma II“) (4), ar dėl to, kad ieškovą galima pripažinti vartotoju, materialine teise grindžiamas jo prašymo pagrindas tampa nesvarbus?

         (1)  2004 m. balandžio 21 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2004/39/EB dėl finansinių priemonių rinkų, iš dalies keičianti Tarybos direktyvas 85/611/EEB, 93/6/EEB ir Europos Parlamento ir Tarybos direktyvą 2000/12/EB bei panaikinanti Tarybos direktyvą 93/22/EEB (OL L 145, 2004 4 30, p. 1; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 6 sk., 7 t., p. 263).

         (2)  1993 m. balandžio 5 d. Tarybos Direktyva 93/13/EEB dėl nesąžiningų sąlygų sutartyse su vartotojais (OL L 95, p. 29; 1993 4 21, 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 15 sk., 2 t., p. 288).

         (3)  2012 m. gruodžio 12 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentas (ES) Nr. 1215/2012 dėl jurisdikcijos ir teismo sprendimų civilinėse ir komercinėse bylose pripažinimo ir vykdymo (OL L 351, 2012 12 20, p. 1).

         (4)  2007 m. liepos 11 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentas (EB) Nr. 864/2007 dėl nesutartinėms prievolėms taikytinos teisės (Roma II) (OL L 199, 2007 7 31, p. 40, klaidų ištaisymas OL L 106, 2015 4 24, p. 80).


title: Byla C-503/18 P: 2018 m. liepos 26 d. Inge Barnett pateiktas apeliacinis skundas dėl 2018 m. gegužės 16 d. Bendrojo Teismo (devintoji kolegija) priimto sprendimo byloje T-23/17 Barnett / Europos ekonomikos ir socialinių reikalų komitetas (EESRK)

text:
               22.10.2018

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 381/14

      2018 m. liepos 26 d. Inge Barnett pateiktas apeliacinis skundas dėl 2018 m. gegužės 16 d. Bendrojo Teismo (devintoji kolegija) priimto sprendimo byloje T-23/17 Barnett / Europos ekonomikos ir socialinių reikalų komitetas (EESRK)

      (Byla C-503/18 P)
      (2018/C 381/15)
      Proceso kalba: prancūzų

         Šalys

         Apeliantė: Inge Barnett, atstovaujama advokatų S. Orlandi ir T. Martin

         Kita proceso šalis: Europos ekonomikos ir socialinių reikalų komitetas (EESRK)

         Apeliantės reikalavimai

      Pagrindiniai reikalavimai:

                  —

                  panaikinti 2018 m. gegužės 16 d. Bendrojo Teismo sprendimą Barnett / EESRK, T-23/17, EU:T:2018:271;

                  —

                  panaikinti 2016 m. kovo 21 d. EESRK sprendimą, priimtą vykdant 2015 m. rugsėjo 22 d. Sprendimą Barnett / EESRK, F-20/14, EU:F:2015:107;

                  —

                  priteisti iš EESRK bylinėjimosi išlaidas.

            Papildomi reikalavimai:

                  —

                  panaikinti 2018 m. gegužės 16 d. Bendrojo Teismo sprendimą Barnett / EESRK, T-23/17, EU:T:2018:271;

                  —

                  panaikinti 2016 m. kovo 21 d. EESRK sprendimą, priimtą vykdant 2015 m. rugsėjo 22 d. Sprendimą Barnett / EESRK, F-20/14, EU:F:2015/107;

                  —

                  įpareigoti EESRK sumokėti apeliantei 207 994,14 EUR sumą patirtai turtinei žalai atlyginti ir palūkanas, skaičiuojamas nuo mokėtinų sumų termino pabaigos, taikant ECB pagrindinėms refinansavimo operacijoms nustatytą palūkanų normą, padidintą trimis su puse procentinio punkto, o taip pat 25 000 EUR dydžio sumą patirtai neturtinei žalai atlyginti;

                  —

                  priteisti iš EESRK bylinėjimosi išlaidas

         Apeliacinio skundo pagrindai ir pagrindiniai argumentai

      Apeliantė teigia, kad Bendrasis Teismas padarė kelias teisės klaidas, kai nusprendė, kad, vykdydamas Tarnautojų teismo sprendimą, EESRK gali apsiriboti apeliantės kandidatūros nagrinėjimu iš naujo atsižvelgiant į tariamą tarnybos interesą, kuris buvo identifikuotas praėjus trejiems metams po pirmojo sprendimo atmesti jos kandidatūrą priėmimo ir iki 2016 m. kovo 21 d. šalims buvo nežinomas. Šis tariamas tarnybos interesas, dėl kurio apeliantė pašalinta iš asmenų, kuriems taikoma priemonė, sąrašo, kuris yra būtinas tinkamam tarnybos veikimui, yra nesusijęs su taikytinomis EESRK bendrosiomis įgyvendinimo nuostatomis. Be to, šis tariamas tarnybos interesas buvo nurodytas nepasitarus su Jungtiniu komitetu. Tačiau šis jungtinis organas 2013 m. nurodė, kad vieno iš dviejų asmenų, kuriems taikoma priemonė, atsisakymo atveju, atsižvelgiant į tarnybos interesą, siūloma šią priemonę taikyti apeliantei.
      Apeliantė taip pat teigia, kad Bendrasis Teismas neatsižvelgė į Tarnautojų teismo sprendimo res judicata galią.
      Galiausiai skundžiamame sprendime padaryta teisės klaida, nes Bendrasis Teismas nusprendė, kad, nepaisant to, jog skundžiamam sprendimui priimti būtinas teisinis pagrindas panaikintas, EESRK liko kompetentingas priimti sprendimą dėl apeliantės kandidatūros. Be to, atsakydamas į šį ieškinio pagrindą, Bendrasis Teismas iškraipė argumentus, nurodytus pagrindžiant apeliantės pateiktą prieštaravimą dėl kompetencijos neturėjimo.


title: Byla C-525/18 P: 2018 m. rugpjūčio 9 d. Marion Le Pen pateiktas apeliacinis skundas dėl 2018 m. birželio 19 d. Bendrojo Teismo (šeštoji kolegija) priimto sprendimo byloje T-86/17 Le Pen / Europos Parlamentas

text:
               22.10.2018

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 381/15

      2018 m. rugpjūčio 9 d.Marion Le Pen pateiktas apeliacinis skundas dėl 2018 m. birželio 19 d. Bendrojo Teismo (šeštoji kolegija) priimto sprendimo byloje T-86/17 Le Pen / Europos Parlamentas

      (Byla C-525/18 P)
      (2018/C 381/16)
      Proceso kalba: prancūzų

         Šalys

         Apeliantė: Marion Le Pen, atstovaujama advokato R. Bosselut

         Kitos proceso šalys: Europos Parlamentas, Europos Sąjungos Taryba

         Apeliantės reikalavimai

                  —

                  Panaikinti 2018 m. birželio 19 d. Bendrojo Teismo šeštosios kolegijos sprendimą byloje T-86/17.

            Todėl:

                  —

                  Panaikinti 2016 m. gruodžio 5 d. Europos Parlamento generalinio sekretoriaus sprendimą, priimtą pagal iš dalies pakeisto 2008 m. gegužės 19 d. ir liepos 9 d. Parlamento biuro sprendimo 2009/C 159/01 „dėl Europos Parlamento narių statuto įgyvendinimo taisyklių“ 68 straipsnį, kuriame nustatyta 298 497,87 euro dydžio skola;

                  —

                  Panaikinti debetinį dokumentą Nr. 2016-1560 (apie jį pranešta 2016 m. gruodžio 6 d.), kuriuo apeliantė informuota apie 2016 m. birželio 23 d. Generalinio sekretoriaus sprendimu, kuriame numatyta susigrąžinti sumas, nepagrįstai išmokėtas kaip išmokas Parlamento narių padėjėjams, taikant įgyvendinimo taisyklių 68 straipsnį ir finansinio reglamento 78, 79 ir 80 straipsnius, nustatytą skolą;

                  —

                  Nustatyti apeliantei priteistinos neturtinės žalos, patirtos tiek dėl nepagrįstų kaltinimų, pateiktų nepasibaigus tyrimui, tiek dėl neigiamos įtakos jos įvaizdžiui ir dėl ginčijamu sprendimu labai sutrikdyto jos asmeninio ir politinio gyvenimo, atlyginimo dydį;

                  —

                  Nuspręsti dėl apeliantei bylinėjimosi išlaidų atlyginimui priteistinos sumos;

                  —

                  Priteisti iš Parlamento visas bylinėjimosi išlaidas;

                  —

                  Prieš priimant sprendimą: pareikalauti iš Parlamento pateikti savo administracinę bylą dėl CG, nurodyti CG atvykimų į Parlamento būstines Strasbūre ir Briuselyje bei išvykimų iš jų išklotinę, taip pat pateikti anoniminį laišką, kuriuo remiantis buvo pradėta ginčijama byla, ir OLAF bylos medžiagą dėl apeliantės bei jos padėjėjos.

         Apeliacinio skundo pagrindai ir pagrindiniai argumentai

      Pirmasis apeliacinio skundo pagrindas susijęs su tuo, kad Bendrasis Teismas pažeidė Sąjungos teisę, taip pat padarė teisės klaidų ir pažeidė esminius procedūros reikalavimus. Apeliantė visiškai pateisino naujų dokumentų pateikimą vykstant procesui dėl paaiškėjusių naujų aplinkybių. Šie dokumentai papildo tuos, kurie buvo perduoti Parlamento generaliniam sekretoriui. Bendrasis Teismas turėjo neribotą jurisdikciją, todėl privalėjo atsižvelgti į šiuos dokumentus, kad galėtų įvertinti, ar Parlamento nario padėjėjas atliko kokį nors darbą ir atitinkamai ar buvo nepagrįstai išmokėtų sumų. Be to, Parlamentas disponavo tam tikrais iš šių įrodymų, bet juos nuslėpė nuo apeliantės.
      Antrasis apeliacinio skundo pagrindas susijęs su tuo, kad Bendrasis Teismas pažeidė teisę į gynybą ir esminius procedūros reikalavimus. Parlamento generalinis sekretorius nesurengė asmeninio pokalbio su apeliante, jai taipogi nebuvo perduota bylos medžiaga, tai reiškia, kad buvo pažeista apeliantės teisė į gynybą, teisė būti asmeniškai išklausytai prieš priimant bet kokį, netgi administracinį, sprendimą, šalių lygiateisiškumo ir ginčų lojalumo principus, teisę į nešališką teismą ir draudimą atsisakyti vykdyti teisingumą, išplaukiančius iš Europos Parlamento narių statuto įgyvendinimo taisyklių, Sąjungos pagrindinių teisių chartijos, EŽTK 6 straipsnio ir bendrųjų teisės principų. Bendrasis Teismas nekonstatavo ir to, kad generalinio sekretoriaus sprendimas nemotyvuotas.
      Trečiasis apeliacinio skundo pagrindas susijęs su tuo, kad Bendrasis Teismas pažeidė Sąjungos teisę, taip pat su teisės klaida ir faktinių aplinkybių teisinio kvalifikavimo klaida, faktinių aplinkybių ir įrodymų iškraipymu, diskriminavimu ir fumus persecutionis, taip pat teisėtų lūkesčių apsaugos ir teisėtumo principų pažeidimu.
      Ketvirtasis apeliacinio skundo pagrindas susijęs su piktnaudžiavimu įgaliojimais, skundžiamu sprendimu pateisinamas Parlamento generalinio sekretoriaus elgesys, kuriuo iš tiesų siekta pakenkti apeliantei ir jos partijai.


title: Byla T-525/18: 2018 m. rugsėjo 4 d. pareikštas ieškinys byloje ENGIE Global LNG Holding ir kt. / Komisija

text:
               5.11.2018

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 399/44

      2018 m. rugsėjo 4 d. pareikštas ieškinys byloje ENGIE Global LNG Holding ir kt. / Komisija

      (Byla T-525/18)
      (2018/C 399/59)
      Proceso kalba: prancūzų

         Šalys

         Ieškovėd: ENGIE Global LNG Holding Sàrl (Liuksemburgas, Liuksemburgas), Engie Invest International SA (Liuksemburgas), ENGIE (Kurbevua, Prancūzija), atstovaujamos advokatų B. Le Bret, M. Struys

         Atsakovė: Europos Komisija

         Reikalavimai

      Ieškovės Bendrojo Teismo prašo:

                  —

                  pripažinti šį ieškinį priimtinu ir pagrįstu,

                  —

                  pirma, panaikinti ginčijamą sprendimą,

                  —

                  nepatenkinus pirmojo reikalavimo, panaikinti šio sprendimo 2 straipsnį tiek, kiek jame nurodyta susigrąžinti pagalbą,

                  —

                  priteisti iš Komisijos bylinėjimosi išlaidas.

         Ieškinio pagrindai ir pagrindiniai argumentai

      Grįsdamos savo ieškinį dėl 2018 m. birželio 20 d. Komisijos sprendimo dėl valstybės pagalbos SA.44888 (2016/C) (ex 2016/NN), kurią Liuksemburgas suteikė ENGIE, ieškovės remiasi devyniais pagrindais.

                  1.

                  Pirmasis ieškinio pagrindas grindžiamas tuo, kad Komisija padarė teisės klaidą taikydama pirmąjį valstybės pagalbos sąvokos kriterijų, susijusį su valstybės įsikišimu.

                  2.

                  Antrasis ieškinio pagrindas grindžiamas tuo, kad Komisija pažeidė pranašumo sąvoką, nes supainiojo pranašumo ir atrankumo sąvokas, nustatė, kad egzistavo ekonominis pranašumas remdamasi bendru atskirų priemonių, atitinkančių bendrąją teisę, poveikiu ir šį poveikį analizavo iškreipdama faktines aplinkybes ir padarydama teisės ir vertinimo klaidų.

                  3.

                  Trečiasis ieškinio pagrindas grindžiamas tuo, kad Komisija, apibrėždama du pamatinius pagrindus (bendresniu ir siauresniu), kuriais rėmėsi tam, kad įrodytų diskriminacinės išimties kontroliuojančiųjų bendrovių (LNG Holding ir CEF) ir grupės ENGIE naudai taikymą, padarė teisės ir vertinimo klaidų.

                  4.

                  Ketvirtasis ieškinio pagrindas grindžiamas tuo, kad Komisija padarė teisės ir vertinimo klaidų vertindama išimčių ir diskriminacinio požiūrio kontroliuojančiųjų bendrovių ir grupės ENGIE naudai taikymą.

                  5.

                  Penktasis ieškinio pagrindas grindžiamas tuo, kad Komisija padarė teisės ir vertinimo klaidų kvalifikuodama atrankinį pranašumą dėl netaikytos Liuksemburgo teisės normos, susijusios su piktnaudžiavimu teise.

                  6.

                  Šeštasis ieškinio pagrindas grindžiamas tuo, kad Komisija padarė teisės klaidą kvalifikuodama nagrinėjamas priemones kaip individualią pagalbą.

                  7.

                  Septintasis ieškinio pagrindas grindžiamas tuo, kad Komisija pažeidė valstybių narių ir Sąjungos kompetencijos paskirstymą, be to, piktnaudžiavo jai suteiktu valstybės pagalbos srityje įgaliojimu imtis priemonių dėl bendrų nacionalinės politikos priemonių tiesioginio apmokestinimo srityje.

                  8.

                  Aštuntasis ieškinio pagrindas grindžiamas tuo, kad Komisija pažeidė procedūrines ieškovių teises ir neįvykdė SESV 296 straipsnyje numatytos pareigos motyvuoti.

                  9.

                  Devintasis ieškinio pagrindas, kuris nurodytas kaip papildomas, grindžiamas tuo, kad Komisija pažeidė 2015 m. liepos 13 d. Tarybos reglamento (ES) 2015/1589, nustatančio išsamias Sutarties dėl Europos Sąjungos veikimo 108 straipsnio taikymo taisykles (OL L 248, 2015, p. 9), 16 straipsnį tiek, kiek nurodė susigrąžinti nagrinėjamą tariamą pagalbą pažeisdama bendruosius Sąjungos teisės principus.


title: Byla T-574/18: 2018 m. rugsėjo 28 d. pareikštas ieškinys byloje Agrochem-Maks / Komisija

text:
               26.11.2018

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 427/93

      2018 m. rugsėjo 28 d. pareikštas ieškinys byloje Agrochem-Maks / Komisija

      (Byla T-574/18)
      (2018/C 427/122)
      Proceso kalba: anglų

         Šalys

         Ieškovė: Agrochem-Maks d.o.o. (Zagrebas, Kroatija), atstovaujama advokato S. Pappas

         Atsakovė: Europos Komisija

         Reikalavimai

      Ieškovė Bendrojo Teismo prašo:

                  —

                  panaikinti Komisijos įgyvendinimo reglamentą (ES) 2018/1019 (1),

                  —

                  nurodyti atsakovei padengti savo bylinėjimosi išlaidas ir priteisti iš jos ieškovės šiame procese patirtas bylinėjimosi išlaidas.

         Ieškinio pagrindai ir pagrindiniai argumentai

      Grįsdama ieškinį ieškovė remiasi keturiais pagrindais.

                  1.

                  Pirmasis ieškinio pagrindas grindžiamas Europos Sąjungos pagrindinių teisių chartijos 41 straipsnio 2 dalies c punkte numatytos administracijos pareigos motyvuoti pažeidimu.

                  2.

                  Antrasis ieškinio pagrindas grindžiamas Reglamento (EB) Nr. 1107/2009 (2) 6 straipsnio f punkto ar II priedo 2.2 punkto ir proporcingumo principo pažeidimu, kiek tai susiję su tariamomis duomenų apie veikliąją medžiagą, kurią prašoma patvirtinti, spragomis.

                  3.

                  Trečiasis ieškinio pagrindas grindžiamas klaidingu atsargumo principo taikymu, kiek tai susiję su minėtomis tariamomis duomenų spragomis arba klausimais, į kuriuos nebuvo galima pateikti galutinio atsakymo atliekant rizikos vertinimą.

                  4.

                  Ketvirtasis ieškinio pagrindas grindžiamas Reglamento (EB) Nr. 1107/2009 4 straipsnio pažeidimu, kiek tai susiję su didelės rizikos vandens organizmams nustatymu.

         (1)  2018 m. liepos 18 d. Komisijos įgyvendinimo reglamentas (ES) 2018/1019, kuriuo, remiantis pagal Europos Parlamento ir Tarybos reglamentu (EB) Nr. 1107/2009 dėl augalų apsaugos produktų pateikimo į rinką, nepratęsiamas veikliosios medžiagos oksasulfurono patvirtinimo galiojimas ir iš dalies keičiamas Komisijos įgyvendinimo reglamentas (ES) Nr. 540/2011 (OL L 183, 2018 p. 14).

         (2)  2009 m. spalio 21 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentas (EB) Nr. 1107/2009 dėl augalų apsaugos produktų pateikimo į rinką ir panaikinantis Tarybos direktyvas 79/117/EEB ir 91/414/EEB (OL L 309, 2009, p. 1).


title: Sujungtos bylos C-569/16 ir C-570/16: 2018 m. lapkričio 6 d. Teisingumo Teismo (didžioji kolegija) sprendimas byloje (Bundesarbeitsgericht (Vokietija) prašymas priimti prejudicinį sprendimą) Stadt Wuppertal / Maria Elisabeth Bauer (C-569/16), Volker Willmeroth, TWI Technische Wartung und Instandsetzung Volker Willmeroth eK savininkas / Martina Broßonn (C-570/16) (Prašymas priimti prejudicinį sprendimą — Socialinė politika — Darbo laiko organizavimas — Direktyva 2003/88/EB — 7 straipsnis — Teisė į mokamas kasmetines atostogas — Dėl mirties nutrūkę darbo santykiai — Nacionalinės teisės nuostatos, pagal kurias neįmanoma darbuotojo teisių paveldėtojams sumokėti kompensacijos už darbuotojo nepanaudotas mokamas kasmetines atostogas — Pareiga nacionalinę teisę aiškinti taip, kad ji atitiktų Sąjungos teisę — Europos Sąjungos pagrindinių teisių chartija — 31 straipsnio 2 dalis — Galimybė remtis nuostatomis kilus ginčui tarp privačių asmenų)

text:
               14.1.2019

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 16/2

      2018 m. lapkričio 6 d. Teisingumo Teismo (didžioji kolegija) sprendimas byloje (Bundesarbeitsgericht (Vokietija) prašymas priimti prejudicinį sprendimą) Stadt Wuppertal / Maria Elisabeth Bauer (C-569/16), Volker Willmeroth, TWI Technische Wartung und Instandsetzung Volker Willmeroth eK savininkas / Martina Broßonn (C-570/16)

      (Sujungtos bylos C-569/16 ir C-570/16) (1)

      ((Prašymas priimti prejudicinį sprendimą - Socialinė politika - Darbo laiko organizavimas - Direktyva 2003/88/EB - 7 straipsnis - Teisė į mokamas kasmetines atostogas - Dėl mirties nutrūkę darbo santykiai - Nacionalinės teisės nuostatos, pagal kurias neįmanoma darbuotojo teisių paveldėtojams sumokėti kompensacijos už darbuotojo nepanaudotas mokamas kasmetines atostogas - Pareiga nacionalinę teisę aiškinti taip, kad ji atitiktų Sąjungos teisę - Europos Sąjungos pagrindinių teisių chartija - 31 straipsnio 2 dalis - Galimybė remtis nuostatomis kilus ginčui tarp privačių asmenų))
      (2019/C 16/02)
      Proceso kalba: vokiečių

         Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas

         Bundesarbeitsgericht

         Šalys pagrindinėje byloje

         Kasatoriai: Stadt Wuppertal (C-569/16), Volker Willmeroth, TWI Technische Wartung und Instandsetzung Volker Willmeroth eK savininkas (C-570/16)

         Kitos kasacinio proceso šalys: Maria Elisabeth Bauer (C-569/16), Martina Broßonn (C-570/16)

         Rezoliucinė dalis

                  1.

                  2003 m. lapkričio 4 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 2003/88/EB dėl tam tikrų darbo laiko organizavimo aspektų 7 straipsnis ir Europos Sąjungos pagrindinių teisių chartijos 31 straipsnio 2 dalis turi būti aiškinami taip, kad pagal juos draudžiamos nacionalinės teisės nuostatos, kaip antai nagrinėjamos pagrindinėse bylose, kuriose numatyta, kad tais atvejais, kai darbo santykiai nutrūksta dėl darbuotojo mirties, pagal tas nuostatas darbuotojo įgyta teisė į mokamas kasmetines atostogas, kuriomis jis iki mirties nepasinaudojo, išnyksta be galimybės atsirasti teisei į kompensaciją už tas atostogas, kuri paveldėjimo keliu galėtų pereiti minėto darbuotojo teisių paveldėtojams.

                  2.

                  Tokiu atveju, kai nacionalinės teisės nuostatų, kaip antai nagrinėjamų pagrindinėse bylose, neįmanoma aiškinti taip, kad būtų užtikrinta atitiktis Direktyvos 2003/88 7 straipsniui ir Pagrindinių teisių chartijos 31 straipsnio 2 daliai, nacionalinis teismas, į kurį kreiptasi su prašymu išnagrinėti mirusio darbuotojo teisių paveldėtojo ir šio darbuotojo buvusio darbdavio ginčą, turi netaikyti minėtų nacionalinės teisės nuostatų ir užtikrinti, kad minėtas teisių paveldėtojas iš šio darbdavio gautų kompensaciją už pagal šias nuostatas įgytas mokamas kasmetines atostogas, kurių darbuotojas nepanaudojo iki savo mirties. Ši pareiga nacionaliniam teismui tenka pagal Direktyvos 2003/88 7 straipsnį ir Pagrindinių teisių chartijos 31 straipsnio 2 dalį, kai ginčas kyla tarp tokio teisių paveldėtojo ir darbdavio – valstybinės institucijos, ir pagal antrąją iš šių nuostatų, kai ginčas kyla tarp teisių paveldėtojo ir darbdavio – privataus asmens.

         (1)  OL C 53, 2017 2 20.


title: Byla C-592/17: 2018 m. lapkričio 15 d. Teisingumo Teismo (devintoji kolegija) sprendimas byloje (Vestre Landsret (Danija) prašymas priimti prejudicinį sprendimą) Skatteministeriet / Baby Dan A/S (Prašymas priimti prejudicinį sprendimą — Bendrasis muitų tarifas — Kombinuotoji nomenklatūra — Tarifinis klasifikavimas — 4421, 7326, 7318 15 90, 7318 19 00 ir 9403 90 10 pozicijos ir subpozicijos — Gaminys, specialiai sukurtas tvirtinti vaikų saugos vartelius — Dempingas — Reglamento (EB) Nr. 91/2009 galiojimas — Tam tikrų Kinijos kilmės geležinių ar plieninių tvirtinimo detalių importas — Pasaulio prekybos organizacijos (PPO) antidempingo susitarimas — Reglamentas (EB) Nr. 384/96 — 3 straipsnio 2 dalis ir 4 straipsnio 1 dalis — Bendrijos pramonės apibrėžimas)

text:
               14.1.2019

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 16/24

      2018 m. lapkričio 15 d. Teisingumo Teismo (devintoji kolegija) sprendimas byloje (Vestre Landsret (Danija) prašymas priimti prejudicinį sprendimą) Skatteministeriet / Baby Dan A/S

      (Byla C-592/17) (1)

      ((Prašymas priimti prejudicinį sprendimą - Bendrasis muitų tarifas - Kombinuotoji nomenklatūra - Tarifinis klasifikavimas - 4421, 7326, 7318 15 90, 7318 19 00 ir 9403 90 10 pozicijos ir subpozicijos - Gaminys, specialiai sukurtas tvirtinti vaikų saugos vartelius - Dempingas - Reglamento (EB) Nr. 91/2009 galiojimas - Tam tikrų Kinijos kilmės geležinių ar plieninių tvirtinimo detalių importas - Pasaulio prekybos organizacijos (PPO) antidempingo susitarimas - Reglamentas (EB) Nr. 384/96 - 3 straipsnio 2 dalis ir 4 straipsnio 1 dalis - Bendrijos pramonės apibrėžimas))
      (2019/C 16/30)
      Proceso kalba: danų

         Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas

         Vestre Landsret

         Šalys pagrindinėje byloje

         Ieškovė: Skatteministeriet

         Atsakovė: Baby Dan A/S

         Rezoliucinė dalis

                  1.

                  1987 m. liepos 23 d. Tarybos reglamento (EEB) Nr. 2658/87 dėl tarifų ir statistinės nomenklatūros bei dėl Bendrojo muitų tarifo (redakcija pagal 2007 m. rugsėjo 20 d. Komisijos reglamentą (EB) Nr. 1214/2007 ir 2008 m. rugsėjo 19 d. Komisijos reglamentą (EB) Nr. 1031/2008) I priede pateikta kombinuotoji nomenklatūra turi būti aiškinama taip, kad prekė, kaip antai aptariama pagrindinėje byloje, kuri leidžia prie sienos ar durų rėmų pritvirtini perkeliamus vaikų saugos vartelius, nėra šių vartelių sudedamoji dalis ir turi būti priskiriama prie kombinuotosios nomenklatūros 7318 15 90 subpozicijos.

                  2.

                  Išnagrinėjus ketvirtąjį prejudicinį klausimą nebuvo nustatyta jokių aplinkybių, kurios turėtų įtakos 2009 m. sausio 26 d. Tarybos reglamento (EB) Nr. 91/2009, kuriuo tam tikroms importuojamoms Kinijos Liaudies Respublikos kilmės geležinėms arba plieninėms tvirtinimo detalėms nustatomas galutinis antidempingo muitas, galiojimui.

         (1)  OL C 424, 2017 12 11.


title: Byla T-793/14: 2018 m. lapkričio 15 d. Bendrojo Teismo sprendimas byloje Tempus Energy ir Tempus Energy Technology / Komisija (Valstybės pagalba — Pajėgumų pirkimas Jungtinėje Karalystėje — Pagalbos schema — SESV 108 straipsnio 2 ir 3 dalys — Abejonių sąvoka, kaip ji suprantama pagal Reglamento (EB) Nr. 659/1999 4 straipsnio 3 ar 4 dalis — 2014 – 2020 m. Valstybės pagalbos aplinkos apsaugai ir energetikai gairės — Sprendimas nepateikti prieštaravimų — Formalios tyrimo procedūros nepradėjimas — Suinteresuotų šalių procesinės teisės)

text:
               14.1.2019

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 16/35

      2018 m. lapkričio 15 d. Bendrojo Teismo sprendimas byloje Tempus Energy ir Tempus Energy Technology / Komisija

      (Byla T-793/14) (1)

      ((Valstybės pagalba - Pajėgumų pirkimas Jungtinėje Karalystėje - Pagalbos schema - SESV 108 straipsnio 2 ir 3 dalys - Abejonių sąvoka, kaip ji suprantama pagal Reglamento (EB) Nr. 659/1999 4 straipsnio 3 ar 4 dalis - 2014 – 2020 m. Valstybės pagalbos aplinkos apsaugai ir energetikai gairės - Sprendimas nepateikti prieštaravimų - Formalios tyrimo procedūros nepradėjimas - Suinteresuotų šalių procesinės teisės))
      (2019/C 16/43)
      Proceso kalba: anglų

         Šalys

         Ieškovės: Tempus Energy Ltd (Vusteris, Jungtinė Karalystė) ir Tempus Energy Technology Ltd (Čeltnamas, Jungtinė Karalystė), iš pradžių atstovaujamos advokatų J. Derenne, J. Blockx, C. Ziegler ir M. Kinsella, vėliau – J. Derenne, J. Blockx ir C. Ziegler ir galiausiai – J. Derenne ir C. Ziegler

         Atsakovė: Europos Komisija, atstovaujama É. Gippini Fournier, R. Sauer, K. Herrmann ir P. Němečková

         Atsakovės pusėje į bylą įstojusi šalis: Jungtinė Didžiosios Britanijos ir Šiaurės Airijos Karalystė, atstovaujama iš pradžių C. Brodie ir L. Christie, padedamų QC G. Facenna, vėliau – S. Simmons, M. Holt, C. Brodie, ir S. Brandon, padedamų QC G. Facenna, vėliau – M. Holt, C. Brodie, S. Brandon ir D. Robertson, padedamų QC G. Facenna, ir galiausiai – S. Brandon

         Dalykas

      Pagal SESV 263 straipsnį pateikto prašymo panaikinti 2014 m. liepos 23 d. Komisijos sprendimą C(2014) 5083 final nepateikti prieštaravimų dėl pagalbos schemos, susijusios su pajėgumų pirkimu Jungtinėje Karalystėje, nes minėta schema yra suderinama su vidaus rinka pagal SESV 107 straipsnio 3 dalies c punktą (valstybės pagalba 2014/N-2) (OL C 348, 2014, p. 5).

         Rezoliucinė dalis

                  1.

                  Panaikinti 2014 m. liepos 23 d. Komisijos sprendimą C(2014) 5083 final nepateikti prieštaravimų dėl pagalbos schemos, susijusios su pajėgumų pirkimu Jungtinėje Karalystėje, nes minėta schema yra suderinama su vidaus rinka pagal SESV 107 straipsnio 3 dalies c punktą (valstybės pagalba 2014/N-2).

                  2.

                  Europos Komisija padengia savo ir Tempus Energy Ltd bei Tempus Energy Technology Ltd patirtas bylinėjimosi išlaidas.

                  3.

                  Jungtinė Karalystė padengia savo bylinėjimosi išlaidas.

         (1)  OL C 81, 2015 3 9.


title: Byla C-648/17: 2018 m. lapkričio 15 d. Teisingumo Teismo (šeštoji kolegija) sprendimas byloje (Augstākā tiesa (Latvija) prašymas priimti prejudicinį sprendimą) AS „BTA Baltic Insurance Company“, anksčiau – SE „Balcia Insurance“ / AS „Baltijas Apdrošināšanas Nams“ (Prašymas priimti prejudicinį sprendimą — Motorinių transporto priemonių valdytojų civilinės atsakomybės privalomasis draudimas — Direktyva 72/166/EEB — 3 straipsnio 1 dalis — Sąvoka „transporto priemonių eismas“ — Eismo įvykis, susijęs su dviem automobilių aikštelėje stovinčiomis transporto priemonėmis — Materialiniai nuostoliai, padaryti transporto priemonei šalia stovėjusios transporto priemonės keleiviui atidarant jos dureles)

text:
               14.1.2019

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 16/25

      2018 m. lapkričio 15 d. Teisingumo Teismo (šeštoji kolegija) sprendimas byloje (Augstākā tiesa (Latvija) prašymas priimti prejudicinį sprendimą) AS „BTA Baltic Insurance Company“, anksčiau – SE „Balcia Insurance“ / AS „Baltijas Apdrošināšanas Nams“

      (Byla C-648/17) (1)

      ((Prašymas priimti prejudicinį sprendimą - Motorinių transporto priemonių valdytojų civilinės atsakomybės privalomasis draudimas - Direktyva 72/166/EEB - 3 straipsnio 1 dalis - Sąvoka „transporto priemonių eismas“ - Eismo įvykis, susijęs su dviem automobilių aikštelėje stovinčiomis transporto priemonėmis - Materialiniai nuostoliai, padaryti transporto priemonei šalia stovėjusios transporto priemonės keleiviui atidarant jos dureles))
      (2019/C 16/31)
      Proceso kalba: latvių

         Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas

         Augstākā tiesa

         Šalys pagrindinėje byloje

         Ieškovė: AS „BTA Baltic Insurance Company“, anksčiau – SE „Balcia Insurance“

         Atsakovė: AS „Baltijas Apdrošināšanas Nams“

         Rezoliucinė dalis

      1972 m. balandžio 24 d. Tarybos direktyvos 72/166/EEB dėl valstybių narių įstatymų, susijusių su motorinių transporto priemonių valdytojų civilinės atsakomybės draudimu ir privalomojo tokios atsakomybės draudimo įgyvendinimu, suderinimo 3 straipsnio 1 dalį reikia aiškinti taip, kad šioje nuostatoje įtvirtinta sąvoka „transporto priemonių [eismas]“ apima situaciją, kai stovėjimo aikštelėje stovinčios transporto priemonės keleivis, atidarydamas šios transporto priemonės dureles, kliudo šalia stovinčią kitą transporto priemonę ir ją apgadina.

         (1)  OL C 72, 2018 2 26.


title: Sujungtos bylos C-622/16 P–C-624/16 P: 2018 m. lapkričio 6 d. Teisingumo Teismo (didžioji kolegija) sprendimas byloje Scuola Elementare Maria Montessori Srl / Europos Komisija, Italijos Respublika (C-622/16 P), Europos Komisija / Scuola Elementare Maria Montessori Srl, Italijos Respublika (C-623/16 P), Europos Komisija / Pietro Ferracci, Italijos Respublika (C-624/16 P) (Apeliacinis skundas — Valstybės pagalba — Sprendimas, kuriuo pripažįstama, kad neįmanoma susigrąžinti su vidaus rinka nesuderinamos pagalbos — Sprendimas, kuriuo konstatuojamas valstybės pagalbos nebuvimas — Valstybės pagalbos gavėjų konkurentų pareikšti ieškiniai dėl panaikinimo — Priimtinumas — Reglamentuojamojo pobūdžio teisės aktas, dėl kurio nereikia priimti įgyvendinamųjų priemonių — Tiesioginė sąsaja — Sąvoka „visiškas negalėjimas“ susigrąžinti su vidaus rinka nesuderinamą valstybės pagalbą — Sąvoka „valstybės pagalba“ — Sąvokos „įmonė“ ir „ūkinė veikla“)

text:
               14.1.2019

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 16/4

      2018 m. lapkričio 6 d. Teisingumo Teismo (didžioji kolegija) sprendimas byloje Scuola Elementare Maria Montessori Srl / Europos Komisija, Italijos Respublika (C-622/16 P), Europos Komisija / Scuola Elementare Maria Montessori Srl, Italijos Respublika (C-623/16 P), Europos Komisija / Pietro Ferracci, Italijos Respublika (C-624/16 P)

      (Sujungtos bylos C-622/16 P–C-624/16 P) (1)

      ((Apeliacinis skundas - Valstybės pagalba - Sprendimas, kuriuo pripažįstama, kad neįmanoma susigrąžinti su vidaus rinka nesuderinamos pagalbos - Sprendimas, kuriuo konstatuojamas valstybės pagalbos nebuvimas - Valstybės pagalbos gavėjų konkurentų pareikšti ieškiniai dėl panaikinimo - Priimtinumas - Reglamentuojamojo pobūdžio teisės aktas, dėl kurio nereikia priimti įgyvendinamųjų priemonių - Tiesioginė sąsaja - Sąvoka „visiškas negalėjimas“ susigrąžinti su vidaus rinka nesuderinamą valstybės pagalbą - Sąvoka „valstybės pagalba“ - Sąvokos „įmonė“ ir „ūkinė veikla“))
      (2019/C 16/04)
      Proceso kalba: italų

         Šalys

      (C-622/16 P)

         Apeliantė: Scuola Elementare Maria Montessori Srl, atstovaujama avvocati E. Gambaro ir F. Mazzocchi

         Kitos proceso šalys: Europos Komisija, atstovaujama D. Grespan, P. Stancanelli ir F. Tomat; Italijos Respublika, atstovaujama G. Palmieri, padedamos avvocati dello Stato G. De Bellis ir S. Fiorentino
      (C-623/16 P)

         Apeliantė: Europos Komisija, atstovaujama D. Grespan, P. Stancanelli ir F. Tomat

         Kitos proceso šalys: Scuola Elementare Maria Montessori Srl, atstovaujama avvocati E. Gambaro ir F. Mazzocchi; Italijos Respublika, atstovaujama G. Palmieri, padedamos avvocati dello Stato G. De Bellis ir S. Fiorentino
      (C-624/16 P)

         Apeliantė: Europos Komisija, atstovaujama D. Grespan, P. Stancanelli ir F. Tomat

         Kitos proceso šalys: Pietro Ferracci, Italijos Respublika, atstovaujama G. Palmieri, padedamos avvocati dello Stato G. De Bellis ir S. Fiorentino

         Rezoliucinė dalis

                  1.

                  Panaikinti 2016 m. rugsėjo 15 d. Europos Sąjungos Bendrojo Teismo sprendimą Scuola Elementare Maria Montessori / Komisija (T-220/13, nepaskelbtas Rink., EU:T:2016:484) tiek, kiek juo buvo atmestas Scuola Elementare Maria Montessori ieškinys dėl 2012 m. gruodžio 19 d. Komisijos sprendimo 2013/284/ES dėl valstybės pagalbos S.A. 20829 [C 26/2010, ex NN 43/2010 (ex CP 71/2006)], Italijos įgyvendinta atleidimo nuo savivaldybių nekilnojamojo turto mokesčio schema, taikyta nekomercinių įstaigų konkretiems tikslams naudojamam nekilnojamajam turtui, panaikinimo dėl to, kad Europos Komisija nenurodė susigrąžinti neteisėtos pagalbos, suteiktos taikant atleidimą nuo Imposta comunale sugli immobili (savivaldybės nekilnojamojo turto mokestis).

                  2.

                  Atmeti likusią apeliacinio skundo byloje C-622/16 P dalį.

                  3.

                  Panaikinti Sprendimą 2013/284 tiek, kiek Europos Komisija nenurodė susigrąžinti neteisėtą pagalbą, suteiktą pritaikius atleidimą nuo Imposta comunale sugli immobili (savivaldybės nekilnojamojo turto mokestis).

                  4.

                  Atmesti apeliacinius skundus bylose C-623/16 P ir C-624/16 P.

                  5.

                  Scuola Elementare Maria Montessori padengia pusę savo bylinėjimosi išlaidų, patirtų per apeliacinį procesą byloje C-622/16 P, taip pat du trečdalius Europos Komisijos ir savo bylinėjimosi išlaidų, patirtų nagrinėjant ieškinį Bendrajame Teisme byloje T-220/13.

                  6.

                  Europos Komisija padengia, kiek tai susiję su jos bylinėjimosi išlaidomis, trečdalį šių išlaidų, patirtų nagrinėjant ieškinį Europos Sąjungos Bendrajame Teisme byloje T-220/13, ir visas bylinėjimosi išlaidas, patirtas per apeliacinį procesą bylose C-622/16 P ir C-623/16 P, ir, kiek tai susiję su Scuola Elementare Maria Montessori bylinėjimosi išlaidomis, trečdalį bylinėjimosi išlaidų, patirtų nagrinėjant ieškinį Europos Sąjungos Bendrajame Teisme byloje T-220/13 ir pusę bylinėjimosi išlaidų, patirtų per apeliacinį procesą byloje C-622/16 P, bei visas bylinėjimosi išlaidas, patirtas per procesą byloje C-623/16 P.

                  7.

                  Italijos Respublika padengia savo bylinėjimosi išlaidas, patirtas bylose C-622/16 P–C-624/16 P.

         (1)  OL C 38, 2017 2 6.


title: Byla C-534/18 P: 2018 m. rugpjūčio 15 d. Xabier Uribe-Etxebarría Jiménez pateiktas apeliacinis skundas dėl 2018 m. gegužės 29 d. Bendrojo Teismo (pirmoji kolegija) priimto sprendimo byloje T-577/15 Xabier Uribe-Etxebarría Jiménez / EUIPO – Núcleo de comunicaciones y control, S.L.

text:
               14.1.2019

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 16/27

      2018 m. rugpjūčio 15 d.Xabier Uribe-Etxebarría Jiménez pateiktas apeliacinis skundas dėl 2018 m. gegužės 29 d. Bendrojo Teismo (pirmoji kolegija) priimto sprendimo byloje T-577/15 Xabier Uribe-Etxebarría Jiménez / EUIPO – Núcleo de comunicaciones y control, S.L.

      (Byla C-534/18 P)
      (2019/C 16/34)
      Proceso kalba: ispanų

         Šalys

         Apeliantas: Xabier Uribe-Etxebarría Jiménez, atstovaujamas advokatės M. Esteve Sanz

         Kitos proceso šalys: Europos Sąjungos intelektinės nuosavybės tarnyba ir Núcleo de comunicaciones y control, S.L.

         Apelianto reikalavimai

                  —

                  Panaikinti skundžiamą sprendimą tiek, kiek juo atmetamas ieškinio, kurį apeliantas pateikė Bendrajam Teismui, pirmasis teisinis pagrindas ir iš dalies atmetamas trečiasis teisinis pagrindas.

                  —

                  Patenkinti reikalavimus, susijusius su ieškinio, kurį apeliantas pateikė Bendrajam Teismui, pirmuoju teisiniu pagrindu ir, papildomai, su trečiuoju teisiniu pagrindu.

                  —

                  Nurodyti EUIPO ir įstojusiai į bylą šaliai padengti visas apelianto bylinėjimosi išlaidas, patirtas Bendrajame Teisme ir šiame apeliaciniame procese.

         Apeliacinio skundo pagrindai ir pagrindiniai argumentai

            Pirmasis apeliacinio skundo pagrindas
         , kurį sudaro šešios dalys, susijęs su pagrindais, kuriais grindžiamas skundžiamas sprendimas. Minėtame sprendime buvo nuspręsta, jog Apeliacinė taryba galėjo neatsižvelgti į papildomą rašytinį pareiškimą, kurį apeliantas laiku pateikė EUIPO apeliacinei tarybai, ir juo buvo atmestas Bendrajam Teismui pateikto ieškinio pirmasis pagrindas, susijęs su tuo, kad EUIPO apeliacinė taryba pažeidė Reglamento (EB) Nr. 207/2009 (1) 63 straipsnio 1 dalį, 64 straipsnio 1 dalį ir 76 straipsnio 1 dalį.

         Pirmojo apeliacinio skundo pagrindo pirma dalis susijusi su Teisingumo Teismo statuto 36 straipsnio ir Bendrojo Teismo procedūros reglamento 81 straipsnio pažeidimu dėl to, kad Bendrasis Teismas pažeidė motyvavimo pareigą, kai skundžiamame sprendime nenusprendė dėl per žodinę proceso dalį apelianto pateikto tvirtinimo, kad argumentai, kuriuos EUIPO išdėstė savo atsakyme į ieškinį, yra nepriimtini.
      Remiantis apeliacinio skundo pirmojo pagrindo antra dalimi nurodomas: (i) Teisingumo Teismo statuto 36 straipsnio ir Bendrojo Teismo procedūros reglamento 81 straipsnio pažeidimas dėl to, kad nebuvo įvykdyta Bendrojo Teismo pareiga ex officio konstatuoti, jog ginčijamame sprendime nebuvo pateikti motyvai, kuo remiantis nebuvo atsižvelgta į ieškovės prašymą iš naujo išanalizuoti Anuliavimo skyriui pateiktus naudojimo įrodymus. (ii) Apelianto teisių į gynybą pažeidimas dėl to, kad skundžiamame sprendime buvo pritarta ex novo argumentams, EUIPO išdėstytiems atsakyme į ieškinį, vietoj to, kad Bendrasis Teismas ex officio nurodytų, jog Apeliacinės tarybos sprendimas nemotyvuotas. (iii) Faktinių aplinkybių iškraipymas skundžiamame sprendime, kai buvo nuspręsta, kad Apeliacinė taryba galėjo neatsižvelgti į apelianto rašytinį pareiškimą nepaisant to, kad Apeliacinė taryba atsižvelgė į minėtą pareiškimą.

         Trečia apeliacinio skundo pirmojo pagrindo dalis susijusi su faktinių aplinkybių iškraipymu ir konkrečiai su pareiškimuose, kuriuose nurodomi apeliacijos pagrindai (pirminiame ir papildomame), ir kuriuos apeliantas pateikė EUIPO apeliacinei tarybai, išdėstytų argumentų iškraipymu.

         Ketvirta apeliacinio skundo pirmojo pagrindo dalis susijusi su Reglamento (EB) Nr. 207/2009 63 straipsnio 1 dalies, 64 straipsnio 1 dalies, 76 straipsnio 1 dalies ir 57 straipsnio 2 dalies pažeidimu dėl to, kad skundžiamame sprendime šie straipsniai aiškinami klaidingai; ja remiantis tvirtinama, kad EUIPO apeliacinė taryba nenusprendė dėl apelianto reikalavimo, kuris buvo aptariamas Apeliacinėje taryboje.
      Remiantis penkta apeliacinio skundo pirmojo pagrindo dalimi tvirtinama, kad buvo pažeistas Reglamento (EB) Nr. 207/2009 64 straipsnis dėl to, kad skundžiamame sprendime buvo nuspręsta, jog kadangi klausimas dėl ankstesnio prekių ženklo naudojimo nebuvo konkrečiai iškeltas Apeliacinėje taryboje, šis klausimas nėra teisės į klausimas, kurį privalo išnagrinėti Apeliacinė taryba, kad galėtų priimti sprendimą jos nagrinėjamoje byloje.
      Remiantis šešta apeliacinio skundo pirmojo pagrindo dalimi tvirtinama, kad buvo pažeisti Reglamento (EB) Nr. 207/2009 64 straipsnis ir Reglamento Nr. 2868/95 (2) 49 taisyklės 1 dalis dėl to, kad Bendrasis Teismas taikė šiai bylai jurisprudenciją, susijusią su šiais dviem straipsniais, kuriais reglamentuojamas apeliacijų priimtinumas EUIPO apeliacinėje taryboje kai, kaip šuo atveju, Apeliacinė taryba nepripažino, jog apeliacija nepriimtina ir net jeigu taip būtų buvę, tokiu pripažinimu būtų pažeisti minėti straipsniai, nes apelianto pateikti rašytiniai dokumentai nebuvo pripažinti nepriimtinais.

            Antrasis apeliacinio skundo pagrindas
          pateiktas dėl skundžiamo sprendimo pagrindo, kuriuo remdamasis Bendrasis Teismas iš dalies atmetė trečiąjį ieškinio pagrindą ir nurodė, jog EUIPO apeliacinės tarybos sprendimu buvo pažeistas Reglamento (EB) Nr. 207/2009 8 straipsnis; jį sudaro dvi dalys.
      Remiantis pirma apeliacinio skundo antrojo pagrindo dalimi nurodoma, kad pažeistas Teisingumo Teismo statuto 36 straipsnis ir Bendrojo Teismo procedūros reglamento 81 straipsnis dėl to, kad skundžiamame sprendime nebuvo pateikti motyvai ir nebuvo paaiškinta, kokią reikšmę nuspręsta suteikti EUIPO anuliavimo skyriaus ir apeliacinės tarybos sprendimams dėl prekių, kurių atžvilgiu ankstesnis prekių ženklas turi būti laikomas įregistruotu. Be to, nurodoma, kad šie argumentai buvo iškraipyti kai reikšmė, kuri skundžiamu sprendimu buvo teikta išvadoms, pateiktoms tuose sprendimuose, buvo lyginama su šalių tvirtinimais ir proceso organizavimo priemonėmis.
      Remiantis antra apeliacinio skundo antrojo pagrindo dalimi nurodoma, kad buvo pažeistas Reglamento Nr. 207/2009 8 straipsnis tiek, kiek skundžiamu sprendimu pripažįstama, jog 42 klasės paslaugos, kurioms skirtas prekių ženklas, dėl kurio kilo ginčas, ir prekės, kurioms skirtas ankstesnis prekių ženklas, yra panašios.

         (1)  2009 m. vasario 26 d. Tarybos reglamentas (EB) Nr. 207/2009 dėl Bendrijos prekių ženklo (OL L 78, 2009, p. 1).

         (2)  1995 m. gruodžio 13 d. Komisijos reglamentas (EB) Nr. 2868/95, skirtas įgyvendinti Tarybos reglamentą (EB) Nr. 40/94 dėl Bendrijos prekių ženklo (OL L 303, 1995, p. 1; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 17 sk., 1 t., p. 189).


title: Byla C-342/17: 2018 m. lapkričio 14 d. Teisingumo Teismo (trečioji kolegija) sprendimas byloje (Tribunale Amministrativo Regionale per il Veneto (Italija) prašymas priimti prejudicinį sprendimą) Memoria Srl, Antonia Dall'Antonia / Comune di Padova (Prašymas priimti prejudicinį sprendimą — Įsisteigimo laisvės apribojimai — Teisingumo Teismo jurisdikcija — Prašymo priimti prejudicinį sprendimą priimtinumas — Išimtinai vidaus situacija — Nacionalinės teisės normos, pagal kurias draudžiama bet kokia siekiant pelno vykdoma veikla, susijusi su urnų laikymu — Proporcingumo kriterijus — Nacionalinės teisės normų nuoseklumas)

text:
               14.1.2019

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 16/18

      2018 m. lapkričio 14 d. Teisingumo Teismo (trečioji kolegija) sprendimas byloje (Tribunale Amministrativo Regionale per il Veneto (Italija) prašymas priimti prejudicinį sprendimą) Memoria Srl, Antonia Dall'Antonia / Comune di Padova

      (Byla C-342/17) (1)

      ((Prašymas priimti prejudicinį sprendimą - Įsisteigimo laisvės apribojimai - Teisingumo Teismo jurisdikcija - Prašymo priimti prejudicinį sprendimą priimtinumas - Išimtinai vidaus situacija - Nacionalinės teisės normos, pagal kurias draudžiama bet kokia siekiant pelno vykdoma veikla, susijusi su urnų laikymu - Proporcingumo kriterijus - Nacionalinės teisės normų nuoseklumas))
      (2019/C 16/21)
      Proceso kalba: italų

         Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas

         Tribunale Amministrativo Regionale per il Veneto

         Šalys pagrindinėje byloje

         Pareiškėjos: Memoria Srl, Antonia Dall'Antonia

         Atsakovė: Comune di Padova

         Dalyvaujant: Alessandra Calore

         Rezoliucinė dalis

      SESV 49 straipsnis turi būti aiškinamas taip, kad pagal jį draudžiamos tokios kaip pagrindinėje byloje nagrinėjamos nacionalinės teisės normos, kuriose, nepaisant aiškios asmens (mirusiojo) valios: draudžiama, kad laidojantis asmuo perduotų jam patikėtą urną saugoti tretiesiems asmenims, įtvirtintas reikalavimas ją saugoti savo namuose ir numatyta, kad perduoti ją galima tik komunos kapinėms, ir, be kita ko, draudžiama bet kokia siekiant pelno vykdoma veikla, kuri apima urnų saugojimą, net jei tai ne vienintelė veiklos sritis, nesvarbu, koks būtų to saugojimo pagrindas ar trukmė.

         (1)  OL C 309, 2017 9 18.


title: Byla T-636/18: 2018 m. spalio 23 d. pareikštas ieškinys byloje Tokai erftcarbon / Komisija

text:
               14.1.2019

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 16/48

      2018 m. spalio 23 d. pareikštas ieškinys byloje Tokai erftcarbon / Komisija

      (Byla T-636/18)
      (2019/C 16/59)
      Proceso kalba: anglų

         Šalys

         Ieškovė: Tokai erftcarbon GmbH (Grėvenbroichas, Vokietija), atstovaujama advokatų K. Van Maldegem, M. Grunchard, R. Crespi ir S. Saez Moreno

         Atsakovė: Europos Komisija

         Reikalavimai

      Ieškovė Bendrojo Teismo prašo:

                  —

                  pripažinti ieškinį priimtinu ir pagrįstu,

                  —

                  atlyginti ieškovei atsakovės jai padarytą žalą,

                  —

                  priteisti iš atsakovės sumokėti ieškovei 66 236,74 EUR žalos, kurią ieškovė tiesiogiai patyrė priėmus 2013 m. spalio 2 d. Komisijos reglamentą (ES) Nr. 944/2013, kuriuo iš dalies keičiamas Europos Parlamento ir Tarybos reglamentas (EB) Nr. 1272/2008 dėl cheminių medžiagų ir mišinių klasifikavimo, ženklinimo ir pakavimo, siekiant jį priderinti prie technikos ir mokslo pažangos (OL L 261, 2013, p. 5), atlyginimą, kiek šiame reglamente medžiaga „pikis, akmens anglių deguto, aukštatemperatūris“ klasifikuota kaip 1 kategorijos ūmaus toksiškumo vandens aplinkai medžiaga (H400) ir 1 kategorijos lėtinio toksiškumo vandens aplinkai medžiaga (H410), arba bet kokią kitą vykstant procesui ieškovės arba Teisingumo Teismo nustatytą sumą,

                  —

                  subsidiariai priimti tarpinį sprendimą įpareigoti atsakovę atlyginti padarytą žalą ir nurodyti šalims per protingą terminą nuo sprendimo priėmimo pateikti Teisingumo Teismui skaičius dėl kompensacijos dydžio, dėl kurio šalys susitarė, arba, jeigu nebūtų susitarta, nurodyti šalims per tą patį terminą pateikti paaiškinimus su išsamiais skaičiais,

                  —

                  priteisti iš atsakovės mokėti ieškovei įsipareigojimų neįvykdymo normos kompensacines palūkanas nuo nuostolių atsiradimo dienos (t. y. arba nuo neteisėtos klasifikacijos įsigaliojimo, arba nuo žalos atsiradimo dienos);

                  —

                  priteisti iš atsakovės mokėti 8 % arba kitokio Teisingumo Teismo nustatyto tinkamo dydžio delspinigius, skaičiuojamus nuo sumos, mokėtinos nuo teismo sprendimo priėmimo dienos iki visiško sumokėjimo, ir

                  —

                  priteisti iš atsakovės visas bylinėjimosi išlaidas.

         Ieškinio pagrindai ir pagrindiniai argumentai

                  —

                  Grįsdama ieškinį ieškovė remiasi vieninteliu pagrindu, grindžiamu tuo, kad atsakovė padarė žalos ieškovei, kai buvo priimtas ir įsigaliojo Komisijos reglamentas (ES) Nr. 944/2013 (1), kuriame medžiaga „pikis, akmens anglių deguto, aukštatemperatūris“ klasifikuota kaip 1 kategorijos ūmaus toksiškumo vandens aplinkai medžiaga (H400) ir 1 kategorijos lėtinio toksiškumo vandens aplinkai medžiaga (H410). 2017 m. lapkričio 22 d. Teisingumo Teismas atmetė Europos Komisijos apeliacinį skundą, pateiktą dėl Bendrojo Teismo sprendimo iš dalies panaikinti Reglamentą (ES) Nr. 944/2013, kiek jame medžiaga „pikis, akmens anglių deguto, aukštatemperatūris“ klasifikuota kaip 1 kategorijos ūmaus toksiškumo vandens aplinkai medžiaga (H400) ir 1 kategorijos lėtinio toksiškumo vandens aplinkai medžiaga (H410). Ieškovė patyrė išlaidų taikydama neteisėtą klasifikaciją. Atsakovė buvo atsakinga už tas išlaidas remiantis SESV 268 ir 340 straipsniais, nes atsakovės elgesys yra neteisėtas dėl to, kad yra pakankamai rimtas teisės pažeidimas, padaryta žala yra reali ir tikra ir yra tiesioginis atsakovės elgesio ir nurodytos žalos priežastinis ryšys.

         (1)  2013 m. spalio 2 d. Komisijos reglamentas (ES) Nr. 944/2013, kuriuo iš dalies keičiamas Europos Parlamento ir Tarybos reglamentas (EB) Nr. 1272/2008 dėl cheminių medžiagų ir mišinių klasifikavimo, ženklinimo ir pakavimo, siekiant jį priderinti prie technikos ir mokslo pažangos (OL L 261, 2013 10 3, p. 5).


title: Byla C-18/17: 2018 m. lapkričio 14 d. Teisingumo Teismo (trečioji kolegija) sprendimas byloje (Verwaltungsgerichtshof (Austrija) prašymas priimti prejudicinį sprendimą) Danieli & C. Officine Meccaniche SpA ir kt. / Regionale Geschäftsstelle Leoben des Arbeitsmarktservice (Prašymas priimti prejudicinį sprendimą — Naujų valstybių narių įstojimas — Kroatijos Respublika — Pereinamojo laikotarpio priemonės — Laisvė teikti paslaugas — Direktyva 96/71/EB — Darbuotojų komandiravimas — Kroatijos ir trečiųjų šalių piliečių komandiravimas į Austriją per Italijoje įsteigtą įmonę)

text:
               14.1.2019

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 16/6

      2018 m. lapkričio 14 d. Teisingumo Teismo (trečioji kolegija) sprendimas byloje (Verwaltungsgerichtshof (Austrija) prašymas priimti prejudicinį sprendimą) Danieli & C. Officine Meccaniche SpA ir kt. / Regionale Geschäftsstelle Leoben des Arbeitsmarktservice

      (Byla C-18/17) (1)

      ((Prašymas priimti prejudicinį sprendimą - Naujų valstybių narių įstojimas - Kroatijos Respublika - Pereinamojo laikotarpio priemonės - Laisvė teikti paslaugas - Direktyva 96/71/EB - Darbuotojų komandiravimas - Kroatijos ir trečiųjų šalių piliečių komandiravimas į Austriją per Italijoje įsteigtą įmonę))
      (2019/C 16/06)
      Proceso kalba: vokiečių

         Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas

         Verwaltungsgerichtshof

         Šalys pagrindinėje byloje

         Kasatoriai: Danieli & C. Officine Meccaniche SpA, Dragan Panic, Ivan Arnautov, Jakov Mandic, Miroslav Brnjac, Nicolai Dorassevitch, Alen Mihovic

         Kita šalis: Regionale Geschäftsstelle Leoben des Arbeitsmarktservice

         Rezoliucinė dalis

                  1.

                  SESV 56 ir 57 straipsniai ir Akto dėl Kroatijos Respublikos stojimo į Europos Sąjungą sąlygų ir Europos Sąjungos sutarties, Sutarties dėl Europos Sąjungos veikimo bei Europos atominės energijos bendrijos steigimo sutarties pritaikomųjų pataisų V priedo 2 skyriaus 2 dalis turi būti aiškinami taip, kad valstybė narė turi teisę riboti įmonės, kurios buveinė yra Kroatijoje, darbuotojų, turinčių Kroatijos pilietybę, komandiravimą, reikalaudama leidimo dirbti, kai šie darbuotojai komandiruojami paskiriant dirbti, kaip tai suprantama pagal 1996 m. gruodžio 16 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 96/71/EB dėl darbuotojų komandiravimo paslaugų teikimo sistemoje 1 straipsnio 3 dalies c punktą, kitoje valstybėje narėje įsisteigusioje įmonėje tam, kad ši suteiktų paslaugas pirmojoje valstybėje narėje.

                  2.

                  SESV 56 ir 57 straipsniai turi būti aiškinami taip, kad valstybė narė neturi teisės reikalauti, kad trečiųjų valstybių piliečiai, kuriuos kitoje valstybėje narėje įsteigta įmonė perleidžia toje kitoje valstybėje narėje įsteigtai kitai įmonei, kad teiktų paslaugas pirmojoje valstybėje narėje, turėtų leidimą dirbti.

         (1)  OL C 144, 2017 5 8.


title: Byla C-568/18 P: 2018 m. rugsėjo 11 d. Rogesa Roheisengesellschaft Saar mbH pateiktas apeliacinis skundas dėl 2018 m. liepos 11 d. Bendrojo Teismo (penktoji kolegija) priimto sprendimo byloje T-643/13 Rogesa Roheisengesellschaft Saar mbH / Europos Komisija

text:
               14.1.2019

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 16/29

      2018 m. rugsėjo 11 d.Rogesa Roheisengesellschaft Saar mbH pateiktas apeliacinis skundas dėl 2018 m. liepos 11 d. Bendrojo Teismo (penktoji kolegija) priimto sprendimo byloje T-643/13 Rogesa Roheisengesellschaft Saar mbH / Europos Komisija

      (Byla C-568/18 P)
      (2019/C 16/36)
      Proceso kalba: vokiečių

         Šalys

         Apeliantė: Rogesa Roheisengesellschaft Saar mbH, atstovaujama advokatų S. Altenschmidt, D. Jacob

         Kita proceso šalis: Europos Komisija

         Apeliantės reikalavimai

      Apeliantė Teisingumo Teismo prašo:

                  —

                  panaikinti 2018 m. liepos 11 d. Bendrojo Teismo sprendimą byloje T-643/13,

                  —

                  panaikinti 2013 m. rugsėjo 15 d. Komisijos sprendimą GestDem 2013/1504,

                  —

                  nepatenkinus šių reikalavimų, panaikinti Bendrojo teismo sprendimą ir grąžinti bylą Bendrajam Teismui.

         Apeliacinio skundo pagrindai ir pagrindiniai argumentai

      Grįsdama apeliacinį skundą apeliantė remiasi šiais pagrindais:

                  1.

                  Bendrasis Teismas nepaisė Reglamente (EB) Nr. 1367/2006 (1) numatytų reikalavimų, keliamų atsisakymui leisti susipažinti su informacija apie aplinką. Jis pernelyg plačiai aiškino Reglamento (EB) Nr. 1049/2001 (2) 4 straipsnio 2 dalies pirmoje įtraukoje, siejamoje su Reglamento (EB) Nr. 1367/2006 6 straipsnio 1 dalimi, numatytą neleidimo susipažinti pagrindą, atsižvelgdamas į Orhuso konvencijos nuostatas. Bendrasis Teismas padarė teisės klaidą manydamas, kad informacija apie pramoninio įrenginio išmetamą CO2 kiekį yra slapta komercinė informacija.

                  2.

                  Bendrasis Teismas pažeidė Reglamento (EB) Nr. 1367/2006 6 straipsnio 1 dalį ir Reglamento (EB) Nr. 1049/2001 4 straipsnio 2 dalį, nes neįvertino informacijos apie teršalų išmetimą į aplinką.

                  3.

                  Bendrasis Teismas taip pat netinkamai atsižvelgė į apeliantės nurodytą viršesnį viešąjį interesą susipažinti su nagrinėjama informacija apie aplinką.

         (1)  2006 m. rugsėjo 6 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentas (EB) Nr. 1367/2006 dėl Orhuso konvencijos dėl teisės gauti informaciją, visuomenės dalyvavimo priimant sprendimus ir teisės kreiptis į teismus aplinkosaugos klausimais nuostatų taikymo Bendrijos institucijoms ir organams (OL L 264, 2006, p. 13).

         (2)  2001 m. gegužės 30 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentas (EB) Nr. 1049/2001 dėl galimybės visuomenei susipažinti su Europos Parlamento, Tarybos ir Komisijos dokumentais (OL L 145, 2001, p. 43; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 1 sk., 3 t., p. 331).


title: Byla C-33/17: 2018 m. lapkričio 13 d. Teisingumo Teismo (didžioji kolegija) sprendimas byloje (Bezirksgericht Bleiburg/Okrajno Sodišče Pliberk (Austrija) prašymas priimti prejudicinį sprendimą) Čepelnik d.o.o. / Michael Vavti (Prašymas priimti prejudicinį sprendimą — SESV 56 straipsnis — Laisvė teikti paslaugas — Apribojimai — Paslaugos vidaus rinkoje — Direktyva 2006/123/EB — Darbo teisė — Darbuotojų komandiravimas atlikti statybos darbų — Darbuotojų deklaravimas — Darbo užmokesčio dokumentų saugojimas ir vertimas — Mokėjimų sustabdymas — Paslaugų gavėjo mokama garantija — Baudos, kuri gali būti skirta paslaugų teikėjui, mokėjimo užtikrinimas)

text:
               14.1.2019

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 16/7

      2018 m. lapkričio 13 d. Teisingumo Teismo (didžioji kolegija) sprendimas byloje (Bezirksgericht Bleiburg/Okrajno Sodišče Pliberk (Austrija) prašymas priimti prejudicinį sprendimą) Čepelnik d.o.o. / Michael Vavti

      (Byla C-33/17) (1)

      ((Prašymas priimti prejudicinį sprendimą - SESV 56 straipsnis - Laisvė teikti paslaugas - Apribojimai - Paslaugos vidaus rinkoje - Direktyva 2006/123/EB - Darbo teisė - Darbuotojų komandiravimas atlikti statybos darbų - Darbuotojų deklaravimas - Darbo užmokesčio dokumentų saugojimas ir vertimas - Mokėjimų sustabdymas - Paslaugų gavėjo mokama garantija - Baudos, kuri gali būti skirta paslaugų teikėjui, mokėjimo užtikrinimas))
      (2019/C 16/07)
      Proceso kalbos: vokiečių ir slovėnų

         Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas

         Bezirksgericht Bleiburg/Okrajno Sodišče Pliberk

         Šalys pagrindinėje byloje

         Ieškovė: Čepelnik d.o.o.

         Atsakovas: Michael Vavti

         Rezoliucinė dalis

      SESV 56 straipsnis turi būti aiškinamas kaip draudžiantis valstybės narės teisės nuostatas, kaip antai nagrinėjamas pagrindinėje byloje, pagal kurias kompetentingos valdžios institucijos gali įpareigoti šioje valstybėje narėje įsikūrusį užsakovą sustabdyti mokėjimus kitoje valstybėje narėje įsisteigusiam savo kontrahentui arba sumokėti dar nesumokėtos statybos darbų kainos dydžio garantiją, skirtą baudos, kuri gali būti skirta šiam kontrahentui, jei bus nustatyta pirmosios valstybės narės darbo teisės pažeidimų, sumokėjimui užtikrinti.

         (1)  OL C 86, 2017 3 20.


title: Byla C-93/17: 2018 m. lapkričio 14 d. Teisingumo Teismo (pirmoji kolegija) sprendimas byloje Europos Komisija / Graikijos Respublika (Valstybės įsipareigojimų neįvykdymas — Valstybės pagalba — Neteisėta ir su vidaus rinka nesuderinama pripažinta valstybės pagalba — Pareiga susigrąžinti — Teisingumo Teismo sprendimas, kuriuo konstatuotas įsipareigojimų neįvykdymas — Civiliniame ir kariniame sektoriuose veiklą vykdanti įmonė — Neįvykdymas — Valstybės narės saugumo pagrindiniai interesai — SESV 346 straipsnio 1 dalies b punktas — Finansinės sankcijos — Periodinė bauda — Vienkartinė suma — Pajėgumas mokėti — Kintamasis „n“ — Veiksniai, kurie yra pajėgumo mokėti vertinimo pagrindas — Bendrasis vidaus produktas — Valstybės narės balsų Europos Sąjungos Taryboje skaičius — Nauja balsavimo Taryboje taisyklė)

text:
               14.1.2019

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 16/8

      2018 m. lapkričio 14 d. Teisingumo Teismo (pirmoji kolegija) sprendimas byloje Europos Komisija / Graikijos Respublika

      (Byla C-93/17) (1)

      ((Valstybės įsipareigojimų neįvykdymas - Valstybės pagalba - Neteisėta ir su vidaus rinka nesuderinama pripažinta valstybės pagalba - Pareiga susigrąžinti - Teisingumo Teismo sprendimas, kuriuo konstatuotas įsipareigojimų neįvykdymas - Civiliniame ir kariniame sektoriuose veiklą vykdanti įmonė - Neįvykdymas - Valstybės narės saugumo pagrindiniai interesai - SESV 346 straipsnio 1 dalies b punktas - Finansinės sankcijos - Periodinė bauda - Vienkartinė suma - Pajėgumas mokėti - Kintamasis „n“ - Veiksniai, kurie yra pajėgumo mokėti vertinimo pagrindas - Bendrasis vidaus produktas - Valstybės narės balsų Europos Sąjungos Taryboje skaičius - Nauja balsavimo Taryboje taisyklė))
      (2019/C 16/09)
      Proceso kalba: graikų

         Šalys

         Ieškovė: Europos Komisija, atstovaujama A. Bouchagiar ir B. Stromsky

         Atsakovė: Graikijos Respublika, atstovaujama K. Boskovits ir A. Samoni-Rantou

         Rezoliucinė dalis

                  1.

                  Tą dieną, kai baigėsi 2014 m. lapkričio 27 d. Europos Komisijos pateiktame oficialiame pranešime nustatytas terminas, nesiėmusi visų priemonių, reikalingų 2012 m. birželio 28 d. Sprendimui Komisija / Graikija (C-485/10, nepaskelbtas Rink., EU:C:2012:395) įvykdyti, Graikijos Respublika neįvykdė įsipareigojimų pagal SESV 260 straipsnio 1 dalį.

                  2.

                  Graikijos Respublika įpareigojama Europos Komisijai sumokėti 7 294 000 eurų periodinę baudą už kiekvieną šešių mėnesių laikotarpį, skaičiuojant nuo šio sprendimo priėmimo iki 2012 m. birželio 28 d. Sprendimo Komisija / Graikija (C-485/10, nepaskelbtas Rink., EU:C:2012:395) įvykdymo.

                  3.

                  Graikijos Respublika įpareigojama Europos Komisijai sumokėti 10 000 000 eurų vienkartinę baudą.

                  4.

                  Graikijos Respublika padengia bylinėjimosi išlaidas.

         (1)  OL C 129, 2017 4 24.


title: Byla T-645/18: 2018 m. spalio 23 d. pareikštas ieškinys byloje Bilbaína de Alquitranes / Komisija

text:
               14.1.2019

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 16/53

      2018 m. spalio 23 d. pareikštas ieškinys byloje Bilbaína de Alquitranes / Komisija

      (Byla T-645/18)
      (2019/C 16/64)
      Proceso kalba: anglų

         Šalys

         Ieškovė: Bilbaína de Alquitranes, SA (Luchana-Baracaldo, Biskaja, Ispanija), atstovaujama advokatų K. Van Maldegem, M. Grunchard, R. Crespi ir S. Saez Moreno

         Atsakovė: Europos Komisija

         Reikalavimai

      Ieškovė Bendrojo Teismo prašo:

                  —

                  pripažinti ieškinį priimtinu ir pagrįstu,

                  —

                  atlyginti ieškovei atsakovės jai padarytą žalą,

                  —

                  priteisti iš atsakovės sumokėti ieškovei 488 871,30 EUR žalos, kurią ieškovė tiesiogiai patyrė priėmus 2013 m. spalio 2 d. Komisijos reglamentą (ES) Nr. 944/2013, kuriuo iš dalies keičiamas Europos Parlamento ir Tarybos reglamentas (EB) Nr. 1272/2008 dėl cheminių medžiagų ir mišinių klasifikavimo, ženklinimo ir pakavimo, siekiant jį priderinti prie technikos ir mokslo pažangos (OL L 261, 2013, p. 5), atlyginimą, kiek šiame reglamente medžiaga „pikis, akmens anglių deguto, aukštatemperatūris“ klasifikuota kaip 1 kategorijos ūmaus toksiškumo vandens aplinkai medžiaga (H400) ir 1 kategorijos lėtinio toksiškumo vandens aplinkai medžiaga (H410), arba bet kokią kitą vykstant procesui ieškovės arba Teisingumo Teismo nustatytą sumą,

                  —

                  subsidiariai priimti tarpinį sprendimą įpareigoti atsakovę atlyginti padarytą žalą ir nurodyti šalims per protingą terminą nuo sprendimo priėmimo pateikti Teisingumo Teismui skaičius dėl kompensacijos dydžio, dėl kurio šalys susitarė, arba, jeigu nebūtų susitarta, nurodyti šalims per tą patį terminą pateikti Teisingumo Teismui paaiškinimus su išsamiais skaičiais,

                  —

                  priteisti iš atsakovės mokėti ieškovei įsipareigojimų neįvykdymo normos kompensacines palūkanas nuo nuostolių atsiradimo dienos (t. y. arba nuo neteisėtos klasifikacijos įsigaliojimo, arba nuo žalos atsiradimo dienos);

                  —

                  priteisti iš atsakovės mokėti 8 % arba kitokio Teisingumo Teismo nustatyto tinkamo dydžio delspinigius, skaičiuojamus nuo sumos, mokėtinos nuo Teisingumo Teismo sprendimo priėmimo dienos iki visiško sumokėjimo, ir

                  —

                  priteisti iš atsakovės visas bylinėjimosi išlaidas.

         Ieškinio pagrindai ir pagrindiniai argumentai

      Grįsdama ieškinį ieškovė remiasi vieninteliu pagrindu, grindžiamu tuo, kad atsakovė padarė žalos ieškovei, kai buvo priimtas ir įsigaliojo Komisijos reglamentas (ES) Nr. 944/2013 (1), kuriame medžiaga „pikis, akmens anglių deguto, aukštatemperatūris“ klasifikuota kaip 1 kategorijos ūmaus toksiškumo vandens aplinkai medžiaga (H400) ir 1 kategorijos lėtinio toksiškumo vandens aplinkai medžiaga (H410). 2017 m. lapkričio 22 d. Teisingumo Teismas atmetė Europos Komisijos apeliacinį skundą, pateiktą dėl Bendrojo Teismo sprendimo iš dalies panaikinti Reglamentą (ES) Nr. 944/2013, kiek jame medžiaga „pikis, akmens anglių deguto, aukštatemperatūris“ klasifikuota kaip 1 kategorijos ūmaus toksiškumo vandens aplinkai medžiaga (H400) ir 1 kategorijos lėtinio toksiškumo vandens aplinkai medžiaga (H410). Ieškovė patyrė išlaidų taikydama neteisėtą klasifikaciją. Atsakovė yra atsakinga už tas išlaidas remiantis SESV 268 ir 340 straipsniais, nes atsakovės elgesys yra neteisėtas dėl to, kad yra pakankamai rimtas teisės pažeidimas, padaryta žala yra reali ir tikra ir yra tiesioginis atsakovės elgesio ir nurodytos žalos priežastinis ryšys.

         (1)  2013 m. spalio 2 d. Komisijos reglamentas (ES) Nr. 944/2013, kuriuo iš dalies keičiamas Europos Parlamento ir Tarybos reglamentas (EB) Nr. 1272/2008 dėl cheminių medžiagų ir mišinių klasifikavimo, ženklinimo ir pakavimo, siekiant jį priderinti prie technikos ir mokslo pažangos (OL L 261, 2013 10 3, p. 5).


title: Byla T-486/17: 2018 m. lapkričio 14 d. Bendrojo Teismo sprendimas byloje Foodterapia / EUIPO – Sperlari (DIETOX) (Europos Sąjungos prekių ženklas — Protesto procedūra — Vaizdinio Europos Sąjungos prekių ženklo DIETOX paraiška — Ankstesnis vaizdinis Europos Sąjungos prekių ženklas „Dietor“ — Santykinis atmetimo pagrindas — Reglamento (EB) Nr. 207/2009 8 straipsnio 1 dalies b punktas (dabar – Reglamento (ES) 2017/1001 8 straipsnio 1 dalies b punktas))

text:
               14.1.2019

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 16/43

      2018 m. lapkričio 14 d. Bendrojo Teismo sprendimas byloje Foodterapia / EUIPO – Sperlari (DIETOX)

      (Byla T-486/17) (1)

      ((Europos Sąjungos prekių ženklas - Protesto procedūra - Vaizdinio Europos Sąjungos prekių ženklo DIETOX paraiška - Ankstesnis vaizdinis Europos Sąjungos prekių ženklas „Dietor“ - Santykinis atmetimo pagrindas - Reglamento (EB) Nr. 207/2009 8 straipsnio 1 dalies b punktas (dabar – Reglamento (ES) 2017/1001 8 straipsnio 1 dalies b punktas)))
      (2019/C 16/52)
      Proceso kalba: anglų

         Šalys

         Ieškovė: Foodterapia, SL (Barselona, Ispanija), atstovaujama advokatų J. C. Erdozain López, J. Galán López ir H. Téllez Robledo

         Atsakovė: Europos Sąjungos intelektinės nuosavybės tarnyba (EUIPO), atstovaujama A. Folliard-Monguiral

         Kita procedūros EUIPO apeliacinėje taryboje šalis, įstojusi į bylą Bendrajame Teisme: Sperlari Srl, buvusi Cloetta Italia Srl (Kremona, Italija), atstovaujama advokatų P. Pozzi ir G. Ghisletti

         Dalykas

      Ieškinys dėl 2017 m. gegužės 12 d. EUIPO penktosios apeliacinės tarybos sprendimo (byla R 1611/2016-5), susijusio su protesto procedūra tarp Cloetta Italia ir Foodterapia.

         Rezoliucinė dalis

                  1.

                  Atmesti ieškinį.

                  2.

                  Foodterapia, SL, padengia savo, Europos Sąjungos intelektinės nuosavybės tarnybos (EUIPO) ir Sperlari Srl patirtas bylinėjimosi išlaidas, taip pat būtinąsias išlaidas, kurias patyrė pastarosios teisinis pirmtakas EUIPO apeliacinėje taryboje.

         (1)  OL C 318, 2017 9 25.


title: Byla C-484/17: 2018 m. lapkričio 7 d. Teisingumo Teismo (trečioji kolegija) sprendimas byloje (Raad van State (Nyderlandai) prašymas priimti prejudicinį sprendimą) K / Staatssecretaris van Veiligheid en Justitie (Prašymas priimti prejudicinį sprendimą — Direktyva 2003/86/EB — Teisė į šeimos susijungimą — 15 straipsnis — Atsisakymas išduoti atskirą leidimą gyventi šalyje — Nacionalinės teisės norma, pagal kurią nustatyta pareiga išlaikyti pilietinės integracijos egzaminą)

text:
               14.1.2019

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 16/22

      2018 m. lapkričio 7 d. Teisingumo Teismo (trečioji kolegija) sprendimas byloje (Raad van State (Nyderlandai) prašymas priimti prejudicinį sprendimą) K / Staatssecretaris van Veiligheid en Justitie

      (Byla C-484/17) (1)

      ((Prašymas priimti prejudicinį sprendimą - Direktyva 2003/86/EB - Teisė į šeimos susijungimą - 15 straipsnis - Atsisakymas išduoti atskirą leidimą gyventi šalyje - Nacionalinės teisės norma, pagal kurią nustatyta pareiga išlaikyti pilietinės integracijos egzaminą))
      (2019/C 16/26)
      Proceso kalba: nyderlandų

         Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas

         Raad van State

         Šalys pagrindinėje byloje

         Apeliantė: K

         Kita apeliacinio proceso šalis: Staatssecretaris van Veiligheid en Justitie

         Rezoliucinė dalis

      Pagal Direktyvos 2003/86 15 straipsnio 1 ir 4 dalis nedraudžiama nacionalinės teisės norma, kaip nagrinėjama pagrindinėje byloje, pagal kurią numatyta, kad valstybės narės teritorijoje ilgiau kaip penkerius metus dėl šeimos susijungimo gyvenusio trečiųjų šalių piliečio prašymas išduoti atskirą leidimą gyventi gali būti atmestas dėl to, kad jis neįrodė, jog išlaikė pilietinės integracijos egzaminą, susijusį su šios valstybės narės kalba ir visuomene, su sąlyga, kad praktiniai pareigos išlaikyti šį egzaminą aspektai neviršija to, kas yra būtina norint pasiekti tikslą palengvinti trečiųjų šalių piliečių integraciją, o tai turi patikrinti nacionalinis teismas.

         (1)  OL C 374, 2017 11 6.


title: Byla C-171/17: 2018 m. lapkričio 7 d. Teisingumo Teismo (ketvirtoji kolegija) sprendimas byloje Europos Komisija / Vengrija (Valstybės įsipareigojimų neįvykdymas — Direktyva 2006/123/EB — 15–17 straipsniai — SESV 49 straipsnis — Įsisteigimo laisvė — SESV 56 straipsnis — Laisvė teikti paslaugas — Nacionalinė mokėjimo mobiliuoju telefonu sistema — Monopolis)

text:
               14.1.2019

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 16/9

      2018 m. lapkričio 7 d. Teisingumo Teismo (ketvirtoji kolegija) sprendimas byloje Europos Komisija / Vengrija

      (Byla C-171/17) (1)

      ((Valstybės įsipareigojimų neįvykdymas - Direktyva 2006/123/EB - 15–17 straipsniai - SESV 49 straipsnis - Įsisteigimo laisvė - SESV 56 straipsnis - Laisvė teikti paslaugas - Nacionalinė mokėjimo mobiliuoju telefonu sistema - Monopolis))
      (2019/C 16/10)
      Proceso kalba: vengrų

         Šalys

         Ieškovė: Europos Komisija, atstovaujama V. Bottka ir H. Tserepa-Lacombe

         Atsakovė: Vengrija, atstovaujama M.Z. Fehér ir G. Koós

         Rezoliucinė dalis

                  1.

                  Nustatydama ir palikdama galioti nacionalinę mokėjimo mobiliuoju telefonu sistemą, reglamentuojamą nemzeti mobil fizetési rendszerről szóló 2011. évi CC. törvény (2011 m. Įstatymas Nr. CC dėl nacionalinės mokėjimo mobiliuoju telefonu sistemos) ir 356/2012. (XII. 13.) Korm. rendelet a nemzeti mobil fizetési rendszerről szóló törvény végrehajtásáról (Vyriausybės dekretas Nr. 356/2012 dėl Įstatymo dėl nacionalinės mokėjimo mobiliuoju telefonu sistemos įdiegimo), Vengrija neįvykdė įsipareigojimų pagal 2006 m. gruodžio 12 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 2006/123/EB dėl paslaugų vidaus rinkoje 15 straipsnio 2 dalies d punktą ir SESV 56 straipsnį.

                  2.

                  Atmesti likusią ieškinio dalį.

                  3.

                  Europos Komisija ir Vengrija padengia savo bylinėjimosi išlaidas.

         (1)  OL C 231, 2017 7 17.


title: Byla T-140/18: 2018 m. lapkričio 15 d. Bendrojo Teismo sprendimas byloje LMP Lichttechnik / EUIPO (LITECRAFT) (Europos Sąjungos prekių ženklas — Žodinio Europos Sąjungos prekių ženklo LITECRAFT paraiška — Absoliutus atmetimo pagrindas — Apibūdinamasis pobūdis — Reglamento (ES) 2017/1001 7 straipsnio 1 dalies c punktas)

text:
               14.1.2019

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 16/44

      2018 m. lapkričio 15 d. Bendrojo Teismo sprendimas byloje LMP Lichttechnik / EUIPO (LITECRAFT)

      (Byla T-140/18) (1)

      ((Europos Sąjungos prekių ženklas - Žodinio Europos Sąjungos prekių ženklo LITECRAFT paraiška - Absoliutus atmetimo pagrindas - Apibūdinamasis pobūdis - Reglamento (ES) 2017/1001 7 straipsnio 1 dalies c punktas))
      (2019/C 16/54)
      Proceso kalba: vokiečių

         Šalys

         Ieškovė: LMP Lichttechnik Vertriebs GmbH (Ibenbiurenas, Vokietija), atstovaujama advokato R. Plegge

         Atsakovė: Europos Sąjungos intelektinės nuosavybės tarnyba (EUIPO), atstovaujama W. Schramek ir D. Hanf

         Dalykas

      Ieškinys dėl 2018 m. sausio 8 d. EUIPO antrosios apeliacinės tarybos sprendimo (byla R 699/2017-2), susijusio su paraiška įregistruoti žodinį žymenį LITECRAFT kaip Europos Sąjungos prekių ženklą.

         Rezoliucinė dalis

                  1.

                  Atmesti ieškinį.

                  2.

                  Priteisti iš LMP Lichttechnik Vertriebs GmbH bylinėjimosi išlaidas.

         (1)  OL C 161, 2018 5 7.