title: Byla C-276/09: 2009 m. liepos 20 d. High Court of Justice (Chancery Division) (England and Wales) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje T-Mobile (UK) Ltd prieš The Commissioners for Her Majesty's Revenue & Customs

text:
               7.11.2009

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 267/29

         2009 m. liepos 20 d.High Court of Justice (Chancery Division) (England and Wales) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje T-Mobile (UK) Ltd prieš The Commissioners for Her Majesty's Revenue & Customs

   (Byla C-276/09)
   2009/C 267/52
   Proceso kalba: anglų

      Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas

      High Court of Justice (Chancery Division) (England and Wales)

      Šalys pagrindinėje byloje

      Ieškovė: T-Mobile (UK) Ltd

      Atsakovė: The Commissioners for Her Majesty's Revenue & Customs

      Prejudiciniai klausimai

               1.

               Kokios yra neapmokestinamos paslaugos, kuria yra „pervestos lėšos ir pakeista teisinė bei finansinė padėtis“, charakteristikos?
               Būtent:

                           a.

                           Ar paslaugos, kurias nebūtinai turi atlikti finansų įstaiga, kuri a) debetuoja vieną sąskaitą, b) atitinkamai kredituoja kitą sąskaitą arba c) atlieka bet kokius veiksmus tarp a ir b punktuose numatytų veiksmų, yra atleidžiamos nuo PVM?

                           b.

                           Ar paslaugos, kurių teikimas neapima vienos sąskaitos debetavimo ir atitinkamo kitos sąskaitos kreditavimo, tačiau kai įvykdomas lėšų pervedimas jos retrospektyviai gali būti laikomos šio pervedimo priežastimi, yra atleidžiamos nuo PVM?

               2.

               Ar Šeštosios direktyvos (1) 13 straipsnio B skirsnio d punkto 3 papunktyje numatytas „sandorių dėl mokėjimų [ar] pervedimų“ atleidimas nuo mokesčio yra taikomas tokioms mokėjimų kredito ir debeto kortelėmis gavimo ir apdorojimo paslaugoms, kokias atlieka mokesčio mokėtojas šioje byloje? Konkrečiau kalbant, jeigu mokesčio mokėtojo kiekvienos dienos pabaigoje atliekamas atsiskaitymų rinkmenų persiuntimas automatiškai sukelia kliento sąskaitos debetavimą ir mokesčio mokėtojo sąskaitos kreditavimą, ar šios paslaugos patenka į 13 straipsnio B skirsnio d punkto 3 papunkčio taikymo sritį?

               3.

               Ar atsakymui į 2 klausimą turi įtakos tai, ar mokesčio mokėtojas toliau persiunčiamus patvirtinimo kodus gauna pats ar per jį aptarnaujančio banko atstovybę?

               4.

               Ar Šeštosios direktyvos 13 straipsnio B skirsnio d punkto 1 papunktyje numatytas „derybų dėl paskolos“ atleidimas nuo mokesčio yra taikomas tokioms su mokėjimais kredito kortelėmis susijusioms paslaugoms, kokias teikia mokesčio mokėtojas šioje byloje, kai suteikus šias paslaugas kliento kredito kortelės sąskaita yra debetuojama tiek, kiek vėliau yra kredituojama kita sąskaita?

               5.

               Ar „sandorių dėl mokėjimų [ar] pervedimų“ atleidimas nuo mokesčio yra taikomas tokioms per trečiąsias šalis — agentus teikiamoms mokėjimų priėmimo ir apdorojimo paslaugoms, kokias mokesčių mokėtojas per pašto įstaigą ir PayPoint teikia šioje byloje?

               6.

               Ar „sandorių dėl mokėjimų [ar] pervedimų“ atleidimas nuo mokesčio yra taikomas mokesčio mokėtojui ar jo agentui siunčiamų mokėjimų čekiu gavimo ir apdorojimo paslaugoms, kai tokius mokėjimus turi apdoroti mokesčio mokėtojas ir jo bankas?

               7.

               Ar „sandorių dėl mokėjimų [ar] pervedimų“ atleidimas nuo mokesčio yra taikomas tokioms banko skyriuje atliktų mokėjimų, pagal kuriuos per bankininkystės sistemą yra kredituojama mokesčio mokėtojo banko sąskaita, gavimo ir apdorojimo paslaugoms, kokias mokesčio mokėtojas teikia šioje byloje?

               8.

               Į kokias konkrečias aplinkybes reikia atsižvelgti sprendžiant, ar užmokestis (toks, kaip mokėjimo tvarkymo užmokestis šioje byloje), kurį mokesčio mokėtojas taiko savo klientui dėl to, kad klientas pasirenka atlikti mokėjimą mokesčio mokėtojui tam tikru mokėjimo būdu, ir kuris yra atskirai nurodomas sutartiniame dokumente bei klientams išrašomose sąskaitose faktūrose, yra atskiros paslaugos teikimas PVM tikslais?

      (1)  1977 m. gegužės 17 d. Šeštoji Tarybos direktyva dėl valstybių narių apyvartos mokesčių įstatymų derinimo — Bendra pridėtinės vertės mokesčio sistema: vienodas vertinimo pagrindas (OL L 145, p. 1; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 9 sk., 1 t., p. 23)


title: Byla C-257/10: 2011 m. gruodžio 15 d. Teisingumo Teismo (trečioji kolegija) sprendimas byloje ( Högsta förvaltningsdomstolen (anksčiau Regeringsrätten ) (Švedija) prašymas priimti prejudicinį sprendimą) Försäkringskassan prieš Elisabeth Bergström (Migruojantys darbuotojai — Socialinė apsauga — Europos bendrijos bei jos valstybių narių ir Šveicarijos Konfederacijos susitarimas dėl laisvo asmenų judėjimo — Reglamentas (EEB) Nr. 1408/71 — Valstybės narės pilietis, profesinę veiklą vykdęs Šveicarijoje — Grįžimas į savo kilmės šalį)

text:
               11.2.2012

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 39/4

         2011 m. gruodžio 15 d. Teisingumo Teismo (trečioji kolegija) sprendimas byloje (Högsta förvaltningsdomstolen (anksčiau Regeringsrätten) (Švedija) prašymas priimti prejudicinį sprendimą) Försäkringskassan prieš Elisabeth Bergström

   (Byla C-257/10) (1)

   (Migruojantys darbuotojai - Socialinė apsauga - Europos bendrijos bei jos valstybių narių ir Šveicarijos Konfederacijos susitarimas dėl laisvo asmenų judėjimo - Reglamentas (EEB) Nr. 1408/71 - Valstybės narės pilietis, profesinę veiklą vykdęs Šveicarijoje - Grįžimas į savo kilmės šalį)
   2012/C 39/05
   Proceso kalba: švedų

      Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas

      Högsta förvaltningsdomstolen (anksčiau Regeringsrätten)

      Šalys pagrindinėje byloje

      Ieškovė: Försäkringskassan

      Atsakovė: Elisabeth Bergström

      Dalykas

   Prašymas priimti prejudicinį sprendimą — Högsta förvaltningsdomstolen (anksčiau Regeringsrätten) — 1971 m. birželio 14 d. Tarybos reglamento (EEB) Nr. 1408/71 dėl socialinės apsaugos sistemų taikymo pagal darbo sutartį dirbantiems asmenims ir jų šeimos nariams, judantiems Bendrijoje (OL L 149, p. 2; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 5 sk., 1 t., p. 35), iš dalies pakeisto 1989 m. spalio 30 d. Tarybos reglamentu (EEB) Nr. 3427/89 (OL L 331, p. 1) ir Europos Bendrijos bei jos valstybių narių ir Šveicarijos Konfederacijos susitarimo dėl laisvo asmenų judėjimo (OL L 114, p. 6), 3 straipsnio 1 dalies aiškinimas — Teisė į motinystės (tėvystės) pašalpas (föräldrapenning) — Nacionalinės teisės nuostatos, pagal kurias teisė į didesnę išmoką šeimai nei garantuojama įgyjama, tik įgijus nustatytos trukmės sveikatos draudimo laikotarpį — Išmokos šeimai suma, nustatyta atsižvelgiant į šioje valstybėje narėje gautas pajamas iš profesinės veiklos — Asmuo, gyvenantis valstybėje narėje (Švedijoje), tačiau visą draudimo laikotarpį, kuriuo remiantis nustatoma didesnė išmokos šeimai suma, įgijęs pagal kitos valstybės (Šveicarijos) sveikatos draudimo sistemą

      Rezoliucinė dalis

               1.

               Pagal 1999 m. birželio 21 d. Liuksemburge pasirašyto Europos bendrijos bei jos valstybių narių ir Šveicarijos Konfederacijos susitarimo dėl laisvo asmenų judėjimo susitarimo 8 straipsnio c punktą ir 1971 m. birželio 14 d. Tarybos reglamento (EEB) Nr. 1408/71 dėl socialinės apsaugos sistemų taikymo pagal darbo sutartį dirbantiems asmenims, savarankiškai dirbantiems asmenims ir jų šeimos nariams, judantiems Bendrijoje, iš dalies pakeisto 2001 m. birželio 5 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentu (EB) Nr. 1386/2001, 72 straipsnį tuo atveju, jei valstybės narės teisės aktais pagrindinėje byloje nagrinėjamos šeimos išmokos siejamos su draudimo, darbo pagal darbo sutartį ar savarankiško darbo laikotarpiais, kompetentinga šios valstybės narės institucija šiuo tikslu privalo atsižvelgti į šiuos laikotarpius, kurie visi įgyti Šveicarijos Konfederacijos teritorijoje.

               2.

               Minėto susitarimo 8 straipsnio a punktas ir Reglamento Nr. 1408/71, iš dalies pakeisto Reglamentu Nr. 1386/2001, 3 straipsnio 1 dalis, 23 straipsnio 1 ir 2 dalys, 72 straipsnis bei VI priedo N skirsnio 1 punktas turi būti aiškinami taip, kad tuo atveju, jei pagrindinėje byloje nagrinėjamos išmokos šeimai dydis turi būti nustatomas vadovaujantis sveikatos draudimo taisyklėmis, šis dydis asmeniui, kuris įgijo visus reikalingus šiai išmokai apskaičiuoti darbo laikotarpius kitos susitariančiosios šalies teritorijoje, turi būti apskaičiuojamas atsižvelgiant į asmens, turinčio panašią patirtį bei profesinę kvalifikaciją, ir kuris vykdo panašią veiklą valstybės narės, kurioje yra prašoma ši išmoka, teritorijoje, gaunamas pajamas.

      (1)  OL C 195, 2010 7 17.


title: Byla T-103/05 P 2005 m. vasario 11 d. pareikštas ieškinys Europos Bendrijų Komisijai

text:
               28.5.2005

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 132/30

         P 2005 m. vasario 11 d. pareikštas ieškinys Europos Bendrijų Komisijai
   (Byla T-103/05)
   (2005/C 132/54)
   Proceso kalba: ispanų
   2005 m. vasario 11 d. Europos Bendrijų Pirmosios instancijos teisme buvo pareikštas P, gyvenančio Barselonoje (Ispanija), atstovaujamo Barselonos advokatų kolegijos advokato Matías Griful i Ponsati, nurodžiusio adresą dokumentams įteikti Liuksemburge, ieškinys Europos Bendrijų Komisijai.
   Ieškovė Pirmosios instancijos teismo prašo:

               1)

               panaikinti ginčijamą 2004 m. spalio 28 d. sprendimą bei 2004 m. gegužės 10 d. sprendimą,

               2)

               pripažinti ieškovei teisę gauti išmokas nuo 2004 m. balandžio 15 d. iki kol ji bus pripažinta mediciniškai tinkama darbui,

               3)

               priteisti iš Komisijos bylinėjimosi išlaidas.

         Ieškinio pagrindai ir pagrindiniai argumentai
   Šis ieškinys pateiktas dėl 2004 m. spalio 28 d. paskyrimų tarnybos sprendimo, kuriuo, nurodžius Komisijos medicinos tarnybos patvirtinimą, jog ieškovė gali persikelti dirbti į kitą vietą ir dirbti pusę darbo dienos, sustabdytas darbo užmokesčio mokėjimas nuo 2004 m. balandžio 15 d. iki kol ji pradės eiti savo pareigas Briuselyje.
   Šiuo klausimu teigiama, kad ieškovė, kuri buvo paskirta į pareigas Komisijos atstovybėje Barselonoje dėl šeimyninių aplinkybių, susirgo nerimu ir depresija dėl jos pareigų šioje atstovybėje panaikinimo.
   Savo ieškiniui pagrįsti ieškovė nurodo:

               —

               Europos socialinės chartijos 11, 12 ir 13 straipsnių, kuriais pripažįstamos teisės į sveikatos, socialinę apsaugą ir į socialinę paramą bei medicinos pagalbą, pažeidimą.

               —

               1964 m. balandžio 16 d. Europos socialinės apsaugos kodekso II dalies, konkrečiai 10 straipsnio pažeidimą, kuriuo įtvirtinant teisę į vizitavimą namuose ligoniui suteikiama teisė nepersikelti iš savo gyvenamosios vietos.

               —

               TDO konvencijos Nr. 102 10 straipsnio ir TDO konvencijos Nr. 130 13 straipsnio pažeidimą.

               —

               Pareigūnų tarnybos nuostatų 72 ir 73 straipsnių pažeidimą.

         Galiausiai ieškovė teigia nežinanti motyvų, kuriais remiantis ji buvo pripažinta galinčia dirbti tik pusę darbo dienos.


title: Byla T-83/10: 2014 m. gruodžio 9 d. Bendrojo Teismo sprendimas byloje Riva Fire/Komisija (Konkurencija — Karteliai — Gelžbetonio armatūros strypų arba ričių rinka — Sprendimas, kuriuo pagal Reglamentą (EB) Nr. 1/2003 pasibaigus EAPB sutarties galiojimo laikui konstatuojamas AP 65 straipsnio pažeidimas — Kainų ir mokėjimo terminų nustatymas — Gamybos ar pardavimo ribojimas arba kontrolė — Esminių procedūrinių reikalavimų pažeidimas — Komisijos kompetencija — Teisinis pagrindas — Konkurenciją ribojančios veiklos ir dominavimo patariamojo komiteto konsultacija — Teisė į gynybą — Geografinės rinkos apibrėžimas — Lex mitior principo taikymas — AP 65 straipsnio pažeidimas — Baudos — Pažeidimo sunkumas ir trukmė — Lengvinančios aplinkybės — Proporcingumas — 1996 m. pranešimo dėl bendradarbiavimo taikymas)

text:
               2.2.2015

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 34/23

         2014 m. gruodžio 9 d. Bendrojo Teismo sprendimas byloje Riva Fire/Komisija

   (Byla T-83/10) (1)

   ((Konkurencija - Karteliai - Gelžbetonio armatūros strypų arba ričių rinka - Sprendimas, kuriuo pagal Reglamentą (EB) Nr. 1/2003 pasibaigus EAPB sutarties galiojimo laikui konstatuojamas AP 65 straipsnio pažeidimas - Kainų ir mokėjimo terminų nustatymas - Gamybos ar pardavimo ribojimas arba kontrolė - Esminių procedūrinių reikalavimų pažeidimas - Komisijos kompetencija - Teisinis pagrindas - Konkurenciją ribojančios veiklos ir dominavimo patariamojo komiteto konsultacija - Teisė į gynybą - Geografinės rinkos apibrėžimas - Lex mitior principo taikymas - AP 65 straipsnio pažeidimas - Baudos - Pažeidimo sunkumas ir trukmė - Lengvinančios aplinkybės - Proporcingumas - 1996 m. pranešimo dėl bendradarbiavimo taikymas))
   (2015/C 034/25)
   Proceso kalba: italų

      Šalys

      Ieškovė: Riva Fire SpA (Milanas, Italija), atstovaujama advokatų M. Merola, M. Pappalardo ir T. Ubaldi

      Atsakovė: Europos Komisija, atstovaujama iš pradžių R. Sauer ir B. Gencarelli, padedamų advokato P. Manzini, vėliau – R. Sauer, R. Striani, padedamų advokato P. Manzini, ir galiausiai – R. Sauer, padedamo advokato P. Manzini

      Dalykas

   Prašymas panaikinti 2009 m. rugsėjo 30 d. Komisijos sprendimą C(2002) 5087 galutinis, dėl procedūros pagal AP 65 straipsnį (byla COMP. 37.956 – Gelžbetonio armatūra, pakartotinis sprendimas), iš dalies pakeistą 2009 m. gruodžio 8 d. Komisijos sprendimu C(2009) 9912 galutinis, ir, nepatenkinus šio prašymo, prašymas sumažinti ieškovei skirtą baudą.

      Rezoliucinė dalis

               1.

               Riva Fire SpA skiriama 2 6 0 93  000 eurų bauda.

               2.

               Atmesti likusią ieškinio dalį.

               3.

               Riva Fire SpA padengia visas savo ir tris ketvirtadalius Europos Komisijos patirtų bylinėjimosi išlaidų. Komisija padengia vieną ketvirtadalį savo bylinėjimosi išlaidų.

      (1)  OL C 100, 2010 4 17.


title: Byla T-410/07 R 2008 m. vasario 18 d. Pirmosios instancijos teismo pirmininko nutartis byloje Jurado Hermanos prieš VRDT (JURADO) (Laikinosios apsaugos priemonės — Bendrijos prekių ženklas — Prekių ženklo išbraukimas iš registro — Restitutio in integrum prašymas — Prašymas sustabdyti prekių ženklo išbraukimą iš registro — Nepriimtinumas)

text:
               12.4.2008

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 92/28

         2008 m. vasario 18 d. Pirmosios instancijos teismo pirmininko nutartis byloje Jurado Hermanos prieš VRDT (JURADO)

   (Byla T-410/07 R)
   (Laikinosios apsaugos priemonės - Bendrijos prekių ženklas - Prekių ženklo išbraukimas iš registro - Restitutio in integrum prašymas - Prašymas sustabdyti prekių ženklo išbraukimą iš registro - Nepriimtinumas)
   (2008/C 92/58)
   Proceso kalba: ispanų
   Šalys

      Ieškovė: Jurado Hermanos, SL (Alikantė, Ispanija), atstovaujama advokato C. Martín Álvarez

      Atsakovė: Vidaus rinkos derinimo tarnyba (prekių ženklams ir pramoniniam dizainui), atstovaujama P. López Fernández de Corres
   Dalykas
   Prašymas sustabdyti žodinio Bendrijos prekių ženklo Nr. 240218 išbraukimą iš registro ir 2007 m. rugsėjo 3 d. VRDT antrosios apeliacinės tarybos sprendimo (byloje R 866/2007-2) dėl Jurado Hermanos pateikto restitutio in integrum prašymo teisinius padarinius, kol Pirmosios instancijos teismas išspręs bylą iš esmės
   Rezoliucinė dalis

               1.

               Atmesti prašymą taikyti laikinąsias apsaugos priemones.

               2.

               Atidėti bylinėjimosi išlaidų klausimo nagrinėjimą.


title: 2015 m. spalio 2 d. Teismo sprendimas byloje E-3/15 – Liechtensteinische Gesellschaft für Umweltschutz prieš Gemeinde Vaduz (Vaduco savivaldybė) (Direktyva 2011/92/ES dėl valstybės ir privačių projektų poveikio aplinkai vertinimo – 11 straipsnis – Teisė į teisminės peržiūros procedūrą – EEE teisės poveikis nacionalinėms teisinėms sistemoms – Lygiavertiškumo ir veiksmingumo principai)

text:
               8.12.2016

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 457/11

         TEISMO SPRENDIMAS
   2015 m. spalio 2 d.
   byloje E-3/15

      Liechtensteinische Gesellschaft für Umweltschutz prieš Gemeinde Vaduz (Vaduco savivaldybė)

   (Direktyva 2011/92/ES dėl valstybės ir privačių projektų poveikio aplinkai vertinimo – 11 straipsnis – Teisė į teisminės peržiūros procedūrą – EEE teisės poveikis nacionalinėms teisinėms sistemoms – Lygiavertiškumo ir veiksmingumo principai)
   (2016/C 457/08)
   Byloje E-3/15 Liechtensteinische Gesellschaft für Umweltschutz prieš Gemeinde Vaduz (Vaduco savivaldybė) – Lichtenšteino Kunigaikštystės Valstybės Teismo (Staatsgerichtshof des Fürstentums Liechtenstein) PRAŠYMAS Teismui pagal ELPA valstybių susitarimo dėl Priežiūros institucijos ir Teisingumo Teismo įsteigimo 34 straipsnį išaiškinti 2011 m. gruodžio 13 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 2011/92/ES dėl tam tikrų valstybės ir privačių projektų poveikio aplinkai vertinimo 11 straipsnį – Teismas, kurį sudaro pirmininkas Carlas Baudenbacheris ir teisėjai Peras Christiansenas (teisėjas pranešėjas) bei Pállis Hreinssonas, 2015 m. spalio 2 d. priėmė sprendimą, kurio rezoliucinė dalis yra tokia:

               1.

               2012 m. gruodžio 7 d. EEE jungtinio komiteto sprendime Nr. 230/2012 Lichtenšteinui buvo nustatyta pareiga įgyvendinti Direktyvą 2011/92/ES ir ją taikyti pagrindinėje byloje nagrinėjamai poveikio aplinkai vertinimo procedūrai.

               2.

               Priimti bendrą poveikio aplinkai vertinimo sprendimą, atidedant sprendimą dėl esminių su projekto poveikiu aplinkai susijusių klausimų, pavyzdžiui, Direktyvos 2011/92/ES 5 straipsnio 3 dalyje nurodytų klausimų, iki tada, kai bus taikomos tolesnės leidimų suteikimo procedūros, ir nesuteikiant aplinkos apsaugą skatinančioms nevyriausybinėms organizacijoms teisės į teisminės peržiūros procedūrą, yra nesuderinama su Direktyvos 2011/92/ES 11 straipsniu. Ar ši byla susijusi su esminiais klausimais, turi nuspręsti nacionalinis teismas.

               3.

               Pagal EEE teisę nereikalaujama, kad ELPA valstybių nacionaliniuose teismuose būtų galima tiesiogiai remtis neįgyvendintomis EEE taisyklėmis. Tačiau pagal EEE teisę nacionalinis teismas, aiškindamas nacionalines taisykles, privalo, kiek įmanoma, taikyti nacionalinėje teisėje pripažintus aiškinimo metodus, kad pasiektų Direktyvos 2011/92/ES tikslą. Ši pareiga atsiranda tą dieną, kai atitinkamas teisės aktas tampa EEE susitarimo dalimi.

               4.

               Nuspręsti, kokios korekcinės priemonės yra galimos Direktyvos 2011/92/ES 11 straipsnio pažeidimo atveju, turi prašymą pateikęs teismas, atsižvelgdamas į lygiavertiškumo ir veiksmingumo principus.


               3.7.2010

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 179/1

         2010/C 179/01
   Paskutinis Teisingumo Teismo Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje skelbiamas leidinys

         OL C 161, 2010 6 19

      Skelbti leidiniai:

      OL C 148, 2010 6 5

      OL C 134, 2010 5 22

      OL C 113, 2010 5 1

      OL C 100, 2010 4 17

      OL C 80, 2010 3 27

      OL C 63, 2010 3 13

   Šiuos tekstus galite rasti adresu:
   EUR-Lex: http://eur-lex.europa.eu


title: Byla T-53/09: 2009 m. gruodžio 1 d. Bendrojo Teismo nutartis byloje Cafea prieš VRDT — Christian (BEST FARM) (Bendrijos prekių ženklas — Protestas — Protesto atsiėmimas — Nereikalingumas priimti sprendimą)

text:
               30.1.2010

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 24/53

         2009 m. gruodžio 1 d. Bendrojo Teismo nutartis byloje Cafea prieš VRDT — Christian (BEST FARM)

   (Byla T-53/09) (1)

   (Bendrijos prekių ženklas - Protestas - Protesto atsiėmimas - Nereikalingumas priimti sprendimą)
   2010/C 24/95
   Proceso kalba: vokiečių

      Šalys

      Ieškovė: Cafea GmbH (Hamburgas, Vokietija), atstovaujama advokatų C. Schumann ir M. Hartmann

      Atsakovė: Vidaus rinkos derinimo tarnyba (prekių ženklams ir pramoniniam dizainui), atstovaujama C. Jenewein

      Kita procedūros VRDT Apeliacinėje taryboje šalis: Dieter Christian (Frankfurtas prie Maino, Vokietija)

      Dalykas

   Ieškinys dėl 2008 m. lapkričio 27 d. VRDT pirmosios apeliacinės tarybos sprendimo (byla R 420/2008-1), susijusio su protesto procedūra tarp Cafea GmbH ir Dieter Christian

      Rezoliucinė dalis

               1.

               Nebereikia priimti sprendimo dėl ieškinio.

               2.

               Cafea GmbH padengia savo ir Vidaus rinkos derinimo tarnybos (prekių ženklams ir pramoniniam dizainui) bylinėjimosi išlaidas.

      (1)  OL C 90, 2009 4 18.


title: Byla T-134/13: 2013 m. vasario 28 d. pareikštas ieškinys byloje Polynt ir Sitre prieš ECHA

text:
               4.5.2013

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 129/26

         2013 m. vasario 28 d. pareikštas ieškinys byloje Polynt ir Sitre prieš ECHA

   (Byla T-134/13)
   2013/C 129/50
   Proceso kalba: anglų

      Šalys

      Ieškovės: Polynt SpA (Scanzorosciate, Italija) ir Sitre Srl (Milanas, Italija), atstovaujamos advokatų C. Mereu ir K. Van Maldegem

      Atsakovė: Europos cheminių medžiagų agentūra (ECHA)

      Reikalavimai

   Ieškovės Bendrojo Teismo prašo:

               —

               pripažinti ieškinį priimtinu ir pagrįstu,

               —

               iš dalies panaikinti ECHA sprendimą ED/169/2012 dėl cikloheksano-1,2-dikarboksilo anhidrido, cis-cikloheksano-1,2-dikarboksilo anhidrido ir trans-cikloheksano-1,2-dikarboksilo anhidrido (kartu vadinami HHPA) pripažinimo medžiagomis, atitinkančiomis Reglamento (EB) Nr. 1907/2006 (1) (toliau — REACH) 57 straipsnio f punkte nurodytus kriterijus, pagal REACH 59 straipsnį, kiek tai susiję su HHPA ir monomerais; ir

               —

               priteisti iš atsakovės bylinėjimosi išlaidas.

      Ieškinio pagrindai ir pagrindiniai argumentai

   Grįsdamos ieškinį ieškovės remiasi trimis pagrindais.

               1.

               Pirmasis ieškinio pagrindas susijęs su tuo, kad tariamai padaryta akivaizdi vertinimo ir (arba) teisės klaida: i) kvėpavimo takų jautrikliai nepatenka į REACH 57 straipsnio f punkto taikymo sritį ir ii) ECHA nepateikė pakankamų motyvų ir įrodymų, kad HHPA — tai medžiagos, kurių „poveikis prilygsta“ kancerogeno, mutageno ar toksikageno poveikiui gamyboje (toliau — KMG), 1 kategorija, nes

                           —

                           KMG medžiagos sukelia negrįžtamų pasekmių, o HHPA atveju kvėpavimo takų jautrinimo pasekmės nėra negrįžtamos,

                           —

                           vartotojai ar darbuotojai nesusiduria su HHPA keliamu pavojumi,

                           —

                           HHPA vertinimas yra pagrįstas pasenusiais duomenimis ir

                           —

                           vertinant nebuvo atsižvelgta į visus reikšmingus duomenis.

               2.

               Antrasis ieškinio pagrindas susijęs su tuo, kad tariamai buvo pažeista teisė į gynybą, nes ieškovės neturėjo galimybės ginti savo teisių dėl to, kad nebuvo objektyvių kriterijų vertinti, ar medžiaga turi prilygstantį poveikį, kaip tai suprantama pagal REACH 57 straipsnio f punktą, ypač kvėpavimo takų jautriklių, kaip antai HHPA, atveju ir dėl to, kad ECHA neatsižvelgė į visą informaciją, kuri buvo turima arba kurią pateikė pramonė per pastabų pateikimo laikotarpį.

               3.

               Trečiasis ieškinio pagrindas susijęs su tuo, kad tariamai buvo pažeistas proporcingumo principas, nes ECHA turėjo galimybę pasirinkti priemones dėl HHPA, o HHPA pripažinimas labai didelį susirūpinimą keliančia medžiaga turėjo ieškovėms nepalankių pasekmių, kurios neproporcingos siekiamiems tikslams.

      (1)  2006 m. gruodžio 18 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentas (EB) Nr. 1907/2006 dėl cheminių medžiagų registracijos, įvertinimo, autorizacijos ir apribojimų (REACH), įsteigiantis Europos cheminių medžiagų agentūrą, iš dalies keičiantis Direktyvą 1999/45/EB bei panaikinantis Tarybos reglamentą (EEB) Nr. 793/93, Komisijos reglamentą (EB) Nr. 1488/94, Tarybos direktyvą 76/769/EEB ir Komisijos direktyvas 91/155/EEB, 93/67/EEB, 93/105/EB bei 2000/21/EB (OL L 396, 2006, p. 1)


title: Byla F-39/13: 2016 m. rugpjūčio 1 d. Tarnautojų teismo (pirmoji kolegija) nutartis byloje Sajewicz- Świackiewcz/Komisija (Viešoji tarnyba — Pareigūnai — Pensijos — Pareigūnų tarnybos nuostatų VIII priedo 11 straipsnio 2 dalis — Teisių į pensiją, įgytų pagal kitas pensijų sistemas, pervedimas į Sąjungos pensijų sistemą — Sprendimas dėl pensijos draudimo stažo pripažinimo taikant naujas Pareigūnų tarnybos nuostatų VIII priedo 11 ir 12 straipsnių bendrąsias įgyvendinimo nuostatas — Procedūros reglamento 81 straipsnis — Akivaizdžiai nepagrįstas ieškinys)

text:
               2016 10 3

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 364/45

      2016 m. rugpjūčio 1 d. Tarnautojų teismo (pirmoji kolegija) nutartis byloje Sajewicz-
         Świackiewcz/Komisija

      (Byla F-39/13) (1)

      ((Viešoji tarnyba - Pareigūnai - Pensijos - Pareigūnų tarnybos nuostatų VIII priedo 11 straipsnio 2 dalis - Teisių į pensiją, įgytų pagal kitas pensijų sistemas, pervedimas į Sąjungos pensijų sistemą - Sprendimas dėl pensijos draudimo stažo pripažinimo taikant naujas Pareigūnų tarnybos nuostatų VIII priedo 11 ir 12 straipsnių bendrąsias įgyvendinimo nuostatas - Procedūros reglamento 81 straipsnis - Akivaizdžiai nepagrįstas ieškinys))
      (2016/C 364/56)
      Proceso kalba: prancūzų

         Šalys

         Ieškovė: Jolanta Sajewicz-Świackiewcz (Briuselis, Belgija), iš pradžių atstovaujama advokatų D. de Abreu Caldas, A. Coolen, J.-N. Louis, É. Marchal ir S. Orlandi, vėliau – advokatų D. de Abreu Caldas, J.-N. Louis ir S. Orlandi, po to – advokatų J.-N. Louis ir S. Orlandi, galiausiai – advokato J.-N. Louis)

         Atsakovė: Europos Komisija, iš pradžių atstovaujama C. Ehrbar ir M. G. Gattinara, vėliau – J. Currall ir G. Gattinara, po to – G. Gattinara, galiausiai – G. Gattinara ir F. Simonetti

         Bylos dalykas

      Prašymas panaikinti sprendimą, kuriuo iki tarnybos Komisijoje įgytos teisės į pensiją nustatomos pagal naujas Pareigūnų tarnybos nuostatų bendrąsias įgyvendinimo nuostatas, ir sprendimą atmesti skundą.

         Rezoliucinė dalis

                  1)

                  Atmesti ieškinį kaip akivaizdžiai nepagrįstą.

                  2)

                  Kiekviena šalis padengia savo bylinėjimosi išlaidas.

         (1)  OL C 207, 2013 7 20, p. 60.


title: Byla C-15/12 P: 2012 m. sausio 13 d. Dashiqiao Sanqiang Refractory Materials Co. Ltd pateiktas apeliacinis skundas dėl 2011 m. gruodžio 16 d. Bendrojo Teismo (pirmoji kolegija) priimto sprendimo byloje T-423/09, Dashiqiao Sanqiang Refractory Materials prieš Tarybą

text:
               24.3.2012

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 89/13

         2012 m. sausio 13 d.Dashiqiao Sanqiang Refractory Materials Co. Ltd pateiktas apeliacinis skundas dėl 2011 m. gruodžio 16 d. Bendrojo Teismo (pirmoji kolegija) priimto sprendimo byloje T-423/09, Dashiqiao Sanqiang Refractory Materials prieš Tarybą

   (Byla C-15/12 P)
   2012/C 89/21
   Proceso kalba: prancūzų

      Šalys

      Apeliantė: Dashiqiao Sanqiang Refractory Materials Co. Ltd, atstovaujama advokatų J.-F. Bellis ir R. Luff

      Kitos proceso šalys: Europos Sąjungos Taryba, Europos Komisija

      Apeliantės reikalavimai

               —

               Pripažinti šią apeliaciją priimtiną ir pagrįstą.

               —

               Panaikinti 2011 m. gruodžio 16 d. Europos Sąjungos Bendrojo Teismo (pirmoji kolegija) sprendimą byloje T-423/09, Dashiqiao Sanqiang Refractory Materials prieš Tarybą, ir priimti šioje byloje naują sprendimą.

               —

               Patenkinti pirmojoje instancijoje pateiktus reikalavimus, t. y. panaikinti apeliantei 2009 m. rugsėjo 7 d. Tarybos reglamentu (EB) Nr. 826/2009, iš dalies keičiančiu Reglamentą (EB) Nr. 1659/2005, kuriuo tam tikroms importuojamoms Kinijos Liaudies Respublikos kilmės magnezijos plytoms nustatomas galutinis antidempingo muitas (1), nustatyto antidempingo muito dalį, viršijančią tą muitą, kuris jai būtų buvęs nustatytas pagal per pradinį tyrimą taikytą skaičiavimo metodą, kuriuo, vadovaujantis pagrindinio reglamento (2) 2 straipsnio 10 dalimi, atsižvelgiama į aplinkybę, kad Kinijoje taikomas eksporto PVM negrąžintas.

               —

               priteisti iš Tarybos bylinėjimosi abejose instancijose išlaidas.

      Apeliacinio skundo pagrindai ir pagrindiniai argumentai

   Apeliantė nurodo tris pagrindus, susijusius su tuo, kad Bendrasis Teismas atmetė antrąjį reglamento panaikinimo pagrindą, kuriame ji tvirtino, kad Taryba ir Komisija pažeidė pagrindinio antidempingo reglamento 11 straipsnio 9 dalį.
   Kaip pirmąjį pagrindą apeliantė nurodo tai, kad Bendrasis Teismas padarė teisės klaidą, kai atsisakė nagrinėti, koks eksporto kainos ir normaliosios vertės palyginimo metodas taikytas per pradinį tyrimą, todėl jis negalėjo padaryti pagrįstos išvados, kad per peržiūros procedūrą šis „metodas nepakeistas“, kaip tai suprantama pagal pagrindinio reglamento 11 straipsnio 9 dalį. Per pradinį tyrimą iš tikrųjų naudotas kainų palyginimo „be PVM“ pagrindu metodas, o per peržiūros procedūrą naudotas radikaliai kitoks palyginimo „įskaitant PVM“ pagrindu metodas. Pastarojo metodo taikymas lėmė daug didesnį dempingo skirtumą nei tas, kuris būtų buvęs apskaičiuotas taikant per pradinį tyrimą naudotą metodą.
   Kaip antrąjį klausimą apeliantė nurodo tai, kad Bendrasis Teismas padarė teisės klaidą, kai nusprendė, kad institucijos privalo nebetaikyti per pradinį tyrimą taikyto eksporto kainų ir normaliosios vertės palyginimo metodo, jei jis lemia tokią korekciją, kokios atlikti neleidžiama pagal pagrindinio reglamento 2 straipsnio 10 dalies b punktą, nes taip jis supainiojo „korekcijos“ ir „palyginimo metodo“ sąvokas.
   Kaip trečiąjį pagrindą apeliantė nurodo tai, kad Bendrasis Teismas padarė teisės klaidą, kai nusprendė, kad per laikotarpį nuo pradinio tyrimo metu iki peržiūros procedūros pasikeitusi grąžinto PVM dalis sudaro pasikeitusias aplinkybes, kurios pateisina metodo pakeitimą, nors nenustatyta, kad dėl šio skirtumo per pradinį tyrimą naudotas palyginimo metodas tapo netinkamas. Kadangi „aplinkybių pasikeitimo“ išimtį reikia aiškinti siaurai, skundžiamo teismo sprendimo 62–64 punktuose nurodyti motyvai akivaizdžiai neatitinka šio reikalavimo.

      (1)  OL L 240, p. 7.

      (2)  1995 m. gruodžio 22 d. Tarybos reglamentas (EB) Nr. 384/96 dėl apsaugos nuo importo dempingo kaina iš Europos bendrijos narėmis nesančių valstybių (OL L 56, p. 1; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 11 sk., 10 t., p. 45).


title: Byla C-203/17: 2017 m. balandžio 13 d. Amtsgericht Hannover (Vokietija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje Eberhard Schmeer/TUIfly GmbH

text:
               10.7.2017

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 221/10

         2017 m. balandžio 13 d.Amtsgericht Hannover (Vokietija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje Eberhard Schmeer/TUIfly GmbH

   (Byla C-203/17)
   (2017/C 221/14)
   Proceso kalba: vokiečių

      Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas

      Amtsgericht Hannover

      Šalys pagrindinėje byloje

      Ieškovas: Eberhard Schmeer

      Atsakovė: TUIfly GmbH

      Prejudiciniai klausimai

               1.

               Ar skrydį vykdančio oro vežėjo personalo dalies, kuri yra reikšminga skrydžiams vykdyti, nebuvimas darbe dėl laikino nedarbingumo laikomas ypatinga aplinkybe pagal Reglamento Nr. 261/2004 (1) 5 straipsnio 3 dalį? Jei į pirmąjį klausimą būtų atsakyta teigiamai: kokią procentinę dalį turi sudaryti į darbą neatvykę darbuotojai, kad tokia aplinkybė būtų pripažinta ypatinga?

               2.

               Jei į pirmąjį klausimą būtų atsakyta neigiamai: ar skrydį vykdančio oro vežėjo personalo dalies, kuri yra reikšminga skrydžiams vykdyti, spontaniškas neatvykimas į darbą dėl streiko, kuris yra neteisėtas pagal darbo teisę ir kolektyvinę sutartį („laukinis streikas“), laikytinas ypatinga aplinkybe pagal Reglamento Nr. 261/2004 5 straipsnio 3 dalį? Jei į antrąjį klausimą būtų atsakyta teigiamai: kokią procentinę dalį turi sudaryti į darbą neatvykę darbuotojai, kad tokia aplinkybė būtų pripažinta ypatinga?

               3.

               Jei į pirmąjį arba antrąjį klausimus būtų atsakyta teigiamai: ar tokia ypatinga aplinkybė turi būti susiklosčiusi tuo metu, kai atšaukiamas skrydis, ar skrydį vykdantis oro vežėjas verslo sumetimais turi teisę parengti naują skrydžių tvarkaraštį?

               4.

               Jei į pirmąjį arba antrąjį klausimus būtų atsakyta teigiamai: su kuo susijusi galimybės išvengti sąvoka – su pačiomis ypatingomis aplinkybėmis, ar su jų atsiradimo pasekmėmis?

      (1)  2004 m. vasario 11 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentas (EB) Nr. 261/2004, nustatantis bendras kompensavimo ir pagalbos keleiviams taisykles atsisakymo vežti ir skrydžių atšaukimo arba atidėjimo ilgam laikui atveju, panaikinantis Reglamentą (EEB) Nr. 295/91 (OL L 46, p. 1; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 7 sk., 8 t., p. 10).


title: Byla C-22/15: 2015 m. sausio 19 d. pareikštas ieškinys byloje Europos Komisija/Nyderlandų Karalystė

text:
               13.7.2015

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 228/2

         2015 m. sausio 19 d. pareikštas ieškinys byloje Europos Komisija/Nyderlandų Karalystė

   (Byla C-22/15)
   (2015/C 228/02)
   Proceso kalba: nyderlandų

      Šalys

      Ieškovė: Europos Komisija, atstovaujama L. Lozano Palacios ir G. Wils

      Atsakovė: Nyderlandų Karalystė

      Ieškovės reikalavimai

               —

               Pripažinti, kad vandens sporto asociacijų, kurios teikdamos paslaugas neįdarbina vieno ar kelių asmenų, narius neapmokestinusi pridėtinės vertės mokesčiu krantinių ir laivų stovėjimo vietų nuomos atveju, kiek tai susiję su navigacijos ar laisvalaikio veikla, kuri negali būti prilyginama sporto ar fizinio lavinimo veiklai, Nyderlandų Karalystė neįvykdė įsipareigojimų pagal 2006 m. lapkričio 28 d. Tarybos direktyvos 2006/112/EB (1) (PVM direktyva) dėl pridėtinės vertės mokesčio bendros sistemos 2 straipsnio 1 dalį, 24 straipsnio 1 dalį ir 133 straipsnį, atsižvelgiant į 132 straipsnio 1 dalies m punktą.

               —

               Pripažinti, kad tokios nuomos atleidimą nuo pridėtinės vertės mokesčio, kai krantinė ir laivų stovėjimo vietos yra išnuomojamas nariams, užsiimantiems sporto veikla, ir nuoma yra glaudžiai susijusi su tokia veikla ir būtina ją vykdant, taikydama tik vandens sporto asociacijoms, kurios teikdamos paslaugas neįdarbina vieno ar kelių asmenų, Nyderlandų Karalystė neįvykdė įsipareigojimų pagal 2006 m. lapkričio 28 d. Tarybos direktyvos 2006/112/EB 2 straipsnio 1 dalį, 24 straipsnio 1 dalį ir 133 straipsnį, atsižvelgiant į 132 straipsnio 1 dalies m punktą.

               —

               Priteisti iš Nyderlandų Karalystės bylinėjimosi išlaidas.

      Ieškinio pagrindai ir pagrindiniai argumentai

               1.

               Direktyva 2006/112/EB įpareigoja valstybes nares neapmokestinti PVM pelno nesiekiančių organizacijų atliekamą su sportu ir kūno kultūra glaudžiai susijusių tam tikrų paslaugų teikimą sportuojantiems ar kūno kultūra užsiimantiems asmenims.

               2.

               Pagal Nyderlandų 1968 m. Apyvartos mokesčio įstatymo (Wet Omzetbelasting 1968) 11 straipsnio 1 dalies e punktą PVM neapmokestinamos sporto asociacijų savo nariams teikiamos paslaugos, išskyrus paslaugas, teikiamas vandens sporto organizacijų, kurios jas teikdamos naudojasi vieno ar kelių asmenų, dirbančių organizacijoje, darbu, jei šios paslaugos yra veikla, vykdoma tų asmenų ir susijusi su laivais ar krantinių ir laivų stovėjimo vietų nuoma.

               3.

               Pasak Komisijos, toks Nyderlandų taikomas neapmokestinimas yra ir per platus, ir per siauras.

               4.

               Visų pirma, Komisija kritikuoja tai, kad atleidimas nuo mokesčio taikomas ne tik pelno nesiekiančių asociacijų nariams, užsiimantiems sporto veikla, bet apima ir nuomą asociacijos nariams, kurie nuomojamoje krantinėje ar stovėjimo vietoje esantį laivą naudoja tiesiog laisvalaikio ar net gyvenimo tikslais. Šiuo atžvilgiu atleidimas nuo mokesčio prieštarauja PVM direktyvos 2 straipsnio 1 daliai, 24 straipsnio 1 daliai ir 133 straipsniui.

               5.

               Antra, Komisija kritikuoja tai, kad, norėdamos pasinaudoti atleidimu nuo mokesčio, asociacijos negali būti įdarbinusios darbuotojų. Taip Nyderlandai prideda sąlygą, kuri viršija tai, kas yra leidžiama pagal PVM direktyvos 133 straipsnį (atsižvelgiant į 132 straipsnio 1 dalies m punktą).

      (1)  OL L 347, p. 1.


title: Byla T-284/16: 2016 m. gegužės 23 d. pareikštas ieškinys byloje Gulli/EUIPO – Laverana (Lybera)

text:
               25.7.2016

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 270/61

         2016 m. gegužės 23 d. pareikštas ieškinys byloje Gulli/EUIPO – Laverana (Lybera)

   (Byla T-284/16)
   (2016/C 270/67)
   Kalba, kuria surašytas ieškinys: anglų

      Šalys

      Ieškovas: Diego Gulli (Genuja, Italija), atstovaujamas advokatų M. Andreolini ir F. Andreolini

      Atsakovė: Europos Sąjungos intelektinės nuosavybės tarnyba (EUIPO)

      Kita procedūros Apeliacinėje taryboje šalis: Laverana GmbH & Co.KG (Venigzenas, Vokietija)

      Su procedūra EUIPO susijusi informacija

      Prekių ženklo, dėl kurio kilo ginčas, savininkas: ieškovas

      Prekių ženklas, dėl kurio kilo ginčas: vaizdinis ES prekių ženklas, kuriame yra žodinis elementas „Lybera“ – Registracijos paraiška Nr. 12 155 743

      Procedūra EUIPO: protesto procedūra

      Ginčijamas sprendimas: 2016 m. kovo 17 d. EUIPO penktosios apeliacinės tarybos sprendimas byloje R 3219/2014-5

      Reikalavimai

   Ieškovas Bendrojo Teismo prašo:

               —

               panaikinti ginčijamą sprendimą,

               —

               priteisti iš atsakovės bylinėjimosi išlaidas.

      Pagrindas, kuriuo remiamasi

               —

               Reglamento Nr. 207/2009 8 straipsnio 1 dalies b punkto pažeidimas.


title: Byla T-538/14: 2014 m. liepos 16 d. pareikštas ieškinys byloje Peri/VRDT (Multiprop)

text:
               22.9.2014

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 329/22

         2014 m. liepos 16 d. pareikštas ieškinys byloje Peri/VRDT (Multiprop)

   (Byla T-538/14)
   2014/C 329/31
   Proceso kalba: vokiečių

      Šalys

      Ieškovė: Peri GmbH (Veisenhornas, Vokietija), atstovaujama advokatų M. Eck ir A. Bognár

      Atsakovė: Vidaus rinkos derinimo tarnyba (prekių ženklams ir pramoniniam dizainui)

      Reikalavimai

   Ieškovė Bendrojo Teismo prašo:

               —

               panaikinti 2014 m. balandžio 29 d. Vidaus rinkos derinimo tarnybos (prekių ženklams ir pramoniniam dizainui) pirmosios apeliacinės tarybos sprendimą byloje R 1661/2013-1,

               —

               priteisti iš VRDT bylinėjimosi išlaidas.

      Ieškinio pagrindai ir pagrindiniai argumentai

      Bendrijos prekių ženklas, su kuriuo susijęs ieškinys: žodinis prekių ženklas „Multiprop“ 6, 19 ir 37 klasių prekėms ir paslaugoms – Bendrijos prekių ženklo paraiška Nr. 1 1 5 87  219.

      Eksperto sprendimas: atmesti paraišką.

      Apeliacinės tarybos sprendimas: atmesti skundą.

      Ieškinio pagrindai:

               —

               Reglamento Nr. 207/2009 7 straipsnio 1 dalies c punkto pažeidimas,

               —

               Reglamento Nr. 207/2009 7 straipsnio 1 dalies b punkto pažeidimas,

               —

               Reglamento Nr. 207/2009 7 straipsnio 2 dalies pažeidimas


title: Byla C-36/09 P: 2010 m. lapkričio 11 d. Teisingumo Teismo (septintoji kolegija) sprendimas byloje Transportes Evaristo Molina, SA prieš Europos Komisiją (Apeliacinis skundas — Karteliai — Ispanijos degalinių rinka — Ilgalaikės degalų išimtinio tiekimo sutartys — Komisijos sprendimas — Tam tikroms degalinėms suteikta teisė perpirkti — Repsol tiekimo sąlygos — Susijusių degalinių sąrašas — Ieškinys dėl panaikinimo — Terminas ieškiniui pareikšti — Pradžios momentas)

text:
               15.1.2011

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 13/4

         2010 m. lapkričio 11 d. Teisingumo Teismo (septintoji kolegija) sprendimas byloje Transportes Evaristo Molina, SA prieš Europos Komisiją

   (Byla C-36/09 P) (1)

   (Apeliacinis skundas - Karteliai - Ispanijos degalinių rinka - Ilgalaikės degalų išimtinio tiekimo sutartys - Komisijos sprendimas - Tam tikroms degalinėms suteikta teisė perpirkti - Repsol tiekimo sąlygos - Susijusių degalinių sąrašas - Ieškinys dėl panaikinimo - Terminas ieškiniui pareikšti - Pradžios momentas)
   2011/C 13/06
   Proceso kalba: ispanų

      Šalys

      Apeliantė: Transportes Evaristo Molina, SA, atstovaujama advokatų A. Hernández Pardo, S. Beltrán Ruiz ir M. L. Ruiz Ezquerra

      Kita proceso šalis: Europos Komisija, atstovaujama E. Gippini Fournier

      Kitos proceso šalies pusėje įstojusi į bylą šalis: Repsol Comercial de Productos Petrolíferos SA, atstovaujama advokatų F. Lorente Hurtado ir P. Vidal Martínez

      Dalykas

   Apeliacinis skundas, pateiktas dėl 2008 m. lapkričio 14 d. Pirmosios instancijos teismo (ketvirtoji kolegija) nutarties byloje Transportes Evaristo Molina prieš Komisiją (T-45/08), kurioje Pirmosios instancijos teismas atmetė prašymą panaikinti 2006 m. balandžio 12 d. Komisijos sprendimą Nr. 2006/446/EB, susijusį su procedūra pagal EB sutarties 81 straipsnį (byla COMP/B-1/38.348 — Repsol CPP) (santrauka paskelbta OL L 176, p. 104), kuriuo Repsol nustatomi privalomi įpareigojimai pagal 2002 m. gruodžio 16 d. Tarybos reglamentą (EB) Nr. 1/2003 dėl konkurencijos taisyklių, nustatytų (EB) 81 ir (EB) 82 straipsniuose, įgyvendinimo (OL L 1, p. 1, 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 8 sk., 2 t., p. 205)

      Rezoliucinė dalis

               1.

               Atmesti apeliacinį skundą.

               2.

               Transportes Evaristo Molina SA padengia bylinėjimosi išlaidas.

      (1)  OL C 82, 2009 4 4.


title: Byla C-174/06 2007 m. spalio 25 d. Teisingumo Teismo (antroji kolegija) sprendimas ( Corte suprema di cassazione (Italija) prašymas priimti prejudicinį sprendimą) Ministero delle Finanze prieš CO.GE.P.srl. (Šeštoji direktyva — PVM — Nuo mokesčio atleistos ūkinės operacijos — Nekilnojamojo turto nuoma — Valstybės nuosavybė)

text:
               22.12.2007

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 315/14

         2007 m. spalio 25 d. Teisingumo Teismo (antroji kolegija) sprendimas (Corte suprema di cassazione (Italija) prašymas priimti prejudicinį sprendimą) Ministero delle Finanze prieš CO.GE.P.srl.

   (Byla C-174/06) (1)

   (Šeštoji direktyva - PVM - Nuo mokesčio atleistos ūkinės operacijos - Nekilnojamojo turto nuoma - Valstybės nuosavybė)
   (2007/C 315/23)
   Proceso kalba: italų
   Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas
   Corte suprema di cassazione
   Šalys pagrindinėje byloje
   Ieškovė: Ministero delle Finanze

      Atsakovė: CO.GE.P.srl.
   Dalykas
   Prašymas priimti prejudicinį sprendimą — Corte suprema di cassazione — Tarybos direktyvos 77/388/EEB 13 straipsnio B skyriaus b punkto išaiškinimas: 1977 m. gegužės 17 d. Šeštoji Tarybos direktyva dėl valstybių narių apyvartos mokesčių įstatymų derinimo — Bendra pridėtinės vertės mokesčio sistema: vienodas vertinimo pagrindas (OL L 145, p. 1) — Nekilnojamojo turto nuomos atleidimas nuo mokesčio — Valstybės nuosavybės naudojimo koncesija
   Rezoliucinė dalis
   1977 m. gegužės 17 d. Šeštosios Tarybos direktyvos 77/388/EEB dėl valstybių narių apyvartos mokesčių įstatymų derinimo — Bendra pridėtinės vertės mokesčio sistema: vienodas vertinimo pagrindas 13 straipsnio B skirsnio b punktas turi būti aiškinamas taip: teisinį santykį, koks nagrinėjamas pagrindinėje byloje, kai asmeniui nustatytam laikotarpiui už atlygį suteikiama teisė naudotis, taip pat ir išimtinai, valstybės turtu, t. y. valstybės teritorinių vandenų dalimis, apima sąvoka „nekilnojamojo turto nuoma“ šio straipsnio prasme.

      (1)  OL C 154, 2006 7 1.


title: Byla C-516/09: 2011 m. kovo 10 d. Teisingumo Teismo (aštuntoji kolegija) sprendimas byloje ( Oberster Gerichtshof (Austrija) prašymas priimti prejudicinį sprendimą) Tanja Borger prieš Tiroler Gebietskrankenkasse (Darbuotojų socialinė apsauga — Reglamentas (EEB) Nr. 1408/71 — Taikymo asmenų atžvilgiu sritis — Sąvokos „pagal darbo sutartį dirbantis asmuo“ aiškinimas — Vaiko priežiūros išmokos — Neapmokamų atostogų pratęsimas)

text:
               7.5.2011

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 139/7

         2011 m. kovo 10 d. Teisingumo Teismo (aštuntoji kolegija) sprendimas byloje (Oberster Gerichtshof (Austrija) prašymas priimti prejudicinį sprendimą) Tanja Borger prieš Tiroler Gebietskrankenkasse

   (Byla C-516/09) (1)

   (Darbuotojų socialinė apsauga - Reglamentas (EEB) Nr. 1408/71 - Taikymo asmenų atžvilgiu sritis - Sąvokos „pagal darbo sutartį dirbantis asmuo“ aiškinimas - Vaiko priežiūros išmokos - Neapmokamų atostogų pratęsimas)
   2011/C 139/11
   Proceso kalba: vokiečių

      Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas

      Oberster Gerichtshof

      Šalys pagrindinėje byloje

      Ieškovė: Tanja Borger

      Atsakovė: Tiroler Gebietskrankenkasse

      Dalykas

   Prašymas priimti prejudicinį sprendimą — Oberster Gerichtshof — 1971 m. birželio 14 d. Tarybos reglamento (EEB) Nr. 1408/71 dėl socialinės apsaugos sistemų taikymo pagal darbo sutartį dirbantiems asmenims ir jų šeimos nariams, judantiems Bendrijoje, 1 straipsnio a punkto išaiškinimas (OL L 149, p. 2; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 5 sk., 1 t., p. 35) — Vaiko priežiūros pašalpos — Taikymo asmenų atžvilgiu sritis — Sąvokos „pagal darbo sutartį dirbantis asmuo“ aiškinimas — Asmuo, kuris gyvena Šveicarijoje ir kuris susitaria su savo darbdaviu, įsisteigusiu valstybėje narėje, sustabdyti darbo santykius dėl vaiko gimimo („Karenz“) ilgesniam nei dvejus metus trunkančiam pagal valstybės narės teisės aktus nustatytam sustabdymo laikotarpiui

      Rezoliucinė dalis

   Asmuo, atsidūręs tokioje, kaip antai ieškovės pagrindinėje byloje, situacijoje, kai gimus vaikui neapmokamos atostogos buvo pratęstos dar šešis mėnesius, turi būti pripažįstamas pagal darbo sutartį dirbančiu asmeniu pagal 1971 m. birželio 14 d. Tarybos reglamento (EEB) Nr. 1408/71 dėl socialinės apsaugos sistemų taikymo pagal darbo sutartį dirbantiems asmenims ir jų šeimos nariams, judantiems Bendrijoje, iš dalies pakeisto ir atnaujinto 1996 m. gruodžio 2 d. Tarybos reglamentu (EB) Nr. 118/97, iš dalies pakeistu 1998 m. birželio 29 d. Tarybos reglamentu (EB) Nr. 1606/98, 1 straipsnio a punktą su sąlyga, kad per šį laikotarpį šis asmuo yra apdraustas nors nuo vienos rizikos, kurią apima bendroji ar specialioji socialinės apsaugos sistema, numatyta šio reglamento 1 straipsnio a punkte. Nacionalinis teismas turi patikrinti, ar ši sąlyga įvykdyta.

      (1)  OL C 63, 2010 3 13.


title: Byla C-416/06 2008 m. birželio 10 d. Teisingumo Teismo pirmosios kolegijos pirmininko nutartis byloje Europos Bendrijų Komisija prieš Lenkijos Respubliką

text:
               15.8.2008

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 209/37

         2008 m. birželio 10 d. Teisingumo Teismo pirmosios kolegijos pirmininko nutartis byloje Europos Bendrijų Komisija prieš Lenkijos Respubliką

   (Byla C-416/06) (1)

   (2008/C 209/59)

      Proceso kalba: lenkų

   Pirmosios kolegijos pirmininkas nutartimi nurodė išbraukti bylą iš registro.

      (1)  OL C 326, 2006 12 30.


title: Byla T-384/06 R 2007 m. kovo 28 d. Pirmosios instancijos teismo pirmininko nutartis byloje IBP ir International Building Products France prieš Komisiją (Laikinųjų apsaugos priemonių taikymas — Prašymas sustabdyti vykdymą — Konkurencija — Baudos sumokėjimas — Banko garantija — Skubos nebuvimas)

text:
               28.4.2007

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 96/37

         2007 m. kovo 28 d. Pirmosios instancijos teismo pirmininko nutartis byloje IBP ir International Building Products France prieš Komisiją

   (Byla T-384/06 R)
   (Laikinųjų apsaugos priemonių taikymas - Prašymas sustabdyti vykdymą - Konkurencija - Baudos sumokėjimas - Banko garantija - Skubos nebuvimas)
   (2007/C 96/76)
   Proceso kalba: anglų
   Šalys

      Ieškovės: IBP (Tipton, West Midlands, Jungtinė Karalystė) ir International Building Products France SA (Sartrouville, Prancūzija), atstovaujamos QC M. Clough ir solicitor A. Aldred

      Atsakovė: Europos Bendrijų Komisija, atstovaujama M. Castillo de la Torre ir V. Bottka
   Dalykas
   Prašymas sustabdyti 2006 m. rugsėjo 20 d. Komisijos sprendimo dėl procedūros pagal EB 81 straipsnį ir EEE sutarties 53 straipsnį (Byla COMP/F-1/38.121 — Jungtys) 2 straipsnio c ir d punktų vykdymą ir konkrečiai atleisti nuo 2006 m. spalio 4 d. Komisijos laiške, kuriuo ieškovėms pranešama apie sprendimą, nustatyto reikalavimo pateikti banko garantiją.
   Rezoliucinė dalis

               1.

               Atmesti prašymą taikyti laikinąsias apsaugos priemones.

               2.

               Bylinėjimosi išlaidų klausimo sprendimas atidedamas.


title: Byla T-569/14: 2015 m. rugsėjo 10 d. Bendrojo Teismo sprendimas byloje Laverana/VRDT (BIO COMPLEXE DE PLANTES ENRICHI EN PROTÉINES PROPRE FABRICATION) (Bendrijos prekių ženklas — Vaizdinio Bendrijos prekių ženklo BIO COMPLEXE DE PLANTES ENRICHI EN PROTÉINES PROPRE FABRICATION paraiška — Absoliutus atmetimo pagrindas — Apibūdinamasis pobūdis — Reglamento (EB) Nr. 207/2009 7 straipsnio 1 dalies c punktas)

text:
               26.10.2015

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 354/35

         2015 m. rugsėjo 10 d. Bendrojo Teismo sprendimas byloje Laverana/VRDT (BIO COMPLEXE DE PLANTES ENRICHI EN PROTÉINES PROPRE FABRICATION)

   (Byla T-569/14) (1)

   ((Bendrijos prekių ženklas - Vaizdinio Bendrijos prekių ženklo BIO COMPLEXE DE PLANTES ENRICHI EN PROTÉINES PROPRE FABRICATION paraiška - Absoliutus atmetimo pagrindas - Apibūdinamasis pobūdis - Reglamento (EB) Nr. 207/2009 7 straipsnio 1 dalies c punktas))
   (2015/C 354/40)
   Proceso kalba: vokiečių

      Šalys

      Ieškovė: Laverana GmbH & Co. KG (Venigzenas, Vokietija), atstovaujama advokatų J. Wachinger, M. Zöbisch ir D. Chatterjee

      Atsakovė: Vidaus rinkos derinimo tarnyba (prekių ženklams ir pramoniniam dizainui), atstovaujama A. Schifko

      Dalykas

   Ieškinys, pareikštas dėl 2014 m. gegužės 27 d. VRDT ketvirtosios apeliacinės tarybos sprendimo (byla R 122/2014-4), susijusio su paraiška įregistruoti vaizdinį žymenį BIO COMPLEXE DE PLANTES ENRICHI EN PROTÉINES PROPRE FABRICATION kaip Bendrijos prekių ženklą.

      Rezoliucinė dalis

               1.

               Atmesti ieškinį.

               2.

               Priteisti iš Laverana GmbH & Co. KG bylinėjimosi išlaidas.

      (1)  OL C 361, 2014 10 13.


title: Byla C-144/06 P  2006 m. kovo 20 d.  pateiktas  Henkel KGaA  apeliacinis skundas dėl  2006 m. sausio 17 d.  Pirmosios instancijos teismo (antroji kolegija) sprendimo byloje T-398/04  Henkel KGaA prieš Vidaus rinkos derinimo tarnybą (prekių ženklams ir pramoniniam dizainui) (VRDT)

text:
               20.5.2006

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 121/7

         2006 m. kovo 20 d. pateiktas Henkel KGaA apeliacinis skundas dėl 2006 m. sausio 17 d. Pirmosios instancijos teismo (antroji kolegija) sprendimo byloje T-398/04 Henkel KGaA prieš Vidaus rinkos derinimo tarnybą (prekių ženklams ir pramoniniam dizainui) (VRDT)

   (Byla C-144/06 P)
   (2006/C 121/12)
   Proceso kalba: vokiečių
   Šalys

      Ieškovė: Henkel KGaA, atstovaujama advokato Dr. C. Osterrieth

      Kita proceso šalis: Vidaus rinkos derinimo tarnyba (prekių ženklams ir pramoniniam dizainui)
   Ieškovės reikalavimai

               —

               Panaikinti 2006 m. sausio 17 d. Europos Bendrijų Pirmosios instancijos teismo sprendimą byloje T-398/04 (1), pristatytą 2006 m. sausio 23 d., ir 2004 m. rugpjūčio 4 d. VRDT antrosios apeliacinės tarybos sprendimą (byla R771/1999-2) dėl Bendrijos prekių ženklo įregistravimo paraiškos Nr. 000941971.

               —

               Priteisti iš VRDT bylinėjimosi išlaidas.

         Ieškinio pagrindai ir pagrindiniai argumentai
   Apeliantė kaip apeliacinio skundo pagrindą nurodo materialinės teisės pažeidimą, padarytą netinkamai teisiniu ir faktiniu požiūriu įvertinus reikalavimą dėl prašomo įregistruoti prekių ženklo skiriamojo požymio.
   Apeliantė teigia, kad Pirmosios instancijos teismas ginčijamame sprendime padarė neteisingą prielaidą, jog prašomas įregistruoti ženklas — trispalvis vaizdinis ženklas, vaizduojantis tikrą indų plovimo ir skalbimo tabletę — neturi pakankamo skiriamojo požymio. Ši teismo nuomonė neatitinka ligšiolinių Teisingumo Teismo praktikos kriterijų reikalavimų, kurie turi būti taikomi vaizdinio priekių ženklo skiriamiesiems požymiams, atžvilgiu ir neatsižvelgia į faktines realias sąlygas atitinkamoje rinkoje.
   Pirmosios instancijos teismo nurodytos „bendrosios patirties“ nepatvirtina tai, kad nagrinėjamos prekės būtų įgyjamos jų kruopščiai nesirenkant ir kad vartotojai taip pat didžiąja dalimi nesiorientuos į produkto atvaizdą. Priešingai šiai teismo nuomonei, susijusi visuomenės dalis yra visiškai įpratusi daryti tiesiogines išvadas apie gamintoją ir vien tik iš specialių ir individualiai apipavidalintų prekių atvaizdo. Nagrinėjamoje rinkoje įsigalėjusi tvirta praktika, kad individualus indų plovimo ir skalbimo tablečių dizainas tiesiogiai nurodo kilmę: kiekvienas gamintojas, siekdamas savo produktus atskirti nuo kitų gamintojų produktų, naudoja kitas spalvas.
   Tikrinant, ar prekė turi skiriamąjį požymį, reikia tik patikrinti, ar prašomas įregistruoti prekių ženklas yra tinkamas apibūdinti prekes, kurioms prašoma įregistruoti prekių ženklą, kaip gaminamas konkrečios įmonės ir taip atskirti jas nuo kitų įmonių prekių. Savitumas ir originalumas nėra būtini ir negali būti tikrinimo pagrindu. Kadangi apeliantė pasirinko keletą dizaino elementų, būtent stačiakampio formos, sluoksnių išdėstymo bei ovalaus branduolio įterpimo derinį su trimis laisvai pasirinktomis spalvomis, ji nustatė pakankamą kiekį atskirų elementų, kurie daro vaizdinį prekių ženklą turinčiu pakankamą skiriamąjį požymį.

      (1)  OL C 74, p. 18.


title: 2005 m. rugsėjo 8 d. Teisingumo Teismo Sprendimas (pirmoji kolegija), Byloje C-512/03 (dėl Gerechtshof te' s-Hertogenbosch prašymo priimti prejudicinį sprendimą): J. E. J. Blanckaert prieš Inspecteur van de Belastingdienst/Particulieren/Ondernemingen buitenland te Heerlen (Tiesioginiai mokesčiai — Mokestis už pajamas iš santaupų ir investicijų — Sutartis dėl apmokestinimo — Mokesčio sumažinimas, taikomas tik pagal nacionalinę socialinio draudimo sistemą apdraustiems asmenims)

text:
               12.11.2005

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 281/3

      TEISINGUMO TEISMO SPRENDIMAS

   (pirmoji kolegija)
   2005 m. rugsėjo 8 d.
   Byloje C-512/03 (dėl Gerechtshof te' s-Hertogenbosch prašymo priimti prejudicinį sprendimą): J. E. J. Blanckaert prieš Inspecteur van de Belastingdienst/Particulieren/Ondernemingen buitenland te Heerlen (1)

   (Tiesioginiai mokesčiai - Mokestis už pajamas iš santaupų ir investicijų - Sutartis dėl apmokestinimo - Mokesčio sumažinimas, taikomas tik pagal nacionalinę socialinio draudimo sistemą apdraustiems asmenims)
   (2005/C 281/06)
   Proceso kalba: olandų
   Byloje C-512/03 dėl 2003 m. gruodžio 4 d.Gerechtshof te 's-Hertogenbosch (Nyderlandai) sprendimu, kurį Teisingumo Teismas gavo 2003 m. gruodžio 8 d., pagal EB 234 straipsnį pateikto prašymo priimti prejudicinį sprendimą byloje J. E. J. Blanckaert prieš Inspecteur van de Belastingdienst/Particulieren/Ondernemingen buitenland te Heerlen, Teisingumo Teismas (pirmoji kolegija), kurį sudaro pirmosios kolegijos pirmininko pareigas einantis ketvirtosios kolegijos pirmininkas K. Lenaerts (pranešėjas), teisėjai N. Colneric, K. Schiemann, E. Juhász ir M. Ilešič; generalinė advokatė C. Stix-Hackl, sekretorė L. Hewlett, vyriausioji administratorė, 2005 m. rugsėjo 8 d. priėmė sprendimą, kurio rezoliucinėje dalyje nurodyta:
   EB 56 ir 58 straipsniai aiškintini taip, kad jie nedraudžia valstybės narės teisės normos, pagal kurią užsienio subjektas, neapdraustas pagal tos valstybės narės socialinio draudimo sistemą ir joje gaunantis apmokestinamųjų pajamų tik iš santaupų ir investicijų, neturi teisės į mokesčio sumažinimą dėl socialinio draudimo, nors tos valstybės nacionalinis subjektas, apdraustas pagal jos socialinio draudimo sistemą, apskaičiuojant apmokestinamas pajamas, turi teisę į tokį sumažinimą, nors gauna tik tokio paties pobūdžio apmokestinamų pajamų ir nemoka socialinio draudimo įmokų.

      (1)  OL C 47, 2004 2 21.


title: Byla C-285/07 2007 m. birželio 14 d. Bundesfinanzhof (Vokietija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje Ernst & Young Deutsche Allgemeine Treuhand AG prieš Finanzamt Stuttgart-Körperschaften

text:
               20.10.2007

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 247/2

         2007 m. birželio 14 d.Bundesfinanzhof (Vokietija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje Ernst & Young Deutsche Allgemeine Treuhand AG prieš Finanzamt Stuttgart-Körperschaften

   (Byla C-285/07)
   (2007/C 247/02)
   Proceso kalba: vokiečių
   Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas

      Bundesfinanzhof

   Šalys pagrindinėje byloje

      Ieškovė: Ernst & Young Deutsche Allgemeine Treuhand AG

      Atsakovė: Finanzamt Stuttgart-Körperschaften

   Prejudiciniai klausimai

               1.

               Ar 1990 m. liepos 23 d. Tarybos direktyvos 90/434/EEB (1) 8 straipsnio 1 ir 2 dalys draudžia valstybės narės mokesčių nuostatą, pagal kurią vienos ES kapitalo bendrovės akcijų perleidimo kitai ES kapitalo bendrovei atveju perleidžiančiajai įmonei leidžiama toliau apskaityti perleistas akcijas buhalterine verte tik tuomet, jeigu gaunančioji kapitalo bendrovė perleistas akcijas susiejo su buhalterine verte (vadinamasis dvigubas buhalterinės vertės susiejimas)?

               2.

               Jei atsakymas į pirmą klausimą būtų neigiamas: Ar minėtas reguliavimas neprieštarauja EB 43 ir EB 56 straipsniams, nors vadinamojo dvigubo buhalterinės vertės susiejimo reikalaujama perleidžiant kapitalo bendrovės akcijas neribotai apmokestinamai kapitalo bendrovei?

      (1)  OL L 225, p. 1.


title: 2004 m. lapkričio 11 d. Teisingumo Teismo sprendimas (pirmoji kolegija), Byloje C-372/02 (dėl Bundessozialgericht prašymo priimti prejudicinį sprendimą): Roberto Adanez-Vega prieš Bundesanstalt für Arbeit (Reglamentas (EEB) Nr. 1408/71 — Taikytinos teisės nustatymas — Nedarbo išmokos — Draudimo ar darbo pagal darbo sutartį laikotarpių sumavimo sąlygos — Nacionalinės priemonės, kuriose neatsižvelgiama į privalomos karinės tarnybos, atliktos kitoje valstybėje narėje, laikotarpį)

text:
               22.1.2005

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 19/2

      TEISINGUMO TEISMO SPRENDIMAS

   (pirmoji kolegija)
   2004 m. lapkričio 11 d.
   Byloje C-372/02 (dėl Bundessozialgericht prašymo priimti prejudicinį sprendimą): Roberto Adanez-Vega prieš Bundesanstalt für Arbeit (1)

   (Reglamentas (EEB) Nr. 1408/71 - Taikytinos teisės nustatymas - Nedarbo išmokos - Draudimo ar darbo pagal darbo sutartį laikotarpių sumavimo sąlygos - Nacionalinės priemonės, kuriose neatsižvelgiama į privalomos karinės tarnybos, atliktos kitoje valstybėje narėje, laikotarpį)
   (2005/C 19/03)
   Proceso kalba: vokiečių
   Byloje C-372/02 dėl Bundessozialgericht (Vokietija) 2002 m. rugpjūčio 15 d. sprendimu, kurį Teisingumo Teismas gavo 2002 m. spalio 16 d., pagal EB sutarties 234 straipsnį pateikto prašymo priimti prejudicinį sprendimą byloje Roberto Adanez-Vega prieš Bundesanstalt für Arbeit, Teisingumo Teismas (pirmoji kolegija), susidedantis iš kolegijos pirmininko P. Jann (pranešėjas), teisėjų A. Rosas ir S. von Bahr, generalinis advokatas: F. G. Jacobs, sekretorius: R. Grass, 2004 m. lapkričio 11 d. priėmė sprendimą, kurio rezoliucinėje dalyje nurodyta:

               1)

               1971 m. birželio 14 d. Tarybos reglamento Nr. 1408/71 dėl socialinės apsaugos sistemų taikymo pagal darbo sutartį dirbantiems asmenims, savarankiškai dirbantiems asmenims ir jų šeimos nariams, judantiems Bendrijoje, kurio nauja redakcija patvirtinta 1983 m. birželio 2 d. Tarybos reglamentu (EEB) Nr. 2001/83, pakeistu 1991 m. birželio 25 d. Tarybos reglamentu (EEB) Nr. 2195/91, 13 straipsnio 2 dalies f punktas turi būti aiškinamas taip, jog asmeniui, gyvenančiam vienoje valstybėje narėje ir esančiam bedarbiu po privalomos karinės tarnybos atlikimo kitoje valstybėje, taikoma tos valstybės narės, kurioje jis gyvena, teisė.
               Pakeistas Reglamento Nr. 1408/71 71 straipsnio 1 dalies b punkto ii papunktis turi būti aiškinamas taip, kad jis yra speciali nuostata, susijusi su taikytinos teisės nustatymu nedarbo išmokų srityje ir jei jos taikymo sąlygos yra įvykdytos, taikytina teisė yra ta, kuri numatyta šioje nuostatoje.
               Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas turi nustatyti, ar pagrindinėje byloje 71 straipsnio 1 dalies b punkto ii papunkčio taikymo sąlygos yra įvykdytos.
               Jei pagrindinėje byloje pakeisto Reglamento Nr. 1408/71 71 straipsnio 1 dalies b punkto ii papunkčio taikymo sąlygos yra įvykdytos, asmeniui, kuris gyvena valstybėje narėje ir kuris yra bedarbis po atliktos privalomos karinės tarnybos kitoje valstybėje narėje, taikytina teisė, remiantis šia nuostata, būtų taip pat valstybės narės, kurioje jis gyvena, teisė.

               2)

               Remiantis Reglamento Nr. 1408/71, kurio nauja redakcija patvirtinta Reglamentu Nr. 2001/83, pakeistu Reglamentu 2195/91, 67 straipsnio 1 dalimi, privalomos karinės tarnybos kitoje valstybėje narėje laikotarpis yra „darbo pagal darbo sutartį laikotarpis, įgytas pagal [šios] kitos valstybės narės teisę“, tuomet, kai, pirma, jis yra apibrėžtas ar pripažintas tokiu pagal tos kitos valstybės narės teisės aktus arba pagal šiuos teisės aktus pripažintas laikotarpiu, ekvivalentišku darbo pagal darbo sutartį laikotarpiui ir, antra, kai atitinkamas asmuo buvo apdraustas pagal šio reglamento 1 straipsnio a punktą karinės tarnybos metu.
               Sąlyga, kad „atitinkamas asmuo paskutiniuoju metu įgytų <...> draudimo laikotarpius <...> remiantis teisės aktų, pagal kuriuos prašoma skirti išmokas, nuostatomis“ pagal pakeistą Reglamento Nr. 1408/71 67 straipsnio 3 dalį prieštarauja pareigai sumuoti darbo pagal darbo sutartį laikotarpius tik tais atvejais, kai draudimo laikotarpis buvo įgytas kitoje valstybėje narėje po paskiausio draudimo periodo, įgyto remiantis teisės aktų, pagal kuriuos prašoma skirti išmokas, nuostatomis.

               3)

               Tokiomis aplinkybėmis, kaip pagrindinėje byloje, Reglamento Nr. 1408/71, kurio nauja redakcija patvirtinta Reglamentu Nr. 2001/83, pakeistu Reglamentu 2195/91, 3 straipsnis neprieštarauja tam, kad kompetetinga institucija, siekdama įvertinti teisę į nedarbo išmokas ir sumuodama įgytus draudimo laikotarpius, neatsižvelgtų į privalomos karinės tarnybos, atliktos kitoje valstybėje narėje, laikotarpį.

      (1)  OL C 7, 2003 1 11.


title: Byla T-168/13: 2013 m. kovo 18 d. pareikštas ieškinys byloje European Platform Against Windfarms (EPAW) prieš Komisiją

text:
               20.7.2013

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 207/36

         2013 m. kovo 18 d. pareikštas ieškinys byloje European Platform Against Windfarms (EPAW) prieš Komisiją

   (Byla T-168/13)
   2013/C 207/59
   Proceso kalba: anglų

      Šalys

      Ieškovė: European Platform Against Windfarms (EPAW) (Kingskortas, Airijos Respublika), atstovaujama advokato C. Kiss

      Atsakovė: Europos Komisija

      Reikalavimai

   Ieškovė Bendrojo Teismo prašo:

               —

               pripažinti negaliojančiu Komisijos komunikatą Europos Parlamentui, Tarybai, Europos Ekonomikos ir socialinių reikalų komitetui ir Regionų komitetui „Atsinaujinančioji energija — reikšmingas Europos energijos rinkos objektas“ COM(2012) 271,

               —

               pripažinti negaliojančiu 2013 m. sausio 21 d. Europos Komisijos Energetikos generalinio direktorato atsakymą (Nr. AG/ss ener.c.l(2012)1664829) į EPAW pateiktą prašymą dėl peržiūros vidaus tvarka.

      Ieškinio pagrindai ir pagrindiniai argumentai

   Grįsdama ieškinį ieškovė remiasi trimis pagrindais.

               1.

               Pirmasis ieškinio pagrindas, susijęs su Komisijos komunikato COM(2012)271 neteisėtumu.

                           —

                           Rengiant Komisijos komunikatą COM(2012)271 visuomenei nesudaryta galimybė, kaip to reikalaujama pagal Orhuso konvenciją, pareikšti nuomonę dėl strategijos atsinaujinančiosios energijos srityje.

               2.

               Antrasis ieškinio pagrindas, susijęs su Komisijos komunikato COM(2012)271 neteisėtumu.

                           —

                           Komisijos komunikatu COM(2012)271 nesilaikyta Orhuso reglamento (Reglamentas (EB) Nr. 1367/2006).

               3.

               Trečiasis ieškinio pagrindas, susijęs su Komisijos laiško Nr. AG/ss ener.c.l(2012)1664829 neteisėtumu.

                           —

                           Komisijos laiške neteisėtai teigiama, kad tam, jog administracinis aktas būtų peržiūrėtas vidaus tvarka pagal Reglamentą Nr. 1367/2006, jis turi būti priimtas ES institucijos ir būti teisiškai įpareigojantis.


title: Byla F-127/15: 2015 m. rugsėjo 29 d. pareikštas ieškinys byloje ZZ/Komisija

text:
               14.12.2015

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 414/43

         2015 m. rugsėjo 29 d. pareikštas ieškinys byloje ZZ/Komisija

   (Byla F-127/15)
   (2015/C 414/54)
   Proceso kalba: prancūzų

      Šalys

      Ieškovas: ZZ, atstovaujamas advokatų C. W. Godfrey, C. Antoine, M. Gomes Lopes

      Atsakovė: Europos Komisija

      Ginčo dalykas bei aprašymas

   Komisijos sprendimo, kuriuo skirta drausminė nuobauda – atskaityti 185 eurus iš ieškovo pensijos 12 mėn. laikotarpiu dėl neleistinos išorės veiklos vykdymo, įsigaliosiančio ieškovo išėjimo į pensiją dieną, panaikinimas.

      Ieškovo reikalavimai

               —

               Panaikinti 2014 m. gruodžio 16 d. Europos Komisijos sprendimą su visomis teisinėmis pasekmėmis.

               —

               Priteisti iš Komisijos visas bylinėjimosi išlaidas.


title: Byla T-563/13: 2015 m. gruodžio 10 d. Bendrojo Teismo sprendimas byloje Belgija/Komisija (EŽŪGF — Nefinansuojamos išlaidos — Belgijos patirtos išlaidos — Vaisiai ir daržovės — Pareiga motyvuoti — Gamintojų organizacijos pripažinimo sąlygos — Gamintojų organizacijos pagrindinės veiklos perleidimas — Išskaičiuotina suma — Proporcingumas)

text:
               1.2.2016

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 38/47

         2015 m. gruodžio 10 d. Bendrojo Teismo sprendimas byloje Belgija/Komisija

   (Byla T-563/13) (1)

   ((EŽŪGF - Nefinansuojamos išlaidos - Belgijos patirtos išlaidos - Vaisiai ir daržovės - Pareiga motyvuoti - Gamintojų organizacijos pripažinimo sąlygos - Gamintojų organizacijos pagrindinės veiklos perleidimas - Išskaičiuotina suma - Proporcingumas))
   (2016/C 038/61)
   Proceso kalba: olandų

      Šalys

      Ieškovė: Belgijos Karalystė, atstovaujama J.-C. Halleux ir M. Jacobs, padedamų advokatų F. Tuytschaever ir M. Varga,

      Atsakovė: Europos Komisija, atstovaujama H. Kranenborg ir P. Rossi

      Dalykas

   Prašymas panaikinti 2013 m. rugpjūčio 13 d. Komisijos įgyvendinimo sprendimą 2013/433/ES dėl valstybių narių patirtų tam tikrų išlaidų nefinansavimo Europos Sąjungos lėšomis iš Europos žemės ūkio orientavimo ir garantijų fondo (EŽŪOGF) Garantijų skyriaus, Europos žemės ūkio garantijų fondo (EŽŪGF) ir Europos žemės ūkio fondo kaimo plėtrai (EŽŪFKP) (OL L 219, p. 49), kiek jis susijęs su Belgijos Karalystės patirtomis išlaidomis arba bet kuriuo atveju apriboti nefinansuojamos sumos dydį.

      Rezoliucinė dalis

               1.

               Atmesti ieškinį.

               2.

               Priteisti iš Belgijos Karalystės bylinėjimosi išlaidas.

      (1)  OL C 367, 2013 12 14.


title: Byla T-233/13: 2014 m. liepos 7 d. Bendrojo Teismo nutartis byloje Paul Hartmann/Komisija (Ieškinys dėl panaikinimo — Aplinka — Direktyva 94/62/EB — Pakuotės ir pakuočių atliekos — Direktyva 2013/2/ES — Ritiniai, vamzdeliai ir cilindrai, apvynioti lanksčia medžiaga — Tiesioginio poveikio nebuvimas — Nepriimtinumas)

text:
               15.9.2014

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 315/54

         2014 m. liepos 7 d. Bendrojo Teismo nutartis byloje Paul Hartmann/Komisija

   (Byla T-233/13) (1)

   ((Ieškinys dėl panaikinimo - Aplinka - Direktyva 94/62/EB - Pakuotės ir pakuočių atliekos - Direktyva 2013/2/ES - Ritiniai, vamzdeliai ir cilindrai, apvynioti lanksčia medžiaga - Tiesioginio poveikio nebuvimas - Nepriimtinumas))
   2014/C 315/91
   Proceso kalba: prancūzų

      Šalys

      Ieškovė: Paul Hartmann SA (Šatenua, Prancūzija), atstovaujama advokatų J.-M. Leprêtre ir N. Chahid-Nouraï

      Atsakovė: Europos Komisija, atstovaujama A. Alcover San Pedro ir J.-F. Brakeland

      Dalykas

   Prašymas panaikinti 2013 m. vasario 7 d. Komisijos direktyvą 2013/2/ES, kuria iš dalies keičiamas Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 94/62/EB dėl pakuočių ir pakuočių atliekų I priedas (OL L 37, p. 10), tiek, kiek Komisija įrašė ritinius, vamzdelius ir cilindrus, apvyniotus lanksčia medžiaga, išskyrus tuos, kurie skirti naudoti gamybos įrangoje ir nenaudojami pateikiant produktą kaip pardavimo vienetą, į kriterijų, skirtų paaiškinti „pakuotės“ sąvoką, pavyzdžių sąrašą.

      Rezoliucinė dalis

               1.

               Atmesti ieškinį kaip nepriimtiną.

               2.

               Paul Hartmann SA padengia savo ir Europos Komisijos patirtas bylinėjimosi išlaidas.

      (1)  OL C 171, 2013 6 15.


title: Byla F-72/13: 2013 m. liepos 15 d. pareikštas ieškinys byloje ZZ ir kt. prieš EIF

text:
               21.9.2013

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 274/32

         2013 m. liepos 15 d. pareikštas ieškinys byloje ZZ ir kt. prieš EIF

   (Byla F-72/13)
   2013/C 274/54
   Proceso kalba: prancūzų

      Šalys

      Ieškovai: ZZ ir kt., atstovaujami advokato L. Levi

      Atsakovas: Europos investicijų fondas (EIF)

      Ginčo dalykas bei aprašymas

   Atlyginimų lapeliuose nurodytų sprendimų ieškovams taikyti valdybos sprendimą, kuriuo nustatoma, kad atlyginimai gali didėti ne daugiau kaip 2,3 %, EIF generalinio direktoriaus sprendimo, kuriame apibrėžiama nauja nuopelnų balų sistema, lemianti, ieškovų teigimu, atlyginimo sumažinimą 1–2 %, ir EIB valdymo komiteto sprendimą, kuriame apibrėžiama nuopelnų balų sistema, lemianti, pasak ieškovų, atlyginimo sumažinimą 1–2 %, panaikinimas ir papildomas prašymas priteisti iš EIF atlyginimo skirtumą bei atlyginti žalą.

      Ieškovų reikalavimai

               —

               Panaikinti sprendimus ieškovams taikyti 2013 m. vasario 4 d. EIF valdybos sprendimą, kuriuo nustatoma, kad atlyginimai gali didėti ne daugiau kaip 2,3 %, EIF generalinio direktoriaus sprendimą, kuriame apibrėžiama nauja nuopelnų balų sistema, lemianti, ieškovų teigimu, atlyginimo sumažinimą 1–2 % (tie sprendimai priimti remiantis 2012 m. gruodžio 18 d. EIB valdybos sprendimu, kuriuo nustatoma, kad atlyginimai gali didėti ne daugiau kaip 2,3 %, ir 2013 m. sausio 29 d. EIB valdymo komiteto sprendimu, kuriame apibrėžiama nuopelnų balų sistema, lemianti, pasak ieškovų, atlyginimo sumažinimą 1–2 %) (apie minėtus EIF sprendimus pranešta 2013 m. balandžio mėn. atlyginimų lapeliuose), ir ta pačia apimtimi panaikinti visus EIF sprendimus, nurodytus vėlesniuose atlyginimo lapeliuose.

               —

               Priteisti iš atsakovo sumokėti atlyginimo skirtumą, susidariusį dėl minėtų 2013 m. vasario 4 d. EIF valdybos ir EIF generalinio direktoriaus, 2012 m. gruodžio 18 d. EIB valdybos ir 2013 m. sausio 29 d. EIB valdymo komiteto sprendimų dėl nuopelnų balų sistemos „4-3-2-1-0“ ir dėl „jaunimo“ sistemos „5-4-3-1-0“ taikymo arba, alternatyviai, ieškovams, kurie gavo A įvertinimą, dėl nuopelnų balų sistemos „3-2-1-0-0“, o ieškovams, kuriems taikoma „jaunimo“ sistema, dėl jaunimo sistemos „4-3-2-0-0“ taikymo. Prie šio atlyginimų skirtumo turi būti pridėti delspinigiai, skaičiuojami nuo 2013 m. balandžio 15 d. ir paskui kiekvieno mėnesio 15 d., kol bus visiškai grąžintas skirtumas, o tie delspinigiai turi būti nustatyti pagal ECB palūkanų normą, prie jos pridėjus 3 punktus;

               —

               Priteisti iš atsakovo atlyginti nuostolius už patirtą žalą dėl perkamosios galios netekimo (ši žala įvertinta ex aequo et bono) ir laikinai nustatyti 1,5 % dydį nuo kiekvieno ieškovo atlyginimo.

               —

               Kadangi atsakovas savanoriškai nepateikė dokumentų, paraginti jį pateikti šiuos dokumentus pritaikius proceso organizavimo priemones:

                           —

                           EIF valdybos sprendimą dėl 2001 m. rugsėjo 24 d. EIF tarnautojų nuostatų suderinimo,

                           —

                           EIG sprendimą organizuoti „tinkamą procedūrą“, nurodytą EIF valdybos sprendime dėl 2001 m. rugsėjo 24 d. EIF tarnautojų nuostatų suderinimo,

                           —

                           2013 m. vasario 4 d. EIF valdybos sprendimą, kuriuo patvirtintas 2013 m. darbuotojams skirtas biudžetas,

                           —

                           EIF generalinio direktoriaus sprendimą, kuriuo nustatyta nauja nuopelnų balų sistema 2013 m.,

                           —

                           2012 m. gruodžio 18 d. EIB valdybos susirinkimo protokolą,

                           —

                           2013 m. sausio 29 d. EIB valdymo komiteto susirinkimo protokolą,

                           —

                           2013 m. sausio 29 d. EIB personalo skyriaus pranešimą „personnel/ASP/2013-5“,

                           —

                           EIB ir EIF Corporate Operational Plans 2013–2015 m.

               —

               Priteisti iš EIF bylinėjimosi išlaidas.


title: Byla C-612/13 P: 2013 m. lapkričio 26 d. ClientEarth pateiktas apeliacinis skundas dėl 2013 m. rugsėjo 13 d. Bendrojo Teismo (šeštoji kolegija) priimto sprendimo byloje T-111/11, ClientEarth prieš Europos Komisiją

text:
               8.3.2014

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 71/5

      2013 m. lapkričio 26 d.ClientEarth pateiktas apeliacinis skundas dėl 2013 m. rugsėjo 13 d. Bendrojo Teismo (šeštoji kolegija) priimto sprendimo byloje T-111/11, ClientEarth prieš Europos Komisiją

      (Byla C-612/13 P)
      (2014/C 71/08)
      Proceso kalba: anglų

         Šalys

         Apeliantė: ClientEarth, atstovaujama advokato P. Kirch

         Kita proceso šalis: Europos Komisija

         Apeliantės reikalavimai

                  —

                  Panaikinti 2013 m. rugsėjo 13 d. Bendrojo Teismo sprendimą byloje T-111/11.

                  —

                  Priteisti iš Komisijos bylinėjimosi išlaidas.

         Apeliacinio skundo pagrindai ir pagrindiniai argumentai

      Grįsdama apeliacinį skundą, apeliantė nurodo tris apeliacinio skundo pagrindus:

                  1.

                  Pirmasis apeliacinio skundo pagrindas, kuriame nurodyta, kad Bendrasis Teismas padarė teisės klaidą, nes taikė klaidingą Reglamento Nr. 1049/2001 (1) 4 straipsnio 2 dalies trečioje įtraukoje vartojamos „tyrimų“ sąvokos ir frazės „nukentėtų apsauga <…> tyrimų <…> tikslų“ aiškinimą.
                  Bendrasis Teismas padarė teisės klaidą, kai kategoriškai pripažino, kad „nagrinėjamos studijos yra Komisijos vykdyto tyrimo, kaip tai suprantama pagal Reglamento Nr. 1049/2001 4 straipsnio 2 dalies trečią įtrauką, dalis“.
                  Pirmoje šio apeliacinio skundo pagrindo dalyje nurodyta, kad Bendrasis Teismas klaidingai išaiškino „tyrimų“ sąvoką.
                  Antroji dalis: net ir atsižvelgiant į tai, kad vyko tyrimas, Bendrasis Teismas padarė teisės klaidą, nes klaidingai aiškino sąvoką „nukentėti“. Bendrasis Teismas susiejo atskleidimo ir nukentėjimo sąvokas, tačiau konkrečiai neparodė, kaip konkrečiai dėl atskleidimo nukentėtų tyrimų „tikslai“.

                  2.

                  Antrasis apeliacinio skundo pagrindas, kuriame nurodyta, kad Bendrasis Teismas padarė teisės klaidą, nes pažeidė Orhuso konvencijos dėl teisės gauti informaciją, visuomenės dalyvavimo priimant sprendimus ir teisės kreiptis į teismus aplinkosaugos klausimais nuostatų taikymo Bendrijos institucijoms ir organams, pasirašytos Orhuse, Danijoje, 1998 m. birželio 25 d. ir patvirtintos 2005 m. vasario 17 d. Tarybos sprendimu 2005/370/EB (2), 4 straipsnio 1, 2 ir 4 dalis.
                  Šį apeliacinio skundo pagrindą sudaro penki argumentai. Pirma, Bendrasis Teismas suklydo, nes siaurai taikė pareigą aiškinti Orhuso konvencijos 4 straipsnio 4 dalies c punktą. Antra, Bendrasis Teismas suklydo, nes nagrinėtą priemonę taikė atsižvelgdamas į Orhuso konvenciją. Trečia, Bendrasis Teismas suklydo dėl savo pareigos Orhuso konvenciją aiškinti atsižvelgiant į tarptautinę paprotinę teisę. Ketvirta, Bendrasis Teismas suklydo, nes atsisakė tiesiogiai taikyti Orhuso konvencijos 4 straipsnį ir 4 straipsnio 4 dalies c punktą. Galiausiai Bendrasis Teismas suklydo taikydamas teisę, nes leido nukrypti nuo Orhuso konvencijos taikymo remiantis Europos Sąjungos „ypatumais“.

                  3.

                  Trečiasis apeliacinio skundo pagrindas, kuriame nurodyta, kad Bendrasis Teismas pažeidė Reglamento Nr. 1367/2006 (3) 6 straipsnio 1 dalį ir Reglamento Nr. 1049/2001 4 straipsnio 2 dalį in fine ir 3 dalį.
                  Bendrasis Teismas padarė teisės klaidą, nes atsisakymą pripažinti su atskleidimu susijusio viršesnio viešojo intereso egzistavimą pagrindė tik ieškovės pateiktų argumentų analize. Toks požiūris prieštarauja Reglamento Nr. 1049/2001 nuostatoms ir reikšmingai teismų praktikai. Iš tiesų ieškovės šiuo klausimu pateikti argumentai negali per se būti pagrindas paneigti viršesnio viešojo intereso egzistavimą, nes įstatymai nenumato ieškovei viršesnių aplinkybių įrodinėjimo pareigos. Su atskleidimu susijusių nagrinėjamų interesų pusiausvyrą turi nustatyti atitinkama institucija.

         (1)  2001 m. gegužės 30 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentas (EB) Nr. 1049/2001 dėl galimybės visuomenei susipažinti su Europos Parlamento, Tarybos ir Komisijos dokumentais (OL L 145, p. 43; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 1 sk., 3 t., p. 331).

         (2)  2005 m. vasario 17 d. Tarybos sprendimas 2005/370/EB dėl Konvencijos dėl teisės gauti informaciją, visuomenės dalyvavimo priimant sprendimus ir teisės kreiptis į teismus aplinkosaugos klausimais sudarymo Europos bendrijos vardu (OL L 124, p. 1).

         (3)  2006 m. rugsėjo 6 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentas (EB) Nr. 1367/2006 dėl Orhuso konvencijos dėl teisės gauti informaciją, visuomenės dalyvavimo priimant sprendimus ir teisės kreiptis į teismus aplinkosaugos klausimais nuostatų taikymo Bendrijos institucijoms ir organams (OL L 264, p. 13).


title: Byla C-118/16: 2016 m. vasario 25 d. Østre Landsret (Danija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje X Denmark A/S/Skatteministeriet

text:
               25.7.2016

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 270/25

         2016 m. vasario 25 d.Østre Landsret (Danija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje X Denmark A/S/Skatteministeriet

   (Byla C-118/16)
   (2016/C 270/31)
   Proceso kalba: danų

      Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas

      Østre Landsret

      Šalys pagrindinėje byloje

      Ieškovė: X Denmark A/S

      Atsakovė: Skatteministeriet

      Prejudiciniai klausimai

               1.

               Ar Direktyvos 2003/49/EB (1) 1 straipsnio 1 dalį, siejamą su tos direktyvos 1 straipsnio 4 dalimi, reikia aiškinti taip, kad pagal ją bendrovė, valstybės narės rezidentė, kuriai taikomas direktyvos 3 straipsnis ir kuri tokiomis aplinkybėmis, kokios nagrinėjamos šioje byloje, gauna palūkanų iš dukterinės bendrovės kitoje valstybėje narėje, yra tų palūkanų „tikrasis savininkas“, kaip tai suprantama pagal direktyvą?

                           1.1.

                           Ar Direktyvos 2003/49/EB 1 straipsnio 1 dalyje, siejamoje su tos direktyvos 1 straipsnio 4 dalimi, vartojamą „tikrojo savininko“ sąvoką reikia aiškinti atsižvelgiant į atitinkamą sąvoką 1977 m. EBPO pavyzdinės sutarties dėl apmokestinimo 11 straipsnyje?

                           1.2.

                           Jeigu į 1 klausimo 1 dalį būtų atsakyta teigiamai, ar šią sąvoką reikėtų aiškinti atsižvelgiant tik į 1977 m. Pavyzdinės sutarties dėl apmokestinimo 11 straipsnio komentarą (8 dalis) ar aiškinant galima atsižvelgti ir į paskesnius komentarus, tarp jų – 2003 m. papildymus dėl „bendrovių tarpininkių“ (8.1 dalis, dabar 10.1 dalis) ir 2014 m. papildymus dėl „sutartinių ar įstatyminių prievolių“ (10.2 dalis)?

                           1.3.

                           Jeigu aiškinant galima atsižvelgti ir į 2003 m. komentarus, ar tam, kad bendrovė būtų laikoma nesančia „tikruoju savininku“, kaip tai suprantama pagal Direktyvą 2003/49/EB, lėšos turėjo būti faktiškai nukreiptos asmenims, kurie valstybėje, kurios rezidentas yra palūkanų mokėtojas, laikomi aptariamų palūkanų „tikraisiais savininkais“, ir – jei taip – ar taikoma papildoma sąlyga, kad faktinis perdavimas turėjo įvykti maždaug palūkanų sumokėjimo momentu ir (arba) jis turėjo įvykti kaip palūkanų sumokėjimas?

                                       1.3.1.

                                       Kokią reikšmę šiuo atžvilgiu turi tai, jei paskolai naudojamas akcinis kapitalas, jei aptariamos palūkanos įskaitomos pagrindinei sumai („rolled up“), jei palūkanų gavėjas vėliau atliko perdavimą grupės viduje savo patronuojančiajai bendrovei, kuri yra tos pačios valstybės rezidentė, siekdamas pakoreguoti pajamas mokesčių tikslais pagal toje valstybėje galiojančias nuostatas, jei aptariamos palūkanos toliau paverčiamos skolinančios bendrovės akciniu kapitalu, jei palūkanų gavėjas turėjo sutartinę ar įstatyminę prievolę perduoti palūkanas kitam asmeniui ir jei dauguma asmenų, valstybėje, kurios rezidentas yra palūkanas mokantis asmuo, laikomų palūkanų „tikraisiais savininkais“, yra kitų valstybių narių ar kitų valstybių, su kuriomis Danija yra sudariusi dvigubo apmokestinimo išvengimo sutartį, rezidentai, kad pagal Danijos apmokestinimo teisės aktus nebūtų pagrindo išskaičiuoti mokestį prie šaltinio, jei tie asmenys būtų buvę skolintojai ir todėl būtų tiesiogiai gavę palūkanas?

                           1.4.

                           Kokią reikšmę atsakymui į klausimą, ar palūkanų gavėjas turi būti laikomas „tikruoju savininku“, kaip tai suprantama pagal direktyvą, turi tai, jei, išnagrinėjęs bylos faktus, prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas nusprendžia, kad gavėjas – neturintis sutartinės ar įstatyminės prievolės perduoti gautas palūkanas kitam asmeniui – neturėjo „neribotos“ teisės „naudotis“ palūkanomis, kaip nurodyta 2014 m. komentaruose dėl 1977 m. Pavyzdinės sutarties dėl apmokestinimo?

               2.

               Ar tai, kad, taikydama nacionalines nuostatas dėl sukčiavimo ar piktnaudžiavimo prevencijos, valstybė narė remiasi direktyvos 5 straipsnio 1 dalimi arba 2 dalimi, reiškia, kad ta valstybė narė priėmė konkrečią nacionalinę nuostatą, kuria įgyvendinamas direktyvos 5 straipsnis, arba kad nacionalinėje teisėje yra bendrų nuostatų ar principų dėl sukčiavimo, piktnaudžiavimo ar mokesčių vengimo, kuriuos galima aiškinti remiantis 5 straipsniu?

                           2.1.

                           Jeigu į 2 klausimą būtų atsakyta teigiamai, ar Pelno mokesčio įstatymo 2 straipsnio 2 dalies d punktą, kuriame numatyta, kad ribota mokestinė atsakomybė dėl palūkanų pajamų neapima „palūkanų, kurios neapmokestinamos <…> pagal Direktyvą 2003/49/EB dėl bendros apmokestinimo sistemos, taikomos palūkanų ir autorinių atlyginimų mokėjimams tarp skirtingų valstybių narių asocijuotų bendrovių“, tuomet galima laikyti konkrečia nacionaline nuostata, nurodyta direktyvos 5 straipsnyje?

               3.

               Ar nuostata, esanti dvigubo apmokestinimo išvengimo sutartyje, sudarytoje dviejų valstybių narių ir parengtoje remiantis EBPO pavyzdine sutartimi, pagal kurią palūkanų apmokestinimas priklauso nuo to, ar palūkanų gavėjas laikomas tikruoju palūkanų savininku, yra sutartyje įtvirtinta kovos su piktnaudžiavimu nuostata, numatyta direktyvos 5 straipsnyje?

               4.

               Ar pagal Direktyvą 2003/49/EB tai piktnaudžiavimas ir kt., jeigu valstybėje narėje, kurios rezidentas yra palūkanų mokėtojas, leidžiama mokesčio atskaita palūkanoms, o valstybėje narėje, kurios rezidentas yra palūkanų gavėjas, palūkanos neapmokestinamos?

               5.

               Ar Direktyva 2003/49/EB taikoma bendrovei, Liuksemburgo rezidentei, įsteigtai ir įregistruotai pagal Liuksemburgo bendrovių teisę kaip „société en commandite par actions“ (toliau – S.C.A.) ir taip pat kvalifikuojamai kaip „société d’investissement en capital à risque“ (toliau – SICAR) pagal 2004 m. birželio 15 d. Liuksemburgo įstatymą dėl rizikos kapitalo investicinių bendrovių (SICAR)?

                           5.1

                           Jeigu į 5 klausimą būtų atsakyta teigiamai, ar Liuksemburgo „S.C.A./SICAR“ tuomet gali būti palūkanų „tikruoju savininku“ pagal Direktyvą 2003/49/EB, nors valstybė narė, kurioje palūkanas mokanti bendrovė yra rezidentė, laiko aptariamą bendrovę mokesčių požiūriu skaidriu subjektu pagal savo nacionalinę teisę?

                           5.2

                           Jeigu į 1 klausimą būtų atsakyta neigiamai, kad palūkanas gaunanti bendrovė nelaikoma aptariamų palūkanų „tikruoju savininku“, ar tokiomis aplinkybėmis, kaip šioje byloje, S.C.A./SICAR tuomet galima laikyti aptariamų palūkanų „tikruoju savininku“, kaip tai suprantama pagal direktyvą?

               6.

               Ar valstybė narė, kuri nenori pripažinti, kad kitos valstybės narės bendrovė yra tikrasis palūkanų savininkas, ir teigia, kad kitos valstybės narės bendrovė yra vadinamoji dirbtinė bendrovė tarpininkė, pagal Direktyvą 2003/49/EB arba EB 10 straipsnį privalo nurodyti, ką ji tokiu atveju laiko tikruoju savininku?

               7.

               Jeigu bendrovė, valstybės narės rezidentė (patronuojančioji bendrovė), faktiškai nelaikoma neapmokestinama mokesčiu prie šaltinio pagal Direktyvą 2003/49/EB dėl palūkanų, gautų iš bendrovės, kitos valstybės narės rezidentės (dukterinės bendrovės), ir pastarosios valstybės narės patronuojančioji bendrovė laikoma turinčia ribotą mokestinę atsakomybę dėl tų palūkanų toje valstybėje narėje, ar pagal EB 43 straipsnį, siejamą su EB 48 straipsniu, tuomet draudžiami teisės aktai, kuriais remdamasi pastaroji valstybė narė reikalauja, kad išskaityti mokestį prie šaltinio turinti bendrovė (dukterinė bendrovė), praleidusi reikalaujamo mokesčio prie šaltinio sumokėjimo terminą, sumokėtų delspinigius, kurių tarifas didesnis, nei delspinigių tarifas, kurį valstybė narė taiko pelno mokesčio reikalavimams (be kita ko, dėl palūkanų pajamų), pateiktiems bendrovei, rezidentei toje pačioje valstybėje narėje?

               8.

               Jeigu bendrovė, valstybės narės rezidentė (patronuojančioji bendrovė), faktiškai nelaikoma neapmokestinama mokesčiu prie šaltinio pagal Direktyvą 2003/49/EB dėl palūkanų, gautų iš bendrovės, kitos valstybės narės rezidentės (dukterinės bendrovės), ir pastarosios valstybės narės patronuojančioji bendrovė laikoma ribotą mokestinę atsakomybę dėl tų palūkanų toje valstybėje narėje turinčiu apmokestinamuoju asmeniu, ar pagal EB 43 straipsnį, siejamą su 48 straipsniu (arba EB 56 straipsniu), vertinant kartu ar atskirai, draudžiami teisės aktai, pagal kuriuos:

                           a)

                           pastaroji valstybė narė reikalauja, kad palūkanas mokantis asmuo išskaitytų mokestį prie šaltinio nuo palūkanų, ir laiko tą asmenį atsakingu valdžios institucijoms dėl neišskaityto mokesčio prie šaltinio, kai tokios prievolės išskaityti mokestį prie šaltinio nėra, jei palūkanų gavėjas yra pastarosios valstybės narės rezidentas?

                           b)

                           pastarosios valstybės narės patronuojančioji bendrovė neturėtų sumokėti pelno mokesčio avansu per pirmuosius dvejus mokestinius metus ir turėtų pradėti mokėti pelno mokestį tik daug vėliau, nei sueina mokesčio prie šaltinio mokėjimo terminas?

                     ES Teisingumo Teismo prašoma, kad atsakymas į 8 klausimą apimtų atsakymą į 7 klausimą.

      (1)  2003 m. birželio 3 d. Tarybos direktyva 2003/49/EB dėl bendros apmokestinimo sistemos, taikomos palūkanų ir autorinių atlyginimų mokėjimams tarp skirtingų valstybių narių asocijuotų bendrovių (OL L 157, 2003 6 26, p. 49; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 9 sk., 1 t., p. 380).


title: Byla T-151/15: 2017 m. kovo 15 d. Bendrojo Teismo nutartis byloje EFB/Komisija

text:
               8.5.2017

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 144/61

         2017 m. kovo 15 d. Bendrojo Teismo nutartis byloje EFB/Komisija

   (Byla T-151/15) (1)

   (2017/C 144/89)
   Proceso kalba: anglų
   Antrosios kolegijos pirmininkas nutartimi nurodė išbraukti bylą iš registro.

      (1)  – OL C 190, 2015 6 8.


title: Byla T-195/13: 2013 m. balandžio 3 d. pareikštas ieškinys byloje dm-drogerie markt prieš VRDT — V-Contact (CAMEA)

text:
               15.6.2013

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 171/31

         2013 m. balandžio 3 d. pareikštas ieškinys byloje dm-drogerie markt prieš VRDT — V-Contact (CAMEA)

   (Byla T-195/13)
   2013/C 171/58
   Kalba, kuria surašytas ieškinys: anglų

      Šalys

      Ieškovė: dm-drogerie markt GmbH & Co. KG (Karlsrūhė, Vokietija), atstovaujama advokatų B. Beinert ir O. Bludovsky

      Atsakovė: Vidaus rinkos derinimo tarnyba (prekių ženklams ir pramoniniam dizainui)

      Kita procedūros Apeliacinėje taryboje šalis: V-Contact Kft (Szada, Vengrija)

      Reikalavimai

   Ieškovė Bendrojo Teismo prašo:

               —

               panaikinti 2013 m. sausio 17 d. Vidaus rinkos derinimo tarnybos (prekių ženklams ir pramoniniam dizainui) pirmosios apeliacinės tarybos sprendimą (apeliacija, susijusi su protesto procedūra Nr. R 452/2012-1) ir ištaisant panaikinti ieškovės prekių ženklą;

               —

               nepatenkinus šio reikalavimo, panaikinti 2013 m. sausio 17 d. Vidaus rinkos derinimo tarnybos (prekių ženklams ir pramoniniam dizainui) pirmosios apeliacinės tarybos sprendimą (apeliacija, susijusi su protesto procedūra Nr. R 452/2012-1) ir grąžinti bylą VRDT;

               —

               nepatenkinus šio reikalavimo, panaikinti 2013 m. sausio 17 d. Vidaus rinkos derinimo tarnybos (prekių ženklams ir pramoniniam dizainui) pirmosios apeliacinės tarybos sprendimą (apeliacija, susijusi su protesto procedūra Nr. R 452/2012-1).

      Ieškinio pagrindai ir pagrindiniai argumentai

      Bendrijos prekių ženklo paraišką pateikęs asmuo: kita procedūros Apeliacinėje taryboje šalis

      Prašomas įregistruoti Bendrijos prekių ženklas: žodinis prekių ženklas CAMEA inter alia 3, 5 ir 16 klasių prekėms — Bendrijos prekių ženklo paraiška Nr. 9 279 928

      Prekių ženklo ar žymens, kuriuo remtasi per protesto procedūrą, savininkė: ieškovė

      Prekių ženklas ar žymuo, kuriuo remiamasi: tarptautinis prekių ženklas, inter alia apimantis Europos Sąjungos rinką, 3, 5 ir 8 klasių prekėms

      Protestų skyriaus sprendimas: atmesti protestą

      Apeliacinės tarybos sprendimas: atmesti apeliaciją

      Ieškinio pagrindai: Tarybos reglamento Nr. 207/2009 8 straipsnio 1 dalies b punkto pažeidimas.


               23.2.2008

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 51/2

         Naujas Teisingumo Teismo teisėjas pradeda eiti pareigas
   (2008/C 51/02)
   2007 m. gruodžio 5 d. (1) Europos Bendrijų valstybių narių vyriausybių atstovų sprendimu paskirtas Europos Bendrijų Teisingumo Teismo teisėju Jean-Jacques Kasel 2008 m. sausio 14 dieną prisiekė Teisingumo Teisme.

      (1)  OL L 325, 2007 m. gruodžio 11 d., p. 89.


title: Teisėjų paskyrimas į kolegijas

text:
               10.11.2007

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 269/40

         Teisėjų paskyrimas į kolegijas
   (2007/C 269/70)
   2007 m. rugsėjo 19 d. ir 25 d. Pirmosios instancijos teismas nusprendė sudaryti aštuonias penkių teisėjų kolegijas ir aštuonias trijų teisėjų kolegijas laikotarpiui nuo 2007 m. rugsėjo 25 d. iki 2010 m. rugpjūčio 31 dienos ir taip paskirti teisėjus į kolegijas:
   Pirmoji išplėstinė kolegija, posėdžiaujanti penkių teisėjų sudėtimi:
   Kolegijos pirmininkė V. Tiili, teisėjai F. Dehousse, I. Wiszniewska-Białecka, K. Jürimäe ir S. Soldevila Fragoso.
   Pirmoji kolegija, posėdžiaujanti trijų teisėjų sudėtimi:
   Kolegijos pirmininkė V. Tiili,
   teisėjas F. Dehousse,
   teisėja I. Wiszniewska-Białecka.
   Antroji išplėstinė kolegija, posėdžiaujanti penkių teisėjų sudėtimi:
   Kolegijos pirmininkė I. Pelikánová, teisėjai F. Dehousse, I. Wiszniewska Białecka, K. Jürimäe ir S. Soldevila Fragoso.
   Antroji kolegija, posėdžiaujanti trijų teisėjų sudėtimi:
   Kolegijos pirmininkė I. Pelikánová,
   teisėja K. Jürimäe,
   teisėjas S. Soldevila Fragoso.
   Trečioji išplėstinė kolegija, posėdžiaujanti penkių teisėjų sudėtimi:
   Kolegijos pirmininkas J. Azizi, teisėjai J D. Cooke, E. Cremona, I. Labucka ir S. Frimodt Nielsen.
   Trečioji kolegija, posėdžiaujanti trijų teisėjų sudėtimi:
   Kolegijos pirmininkas J. Azizi,
   teisėja E. Cremona,
   teisėjas S. Frimodt Nielsen.
   Ketvirtoji išplėstinė kolegija, posėdžiaujanti penkių teisėjų sudėtimi:
   Kolegijos pirmininkas O. Czúcz, teisėjai J. D. Cooke, E. Cremona, I. Labucka ir S. Frimodt Nielsen.
   Ketvirtoji kolegija, posėdžiaujanti trijų teisėjų sudėtimi:
   Kolegijos pirmininkas O. Czúcz,
   teisėjas J. D. Cooke,
   teisėja I. Labucka.
   Penktoji išplėstinė kolegija, posėdžiaujanti penkių teisėjų sudėtimi:
   Kolegijos pirmininkas M. Vilaras, teisėjai V. Vadapalas, M. Prek, T. Tchipev ir V. Ciucă.
   Penktoji kolegija, posėdžiaujanti trijų teisėjų sudėtimi
   Kolegijos pirmininkas M. Vilaras,
   teisėjas M. Prek,
   teisėjas V. Ciucă.
   Šeštoji išplėstinė kolegija, posėdžiaujanti penkių teisėjų sudėtimi
   Kolegijos pirmininkas A. Meij, teisėjai V. Vadapalas, M. Prek, T. Tchipev ir V. Ciucă.
   Šeštoji kolegija, posėdžiaujanti trijų teisėjų sudėtimi
   Kolegijos pirmininkas A. Meij,
   teisėjas V. Vadapalas,
   teisėjas T. Tchipev.
   Septintoji išplėstinė kolegija, posėdžiaujanti penkių teisėjų sudėtimi:
   Kolegijos pirmininkas N. J. Forwood, teisėjai D. Šváby, S. S. Papasavvas, E. Moavero Milanesi, N. Wahl, A. Dittrich ir L. Truchot.
   Septintoji kolegija, posėdžiaujanti trijų teisėjų sudėtimi:
   Kolegijos pirmininkas N. J. Forwood,

               a)

               teisėjai D. Šváby ir E. Moavero Milanesi,

               b)

               teisėjai D. Šváby ir L. Truchot,

               c)

               teisėjai E. Moavero Milanesi ir L. Truchot.

         Aštuntoji išplėstinė kolegija, posėdžiaujanti penkių teisėjų sudėtimi:
   Kolegijos pirmininkė M. E. Martins Ribeiro, teisėjai D. Šváby, S. S. Papasavvas, E. Moavero Milanesi, N. Wahl, A. Dittrich ir L. Truchot.
   Aštuntoji kolegija, posėdžiaujanti trijų teisėjų sudėtimi:
   Kolegijos pirmininkė M. E. Martins Ribeiro,

               a)

               teisėjai S. S. Papasavvas ir N. Wahl,

               b)

               teisėjai S. S. Papasavvas ir A. Dittrich,

               c)

               teisėjai N. Wahl ir A. Dittrich.

         Septintojoje ir aštuntojoje išplėstinėse kolegijose, posėdžiaujančiose penkių teisėjų sudėtimi, teisėjai, kurie posėdžiaus su kolegijos pirmininku, kad sudarytų penkių teisėjų sudėtį, bus trys teisėjai iš tos sudėties teismo, kuris iš pradžių nagrinėjo bylą, ketvirtas šios kolegijos teisėjas ir kitos kolegijos, kurią sudaro keturi teisėjai, teisėjas. Pastarasis, kuris negali būti kolegijos pirmininkas, bus vieneriems metams skiriamas eilės tvarka pagal Pirmosios instancijos teismo procedūros reglamento 6 straipsnyje numatytą vyresniškumą.
   Septintojoje ir aštuntojoje kolegijose, posėdžiaujančiose trijų teisėjų sudėtimi, kolegijos pirmininkas posėdžiaus iš eilės su a, b ar c punktuose išvardytais teisėjais pagal bylą nagrinėjančio teismo sudėtį, kuriai priklauso teisėjas pranešėjas. Bylose, kuriose kolegijos pirmininkas yra teisėjas pranešėjas, kolegijos pirmininkas posėdžiaus su kiekvienos iš šių sudėčių teisėjais pakaitomis pagal bylų įregistravimo tvarką, nepažeidžiant bylų ryšio.