title: 2013 m. kovo 7 d. Teisingumo Teismo (penktoji kolegija) sprendimas.#Aldegonda van den Booren prieš Rijksdienst voor Pensioenen.#Arbeidshof te Antwerpen prašymas priimti prejudicinį sprendimą.#Darbuotojų migrantų socialinė apsauga – Reglamento (EEB) Nr. 1408/71 46a straipsnis – Nacionalinės išmokų sutapimo vengimo taisyklės – Senatvės pensija – Valstybės narės mokamos sumos padidinimas – Pensija netekus maitintojo – Kitos valstybės narės mokamos sumos sumažinimas.#Byla C-127/11.

text:
         TEISINGUMO TEISMO (penktoji kolegija) SPRENDIMAS
      2013 m. kovo 7 d. (
            *1
         )
      „Darbuotojų migrantų socialinė apsauga — Reglamento (EEB) Nr. 1408/71 46a straipsnis — Nacionalinės išmokų sutapimo vengimo taisyklės — Senatvės pensija — Valstybės narės mokamos sumos padidinimas — Pensija netekus maitintojo — Kitos valstybės narės mokamos sumos sumažinimas“
      Byloje C-127/11
      dėl 2011 m. kovo 3 d.arbeidshof te Antwerpen (Belgija) sprendimu, kurį Teisingumo Teismas gavo 2011 m. kovo 11 d., pagal SESV 267 straipsnį pateikto prašymo priimti prejudicinį sprendimą byloje

         Aldegonda van den Booren

      prieš

         Rijksdienst voor Pensioenen

      TEISINGUMO TEISMAS (penktoji kolegija),
      kurį sudaro penktosios kolegijos pirmininko pareigas einantis M. Ilešič, teisėjai J.-J. Kasel (pranešėjas) ir M. Safjan,
      generalinis advokatas P. Cruz Villalón,
      kancleris A. Calot Escobar,
      atsižvelgęs į rašytinę proceso dalį,
      išnagrinėjęs pastabas, pateiktas:

               —

               Belgijos vyriausybės, atstovaujamos L. Van den Broeck ir C. Pochet, padedamų advocaten P. Vanagt ir E. Pools,

               —

               Europos Komisijos, atstovaujamos V. Kreuschitz ir M. van Beek,

         atsižvelgęs į sprendimą, priimtą susipažinus su generalinio advokato nuomone, nagrinėti bylą be išvados,
      priima šį

         Sprendimą

               1

               Prašymas priimti prejudicinį sprendimą susijęs su 1971 m. birželio 14 d. Tarybos reglamento (EEB) Nr. 1408/71 dėl socialinės apsaugos sistemų taikymo pagal darbo sutartį dirbantiems asmenims, savarankiškai dirbantiems asmenims ir jų šeimos nariams, judantiems Bendrijoje, kuris buvo iš dalies pakeistas ir atnaujintas 1996 m. gruodžio 2 d. Tarybos reglamentu (EB) Nr. 118/97 (OL L 28, 1997, p. 1; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 5 sk., 3 t., p. 3) su pakeitimais, padarytais 2001 m. birželio 5 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentu (EB) Nr. 1386/2001 (OL L 187, p. 1; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 5 sk., 4 t., p. 129; toliau – Reglamentas Nr. 1408/71), 46a straipsnio, taip pat ESS 4 straipsnio 3 dalies ir SESV 45–48 straipsnių aiškinimu.

               2

               Šis prašymas buvo pateiktas nagrinėjant ginčą tarp A. van den Booren ir Rijksdienst voor Pensioenen (Nacionalinė pensijų tarnyba, toliau – NPT) dėl Belgijos išmokų sutapimo vengimo taisyklių taikymo nustatant Belgijos pensijos netekus maitintojo, kurią gauna ieškovė, sumą.

         Teisinis pagrindas

         Sąjungos teisės aktai

               3

               Reglamento Nr. 1408/71 12 straipsnio 2 dalyje nustatyta:
               „Valstybės narės teisinės nuostatos dėl išmokų sumažinimo, jų mokėjimo sustabdymo ar nutraukimo joms sutapus su kitomis socialinės apsaugos išmokomis arba kitomis pajamomis gali būti taikomos ir tuo atveju, jei teisė gauti tokias išmokas buvo įgyta pagal kitos valstybės narės teisės aktus arba jei tokios pajamos buvo gautos kitos valstybės narės teritorijoje.“

               4

               Reglamento Nr. 1408/71 3 skyrius „Senatvė ir mirtis (pensijos)“ apima 44–51a straipsnius.

               5

               Reglamento Nr. 1408/71 45 straipsnis yra susijęs su atsižvelgimu į draudimo (arba) gyvenimo laikotarpius, įgytus pagal teisės aktus, kurie buvo taikomi darbuotojui dėl teisės į išmokas įgijimo, išsaugojimo ar atgavimo.

               6

               Reglamento Nr. 1408/71 46 straipsnio 1 dalyje apibrėžiamos taisyklės, kurios taikomos, jeigu valstybės narės teisės aktuose nustatytos sąlygos dėl teisės gauti išmokas yra įvykdytos, nesant būtinybės taikyti 45 straipsnio nuostatas. Minėto 46 straipsnio 2 dalyje apibrėžiamos taisyklės, kurios taikomos, jeigu valstybės narės teisės aktuose nustatytos sąlygos dėl teisės gauti išmokas yra įvykdomos tik pritaikius minėtą 45 straipsnį.

               7

               Reglamento Nr. 1408/71 46a straipsnyje, susijusiame su Bendrosiomis nuostatomis dėl invalidumo, senatvės išmokų ar išmokų išlaikytiniams sumažinimo, sustabdymo ar nutraukimo pagal valstybių narių teisės aktus, nustatyta:
               „1.   Šiame skyriuje tos pačios rūšies išmokų sutapimas turi tokią reikšmę: invalidumo, senatvės išmokų ir išmokų išlaikytiniams, apskaičiuotų arba išmokamų pagal to paties asmens įgytus draudimo ir (arba) gyvenimo laikotarpius, visiškas sutapimas.
               2.   Šiame skyriuje skirtingų rūšių išmokų sutapimas reiškia visišką sutapimą išmokų, kurios negali būti laikomos tos pačios rūšies išmokomis, kaip nurodyta 1 dalyje.
               3.   Taikant valstybės narės teisės aktų nuostatas dėl invalidumo, senatvės išmokų ar išmokų išlaikytiniams sumažinimo, jų mokėjimo sustabdymo ar nutraukimo joms sutapus su tos pačios rūšies arba skirtingomis išmokomis ar su kitomis pajamomis, galioja šios taisyklės:

                        a)

                        į išmokas, įgytas pagal kitos valstybės narės teisės aktus arba į kitas pajamas, gautas kitoje valstybėje narėje turi būti atsižvelgiama tik tuo atveju, jeigu pirmosios valstybės narės teisės aktais nustatyta, kad atsižvelgiama į užsienyje įgytas išmokas ar pajamas;

                        b)

                        turi būti atsižvelgiama į kitos valstybės narės paskirtų išmokų dydį iki išskaitant mokesčius, socialinio draudimo įmokas ir kitus atskirus mokėjimus ar išskaitas;

                        c)

                        neturi būti atsižvelgiama į pagal kitos valstybės narės teisės aktus įgytų savanoriško ar neprivalomo tęstinio draudimo išmokų dydį;

                        d)

                        jeigu galioja tik vienos valstybės narės teisės aktų nuostatos dėl išmokų sumažinimo, jų mokėjimo sustabdymo ar nutraukimo dėl to, kad atitinkamas asmuo gauna pagal kitos valstybės narės teisės aktus mokamas panašias ar kitos rūšies išmokas arba kitas pajamas kitos valstybės narės teritorijoje, pagal pirmosios valstybės narės teisės aktus mokama išmoka gali būti sumažinama tik išmokų, mokamų pagal kitos valstybės narės teisės aktus, arba pajamų, gaunamų kitos valstybės narės teritorijoje, dydžiu.“

               8

               Šio reglamento 46b straipsnio 1 dalyje, susijusioje su specialiosiomis nuostatomis, kurios taikomos tuo atveju, kai tos pačios rūšies išmokos sutampa pagal dviejų ar kelių valstybių narių teisės aktus, išdėstyta:
               „Valstybės narės teisės aktų nuostatos dėl išmokų sumažinimo, jų mokėjimo sustabdymo ar nutraukimo negalioja pagal 46 straipsnio 2 dalį apskaičiuotai išmokai.“

         Belgijos teisės aktai

               9

               1967 m. gruodžio 21 d. Karaliaus dekreto dėl darbuotojų senatvės pensijų ir pensijų netekus maitintojo sistemos bendrųjų taisyklių (1968 m. sausio 16 d.Belgisch Staatsblad) (1968 m. sausio 16 d.Moniteur belge), iš dalies pakeisto 1997 m. liepos 9 d. Karaliaus dekretu (1997 m. rugpjūčio 9 d.Moniteur belge, toliau – 1967 m. gruodžio 21 d. Karaliaus dekretas), 52 straipsnio 1 dalyje nustatyta:
               „Kai likęs gyvas sutuoktinis gali reikalauti, pirma, pensijos netekus maitintojo pagal samdomų darbuotojų pensijų sistemą ir, antra, vienos ar daugiau pensijų arba bet kokios kitos jai prilygstančios išmokos pagal samdomų darbuotojų pensijų sistemą arba viena ar kelias kitas pensijų sistemas, pensija netekus maitintojo kartu su minėtomis senatvės pensijomis negali viršyti 110 % pensijos netekus maitintojo, kuri likusiam gyvam sutuoktiniui būtų skirta už visą karjeros laikotarpį, dydžio sumos.
               <...>“

         Pagrindinė byla ir prejudiciniai klausimai

               10

               A. van den Booren, gim. 1920 m. rugpjūčio 18 d., gyvena Mastrichte (Nyderlandai). Ji yra Josef Bartel, kuris mirė 1982 m. kovo 1 d., tačiau iki to laiko, būtent laikotarpiu nuo 1951 m. iki 1961 m., dirbo Belgijoje kalnakasiu, našlė.

               11

               1986 m. liepos 11 d. administraciniu NPT sprendimu atgaline data nuo 1985 m. rugpjūčio 1 d. A. van den Booren buvo skirta 1879,03 EUR, neatskaičius mokesčių (indeksas 319,78) Belgijos pensija netekus maitintojo <…>. Nuo tos pačios datos, remiantis Algemene Ouderdomswet (Bendrasis senatvės pensijų įstatymas, toliau – AOW), ji kas mėnesį gaudavo ir 827,13 EUR dydžio Nyderlandų senatvės pensiją.

               12

               2003 m. gegužės 20 d. sprendimu atgaline data nuo 2002 m. sausio 1 d. A. van den Booren senatvės pensija buvo padidinta iki 869,24 EUR per mėnesį sumos (arba 10430,88 EUR per metus) <…>.

               13

               Ši pensija buvo padidinta dėl to, kad 2002 m. pabaigoje Nyderlandų įstatymų leidėjas panaikino teisinę spragą, į kurią pateko tam tikros Nyderlanduose gyvenančios ištekėjusios moterys, kurių sutuoktinis nebuvo apdraustas pagal AOW, nes laikotarpiu nuo 1957 m. sausio 1 d. iki 1980 m. sausio 1 d. vykdė profesinę veiklą užsienyje.

               14

               2004 m. sausio 23 d.Bureau voor Belgische Zaken (Belgijos reikalų departamentas) persiuntė 2003 m. gegužės 20 d. sprendimo kopiją NPT.

               15

               2004 m. rugpjūčio 12 d. registruotu laišku NPT informavo A. van den Booren apie 1986 m. liepos 11 d. sprendimo peržiūrą, po kurios, nuo 2002 m. sausio 1 d. padidinus Nyderlandų senatvės pensiją, jos Belgijos pensija netekus maitintojo, kuri šią datą buvo 2845,49 EUR neatskaičius mokesčių, buvo sumažinta iki 1866,18 EUR, neatskaičius mokesčių (indeksas 107,30) per metus. Tuo pačiu laišku NPT paprašė A. van den Booren grąžinti išmokas, kurios jai buvo nepagrįstai išmokėtos laikotarpiu nuo 2004 m. kovo 31 d. iki 2004 m. liepos 31 d., iš viso 506,45 EUR.

               16

               A. van den Booren pateikė ieškinį dėl sprendimo, kuriuo buvo peržiūrėta jos pensija netekus maitintojo, taip pat dėl sprendimo grąžinti išmokas arbeidsrechtbank te Tongeren (Tongres darbo teismas), kuris 2009 m. spalio 21 d. sprendimu šį ieškinį pripažino nepagrįstu. Konkrečiai kalbant apie A. van den Booren pateiktą argumentą, susijusį su Reglamento Nr. 1408/71 46a straipsniu, šis teismas nusprendė, jog šis straipsnis nebuvo pažeistas. Kadangi Nyderlandų senatvės pensiją reikia laikyti Belgijos senatvės pensijai prilygstančia išmoka, pagal Reglamento Nr. 1408/71 46 straipsnio 3 dalies a punktą Belgijos pensiją netekus maitintojo reikia sumažinti (žr. 2002 m. kovo 7 d. Sprendimą Insalaca, C-107/00, Rink. p. I-2403).

               17

               Be to, šis teismas nusprendė, kad nebuvo pažeista pagrindinė darbuotojų teisė laisvai judėti. Šiuo klausimu A. van den Booren nurodytuose sprendimuose (1994 m. spalio 5 d. Sprendimas van Munster, C-165/91, Rink. p. I-4661 ir 2000 m. rugsėjo 26 d. Sprendimas Engelbrecht, C-262/97, Rink. p. I-7321) buvo nagrinėjamos skirtingos situacijos. Šio teismo manymu, 1967 m. gruodžio 21 d. Karaliaus dekreto 52 straipsnio 1 dalis vienodai taikoma tiek Belgijos piliečiams, kurie visuomet gyveno Belgijoje, tiek darbuotojams migrantams, ir pagal 52 straipsnio taisyklę bendri A. van den Booren ištekliai niekaip nesumažinami.

               18

               2009 m. lapkričio 27 d. A. van den Booren pateikė apeliacinį skundą dėl šio sprendimo arbeidshof te Antwerpen. Ji teigia, kad taikant 1967 m. gruodžio 21 d. Karaliaus dekreto 52 straipsnio 1 dalį pažeidžiamas Reglamento Nr. 1408/71 46a straipsnis ir bet kuriuo atveju sudaroma teisės į laisvą asmenų judėjimą, nustatytos EB 39–42 straipsniuose, kliūtis. Šiuo klausimu A. van den Booren nurodo jau minėtus sprendimus van Munster ir Engelbrecht, pagal kuriuos nacionalinis teismas turi nacionalinį įstatymą aiškinti atsižvelgdamas į Sąjungos teisės reikalavimus ir jo netaikyti, jei jis, taikomas kartu su kitos valstybės narės įstatymu, prieštarauja minėtiems reikalavimams.

               19

               Šiomis aplinkybėmis arbeidshof te Antwerpen nusprendė sustabdyti bylos nagrinėjimą ir pateikti Teisingumo Teismui šiuos du prejudicinius klausimus:

                        „1.

                        Ar 1967 m. gruodžio 21 d. Karaliaus dekreto <...> 52 straipsnio 1 dalis, kurios pagrindu pensija netekus maitintojo sumažinama dėl to, kad,1985 m. kovo 28 d. įstatymu įtvirtinus vienodą požiūrį į vyrus ir moteris, buvo padidinta remiantis [AOW] gaunama senatvės pensija, suderinama su [Sąjungos] teise, būtent su Reglamento (EEB) Nr. 1408/71 <...> 46 a straipsniu?

                        2.

                        Ar 1967 m. gruodžio 21 d. Karaliaus dekreto <...> 52 straipsnio 1 dalis suderinama su [Sąjungos] teise, konkrečiai kalbant, su [ESS 4 straipsnio 3 dalimi ir SESV 45–48 straipsniais], jei ši nuostata aiškinama taip, kad remiantis [AOW] gaunama senatvės pensija laikytina pensija šiose nuostatose pavartota prasme arba jai prilygstančia išmoka, ir jei ji yra nesuderinama, ar reikia netaikyti Karaliaus dekreto <...> 52 straipsnio 1 dalies?“

         Dėl prejudicinių klausimų

         Dėl priimtinumo

               20

               Savo rašytinėse pastabose Belgijos vyriausybė pirmiausia ginčijo šio prašymo pateikti prejudicinį sprendimą priimtinumą, motyvuodama tuo, kad prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas pakankamai aiškiai nenurodė nei atitinkamų bylos teisinių ir faktinių aplinkybių, nei būtinybės pateikti prejudicinius klausimus.

               21

               Šiuo atžvilgiu reikia priminti, kad tik nagrinėjantys bylą nacionaliniai teismai, atsakingi už sprendimo priėmimą, atsižvelgdami į konkrečios bylos aplinkybes turi įvertinti reikalingumą pateikti prašymą priimti prejudicinį sprendimą, kad galėtų priimti savo sprendimą, ir nustatyti Teisingumo Teismui pateikiamų klausimų svarbą. Todėl Teisingumo Teismas iš principo turi priimti sprendimą tuo atveju, kai pateikiami klausimai yra susiję su Sąjungos teisės išaiškinimu (2009 m. kovo 10 d. Sprendimo Hartlauer, C-169/07, Rink. p. I-1721, 24 punktas ir nurodyta teismų praktika bei 2010 m. liepos 1 d. Sprendimo Sbarigia, C-393/08, Rink. p. I-6337, 19 punktas).

               22

               Iš to išplaukia, kad klausimams dėl Sąjungos teisės aiškinimo taikoma svarbumo prezumpcija. Nacionalinio teismo pateiktą prašymą priimti prejudicinį sprendimą Teisingumo Teismas gali atmesti, tik jei akivaizdu, jog prašymas išaiškinti Sąjungos teisę yra visiškai nesusijęs su pagrindinės bylos faktais ar dalyku, kai problema hipotetinė arba kai Teisingumo Teismui nežinomos faktinės aplinkybės ar teisiniai pagrindai, kad jis galėtų naudingai atsakyti į jam pateiktus klausimus (šiuo klausimu žr. 2006 m. gruodžio 5 d. Sprendimo Cipolla ir kt., C-94/04 ir C-202/04, Rink. p. I-11421, 25 punktą ir minėto Sprendimo Sbarigia 20 punktą).

               23

               Tačiau pagrindinėje byloje taip nėra. Iš tiesų reikia konstatuoti, kad sprendime dėl prašymo priimti prejudicinį sprendimą pakankamai aprašytos pagrindinės bylos teisinės ir faktinės aplinkybės ir tai leidžia Teisingumo Teismui naudingai atsakyti į pateiktus klausimus.

               24

               Be to, pažymėtina, kad Belgijos vyriausybė turėjo galimybę pateikti nuomonę dėl pateiktų klausimų, kaip tai matyti iš jos rašytinių pastabų, kurios buvo pateiktos pagal Europos Sąjungos Teisingumo Teismo statuto 23 straipsnį.

               25

               Darytina išvada, kad šis prašymas pateikti prejudicinį sprendimą yra priimtinas.

         Dėl esmės

               26

               Pirmiausia reikia priminti, kad nors Teisingumo Teismas neturi kompetencijos priimti sprendimą pagal SESV 267 straipsnyje numatytą procedūrą dėl vidaus teisės normų atitikties Sąjungos teisės nuostatoms, jis turi kompetenciją nacionaliniam teismui pateikti visas Sąjungos teisės aiškinimo gaires, kurios jam leistų įvertinti šių normų atitiktį Sąjungos teisei (žr., be kita ko, 1993 m. gruodžio 15 d. Sprendimo Hünermund ir kt., C-292/92, Rink. p. I-6787, 8 punktą).

               27

               Abu prejudicinius klausimus reikia suprasti taip, kad jie turi būti nagrinėjami kartu, kaip iš esmės susiję su klausimu, ar Reglamento Nr. 1408/71 nuostatos, konkrečiau kalbant, jos 46a straipsnis, turi būti aiškinamos taip, kad pagal jas draudžiama taikyti valstybės narės teisės aktus, kuriuose nustatyta sąlyga, pagal kurią šioje valstybėje narėje gauta pensija netekus maitintojo sumažinama padidėjus pagal kitos valstybės narės teisės aktus gaunamai senatvės pensijai, ir jei atsakymas būtų neigiamas, ar pagal pirminę Sąjungos teisę, konkrečiau kalbant, ESS 4 straipsnio 3 dalies ir SESV 45–48 straipsniais, draudžiama taikyti tokią nacionalinę taisyklę.

               28

               Pirmiausia primintina, kad, remiantis nusistovėjusia teismo praktika, nacionalinė taisyklė turi būti laikoma nuostata dėl išmokų sumažinimo, kaip ji suprantama pagal Reglamentą Nr. 1408/71, jei pritaikius joje numatytą apskaičiavimo metodą pensijos, kurios atitinkamas asmuo gali reikalauti, dydis sumažinamas dėl to, kad jis gauna išmoką kitoje valstybėje narėje (minėto Sprendimo Insalaca 16 punktas).

               29

               Šiuo klausimu iš Reglamento Nr. 1408/71 12 straipsnio 2 dalies matyti, kad valstybės narės teisės aktuose numatytos nuostatos dėl išmokų sumažinimo, jeigu šiame reglamente nenustatyta kitaip, taikomos asmenims, gaunantiems išmokas šioje valstybėje narėje, jeigu jie gali gauti kitas socialines išmokas, net ir tada kai teisė gauti šias išmokas įgyta pagal kitos valstybės narės teisės aktus (minėto Sprendimo Insalaca 22 punktas).

               30

               Reglamento Nr. 1408/71 46b straipsnio 1 dalyje nustatyta išimtis iš jo 12 straipsnio 2 dalyje įtvirtinto principo; joje nustatyta, kad sutapus tos pačios rūšies išmokoms nacionalinės teisės aktuose nustatytos nuostatos dėl išmokų sumažinimo netaikomos išmokai, kuri apskaičiuojama pagal to paties reglamento 46 straipsnio 2 dalį (minėto Sprendimo Insalaca 23 punktas).

               31

               Šiuo klausimu pagal nusistovėjusią teismo praktiką socialinės apsaugos išmokos turi būti laikomos tos paties rūšies išmokomis, kaip tai suprantama pagal 12 straipsnio 2 dalį, jeigu jų objektas ir tikslas bei apskaičiavimo bazė ir skyrimo sąlygos yra identiški (1987 m. spalio 6 d. Sprendimo Stefanutti, 197/85, Rink. p. 3855, 12 punktas; 1995 m. rugpjūčio 11 d. Sprendimo Schmidt, C-98/94, Rink. p. I-2559, 24 punktas ir minėto Sprendimo Insalaca 24 punktas).

               32

               Reglamento Nr. 1408/71 46a straipsnio 1 dalyje patikslinama, kad tos pačios rūšies išmokų sutapimas turi tokią reikšmę: invalidumo, senatvės išmokų ir išmokų išlaikytiniams, „apskaičiuotų arba išmokamų pagal to paties asmens įgytus draudimo ir (arba) gyvenimo laikotarpius“, visiškas sutapimas. Pagal Reglamento Nr. 1408/71 46a straipsnio 2 dalį skirtingų rūšių išmokų sutapimas reiškia visišką sutapimą išmokų, kurios negali būti laikomos tos pačios rūšies išmokomis, kaip nurodyta 1 dalyje (šiuo klausimu žr. minėto Sprendimo Stefanutti 13 punktą ir 1998 m. vasario 12 d. Sprendimo Cordelle, C-366/96, Rink. p. I-583, 20 ir 21 punktus).

               33

               Jei paaiškėja, kad, atsižvelgus į Teisingumo Teismui pateiktas rašytines pastabas, A. van den Booren gauta Belgijos pensija netekus maitintojo buvo apskaičiuota remiantis jos mirusio sutuoktinio profesine karjera, o Nyderlandų senatvės pensija jai mokama asmeniškai, šios dvi išmokos negali būti laikomos tos pačios rūšies išmokomis, patenkančiomis į Reglamento Nr. 1408/71 46b straipsnio 1 dalyje numatytos išimties taikymo sritį.

               34

               Taigi Reglamentas Nr. 1408/71 nedraudžia taikyti tokios nacionalinės išmokų sutapimo vengimo taisyklės, kaip antai nurodyta prašyme priimti prejudicinį sprendimą pateikusio teismo, jeigu laikomasi Reglamente Nr. 1408/71 nustatytų apribojimų.

               35

               Šiuo klausimu Reglamente Nr. 1408/71, konkrečiai kalbant, jo 46a straipsnio 2 dalies d punkte, numatyta, kad tuo atveju, kai išmokų sutapimo vengimo taisyklė taikoma tik pagal vienos valstybės narės teisės aktus, nes suinteresuotasis asmuo gauna tokios pačios arba kitokios rūšies išmoką, kuri turi būti sumokėta pagal kitos valstybės narės teisės aktus, pagal pirmos valstybės narės teisės aktus privaloma mokėti išmoka gali būti sumažinta tik išmokų, kurios turi būti sumokėtos pagal kitos valstybės narės teisės aktus, dydžiu (minėto Sprendimo Cordelle 14 punktas).

               36

               Taigi, taikant šią taisyklę, suinteresuotojo asmens Belgijos pensija netekus maitintojo gali būti sumažinta tik Nyderlandų pensijos dydžio suma (minėto Sprendimo Cordelle 15 punktas).

               37

               Šiomis aplinkybėmis šiuo klausimu darytina išvada, kad Reglamento Nr. 1408/71 46a straipsniu nedraudžiama taikyti valstybės narės teisės aktų, kuriuose įtvirtinta sąlyga, pagal kurią šioje valstybėje gaunama pensija netekus maitintojo sumažinama padidėjus kitoje valstybėje narėje gaunamai senatvės pensijai, jeigu laikomasi šio 46a straipsnio 3 dalies d punkte nustatytų sąlygų.

               38

               Tačiau toks pateiktas Reglamento Nr. 1408/71 išaiškinimas turi būti interpretuojamas neatsižvelgiant į galimą pirminės teisės nuostatų taikymą. Iš tiesų tai, kad tam tikra nacionalinė priemonė gali atitikti antrinės teisės akto, šiuo atveju – Reglamento Nr. 1408/71, nuostatą, nebūtinai reiškia, jog ši priemonė nevertintina pagal Sutarties nuostatas (2009 m. liepos 16 d. Sprendimo von Chamier-Glisczinski, C-208/07, Rink. p. I-6095, 66 punktas ir nurodyta teismų praktika).

               39

               Būtent šiomis aplinkybėmis prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas klausia, ar jam pateiktoje byloje yra tokia teisės laisvai judėti kliūtis, kaip nustatė Teisingumo Teismas minėtuose sprendimuose van Munster ir Engelbrecht.

               40

               Pirmiausia reikia priminti, kad minėtuose sprendimuose van Munster ir Engelbrecht buvo nagrinėjami atvejai, kai vieno iš sutuoktinių gaunama Belgijos pensija buvo mažinama, užuot bendro namų ūkio vieneto mokesčių tarifo taikius individualų mokesčių tarifą, skiriant pensiją arba išmoką už kitą sutuoktinį, o ne, kaip yra šioje pagrindinėje byloje, kai sutampa Belgijos pensija netekus maitintojo ir Nyderlandų senatvės pensija.

               41

               Todėl šiuose sprendimuose rastas sprendimas negali būti pritaikytas tokiai situacijai, kuri yra susiklosčiusi pagrindinėje byloje.

               42

               Be to, nors tiesa, kad, nesant suderinimo Europos Sąjungos lygmeniu, socialinės apsaugos sistemos išmokų suteikimo sąlygos turi būti nustatytos kiekvienos valstybės narės teisės aktuose, vis dėlto naudodamosi šia kompetencija valstybės narės turi laikytis Sąjungos teisės (šiuo klausimu, be kita ko, žr. minėto Sprendimo von Chamier-Glisczinski 63 punktą ir nurodytą teismų praktiką).

               43

               Šiuo klausimu, kiek tai susiję su pirminės teisės nuostatomis, kuriomis remiasi prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas, pakanka priminti, kad SESV 45 straipsniu įgyvendinamas pagrindinis principas, pagal kurį Sąjungos veiksmai pirmiausia skiriami panaikinti laisvo asmenų judėjimo tarp valstybių narių kliūtis (1999 m. sausio 26 d. Sprendimo Terhoeve, C-18/95, Rink. p. I-345, 36 punktas ir nurodyta teismų praktika).

               44

               Taigi ES teisė draudžia bet kokią nacionalinę priemonę, kuri, nors taikoma nediskriminuojant dėl pilietybės, gali kliudyti Sąjungos piliečiams pasinaudoti Sutartimi garantuojamomis pagrindinėmis laisvėmis arba dėl kurios naudojimasis jomis gali tapti mažiau patrauklus (2008 m. balandžio 1 d. Sprendimo Gouvernement de la Communauté française et gouvernement wallon, C-212/06, Rink. p. I-1683, 45 punktas ir nurodyta teismų praktika).

               45

               Pagal nusistovėjusią Teisingumo Teismo praktiką tokios nacionalinės priemonės galimos tik jeigu jomis siekiama bendrojo intereso tikslo, jos yra tinkamos šiam tikslui pasiekti ir neviršija to, kas reikalinga pasiekti minėtą tikslą (minėto Sprendimo Gouvernement de la Communauté française et gouvernement wallon 55 punktas ir nurodyta teismų praktika).

               46

               Taigi prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas turi įvertinti nagrinėjamos nacionalinės nuostatos atitiktį Sąjungos teisės reikalavimams, patikrindamas, ar dėl Belgijos išmokų sutapimo vengimo taisyklės, kuri neabejotinai vienodai taikoma Belgijos ir kitų valstybių narių piliečiams, suinteresuotajam asmeniui faktiškai nesukuriama nepalanki situacija, palyginti su ta, kurioje yra asmuo, kurio situacijai nėra būdingas joks tarpvalstybinis elementas, ir jei šioje byloje toks neigiamas veiksnys būtų konstatuotas, ar nagrinėjama nacionalinė taisyklė pateisinama objektyviais ir proporcingais nacionaline teise teisėtai siekiamam tikslui pagrindais.

               47

               Atsižvelgiant į išdėstytus argumentus, į pateiktus klausimus reikia atsakyti, kad:

                        —

                        Reglamento Nr. 1408/71 46a straipsnis turi būti aiškinamas taip, kad jis nedraudžia taikyti valstybės narės teisės nuostatos, kurioje įtvirtinta sąlyga, pagal kurią šioje valstybėje mokama pensija netekus maitintojo sumažinama padidinus kitoje valstybėje narėje mokamą senatvės pensiją, jeigu, be kita ko, laikomasi šio 46a straipsnio 3 dalies d punkte nustatytų sąlygų,

                        —

                        SESV 45 straipsnis turi būti aiškinamas taip, kad jis taip pat nedraudžia taikyti tokios nacionalinės teisės nuostatos, jeigu dėl jos suinteresuotojo asmens padėtis netampa nepalanki, palyginti su ta, kurioje yra asmuo, kurio situacijai nebūdingas joks tarpvalstybinis elementas, o jeigu tokia nepalanki padėtis būtų nustatyta, tokia teisės nuostata turi būti pateisinama objektyviais ir proporcingais nacionaline teise teisėtai siekiamam tikslui pagrindais, o tai turi patikrinti prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas.

         Dėl bylinėjimosi išlaidų

               48

               Kadangi šis procesas pagrindinės bylos šalims yra vienas iš etapų prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusio teismo nagrinėjamoje byloje, bylinėjimosi išlaidų klausimą turi spręsti šis teismas. Išlaidos, susijusios su pastabų pateikimu Teisingumo Teismui, išskyrus tas, kurias patyrė minėtos šalys, nėra atlygintinos.

               Remdamasis šiais motyvais, Teisingumo Teismas (penktoji kolegija) nusprendžia:

                     1971 m. birželio 14 d. Tarybos reglamento (EEB) Nr. 1408/71 dėl socialinės apsaugos sistemų taikymo pagal darbo sutartį dirbantiems asmenims, savarankiškai dirbantiems asmenims ir jų šeimos nariams, judantiems Bendrijoje, kuris buvo iš dalies pakeistas ir atnaujintas 1996 m. gruodžio 2 d. Tarybos reglamentu (EB) Nr. 118/97, su pakeitimais, padarytais 2001 m. birželio 5 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentu (EB) Nr. 1386/2001, 46a straipsnis turi būti aiškinamas taip, kad jis nedraudžia taikyti valstybės narės teisės nuostatos, kurioje įtvirtinta sąlyga, pagal kurią šioje valstybėje mokama pensija netekus maitintojo sumažinama padidinus kitoje valstybėje narėje mokamą senatvės pensiją, jeigu, be kita ko, laikomasi šio 46a straipsnio 3 dalies d punkte nustatytų sąlygų.

                     SESV 45 straipsnis turi būti aiškinamas taip, kad jis taip nedraudžia taikyti tokios nacionalinės teisės nuostatos, jeigu dėl jos suinteresuotojo asmens padėtis netampa nepalanki, palyginti su ta, kurioje yra asmuo, kurio situacijai nebūdingas joks tarpvalstybinis elementas, o jeigu tokia nepalanki padėtis būtų nustatyta, tokia teisės nuostata turi būti pateisinama objektyviais ir proporcingais nacionaline teise teisėtai siekiamam tikslui pagrindais, o tai turi patikrinti prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas.

                     Parašai.

            (
            *1
         )	Proceso kalba: olandų.


1985 m. spalio 10 d. Teisingumo Teismo (trečioji kolegija) sprendimas. # Erika Daiber prieš Hauptzollamt Reutlingen. # Prašymas priimti prejudicinį sprendimą: Finanzgericht Baden-Württemberg - Vokietija. # Bendrasis muitų tarifas. # Byla 200/84.


1993 m. vasario 11 d. Pirmosios instancijos teismo (penktoji kolegija) sprendimas. # Ines Raiola-Denti ir kt. prieš Europos Bendrijų Tarybą. # Pareigūnai - Motyvavimas. # Byla T-22/91.


title: 2015 m. balandžio 23 d. Teisingumo Teismo (dešimtoji kolegija) sprendimas.#SC ALKA CO SRL prieš Autoritatea Națională a Vămilor – Direcția Regională pentru Accize și Operațiuni Vamale Galați ir Direcţia Generală a Finanţelor Publice a Municipiului București.#Tribunalul București prašymas priimti prejudicinį sprendimą.#Prašymas priimti prejudicinį sprendimą – Bendrasis muitų tarifas – Tarifinis klasifikavimas – Kombinuotoji nomenklatūra – Pozicija 1207 – Aliejinių augalų sėklos – Pozicija 1209 – Sėjai skirtos sėklos – Pozicija 1212 – Dažniausiai žmonių maistui vartojamos ir kitur nenurodytos sėklos – Kinijos kilmės žalių neišgliaudytų moliūgų sėklų importas.#Byla C-635/13.

text:
         TEISINGUMO TEISMO (dešimtoji kolegija) SPRENDIMAS
      2015 m. balandžio 23 d. (
            *1
         )
      „Prašymas priimti prejudicinį sprendimą — Bendrasis muitų tarifas — Tarifinis klasifikavimas — Kombinuotoji nomenklatūra — Pozicija 1207 — Aliejinių augalų sėklos — Pozicija 1209 — Sėjai skirtos sėklos — Pozicija 1212 — Dažniausiai žmonių maistui vartojamos ir kitur nenurodytos sėklos — Kinijos kilmės žalių neišgliaudytų moliūgų sėklų importas“
      Byloje C‑635/13
      dėl Tribunalul București (Rumunija) 2013 m. balandžio 17 d. sprendimu, kurį Teisingumo Teismas gavo 2013 m. gruodžio 4 d., pagal SESV 267 straipsnį pateikto prašymo priimti prejudicinį sprendimą byloje

         SC ALKA CO SRL

      prieš

         Autoritatea Națională a Vămilor – Direcția Regională pentru Accize și Operațiuni Vamale Galați, buvusią Autoritatea Națională a Vămilor – Direcția Regională pentru Accize și Operațiuni Vamale Constanța,

         Direcţia Generală a Finanţelor Publice a Municipiului București

      TEISINGUMO TEISMAS (dešimtoji kolegija),
      kurį sudaro kolegijos pirmininkas C. Vajda (pranešėjas), teisėjai A. Rosas ir E. Juhász,
      generalinė advokatė J. Kokott,
      posėdžio sekretorė C. Strömholm, administratorė,
      atsižvelgęs į rašytinę proceso dalį ir įvykus 2015 m. vasario 4 d. posėdžiui,
      išnagrinėjęs pastabas, pateiktas:

               —

               SC ALKA CO SRL, atstovaujamos advokato C. Dobre,

               —

               Rumunijos vyriausybės, atstovaujamos R. H. Radu, V. Angelescu ir D. M. Bulancea ir C. Sobu,

               —

               Europos Komisijos, atstovaujamos G.‑D. Balan ir A. Caeiros,

         atsižvelgęs į sprendimą, priimtą susipažinus su generalinės advokatės nuomone, nagrinėti bylą be išvados,
      priima šį

         Sprendimą

               1

               Prašymas priimti prejudicinį sprendimą pateiktas dėl 1987 m. liepos 23 d. Tarybos reglamento (EEB) Nr. 2658/87 dėl tarifų ir statistinės nomenklatūros bei dėl Bendrojo muitų tarifo (OL L 256, p. 1; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k. 2 sk., 2 t., p. 382) I priede esančios Kombinuotosios nomenklatūros (toliau – KN), iš dalies pakeistos 2006 m. spalio 17 d. Komisijos reglamentu (EB) Nr. 1549/2006 (OL L 301, p. 1) ir 2007 m. rugsėjo 20 d. Komisijos reglamentu (EB) Nr. 1214/2007 (OL L 286, p. 1), išaiškinimo, taip pat dėl 1993 m. liepos 2 d. Komisijos reglamento (EEB) Nr. 2454/93, išdėstančio Tarybos reglamento (EEB) Nr. 2913/92, nustatančio Bendrijos muitinės kodeksą, įgyvendinimo nuostatas (OL L 253, p. 1; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 2 sk., 6 t., p. 3), išaiškinimo.

               2

               Šis prašymas buvo pateiktas nagrinėjant SC ALKA CO SRL (toliau – ALKA) ginčą su Autoritatea Națională a Vămilor – Direcția Regională pentru Accize și Operațiuni Vamale Constanţa (Nacionalinė muitinė – Regioninė Konstancos akcizų ir muitinės procedūrų direkcija) ir Direcţia Generală a Finanţelor Publice a Municipiului București (Bukarešto savivaldybės viešųjų finansų generalinė direkcija) (toliau kartu vadinamos muitine) dėl importuotų iš Kinijos moliūgų sėklų tarifinės klasifikacijos pagal KN.

         Teisinis pagrindas

         Suderinta prekių aprašymo ir kodavimo sistema

               3

               Muitinių bendradarbiavimo taryba, tapusi Pasaulio muitinių organizacija (PMO), buvo įsteigta pagal šios tarybos įsteigimo sutartį, sudarytą 1950 m. gruodžio 15 d. Briuselyje. Suderinta prekių aprašymo ir kodavimo sistema (toliau – SS), kurią parengė PMO, buvo įtvirtinta Tarptautinėje suderintos prekių aprašymo ir kodavimo sistemos konvencijoje (toliau – SS konvencija), sudarytoje 1983 m. birželio 14 d. Briuselyje, kuri kartu su 1986 m. birželio 24 d. jos dalinio pakeitimo protokolu Europos ekonominės bendrijos vardu buvo patvirtinta 1987 m. balandžio 7 d. Tarybos sprendimu 87/369/EEB (OL L 198, p. 1; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 2 sk., 2 t., p. 288).

               4

               Pagal SS konvencijos 3 straipsnio 1 dalį kiekviena susitariančioji šalis įsipareigoja užtikrinti, kad jos muitų tarifų ir statistikos nomenklatūros atitiks SS, kad ji be papildymų ar pakeitimų naudos visas jos pozicijas ir subpozicijas kartu su jas atitinkančiais kodais ir laikysis minėtos sistemos numeravimo tvarkos. Kiekviena susitariančioji šalis taip pat įsipareigoja taikyti bendrąsias SS aiškinimo taisykles ir visas SS skyrių, skirsnių ir subpozicijų pastabas, taip pat nekeisti jų apimties.

         KN

               5

               Reglamentu Nr. 2658/87 įtvirtinta KN yra grindžiama SS, iš kurios perimtos šešių skaičių pozicijos ir subpozicijos, papildomai įtrauktas tik septintasis ir aštuntasis skaičius, kurie sudaro poskyrius.

               6

               Pagal Reglamento 2658/87, iš dalies pakeisto 2000 m. sausio 31 d. Tarybos reglamentu (EB) Nr. 254/2000 (OL L 28, p. 16; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 2 sk., 9 t., p. 357), 12 straipsnio 1 dalį Europos Komisija kasmet priima reglamentą, kuriame pateikiama išsami KN redakcija kartu su muito normomis, nustatytomis pagal Europos Sąjungos Tarybos ar Komisijos patvirtintas priemones. Šis reglamentas taikomas nuo kitų metų sausio 1 d.

               7

               KN redakcijos, taikytinos pagrindinėje byloje nagrinėjamam importui, vykdytam nuo 2007 m. vasario 19 d. iki 2008 m. gegužės 29 d., yra įtvirtintos reglamentuose Nr. 1549/2006 ir 1214/2007. Minėtos reikšmingos KN nuostatos kiekvienoje iš šių redakcijų suformuluotos identiškai.

               8

               KN antros dalies II skyriuje „Augaliniai produktai“ yra 12 skirsnis „Aliejinių kultūrų sėklos ir vaisiai; įvairios sėklos ir vaisiai; augalai, naudojami pramonėje ir medicinoje; šiaudai ir pašarai“, kuriame yra KN 1207, 1209 ir 1212 pozicijos.

               9

               KN 1207 pozicija išdėstyta taip:

                  KN kodas

                  Aprašymas

                  Konvencinė muito norma (%)

                  <…>
                  1207

                  <…>
                  Kitų aliejinių kultūrų sėklos ir vaisiai, skaldyti arba neskaldyti:

                  <…>

                  1207 20

                  ‐ Vilnamedžių sėklos:

                  1207 20 10

                  ‐ ‐ Skirtos sėjai <…>

                  <…>

                  1207 20 90

                  ‐ ‐ Kitos

                  <…>

                  1207 40

                  ‐ Sezamų sėklos:

                  1207 40 10

                  ‐ ‐ Skirtos sėjai

                  <…>

                  1207 40 90

                  ‐ ‐ Kitos

                  <…>

                  1207 50

                  ‐ Garstyčių sėklos

                  1207 50 10

                  ‐ ‐ Skirtos sėjai <…>

                  <…>

                  1207 50 90

                  ‐ ‐ Kitos

                  <…>

                  ‐ Kitos:

                  1207 91

                  ‐ ‐ Aguonų sėklos

                  1207 91 10

                  ‐ ‐ ‐ Skirtos sėjai <…>

                  <…>

                  1207 91 90

                  ‐ ‐ ‐ Kitos

                  <…>

                  1207 99

                  ‐ ‐ Kitos:

                  1207 99 15

                  ‐ ‐ ‐ Skirtos sėjai <…>

                  <…>

                  ‐ ‐ ‐ Kitos:

                  1207 99 91

                  ‐ ‐ ‐ ‐ Kanapių sėklos

                  <…>

                  1207 99 97

                  ‐ ‐ ‐ ‐ Kitos

                  Neapmuitinama

               10

               KN 1209 pozicija yra išdėstyta taip:

                  KN kodas

                  Aprašymas

                  Konvencinė muito norma (%)

                  <…>
                  1209

                  <…>
                  Sėklos, vaisiai ir sporos, tinkamos sėti:

                  <…>

                  1209 10 00

                  ‐ Cukrinių runkelių sėklos

                  <…>

                  ‐ Pašarinių augalų sėklos:

                  <…>

                  <…>

                  <…>

                  1209 30 00

                  ‐ Žolinių augalų, daugiausia auginamų dėl jų žiedų, sėklos

                  <…>

                  ‐ Kitos:

                  1209 91

                  ‐ ‐ Daržovių sėklos:

                  1209 91 10

                  ‐ ‐ ‐ Kaliaropių (Brassica oleracea, varcaulorapa ir gongylodes L.) sėklos

                  <…>

                  1209 91 30

                  ‐ ‐ ‐ Salotinių runkelių sėklos arba šakniavaisinių runkelių sėklos (Beta vulgaris varconditiva)

                  <…>

                  1209 91 90

                  ‐ ‐ ‐ Kitos

                  3

                  <…>

                  <…>

                  <…>

               11

               KN 1212 pozicija išdėstyta taip:

                  KN kodas

                  Aprašymas

                  Konvencinė muito norma (%)

                  <…>
                  1212

                  <…>
                  Saldžiavaisių pupmedžių vaisiai, jūriniai vandens augalai ir kiti dumbliai, cukriniai runkeliai ir cukranendrės, švieži, atšaldyti, sušaldyti arba džiovinti, susmulkinti arba nesusmulkinti; vaisių kauliukai ir branduoliai, taip pat kiti augaliniai produktai (įskaitant neskrudintas Cichorium intybus sativum rūšies trūkažolių šaknis), dažniausiai vartojami žmonių maistui, nenurodyti kitoje vietoje:

                  <…>

                  1212 20 00

                  ‐ Jūriniai vandens augalai ir kiti dumbliai

                  <…>

                  ‐ Kiti:

                  1212 91

                  ‐ ‐ Cukriniai runkeliai

                  <…>

                  <…>

                  <…>

                  1212 99

                  ‐ ‐ Kiti:

                  1212 99 20

                  ‐ ‐ ‐ Cukranendrės

                  <…>

                  1212 99 30

                  ‐ ‐ ‐ Saldžiavaisių pupmedžių vaisiai

                  <…>

                  <…>

                  <…>

                  <…>

                  1212 99 70

                  ‐ ‐ ‐ Kiti

                  Neapmuitinama

               12

               KN pirmą dalį sudaro preliminariosios nuostatos. Šios dalies l skyriaus, skirto bendrosioms nuostatoms, A poskyryje „Bendrosios Kombinuotosios nomenklatūros aiškinimo taisyklės“ nustatyta:
               „Klasifikuojant prekes pagal [KN], turi būti vadovaujamasi šiais principais:
               Skyrių, skirsnių ir poskirsnių pavadinimai pateikiami tik nurodymui palengvinti; juridiniais tikslais prekių klasifikavimas turi būti nustatomas pagal pozicijų pavadinimus bei skyrių ir skirsnių pastabas ir, jeigu šiuose pozicijų pavadinimuose ir pastabose nenurodyta kitaip, vadovaujantis toliau išdėstytomis nuostatomis.
               <…>“

               13

               KN 12 skirsnio 1 ir 3 pastabose, susijusiose atitinkamai su šios nomenklatūros 1207 ir 1209 pozicijomis, numatyta:

                        „1.

                        1207 pozicijoje, inter alia, klasifikuojami palmių riešutai ir jų branduoliai, vilnamedžių (medvilnės) sėklos, ricinmedžių sėklos, sezamų sėklos, garstyčių sėklos, dygminų sėklos, aguonų sėklos, taukmedžių sėklos. Neklasifikuojami produktai, klasifikuojami 0801 arba 0802 pozicijoje, taip pat alyvuogės (7 arba 20 skirsnis).

                  <…>

                        3.

                        1209 pozicijoje runkelių, žolių ir kitų žolinių augalų, dekoratyvinių gėlių, daržovių, miško medžių ir vaismedžių, vikių (išskyrus Vicia faba rūšies vikius) arba lubinų sėklos laikomos „sėklomis, skirtomis sėjai“.

                  Tačiau 1209 pozicijoje neklasifikuojami, net jeigu jie skirti sėjai:
               <…>

                        d)

                        produktai, klasifikuojami 1201–1207 arba 1211 pozicijose.“

         KN paaiškinimai

               14

               Pagal Reglamento Nr. 2658/87 9 straipsnio 1 dalies a punkto antrą įtrauką Komisija rengia KN paaiškinimus ir periodiškai skelbia juos Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje. Paskelbtuose 2006 m. vasario 28 d. (OL C 50, p. 1), taikomuose vykdant pagrindinėje byloje nagrinėjamą importą, yra trys pastabos dėl KN 1207 99 98, 1209 91 90 ir 1212 99 80 subpozicijų.

               15

               Reikia pažymėti, kad šiuose paaiškinimuose prie šių pozicijų priskirti numeriai atitinka KN, patvirtintos 2005 m. spalio 27 d. Komisijos reglamentu (EB) Nr. 1719/2005, iš dalies keičiančiu Reglamento Nr. 2658/87 I priedą (OL L 286, p. 1), numerius. KN 1207 99 98 ir 1212 99 80 subpozicijų numeriai buvo pakeisti reglamentais Nr. 1549/2006 ir 1214/2007, taikomais pagrindinės bylos aplinkybėms, taip jos tapo KN 1207 99 97 ir 1212 99 70 subpozicijomis, tačiau jų taikymo sritis nebuvo pakeista.

               16

               KN paaiškinimai, susiję su KN 1207 99 98 subpozicija (todėl reikia laikyti, kad jais aiškinama KN 1207 99 97 subpozicijos taikymo sritis), suformuluoti taip:
               „1207 99 98 Kitos
               <…>
               Šioje subpozicijoje taip pat klasifikuojamos minkštos žaliosios moliūgų sėklos, genezės požiūriui neturinčios išorinio sėklos lukšto sluoksnio (Cucurbita pepo L. convar. citrullinia Greb. var. styriaca ir Cucurbita pepo L. var. oleifera Pietsch). Šie moliūgai daugiausia auginami dėl jų sudėtyje esančio aliejaus ir nevartojami maistui kaip daržovės. Moliūgų, kurie auginami ir vartojami kaip daržovės, sėklos klasifikuojamos 1209 91 90 subpozicijoje.
               Šioje subpozicijoje neklasifikuojamos skrudintos moliūgų sėklos (2008 19 subpozicija).“

               17

               KN paaiškinimai, susiję su KN 1209 91 90 subpozicija, suformuluoti taip:
               „1209 91 90 Kitos
               Šioje subpozicijoje klasifikuojamos moliūgų, auginamų kaip daržovės, sėklos, naudojamos sėjai, žmonių maistui (pavyzdžiui, salotoms), maisto pramonėje (pavyzdžiui, kepiniuose) arba medicininiams tikslams.
               Taip pat žr. pastabas dėl 1207 99 98 subpozicijos.“

               18

               KN paaiškinimuose, susijusiuose su KN 1212 99 80 subpozicija (todėl reikia laikyti, kad jais aiškinama KN 1212 99 70 subpozicijos taikymo sritis), nurodyta, kad prie šios subpozicijos nepriklauso moliūgų sėklos, nurodytos KN 1207 ar 1209 pozicijose.

         SS paaiškinimai

               19

               SS konvencijos 8 straipsnyje nustatytomis sąlygomis PMO patvirtino SS komiteto priimtas aiškinimo pastabas ir nuomones dėl klasifikavimo. 2007 m. priimti SS paaiškinimai taikomi pagrindinėje byloje nagrinėjamam importui.

               20

               SS paaiškinimų 12 skirsnio „Aliejinių kultūrų sėklos ir vaisiai; įvairūs grūdai, sėklos ir vaisiai; augalai, naudojami pramonėje ir medicinoje; šiaudai ir pašarai“ 1 ir 3 pastabos suformuluotos taip:

                        „1.

                        1207 pozicijoje, inter alia, klasifikuojami palmių riešutai ir jų branduoliai, vilnamedžių (medvilnės) sėklos, ricinmedžių sėklos, sezamų sėklos, garstyčių sėklos, dygminų sėklos, aguonų sėklos, taukmedžių sėklos.

                  <…>

                        3.

                        1209 pozicijoje runkelių, žolių ir kitų žolinių augalų, dekoratyvinių gėlių, daržovių, miško medžių ir vaismedžių, vikių (išskyrus Vicia faba rūšies vikius) arba lubinų sėklos laikomos „sėklomis, skirtomis sėjai“.
                        Tačiau 1209 pozicijoje neklasifikuojami, net jeigu jie skirti sėjai:
                        <…>

                                 d)

                                 produktai, klasifikuojami 1201–1207 arba 1211 pozicijose.“

               21

               Be to, SS paaiškinimų 12 skirsnyje pateiktos bendrosios pastabos suformuluotos taip:
               „1201 ir 1207 subpozicijose klasifikuojamos sėklos ir vaisiai, iš kurių naudojant spaudimą ar tirpiklius paprastai išgaunamas aliejus ar valgomieji arba pramoniniai riebalai, neatsižvelgiant į tai, ar jie iš tikrųjų skirti šiam naudojimui, sėjai ar kitiems tikslams. <…>“

               22

               SS paaiškinimai dėl 1207 pozicijos suformuluoti taip:
               „Šioje pozicijoje klasifikuojamos sėklos ir vaisiai, iš kurių išgaunamas aliejus ar valgomieji arba pramoniniai riebalai, išskyrus paminėtuosius 1201 ir 1206 pozicijose (taip pat žr. „Bendrąsias pastabas“).
               <…>“

               23

               Remiantis SS paaiškinimais dėl 1209 pozicijos, prie šios pozicijos nepriskiriamos aliejinių kultūrų sėklos ir vaisiai, minimi SS 1201–1207 pozicijose.

               24

               Galiausiai SS paaiškinimai dėl 1212 pozicijos suformuluoti taip:
               „<…>

                        D)

                        vaisių kauliukai ir branduoliai, taip pat kiti augaliniai produktai (įskaitant neskrudintas Cichorium intybus sativum rūšies trūkažolių šaknis), dažniausiai vartojami žmonių maistui, nenurodyti kitoje vietoje:
                        Šiai grupei priklauso vaisių kauliukai ir kiti augaliniai produktai, nenurodyti kitoje vietoje, dažniausiai vartojami žmonių maistui tiesiogiai arba perdirbus.
                        <…>“

         Pagrindinė byla ir prejudiciniai klausimai

               25

               ALKA yra importuojanti ir eksportuojanti bendrovė, kurios registruota buveinė yra Rumunijoje ir kurios pagrindinę veiklą sudaro didmeninė prekyba kava, kakava ir prieskoniais.

               26

               Nuo 2007 m. vasario 19 d. iki 2008 m. gegužės 29 d. ALKA iš Kinijos į Rumuniją importavo 1 560 maišų žalių neišgliaudytų moliūgų sėklų; prekės aprašytos kaip „chinese white pumpkin seeds size: 13 cm“ (Kinijos kilmės baltųjų moliūgų 13 cm sėklos).

               27

               Atlikdama muitinės formalumus ALKA importuojamas moliūgų sėklas priskyrė prie KN 1207 99 97 subpozicijos, kurią numatyta atleisti nuo importo muito.

               28

               Muitinei Constanţa Sud (Rumunija) atlikus patikrinimą, muitinės inspektorius konstatavo, kad importuojamos moliūgų sėklos turi būti priskirtos prie KN 1209 91 90 subpozicijos, kurioje nustatytas 3 % importo muitas. Todėl 2009 m. vasario 2 d. muitinė Constanţa Sud priėmė sprendimą, kuriuo ALKA buvo įpareigota sumokėti įvairius su importo muitu susijusius mokesčius, t. y. 153 748 Rumunijos lėjų (RON) muitą, 29 209 RON pridėtinės vertės mokestį ir 77 536 RON palūkanų, iš viso 260 493 RON.

               29

               ALKA dėl šio sprendimo pateikė skundą; šį skundą muitinė atmetė. Atmetus šį skundą, ALKA kreipėsi į prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusį teismą, šis jos ieškinį patenkino. Tačiau muitinė dėl to sprendimo pateikė apeliacinį skundą Curtea de Apel București (Bukarešto apeliacinis teismas, Rumunija); šis teismas skundą patenkino motyvuodamas tuo, kad prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas neteisingai taikė įrodymų pateikimo taisykles, kiek tai susiję su faktine importuojamų moliūgų sėklų paskirties vieta. Todėl Curtea de Apel București grąžino bylą prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusiam teismui, kad šis ją nagrinėtų iš naujo.

               30

               Nagrinėdamas bylą iš naujo prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas padarė išvadą, kad, norint išspręsti ginčą, reikia, jog būtų išaiškintos KN 1207 ir 1209 pozicijos.

               31

               Esant tokioms aplinkybėms Tribunalul București nusprendė sustabdyti bylos nagrinėjimą ir pateikti Teisingumo Teismui šiuos prejudicinius klausimus:

                        „1)

                        Ar žalios neišgliaudytos moliūgų (daržovės) sėklos, skirtos apdoroti termiškai ir mechaniškai, kad galėtų būti naudojamos žmonių maistui (kaip užkandis), turi būti priskirtos prie [KN] 1207 pozicijos <...> ar 1209 pozicijos <...>?

                        2)

                        Ar žalios neišgliaudytos moliūgų (daržovės) sėklos, skirtos apdoroti termiškai ir mechaniškai, kad galėtų būti naudojamos žmonių maistui (kaip užkandis), pagal [KN] paaiškinimus turi būti priskirtos prie [KN] 1207 pozicijos <...> ar 1209 pozicijos <...>?

                        3)

                        Ar to paties produkto (žalios neišgliaudytos moliūgų (daržovės) sėklos) muitinės klasifikavimas pagal bendrąjį muitų tarifą prieštarauja muitinės klasifikavimui pagal [KN] paaiškinimus ir kurį muitinės klasifikavimą reikia taikyti šiuo atveju?

                        4)

                        Ar atsižvelgiant į Reglamento (EEB) Nr. 2454/1993 109 straipsnio a punktą, 110 straipsnį ir 256 straipsnio 3 dalį būtina taikyti specialias administracines procedūras, kaip antai prašymo pateikimą atitinkamai institucijai, kad sertifikatas EUR.1 sukeltų konkrečių padarinių, t. y. kad muitinės institucijos taikytų šio reglamento 98 straipsnyje numatytą lengvatinį tarifų režimą?“

         Dėl prejudicinių klausimų

         Dėl pirmojo–trečiojo klausimų

               32

               Pirmais trimis klausimais, kuriuos reikia nagrinėti kartu, prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas iš esmės siekia išsiaiškinti, ar pagrindinėje byloje nagrinėjamas moliūgų sėklas reikia priskirti prie KN 1207 pozicijos, ar prie KN 1209 pozicijos.

               33

               Iš pradžių reikia priminti, kad kai Teisingumo Teismui pateikiamas prašymas priimti prejudicinį sprendimą dėl tarifinės klasifikacijos, jis turi išaiškinti nacionaliniam teismui kriterijus, kurių taikymas leistų pastarajam teisingai klasifikuoti nagrinėjamus gaminius pagal KN, o ne pačiam reikėtų klasifikuoti prekes, juo labiau kad jis nebūtinai turi visą šiuo klausimu reikalingą informaciją. Nacionalinis teismas bet kuriuo atveju tai gali padaryti geriau (žr., be kita ko, Sprendimo Panasonic Italia ir kt., C‑472/12, EU:C:2014:2082, 32 punktą ir nurodytą teismo praktiką).

               34

               Pagrindinėje byloje nagrinėjamus produktus turi klasifikuoti pats prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas, atsižvelgdamas į Teisingumo Teismo atsakymą į pateiktą klausimą (Sprendimo Panasonic Italia ir kt., C‑472/12, EU:C:2014:2082, 33 punktas ir nurodyta teismo praktika).

               35

               Be to, iš Komisijos rašytinių pastabų ir iš šalių suformuluotų per posėdį pastabų matyti, kad atsižvelgiant į Sprendimą Sunshine Deutschland Handelsgesellschaft (C‑229/06, EU:C:2007:239, 30–32 punktai) pagrindinėje byloje nagrinėjamų moliūgų sėklų priskyrimas prie KN 1212 pozicijos taip pat galėtų būti svarbus.

               36

               Todėl šiuos tris pirmus klausimus reikia suprasti taip, kad prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas Teisingumo Teismo prašo nurodyti kriterijus, kuriuos reikia taikyti siekiant nustatyti, ar pagrindinėje byloje nagrinėjamas moliūgų sėklas reikia priskirti prie KN 1207, 1209 ar 1212 pozicijos.

               37

               Iš nusistovėjusios Teisingumo Teismo praktikos matyti, kad, siekiant užtikrinti teisinį saugumą ir lengvesnę kontrolę, lemiamas prekių tarifinio klasifikavimo kriterijus paprastai turi būti nustatytas pagal šių prekių objektyvius požymius ir objektyvias savybes, nurodytas KN pozicijos formuluotėje ir skyriaus ar skirsnio pastabose. Šiuos objektyvius gaminių požymius ir savybes turi būti įmanoma patikrinti atliekant muitinės formalumus (šiuo klausimu žr. Sprendimo Panasonic Italia ir kt., C‑472/12, EU:C:2014:2082, 35 ir 36 punktus ir nurodytą teismo praktiką).

               38

               Pirma, dėl KN 1207 pozicijos taikymo srities reikia pažymėti, kad ši pozicija pavadinta „Kitų aliejinių kultūrų sėklos ir vaisiai, skaldyti arba neskaldyti“, tačiau KN nenurodyta, kaip reikia suprasti sąvoką „kitų aliejinių kultūrų sėklos ir vaisiai“ pagal tą poziciją.

               39

               Paprastai sąvoka „aliejinių kultūrų sėklos ir vaisiai“ aiškinama kaip susijusi su sėklomis ir vaisiais, iš kurių galima išgauti aliejų.

               40

               Taip pat reikia atsižvelgti į KN ir SS paaiškinimus, kurie, remiantis nusistovėjusia Teisingumo Teismo praktika, labai padeda aiškinti įvairių KN tarifinių pozicijų apimtį, tačiau privalomos teisinės galios jie neturi, todėl šių paaiškinimų turinys turi atitikti KN nuostatas ir negali keisti jų apimties (žr., be kita ko, Sprendimo Sunshine Deutschland Handelsgesellschaft, C‑229/06, EU:C:2007:239, 27 punktą).

               41

               Iš pradžių, kiek tai susiję su SS paaiškinimais, jų 12 skirsnyje pateiktose bendrosiose nuostatose nurodyta, kad prie SS 1201–1207 pozicijų priskiriamos „sėklos ir vaisiai, iš kurių naudojant spaudimą ar tirpiklius paprastai išgaunamas aliejus ar valgomieji arba pramoniniai riebalai, neatsižvelgiant į tai, ar jie iš tikrųjų skirti šiam naudojimui, sėjai ar kitiems tikslams“.

               42

               Toliau, remiantis SS paaiškinimais, susijusiais su 1207 pozicija, prie šios pozicijos priskiriamos „sėklos ir vaisiai, iš kurių išgaunamas aliejus ar valgomieji arba pramoniniai riebalai, išskyrus paminėtuosius 1201–1206 pozicijose“.

               43

               Galiausiai KN paaiškinimuose, susijusiuose su KN 1207 99 98 subpozicija, nurodyta, kad prie šios subpozicijos taip pat priskiriamos „minkštos žaliosios moliūgų sėklos, genezės požiūriui neturinčios išorinio sėklos lukšto sluoksnio (Cucurbita pepo L. convar. citrullinia Greb. var. styriaca ir Cucurbita pepo L. var. oleifera Pietsch). Šie moliūgai daugiausia auginami dėl jų sudėtyje esančio aliejaus“.

               44

               Remiantis tuo, kas išdėstyta, darytina išvada, kad KN 1207 pozicijoje vartojama sąvoka „kitų aliejinių kultūrų sėklos ir vaisiai“ turi būti aiškinama kaip apimanti sėklas ir vaisius, iš kurių paprastai išgaunamas aliejus ar valgomieji arba pramoniniai riebalai, išskyrus paminėtuosius 1201–1206 pozicijose. Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas turi patikrinti, ar pagrindinėje byloje nagrinėjamos moliūgų sėklos atitinka šiuos kriterijus, visų pirma tai, ar iš jų paprastai išgaunamas aliejus ar valgomieji arba pramoniniai riebalai, nes tokiu atveju jas reikės priskirti prie KN 1207 pozicijos.

               45

               Šiuo klausimu reikia pažymėti, kaip teisingai daro Rumunijos vyriausybė ir Komisija, atsakydamos į rašytinius Teisingumo Teismo klausimus, kad sėklų, kurios yra „aliejinių kultūrų sėklos“, kaip jos suprantamos pagal KN 1207 poziciją, negalima priskirti prie KN 1209 ir 1212 pozicijų, net jeigu jos naudojamos ne siekiant išgauti aliejų ar valgomuosius arba pramoninius riebalus, bet sėjai ar žmonių maistui.

               46

               Pirma, KN 1209 pozicija pavadinta „Sėklos, vaisiai ir sporos, tinkamos sėti“. KN 1207 pozicija apima subpozicijas, kurios aiškiai susijusios su aliejinių kultūrų sėklomis, skirtomis sėjai, kaip antai 1207 99 15 subpozicija, ir aliejinių kultūrų sėklomis, neskirtomis sėjai, kaip antai 1207 99 97 subpozicija.

               47

               Be to, tiek KN 12 skirsnio 3 pastaboje, tiek SS paaiškinimų 12 skirsnio 3 pastaboje nurodyta, kad į 1201–1207 pozicijų taikymo sritį patenkantys produktai nepriskiriami prie 1209 pozicijos, „net jeigu jie skirti sėjai“.

               48

               Todėl aliejinių kultūrų sėklos, kaip jos suprantamos pagal KN 1207 poziciją, turi būti priskirtos prie šios pozicijos, o ne prie KN 1209 pozicijos, net jeigu jos naudojamos ne siekiant išgauti aliejų ar valgomuosius arba pramoninius riebalus, bet sėjai.

               49

               Antra, kiek tai susiję su KN 1212 pozicija, iš jos formuluotės matyti, kad ji apima, be kita ko, vaisių kauliukus ir branduolius, taip pat kitus augalinius produktus, dažniausiai vartojamus žmonių maistui ir nenurodytus kitoje KN vietoje.

               50

               Iš šio teksto matyti, kad KN 1212 pozicija yra likusiems produktams skirta kategorija, kuri taikoma tik tada, kai netaikoma jokia kita KN pozicija. Todėl aliejinių kultūrų sėklos, kaip jos suprantamos pagal KN 1207 poziciją, negali būti priskirtos prie KN 1212 pozicijos, net jeigu jos naudojamos ne siekiant išgauti aliejų ar valgomuosius arba pramoninius riebalus, bet žmonių maistui.

               51

               Atsižvelgiant į tai, kas pasakyta, prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas, atlikdamas pagrindinėje byloje nagrinėjamų moliūgų sėklų tarifinę klasifikaciją, turi nustatyti, ar iš šių sėklų paprastai išgaunamas aliejus ar valgomieji arba pramoniniai riebalai ir ar jos nėra paminėtos KN 1201–1206 pozicijose. Tokiu atveju šias sėklas reikės priskirti prie KN 1207 pozicijos dėl to, kad tai yra aliejinių kultūrų sėklos, neatsižvelgiant į tai, ar iš jų iš tikrųjų išgaunamas aliejus ar valgomieji arba pramoniniai riebalai, ar jos naudojamos sėjai ar žmonių maistui.

               52

               Jei paaiškėtų, kad šios sėklos nėra aliejinių kultūrų sėklos, kaip jos suprantamos pagal KN 1207 poziciją, prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas turės nustatyti, ar jos patenka į KN 1209 ar 1212 pozicijų taikymo sritį.

               53

               Todėl reikia priminti kriterijus, leidžiančius atskirti atitinkamas KN 1209 ir 1212 pozicijų taikymo sritis.

               54

               Atsižvelgiant į KN 1212 pozicijos formuluotę, primintą šio sprendimo 49 punkte, ši pozicija būtų taikoma tik tuo atveju, jei pagrindinėje byloje nagrinėjamoms moliūgų sėkloms nebūtų taikoma KN 1209 pozicija.

               55

               Teisingumo Teismas jau yra pažymėjęs, kad KN 1209 pozicija „Sėklos, vaisiai ir sporos, tinkamos sėti“ susijusi tik su daigiomis augalų dalimis, iš kurių gali išaugti naujas augalas. Tačiau KN 1212 pozicija yra likusiems produktams skirta kategorija, kuri apima augalines sėklas, skirtas ne sėti, bet žmonėms vartoti (Sprendimo Sunshine Deutschland Handelsgesellschaft, C‑229/06, EU:C:2007:239, 30 punktas).

               56

               Taigi Teisingumo Teismas nusprendė, kad išlukštentos moliūgų sėklos, praradusios daigumą ir skirtos kepinių pramonei, patenka į KN 1212 99 80 subpozicijos taikymo sritį (Sprendimo Sunshine Deutschland Handelsgesellschaft, C‑229/06, EU:C:2007:239, 32 punktas).

               57

               Remiantis tuo, kas pasakyta, darytina išvada, kad tuo atveju, jei pagrindinėje byloje nagrinėjamos moliūgų sėklos nebūtų aliejinių kultūrų sėklos, kaip jos suprantamos pagal KN 1207 poziciją, šias sėklas reikėtų priskirti prie KN 1209 pozicijos, jeigu jų importo momentu šios sėklos dar buvo daigios, neatsižvelgiant į tai, ar jos iš tikrųjų naudojamos sėjai ar žmonių maistui. Priešingu atveju šias sėklas reikia priskirti prie KN 1212 pozicijos.

               58

               Atsižvelgiant į visa tai, kas išdėstyta, į tris pirmuosius klausimus reikia atsakyti taip: vykdydamas pagrindinėje byloje nagrinėjamų moliūgų sėklų tarifinę klasifikaciją prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas turi nustatyti, ar iš šių sėklų paprastai išgaunamas aliejus ar valgomieji arba pramoniniai riebalai ir ar jos nėra paminėtos KN 1201–1206 pozicijose. Tokiu atveju šias sėklas reikia priskirti prie KN 1207 pozicijos dėl to, kad tai yra aliejinių kultūrų sėklos, neatsižvelgiant į tai, ar iš jų iš tikrųjų išgaunamas aliejus ar valgomieji arba pramoniniai riebalai, ar jos naudojamos sėjai ar žmonių maistui. Priešingu atveju šios sėklos patenka į KN 1209 pozicijos taikymo sritį, jeigu jų importo momentu šios sėklos dar buvo daigios, neatsižvelgiant į tai, ar jos iš tikrųjų naudojamos sėjai ar žmonių maistui, arba į KN 1212 pozicijos taikymo sritį, jeigu jos jau buvo praradusios daigumą.

         Dėl ketvirtojo klausimo

               59

               Ketvirtuoju klausimu prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas siekia išsiaiškinti, ar reikia taikyti specialias administracines procedūras, kad sertifikatas EUR.1 muitinėje sukeltų padarinių.

               60

               Rumunijos vyriausybė mano, kad šį ketvirtąjį klausimą reikia atmesti kaip nepriimtiną dėl to, kad atsakymas nebūtų naudingas sprendžiant ginčą pagrindinėje byloje.

               61

               Rumunijos vyriausybė šiuo klausimu teigia, kad iš Kinijos importuojamoms moliūgų sėkloms, kaip antai nagrinėjamoms pagrindinėje byloje, netaikomos Europos Sąjungos priimtos lengvatinio tarifo priemonės. Ši vyriausybė priduria, kad bet kuriuo atveju pateikdama muitinės deklaraciją ALKA neprašė jai taikyti lengvatinio tarifų režimo ir nepateikė sertifikato, patvirtinančio pagrindinėje byloje nagrinėjamų sėklų kilmę, kuri lemtų lengvatinio tarifo taikymą.

               62

               Teisingumo Teismo procedūros reglamento 94 straipsnio a punkte nustatyta, kad prašyme priimti prejudicinį sprendimą trumpai išdėstomas ginčo dalykas ir prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikiančio teismo nustatytos reikšmingos faktinės aplinkybės ar bent jau išdėstomi faktai, kuriais grindžiami klausimai.

               63

               Iš pradžių reikia pažymėti, kad vienintelės reikšmingos faktinės aplinkybės, išdėstytos prašyme priimti prejudicinį sprendimą, susijusios, pirma, su tuo, kad pateikdama muitinės deklaracijas ALKA neprašė taikyti lengvatinio tarifų režimo ir, antra, su tuo, kad ALKA turi kilmės sertifikatus, dėl kurių buvo panaikintas importuojamų sėklų areštas.

               64

               Toliau, Teisingumo Teismui paklausus, ALKA, Rumunijos vyriausybė ir Komisija negalėjo nurodyti Sąjungos teisėje galiojančio lengvatinio tarifų režimo, kuris galėtų būti taikomas Kinijos kilmės moliūgų sėklų importui.

               65

               Galiausiai, ALKA netgi neteigė, kad nacionalinėms valdžios institucijoms perdavė sertifikatą, patvirtinantį pagrindinėje byloje nagrinėjamų moliūgų sėklų kilmę, kuri lemtų lengvatinio tarifo taikymą, neatsižvelgdama į tai, kad Teisingumo Teismas raštu prašė tai padaryti.

               66

               Remiantis tuo, kas išdėstyta, darytina išvada, kad ketvirtąjį klausimą reikia atmesti kaip nepriimtiną, nes prašyme priimti prejudicinį sprendimą nėra pakankamos reikšmingų faktinių aplinkybių, kuriomis grindžiamas šis klausimas, santraukos.

         Dėl bylinėjimosi išlaidų

               67

               Kadangi šis procesas pagrindinės bylos šalims yra vienas iš etapų prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusio teismo nagrinėjamoje byloje, bylinėjimosi išlaidų klausimą turi spręsti šis teismas. Išlaidos, susijusios su pastabų pateikimu Teisingumo Teismui, išskyrus tas, kurias patyrė minėtos šalys, nėra atlygintinos.

               Remdamasis šiais motyvais, Teisingumo Teismas (dešimtoji kolegija) nusprendžia:

                     Vykdydamas pagrindinėje byloje nagrinėjamų moliūgų sėklų tarifinę klasifikaciją prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas turi nustatyti, ar iš šių sėklų paprastai išgaunamas aliejus ar valgomieji arba pramoniniai riebalai ir ar jos nėra paminėtos 1987 m. liepos 23 d. Tarybos reglamento (EEB) Nr. 2658/87 dėl tarifų ir statistinės nomenklatūros bei dėl Bendrojo muitų tarifo I priede esančios Kombinuotosios nomenklatūros, iš dalies pakeistos 2006 m. spalio 17 d. Komisijos reglamentu (EB) Nr. 1549/2006 ir 2007 m. rugsėjo 20 d. Komisijos reglamentu (EB) Nr. 1214/2007, 1201–1206 pozicijose. Tokiu atveju šias sėklas reikia priskirti prie Kombinuotosios nomenklatūros 1207 pozicijos dėl to, kad tai yra aliejinių kultūrų sėklos, neatsižvelgiant į tai, ar iš jų iš tikrųjų išgaunamas aliejus ar valgomieji arba pramoniniai riebalai, ar jos naudojamos sėjai ar žmonių maistui. Priešingu atveju šios sėklos patenka į Kombinuotosios nomenklatūros 1209 pozicijos taikymo sritį, jeigu jų importo momentu šios sėklos dar buvo daigios, neatsižvelgiant į tai, ar jos iš tikrųjų naudojamos sėjai ar žmonių maistui, arba į Kombinuotosios nomenklatūros 1212 pozicijos taikymo sritį, jeigu jos jau buvo praradusios daigumą.

                     Parašai.

            (
            *1
         )	Proceso kalba: rumunų.


1999 m. gegužės 4 d. Pirmosios instancijos teismo (pirmoji kolegija) sprendimas. # Z prieš Europos Parlamentą. # Ieškinys dėl panaikinimo. # Byla T-242/97.


title: Pirmosios instancijos teismo (penktoji kolegija) sprendimas 2004 m. lapkričio 23 d. # Frischpack GmbH & Co. KG prieš Vidaus rinkos derinimo tarnybą (prekių ženklams ir pramoniniam dizainui) (VRHT). # Bendrijos prekių ženklas - Trimatis prekių ženklas - Sūrio dėžutės forma - Absoliutus atmetimo pagrindas - Reglamento (EB) Nr. 40/94 7 straipsnio 1 dalies b punktas - Skiriamasis požymis. # Byla T-360/03.

text:
      Byla T‑360/03
      Frischpack GmbH & Co. KG
      prieš
      Vidaus rinkos derinimo tarnybą (prekių ženklams ir pramoniniam dizainui) (VRDT)
      „Bendrijos prekių ženklas – Trimatis prekių ženklas – Sūrio dėžutės forma – Absoliutus atmetimo pagrindas – Reglamento (EB) Nr. 40/94 7 straipsnio 1 dalies b punktas – Skiriamasis požymis“
      2004 m. lapkričio 23 d. Pirmosios instancijos teismo (penktoji kolegija) sprendimas  II‑0000
      Sprendimo santrauka
      Bendrijos prekių ženklas – Apeliacinė procedūra – Bendrijos teisme pareikštas ieškinys –Apeliacinės tarybos pateiktos suinteresuotosios
            visuomenės sąvokos nagrinėjant prašomo įregistruoti prekių ženklo skiriamąjį požymį užginčijimas – Ginčo dalyko pakeitimas
            – Nebuvimas
      (Pirmosios instancijos teismo Procedūros reglamento 135 straipsnio 4 dalis; Tarybos reglamento Nr. 40/94 7 straipsnio 1 dalies
            b punktas)
      Vidaus rinkos derinimo tarnyba (prekių ženklams ir pramoniniam dizainui), nagrinėdama prašomo įregistruoti prekių ženklu žymens
         skiriamąjį požymį pagal Reglamento Nr. 40/94 dėl prekių ženklų 7 straipsnio 1 dalies b punktą, privalo apibrėžti suinteresuotąją
         visuomenę.

      Ginčydama nagrinėjant prašomo įregistruoti prekių ženklo skiriamąjį požymį Apeliacinės tarybos pateiktą suinteresuotosios
         visuomenės sąvoką, ieškovė neprašo, kad pažeisdamas Procedūros reglamento 135 straipsnio 4 dalį Pirmosios instancijos teismas
         nuspręstų dėl kitų nei Apeliacinei tarybai pateiktų klausimų.

      (žr. 34–35 punktus)
PIRMOSIOS INSTANCIJOS TEISMO (penktoji kolegija)
      SPRENDIMAS
      2004 m. lapkričio 23 d.(*)

      „Bendrijos prekių ženklas – Trimatis prekių ženklas – Sūrio dėžutės forma – Absoliutus atmetimo pagrindas – EB Reglamento Nr. 40/94 7 straipsnio 1 dalies b punktas – Skiriamasis požymis“
      Byloje T‑360/03
      Frischpack GmbH & Co. KG, įsteigta Mailling bei Schönau (Vokietija), atstovaujama advokato P. Bornemann,

      ieškovė,
      prieš
      Vidaus rinkos derinimo tarnybą (prekių ženklams ir pramoniniam dizainui) (VRDT), atstovaujamą U. Pfleghar ir G. Schneider,

      atsakovę,
      dėl pareikšto ieškinio, susijusio su 2003 m. rugsėjo 8 d. VRDT antrosios apeliacinės tarybos sprendimu (byla R 236/2003‑2)
         dėl trimačio prekių ženklo (sūrio dėžutė) įregistravimo,

      EUROPOS BENDRIJŲ PIRMOSIOS INSTANCIJOS TEISMAS (penktoji kolegija),
      kurį sudaro pirmininkė P. Lindh, teisėjai R. García‑Valdecasas ir D. Šváby
      posėdžio sekretorius I. Natsinas, administratorius
      susipažinęs su ieškiniu, kurį Pirmosios instancijos teismo kanceliarija gavo 2003 m. spalio 30 d.,
      susipažinęs su atsiliepimu į ieškinį, kurį Pirmosios instancijos teismo kanceliarija gavo 2004 m. sausio 21 d.,
      įvykus 2004 m. liepos 8 d. posėdžiui,
      priima šį
      Sprendimą
       Faktinės bylos aplinkybės
      1       2002 m. kovo 26 d. ieškovė Vidaus rinkos derinimo tarnybai (prekių ženklams ir pramoniniam dizainui (VRDT) pateikė Bendrijos
         prekių ženklo paraišką pagal iš dalies pakeistą 1993 m. gruodžio 20 d. Tarybos reglamentą (EB) Nr. 40/94 dėl Bendrijos prekių
         ženklo (OL  L 11, 1994, p. 1).

      2       Prašomas įregistruoti prekių ženklas yra trimatis žymuo, kuris pateikiamas toliau:

      3       Ieškovė prašomą įregistruoti prekių ženklą apibūdino taip:
      „Prašomas įregistruoti žymuo yra trimatės formos – pakuotė, skirta supjaustytiems maisto produktams, t. y. supjaustytam sūriui
         įpakuoti skirta dėžutė. Žymens fotografinės reprodukcijos pateikiamos iš skirtingų perspektyvų: iš viršaus, iš apačios ir
         iš šono. Įpakavimo dėžutė apibūdinama kaip laivo korpusas, kurio pagrindas yra plokščias, galinės sienelės kyla nuo pagrindo
         šonų pasviru kampu, šoninės sienelės yra trapecijos formos, o minėto korpuso viršutinė dalis uždaroma permatoma plastikine
         plėvele. Šoninės dalys yra su grioveliais arba banguotos, grioveliai, t. y. išsikišimai ir įdubimai, tęsiasi nuo viršaus iki
         apačios. Šoninės sienelės, sudarančios kampą su einančia iš apačios į viršų vertikale, taip pat yra pasviros.“

      4       Prekė, kuriai prašoma įregistruoti prekių ženklą, pagal peržiūrėtą ir pakeistą 1957 m. birželio 15 d. Nicos sutartį dėl tarptautinės
         prekių ir paslaugų ženklų registravimo klasifikacijos priklauso 29 klasei ir atitinka šį aprašymą: „Supjaustyti maisto produktai,
         t. y. supjaustytas sūris“.

      5       Remdamasis Reglamento Nr. 40/94 7 straipsnio 1 dalies b punkte įtvirtintu absoliučiu atmetimo pagrindu, 2003 m. vasario 11 d.
         Sprendimu ekspertas paraišką atmetė.

      6       2003 m. kovo 21 d. ieškovė, remdamasi Reglamento Nr. 40/94 57–62 straipsniais, dėl eksperto sprendimo VRDT pateikė apeliacinį
         skundą.

      7       Remdamasi tuo pagrindu, kad prašomas įregistruoti prekių ženklas pagal Reglamento Nr. 40/94 7 straipsnio 1 dalies b punktą
         neturėjo skiriamojo požymio, Apeliacinė taryba 2003 m. rugsėjo 8 d. Sprendimu (toliau – ginčijamas sprendimas) apeliacinį
         skundą atmetė.

      8       Iš esmės Apeliacinė taryba nusprendė, kad vidutinis vartotojas paraiškoje dėl įregistravimo nurodytoms prekėms numatytoje
         formoje įžvelgtų tik įprastą plokščią pakuotę. Prašoma įregistruoti dėžutė nepasižymi jokiu požymiu, kuris būtų „išimtinai
         ypatingas, specifinis arba neįprastas maisto prekių rinkoje“, pagal kurį ją būtų galima aiškiai atskirti nuo kitų minėtoje
         rinkoje pateiktų formų. Ji tėra „dėmesio nevertas ir niekuo neišsiskiriantis įprastinės formos variantas“. Apeliacinė taryba
         priduria, kad nors prašomas įregistruoti prekių ženklas pasižymi sudėtingu aprašymu, tik didelių analitinių pastangų dėka
         galima atpažinti visas jo išvardytas ypatybes. Taigi vidutinis vartotojas negalėtų taip visapusiškai ir intensyviai nagrinėti
         objektą.

       Šalių reikalavimai
      9       Ieškovė Pirmosios instancijos teismo prašo:
      –       pakeisti ginčijamą sprendimą ir panaikinti jį iš dalies tiek, kiek jis susijęs su „supjaustytu sūriu didelėse pakuotėse, kurios
         nėra skirtos galutiniam vartotojui“,

      –       priteisti iš VRDT bylinėjimosi išlaidas.
      10     VRDT Pirmosios instancijos teismo prašo:
      –       atmesti ieškinį kaip nepriimtiną,
      –       arba, nepatenkinus pirmojo reikalavimo, atmesti ieškinį kaip nepagrįstą,
      –       priteisti iš ieškovės bylinėjimosi išlaidas.
      11     Pirmosios instancijos teismo posėdyje paprašius ieškovės paaiškinti jos prašymo iš dalies panaikinti ginčijamą sprendimo esmę,
         ji pareiškė, kad visi reikalavimai turi būti suprantami taip, kad ji prašo, pirma, pakeisti ginčijamą sprendimą ir, antra,
         visiškai jį panaikinti. VRDT rėmėsi nepriimtinumu, nes ieškovė pakeitė savo reikalavimus. Pirmosios instancijos teismas tai
         pažymėjo posėdžio protokole.

       Dėl teisės
       Šalių argumentai
       Dėl priimtinumo
      12     VRDT mano, kad ieškovės prašymas panaikinti ginčijamą sprendimą tiek, kiek jis numato „supjaustytą sūrį didelėse pakuotėse,
         kurios nėra skirtos galutiniam vartotojui“, yra nepriimtinas. Pagal Reglamento Nr. 40/94 63 straipsnio 3 dalį Pirmosios instancijos
         teismas ginčijamą sprendimą gali panaikinti arba pakeisti, jeigu ginčo dalykas yra nustatytas minėtame sprendime bei prekių
         ženklo paraiškoje. Prekių ženklo paraiškoje buvo numatyti „supjaustyti maisto produktai, t. y. supjaustytas sūris“.

      13     Šis prekių, kurioms pateikta prekių ženklo paraiška, klasės apribojimas yra ginčo dalyko pakeitimas. Šiuo klausimu VRDT rėmėsi
         2003 m. kovo 5 d. Pirmosios instancijos teismo sprendimu Unilever prieš VRDT (kiaušinio formos tabletė) (T‑194/01, Rink. p. II‑383, 16 punktas), iš kurio matyti, kad Pirmosios instancijos teismas Apeliacinės
         tarybos sprendimo teisėtumo kontrolę atliko atsižvelgdamas į šiai tarybai nurodytas faktines ir teisines ginčo aplinkybes,
         kurių, net ir pakeisdama savo reikalavimus, ieškovė pakeisti negali.

      14     Tačiau, jeigu ieškovė norėjo, kad sprendimas būtų priimtas jos nurodytų prekių atžvilgiu, ji privalėjo VRDT aiškiai nurodyti,
         kad apriboja minėtų prekių sąrašą, o tai pagal Reglamento Nr. 40/94 44 straipsnio 1 dalį ji vėliausiai galėjo padaryti Apeliacinėje
         taryboje vykusio proceso metu.

       Dėl esmės
      15     Ieškovė savo ieškinį grindžia vieninteliu teisiniu pagrindu nurodydama, jog nepripažindama prašomo įregistruoti prekių ženklo
         skiriamojo požymio, Apeliacinė taryba pažeidė Reglamento Nr. 40/94 7 straipsnio 1 dalies b punktą.

      16     Dėl savo formos ir viduje vėduoklės principu išdėlioto supjaustyto sūrio ginčijama pakuotė buvo neįprasta ir akivaizdžiai
         išsiskyrė iš kitų didelių supjaustyto sūrio pakuočių. Šiuo klausimu ieškovė patikslina, jog tai, kad, priešingai nei žodinio
         ar vaizdinio prekių ženklo atveju, sunkiau įrodyti pakuotės skiriamąjį požymį, pareiškėjui netrukdo. Niekas nepateisintų to,
         kad abejojant dėl pakuotės skiriamojo požymio būtų atsisakyta ją įregistruoti.

      17     Šioje byloje ginčijama pakuotė buvo skirta tik specialių žinių turinčiai visuomenės daliai, kuri paprastai mano, kad pakuotė
         nurodo joje esančių prekių kilmę. Taigi ši pakuotė nebuvo nei įprasta, nei akivaizdžiai išsiskirianti jiš didmeninėje prekyboje
         siūlomų specializuotoms įmonėms skirtų pakuočių.

      18     Iš pirmo žvilgsnio ginčijama pakuotė išsiskiria savo forma, kuri vidutiniams atitinkamiems asmenims asocijuojasi su laivo
         korpusu, nes jai būdingi laivo konstrukcijos požymiai (plokščias dugnas, lygus paviršiaus, du šonai). Šį įspūdį sustiprina
         šoninių sienelių su grioveliais ar bangomis struktūra, kuri primena laivo špantus. Bendrai paėmus, pakuotės forma panaši į
         laivo korpusą.

      19     Iš detalaus aprašymo nėra aiškus išskirtinis ginčijamos formos požymis, nes, Apeliacinės tarybos manymu, minėtą formą gali
         įžvelgti tik „detalūs mėgėjai, turintys didelę vaizduotę“. Todėl ginčijamos formos analitinis ir išsamus nagrinėjimas nėra
         būtinas, siekiant suvokti skiriamąjį požymį.

      20     Ieškovė primena, kad prekių ženklo skiriamasis požymis priklauso nuo prekių, kurioms prašoma įregistruoti šį prekių ženklą,
         ir nuo suinteresuotosios visuomenės. Tačiau Apeliacinė taryba suklydo manydama, kad ginčijama pakuotė yra tiesiogiai skirta
         didžiajai vartotojų daliai. Ieškovė patikslina, kad ji valdo sūrių pakavimo įmonę ir kad pardavimo galutiniam vartotojui atveju
         naudoja įprastas dešros gaminiams arba supjaustytam sūriui skirtas pakuotes. Vis dėlto ginčijamoje pakuotėje yra ne mažiau
         kaip 500 g produkto ir ji skirta tik ūkio subjektams, o ne galutiniam vartotojui. Taigi mažmeninėje prekyboje jos nebuvo,
         o ūkio subjektams ją tiesiogiai teikdavo gamintojas arba šiems ūkio subjektams skirtos specialios didmeninės prekybos parduotuvės.

      21     Todėl vidutinis vartotojas nėra suinteresuotoji visuomenė. Tai   gastronomijos specialistai, kurie dėl turimos kompetencijos
         yra geriau informuoti, pastabesni ir nuovokesni. Jie įpratę nustatyti mažiausius skirtumus, kurie atskiria vieną pakuotę nuo
         kitos. Todėl būtų pakakę bent nedidelio skiriamojo požymio, kad prašomas prekių ženklas būtų įregistruotas.

      22     Ginčijama pakuotė buvo išskirtinai naudojama tik didmeninėje supjaustyto sūrio prekyboje, kuri nėra skirta galutiniam vartotojui
         ir siūloma pastarajam dėl pardavimo. Prekių, kurias, buvo prašoma apsaugoti, rūšis atitinkamai patikslinta. Šiuo klausimu
         ieškovė tvirtina, kad ji negalėjo atitinkamų prekių rūšies apriboti anksčiau, nes jos svarba paaiškėjo tik susipažinus su
         Apeliacinės tarybos sprendimu.

      23     VRDT iš esmės atsakė: net jei Pirmosios instancijos teismas nuspręstų, kad ieškovė nepakeitė ginčo dalyko apribodama didmeninės
         prekybos prekių rūšį, toks apribojimas neišplauktų iš prie prekių ženklo paraiškos pridėto prekių sąrašo. Be to, Apeliacinė
         taryba teisingai manė, kad nagrinėjant prašomo įregistruoti prekių ženklo skiriamąjį požymį reikėjo atsižvelgti į galutinį
         vidutinį vartotoją.

      24     Bet kuriuo atveju ieškovės vėliau pateikta informacija apie atitinkamų prekių rūšį neturi jokios įtakos prekių ženklo skiriamojo
         požymio nagrinėjimui. Galiausiai ieškovė neįrodė, kad minėto ženklo skiriamąjį požymį specialių žinių turintys asmenys suvokia
         skirtingai nei galutiniai vartotojai.

       Pirmosios instancijos teismo vertinimas
       Dėl priimtinumo
      25     Pirmiausiai reikia priminti, kad iš Reglamento Nr. 40/94 63 straipsnio 2 ir 3 dalių matyti, jog Apeliacinės tarybos sprendimą
         galima panaikinti arba pakeisti, jeigu jis susijęs su esminiu arba procedūriniu pažeidimu (žr. 2002 m. gruodžio 12 d. Pirmosios
         instancijos teismo sprendimo eCopy prieš VRDT (ECOPY), T‑247/01, Rink. p. II‑5301, 46 punktą).

      26     Be to, pagal Pirmosios instancijos teismo Procedūros reglamento 135 straipsnio 4 dalį šalių pareiškimais negalima pakeisti
         Apeliacinės tarybos išnagrinėtos bylos ginčo dalyko.

      27     Pagal Reglamento Nr. 40/94 7 straipsnio 1 dalies b punktą „neturintys jokio skiriamojo požymio prekių ženklai“ nėra registruojami.
      28     Šiuo požiūriu pagal nusistovėjusią teismo praktiką skiriamąjį prekių ženklo požymį reikia vertinti atsižvelgiant į, pirma,
         prekes bei paslaugas, kurioms prašoma įregistruoti prekių ženklą, ir, antra, į vidutinių suinteresuotųjų asmenų, t. y. šių
         prekių ir paslaugų vartotojų, suvokimą (šiuo klausimu dėl 1988 m. gruodžio 21 d. Pirmosios Tarybos direktyvos Nr. 89/104/EEB
         dėl valstybių narių įstatymams, susijusiems su prekių ženklais, suderinti (OL L 40, 1989, p. 1) 3 straipsnio 1 dalies b punkto
         išaiškinimo žr. 2003 m. balandžio 8 d. Teisingumo Teismo sprendimo Linde ir kt., nuo C‑53/01 iki C‑55/01, Rink. p. I‑3161, 41 punktą bei dėl Reglamento Nr. 40/94 7 straipsnio 1 dalies b punkto išaiškinimo
         – 2002 m. vasario 7 d. Pirmosios instancijos teismo sprendimo Mag Instrument prieš VRDT (kišeninio žibintuvėlio forma), T‑88/00, Rink. p. II‑467, 30 punktą).

      29     Reglamento Nr. 40/94 7 straipsnio 1 dalies b punktas įpareigoja, kad ekspertas ir prireikus Apeliacinė taryba, svarstydama
         a priori ir neatsižvelgdama į faktinį žymens naudojimą, pagal Reglamento Nr. 40/94 7 straipsnio 3 dalį išnagrinėtų, ar aiškiai nėra
         galimybės, jog suinteresuotoji visuomenė pagal ginčijamą žymenį galėtų atskirti prekes ir paslaugas nuo kitų prekių arba paslaugų,
         jeigu ši visuomenės dalis įsigydama prekes būtų priversta rinktis (žr. 2001 m. balandžio 5 d. Pirmosios instancijos teismo
         sprendimo Bank für Arbeit und Wirtschaft prieš VRDT (EASYBANK), T‑87/00, Rink. p. II‑1259, 40 punktą).

      30     Šioje byloje ieškovė nesutinka su VRDT dėl to, kaip ji apibrėžia suinteresuotąją visuomenę. Nagrinėdamas prašomo įregistruoti
         prekių ženklo skiriamąjį požymį, VRDT ekspertas, o vėliau ir Apeliacinė taryba nusprendė, kad sūrį laikant dažno vartojimo
         preke, suinteresuotoji visuomenė yra vidutinis vartotojas. Priešingai, ieškovė savo ieškinyje remiasi tuo, kad šiuo atveju
         suinteresuotoji visuomenė yra specialių žinių turinti visuomenės dalis, nes ginčijamos prekės išimtinai parduodamos didmeninėje
         prekyboje maisto pramonės ūkio subjektams.

      31     Šiuo atveju VRDT mano, kad ieškovė pakeitė ginčo dalyką ir jos prašymas pakeisti ginčijamą sprendimą yra nepriimtinas, nes
         pažeidžia Pirmosios instancijos teismo Procedūros reglamento 135 straipsnio 4 dalį.

      32     Reikia pripažinti, kad Apeliacinėje taryboje nagrinėjamame ieškovės prašyme ginčo dalykas buvo žymens įregistravimas kaip
         prekių ženklo, skirto 29 klasės prekėms pagal Nicos klasifikaciją.

      33     Be to, Pirmosios instancijos teisme tvirtindamas, kad prašomas įregistruoti prekių ženklas turi skiriamąjį požymį, kurį pastebi
         specialių žinių turinti visuomenės dalis, ieškovė nepakeitė ginčo, dėl kurio buvo kreiptasi į VRDT, dalyko.

      34     Galiausiai, kaip buvo pirmiau nurodyta 31 punkte, VRDT, nagrinėdama pagal Reglamento Nr. 40/94 7 straipsnio 1 dalies b punktą
         prašomo įregistruoti kaip prekių ženklą žymens skiriamąjį požymį, privalo apibrėžti suinteresuotąją visuomenę.

      35     Taigi ginčydama nagrinėjant prašomo įregistruoti prekių ženklo skiriamąjį požymį Apeliacinės tarybos pateiktą suinteresuotosios
         visuomenės sąvoką, ieškovė neprašo, kad pažeisdamas Procedūros reglamento 135 straipsnio 4 dalį Pirmosios instancijos teismas
         nuspręstų dėl kitų nei Apeliacinei tarybai pateiktų klausimų.

      36     Priešingai nei minėto sprendimo kiaušinio formos tabletės atveju (16 ir 17 punktai), šis prieštaravimas Apeliacinės tarybos
         pateiktai suinteresuotosios visuomenės sąvokai neturi būti laikomas prašymu panaikinti ginčijamą sprendimą, kuriame buvo apribotos
         tam tikros prekės, kurioms prašyta įregistruoti ginčijamą pakuotę.

      37     Šis prieštaravimas taip pat negalėtų būti laikomas prekių sąrašo, nurodyto paraiškoje įregistruoti Bendrijos prekių ženklą,
         apribojimu Reglamento Nr. 40/94 44 straipsnio 1 dalies prasme. Kaip ieškovė patvirtino posėdyje, jos paraiška buvo siekiama
         įregistruoti ginčijamą prekių ženklą 29 klasei pagal Nicos klasifikaciją.

      38     Darytina išvada, kad VRDT pareikštą prašymą dėl nepriimtinumo reikia atmesti.
       Dėl esmės
      39     Dėl ieškovės kritikos, susijusios su nagrinėjant prašomo įregistruoti žymens skiriamąjį požymį Apeliacinės tarybos pateikta
         suinteresuotosios visuomenės sąvoka, pagrįstumo reikia išnagrinėti, ar manydama, kad ši visuomenė yra vidutinis vartotojas,
         minėta taryba nepadarė teisės klaidos.

      40     Šiuo klausimu reikia pripažinti, kad pakuotėje, kurią prašoma įregistruoti kaip prekių ženklą, esančios prekės, t. y. supjaustytas
         sūris, yra dažno vartojimo prekės. Šios, kaip ir kitos 29 klasei pagal Nicos klasifikaciją priskirtos prekės, a priori yra skirtos visiems vartotojams.

      41     Šiuo atveju reikia konstatuoti, jog ieškovė administracinio proceso VRDT metu nesirėmė ta faktine aplinkybe, kad prašomoje
         įregistruoti pakuotėje esantis supjaustytas sūris yra skirtas išimtinai tik maisto pramonės ūkio subjektų didmeninei prekybai.
         Be to, VRDT ekspertas savo 2003 m. vasario 11 d. Sprendime ginčijamos pakuotės skiriamąjį požymį įvertino atsižvelgdamas į
         numanomus vidutinio vartotojo lūkesčius, tačiau ieškovė Apeliacinei tarybai pateiktame apeliaciniame skunde šio klausimo neginčijo.

      42     Kadangi pagal Reglamento Nr. 40/94 74 straipsnio 2 dalį VRDT gali neatsižvelgti į faktus ar įrodymus, kurie nebuvo pateikti
         laiku, Apeliacinė taryba, atsižvelgdama į ieškovės pateiktą informaciją, galėjo teisėtai nuspręsti, kad suinteresuotoji visuomenė
         buvo vidutiniai vartotojai.

      43     Todėl atsižvelgdama į numanomus vidutinio vartotojo, kuris yra pakankamai informuotas, protingai pastabus ir nuovokus, lūkesčius,
         Apeliacinė taryba teisingai įvertino ginčijamos pakuotės skiriamąjį požymį. Tačiau ieškovė nepatvirtino, kad atsižvelgiant
         į vidutinio vartotojo lūkesčius prašomas įregistruoti prekių ženklas turi skiriamąjį požymį.

      44     Darytina išvada, kad ginčijamas sprendimas nėra neteisėtas ir šio sprendimo negalima panaikinti ar pakeisti pagal Reglamento
         Nr. 40/94 63 straipsnio 2 ir 3 dalis, ir kad dėl to nereikia nuspręsti dėl ieškovės argumentų, susijusių su jos reikalavimais
         (žr. 11 punktą).

       Dėl bylinėjimosi išlaidų
      45     Pagal Pirmosios instancijos teismo Procedūros reglamento 87 straipsnio 2 dalį pralaimėjusiai šaliai nurodoma padengti bylinėjimosi
         išlaidas, jeigu laimėjusi šalis to prašė.

      46     Kadangi ieškovė pralaimėjo bylą, ji turi padengti VRDT bylinėjimosi išlaidas pagal šios pateiktus reikalavimus.
      Remdamasis šiais motyvais,
      PIRMOSIOS INSTANCIJOS TEISMAS (penktoji kolegija)
      nusprendžia:
      1.      Atmesti ieškinį.
      2.      Priteisti iš ieškovės bylinėjimosi išlaidas.

               Lindh

               García-Valdecasas

               Šváby

         Paskelbta 2004 m. lapkričio 23 d. viešame posėdyje Liuksemburge

               Kancleris

                     Pirmininkė

               H. Jung

                     P. Lindh

         * Proceso kalba: vokiečių.