title: Byla T-106/19: 2019 m. vasario 20 d. pareikštas ieškinys byloje Abarca/EUIPO — Abanca Corporación Bancaria (ABARCA SEGUROS)

text:
               8.4.2019

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 131/57

      2019 m. vasario 20 d. pareikštas ieškinys byloje Abarca/EUIPO — Abanca Corporación Bancaria (ABARCA SEGUROS)
      (Byla T-106/19)
      (2019/C 131/66)
      Kalba, kuria surašytas ieškinys: anglų

         Šalys

         Ieškovė: Abarca — Companhia de Seguros SA (Lisabona, Portugalija), atstovaujama advokatų J. Pimenta ir Á. Pinho

         Atsakovė: Europos Sąjungos intelektinės nuosavybės tarnyba (EUIPO)

         Kita procedūros Apeliacinėje taryboje šalis: Abanca Corporación Bancaria, SA (Betansosas, Ispanija)

         Su procedūra EUIPO susijusi informacija

         Prekių ženklo, dėl kurio kilo ginčas, savininkė: ieškovė.

         Prekių ženklas, dėl kurio kilo ginčas: rausvos, šviesiai mėlynos, šviesiai žalios ir juodos spalvų vaizdinio Sąjungos prekių ženklo ABARCA SEGUROS paraiška — Registracijos paraiška Nr. 16 041 519.

         Procedūra EUIPO: protesto procedūra.

         Ginčijamas sprendimas: 2018 m. lapkričio 22 d. EUIPO antrosios apeliacinės tarybos sprendimas byloje R 1370/2018-2.

         Reikalavimai

      Ieškovė Bendrojo Teismo prašo:

                  —

                  panaikinti visą ginčijamą sprendimą,

                  —

                  dėl to visa apimtimi tenkinti Europos Sąjungos prekių ženklo registracijos paraišką Nr. 16 041 519,

                  —

                  priteisti iš kitų šalių bylinėjimosi šiame procese, protesto ir apeliacinėje procedūrose EUIPO bylinėjimosi išlaidas.

         Pagrindas, kuriuo remiamasi

                  —

                  Europos Parlamento ir Tarybos reglamento (ES) 2017/1001 8 straipsnio 1 dalies b punkto pažeidimas.


title: Byla C-54/18: 2019 m. vasario 14 d. Teisingumo Teismo (ketvirtoji kolegija) nutartis byloje (Tribunale Amministrativo Regionale per il Piemonte (Italija) prašymas priimti prejudicinį sprendimą) Cooperativa Animazione Valdocco S.C.S. Impresa Sociale Onlus/Consorzio Intercomunale Servizi Sociali di Pinerolo, Azienda Sanitaria Locale To3 di Collegno e Pinerolo (Prašymas priimti prejudicinį sprendimą — Viešieji pirkimai — Peržiūros procedūros — Direktyva 89/665/EEB — 1 ir 2c straipsniai — Skundas dėl sprendimų leisti arba neleisti dalyvauti konkurse — Apskundimo terminai — 30 dienų naikinamasis terminas — Nacionalinės teisės aktai, pagal kuriuos nesuteikiama galimybė pareikšti sprendimo leisti dalyvauti konkurse neteisėtumu grindžiamo prieštaravimo paduodant skundą dėl vėlesnių aktų — Europos Sąjungos pagrindinių teisių chartija — 47 straipsnis — Teisė į veiksmingą teisminę gynybą)

text:
               20.5.2019

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 172/3

      2019 m. vasario 14 d. Teisingumo Teismo (ketvirtoji kolegija) nutartis byloje (Tribunale Amministrativo Regionale per il Piemonte (Italija) prašymas priimti prejudicinį sprendimą) Cooperativa Animazione Valdocco S.C.S. Impresa Sociale Onlus/Consorzio Intercomunale Servizi Sociali di Pinerolo, Azienda Sanitaria Locale To3 di Collegno e Pinerolo
      (Byla C-54/18) (1)

      (Prašymas priimti prejudicinį sprendimą - Viešieji pirkimai - Peržiūros procedūros - Direktyva 89/665/EEB - 1 ir 2c straipsniai - Skundas dėl sprendimų leisti arba neleisti dalyvauti konkurse - Apskundimo terminai - 30 dienų naikinamasis terminas - Nacionalinės teisės aktai, pagal kuriuos nesuteikiama galimybė pareikšti sprendimo leisti dalyvauti konkurse neteisėtumu grindžiamo prieštaravimo paduodant skundą dėl vėlesnių aktų - Europos Sąjungos pagrindinių teisių chartija - 47 straipsnis - Teisė į veiksmingą teisminę gynybą)
      (2019/C 172/03)
      Proceso kalba: italų

         Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas

      Tribunale Amministrativo Regionale per il Piemonte

         Šalys

         Pareiškėja: Cooperativa Animazione Valdocco S.C.S. Impresa Sociale Onlus

         Atsakovės: Consorzio Intercomunale Servizi Sociali di Pinerolo, Azienda Sanitaria Locale To3 di Collegno e Pinerolo

         dalyvaujant: Ati Cilte Soc. coop. soc., Coesa Pinerolo Soc. coop. soc. arl, La Dua Valadda Soc. coop. soc., Consorzio di Cooperative Sociali il Deltaplano Soc. coop. soc., La Fonte Soc. coop. soc. Onlus, Società Italiana degli Avvocati Amministrativisti (SIAA), Associazione Amministrativisti.it, Camera degli Avvocati Amministrativisti

         Rezoliucinė dalis

                  1.

                  1989 m. gruodžio 21 d. Tarybos direktyva 89/665/EEB dėl įstatymų ir kitų teisės aktų, susijusių su peržiūros procedūrų taikymu sudarant viešojo prekių pirkimo ir viešojo darbų pirkimo sutartis, derinimo, iš dalies pakeistos 2014 m. vasario 26 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2014/23/ES, ypač jos 1 ir 2c straipsniai, siejami su Europos Sąjungos pagrindinių teisių chartijos 47 straipsniu, turi būti aiškinama taip, kad pagal ją nedraudžiami nacionalinės teisės aktai, kaip nagrinėjami pagrindinėje byloje, kuriuose numatyta, kad skundai dėl perkančiosios organizacijos sprendimų dėl leidimo ar neleidimo dalyvauti viešųjų pirkimų procedūrose turi būti paduoti per 30 dienų naikinamąjį terminą, skaičiuojamą nuo pranešimo suinteresuotiesiems asmenims apie juos dienos, su sąlyga, kad sprendimuose, apie kuriuos taip pranešta, buvo nurodyti tinkami motyvai, užtikrinantys, kad šie suinteresuotieji asmenys sužinojo ar galėjo sužinoti apie Sąjungos teisės pažeidimą, kurį jie nurodo.

                  2.

                  Direktyva 89/665, iš dalies pakeista Direktyva 2014/23, o ypač jos 1 ir 2c straipsniai, siejami su Europos Sąjungos pagrindinių teisių chartijos 47 straipsniu, turi būti aiškinama taip, kad pagal ją nedraudžiami tokie nacionalinės teisės aktai, kaip nagrinėjami pagrindinėje byloje, kuriuose numatyta, kad nepadavę skundo dėl perkančiųjų organizacijų sprendimų leisti dalyviams dalyvauti viešojo pirkimo sutarties sudarymo procedūrose per 30 dienų naikinamąjį terminą, skaičiuojamą nuo pranešimo apie juos dienos, suinteresuotieji asmenys nebegali pareikšti šių sprendimų neteisėtumu grindžiamo prieštaravimo paduodami skundą dėl vėlesnių aktų, visų pirma dėl sprendimo sudaryti sutartį, su sąlyga, kad toks naikinamasis terminas prieš šiuos asmenis gali būti panaudotas tik jeigu iš tokio pranešimo jie sužinojo arba galėjo sužinoti apie neteisėtumą, kurį jie nurodo.

         (1)  OL C 142, 2018 4 23.


title: Byla C-373/18: 2019 m. sausio 31 d. Teisingumo Teismo (pirmoji kolegija) nutartis byloje (Tribunal Administrativo e Fiscal de Penafiel (Portugalija) prašymas priimti prejudicinį sprendimą) Prosa — Produtos e Serviços Agrícolas/Autoridade Tributária e Aduaneira (Prašymas priimti prejudicinį sprendimą — Teisingumo Teismo procedūros reglamento 99 straipsnis — Netiesioginiai pritraukto kapitalo mokesčiai — Direktyva 69/335/EEB — 4 ir 7 straipsniai — Kapitalo bendrovės įsteigimas — 1984 m. liepos 1 d. galiojantis žyminis mokestis — Vėlesnis šio mokesčio panaikinimas ir nustatymas iš naujo)

text:
               20.5.2019

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 172/4

      2019 m. sausio 31 d. Teisingumo Teismo (pirmoji kolegija) nutartis byloje (Tribunal Administrativo e Fiscal de Penafiel (Portugalija) prašymas priimti prejudicinį sprendimą) Prosa — Produtos e Serviços Agrícolas/Autoridade Tributária e Aduaneira
      (Byla C-373/18) (1)

      (Prašymas priimti prejudicinį sprendimą - Teisingumo Teismo procedūros reglamento 99 straipsnis - Netiesioginiai pritraukto kapitalo mokesčiai - Direktyva 69/335/EEB - 4 ir 7 straipsniai - Kapitalo bendrovės įsteigimas - 1984 m. liepos 1 d. galiojantis žyminis mokestis - Vėlesnis šio mokesčio panaikinimas ir nustatymas iš naujo)
      (2019/C 172/04)
      Proceso kalba: portugalų

         Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas

      Tribunal Administrativo e Fiscal de Penafiel

         Šalys

      Pareiškėja: Prosa — Produtos e Serviços Agrícolas

         Kita proceso šalis: Autoridade Tributária e Aduaneira

         Rezoliucinė dalis

      1969 m. liepos 17 d. Tarybos direktyvos 69/335/EEB dėl netiesioginių mokesčių, taikomų kapitalui pritraukti [netiesioginių pritraukto kapitalo mokesčių], iš dalies pakeistos 1985 m. birželio 10 d. Tarybos direktyva 85/303/EEB, 4 straipsnio 1 dalies a punktas ir 7 straipsnio 1 dalis turi būti aiškinami taip, kad jais draudžiamas nacionalinis teisės aktas, kuriuo valstybė narė iš naujo nustatė mokestį už kapitalo bendrovių steigimą, patenkantį į pirmosios iš šių nuostatų taikymo sritį, kai jis buvo apmokestinamas šiuo mokesčiu 1984 m. liepos 1 d., bet vėliau buvo nuo jo atleistas.

         (1)  OL C 294, 2018 8 20.


title: Byla C-489/18: 2019 m. sausio 15 d. Teisingumo Teismo (septintoji kolegija) nutartis byloje (Budapest Környéki Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság (Vengrija) prašymas priimti prejudicinį sprendimą) Farmland Kft./Földművelésügyi Miniszter (Prašymas priimti prejudicinį sprendimą — Teisingumo Teismo procedūros reglamento 53 straipsnio 2 dalis — Žemės ūkis — Tiesioginės paramos schemos — Bendrosios išmokos schema — Vienkartinės išmokos už plotą paraiška — Kriterijai — Žemės ūkio paskirties žemės teisėtas naudotojas)

text:
               20.5.2019

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 172/5

      2019 m. sausio 15 d. Teisingumo Teismo (septintoji kolegija) nutartis byloje (Budapest Környéki Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság (Vengrija) prašymas priimti prejudicinį sprendimą) Farmland Kft./Földművelésügyi Miniszter
      (Byla C-489/18) (1)

      (Prašymas priimti prejudicinį sprendimą - Teisingumo Teismo procedūros reglamento 53 straipsnio 2 dalis - Žemės ūkis - Tiesioginės paramos schemos - Bendrosios išmokos schema - Vienkartinės išmokos už plotą paraiška - Kriterijai - Žemės ūkio paskirties žemės teisėtas naudotojas)
      (2019/C 172/05)
      Proceso kalba: vengrų

         Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas

      Budapest Környéki Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság

         Šalys

         Ieškovė: Farmland Kft.

         Atsakovė: Földművelésügyi Miniszter

         Rezoliucinė dalis

      Budapest Környéki Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság (Budapešto apygardos administracinis ir darbo teismas, Vengrija) 2018 m. liepos 17 d. sprendimu pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą yra akivaizdžiai nepriimtinas.

         (1)  OL C 381, 2018 10 22.


title: Byla C-689/18: 2019 m. kovo 7 d. Teisingumo Teismo (šeštoji kolegija) nutartis byloje (Dioikitiko Protodikeio Patron (Graikija) prašymas priimti prejudicinį sprendimą) XT/Elliniko Dimosio (Prašymas priimti prejudicinį sprendimą — Teisingumo Teismo procedūros reglamento 99 straipsnis — Vidaus mokesčiai — Diskrimanacinio pobūdžio mokesčių draudimas — Prabangos prekių mokestis — Variklinės transporto priemonės — Atleidimas nuo mokesčio atsižvelgiant į pirmojo eksploatavimo apmokestinančioje valstybėje narėje datą — Neatsižvelgimas į pirmojo eksploatavimo kitoje valstybėje narėje datą)

text:
               20.5.2019

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 172/5

      2019 m. kovo 7 d. Teisingumo Teismo (šeštoji kolegija) nutartis byloje (Dioikitiko Protodikeio Patron (Graikija) prašymas priimti prejudicinį sprendimą) XT/Elliniko Dimosio
      (Byla C-689/18) (1)

      (Prašymas priimti prejudicinį sprendimą - Teisingumo Teismo procedūros reglamento 99 straipsnis - Vidaus mokesčiai - Diskrimanacinio pobūdžio mokesčių draudimas - Prabangos prekių mokestis - Variklinės transporto priemonės - Atleidimas nuo mokesčio atsižvelgiant į pirmojo eksploatavimo apmokestinančioje valstybėje narėje datą - Neatsižvelgimas į pirmojo eksploatavimo kitoje valstybėje narėje datą)
      (2019/C 172/06)
      Proceso kalba: graikų

         Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas

      Dioikitiko Protodikeio Patron

         Šalys

         Ieškovas: XT

         Atsakovas: Elliniko Dimosio

         Rezoliucinė dalis

      SESV 110 straipsnį reikia aiškinti taip, kad jis draudžia valstybės narės teisės aktus, kaip nagrinėjami pagrindinėje byloje, pagal kuriuos kiekviena didelės variklio galios privati transporto priemonė, kurios senumas, skaičiuojamas nuo pirmojo jos eksploatavimo toje valstybėje narėje dienos, viršija dešimt metų, yra atleidžiama nuo prabangos prekių mokesčio, neatsižvelgiant į tai, kad galbūt anksčiau ji buvo eksploatuota kitoje valstybėje narėje.

         (1)  OL C 25, 2019 1 21.


title: Byla C-8/19 PPU: 2019 m. vasario 12 d. Teisingumo Teismo (pirmoji kolegija) nutartis (Spetsializiran nakazatelen sad (Bulgarija) prašymas priimti prejudicinį sprendimą) — baudžiamoji byla prieš RH (Prašymas priimti prejudicinį sprendimą — Prejudicinio sprendimo priėmimo skubos tvarka procedūra — Teismų bendradarbiavimas baudžiamosiose bylose — Direktyva (ES) 2016/343 — 4 straipsnis — Vieši pareiškimai dėl kaltės — Sprendimas dėl kardomojo kalinimo — Teisių gynimo priemonės — Šio sprendimo teisėtumo patikrinimo procedūra — Nekaltumo prezumpcijos užtikrinimas — SESV 267 straipsnis — Europos Sąjungos pagrindinių teisių chartijos 47 straipsnio antra pastraipa — Teisė būti išklausytam per protingą terminą — Nacionalinės teisės norma, apribojanti nacionalinių teismų galimybę kreiptis į Teisingumo Teismą su prašymu priimti prejudicinį sprendimą arba įpareigojanti juos priimti sprendimą nelaukiant atsakymo į šį prašymą — Drausminės nuobaudos šios teisės normos nesilaikymo atveju)

text:
               20.5.2019

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 172/6

      2019 m. vasario 12 d. Teisingumo Teismo (pirmoji kolegija) nutartis (Spetsializiran nakazatelen sad (Bulgarija) prašymas priimti prejudicinį sprendimą) — baudžiamoji byla prieš RH
      (Byla C-8/19 PPU) (1)

      (Prašymas priimti prejudicinį sprendimą - Prejudicinio sprendimo priėmimo skubos tvarka procedūra - Teismų bendradarbiavimas baudžiamosiose bylose - Direktyva (ES) 2016/343 - 4 straipsnis - Vieši pareiškimai dėl kaltės - Sprendimas dėl kardomojo kalinimo - Teisių gynimo priemonės - Šio sprendimo teisėtumo patikrinimo procedūra - Nekaltumo prezumpcijos užtikrinimas - SESV 267 straipsnis - Europos Sąjungos pagrindinių teisių chartijos 47 straipsnio antra pastraipa - Teisė būti išklausytam per protingą terminą - Nacionalinės teisės norma, apribojanti nacionalinių teismų galimybę kreiptis į Teisingumo Teismą su prašymu priimti prejudicinį sprendimą arba įpareigojanti juos priimti sprendimą nelaukiant atsakymo į šį prašymą - Drausminės nuobaudos šios teisės normos nesilaikymo atveju)
      (2019/C 172/07)
      Proceso kalba: bulgarų

         Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas

      Spetsializiran nakazatelen sad

         Šalis pagrindinėje baudžiamojoje byloje

      RH

         Rezoliucinė dalis

                  1.

                  SESV 267 straipsnis ir Europos Sąjungos pagrindinių teisių chartijos 47 straipsnio antra pastraipa turi būti aiškinami taip, kad jie draudžia nacionalinės teisės normą (kaip ji aiškinama jurisprudencijoje), pagal kurią nacionalinis teismas turi priimti sprendimą dėl sprendimo taikyti kardomąjį kalinimą teisėtumo ir negali pateikti Teisingumo Teismui prašymo priimti prejudicinį sprendimą arba sulaukti jo atsakymo.

                  2.

                  2016 m. kovo 9 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos (ES) 2016/343 dėl tam tikrų nekaltumo prezumpcijos ir teisės dalyvauti nagrinėjant baudžiamąją bylą teisme aspektų užtikrinimo 4 ir 6 straipsniai, siejami su jos 16 konstatuojamąja dalimi, turi būti aiškinami taip, kad pagal iš nekaltumo prezumpcijos išplaukiančius reikalavimus nedraudžiama, jog tuomet, kai kompetentingas teismas nagrinėja pagrįstas priežastis, leidžiančias įtarti, kad įtariamasis ar kaltinamasis padarė nusikaltimą, kuris jam yra inkriminuojamas, tam, kad priimtų sprendimą dėl sprendimo taikyti kardomąjį kalinimą teisėtumo, tas teismas palygintų jam pateiktus kaltę patvirtinančius ir kaltę paneigiančius įrodymus ir savo sprendimą motyvuotų ne tik nurodydamas įrodymus, į kuriuos atsižvelgė, bet ir išsakydamas savo poziciją dėl atitinkamo asmens gynėjo prieštaravimų, su sąlyga, kad kalinamas asmuo neapibūdinamas kaip kaltas.

         (1)  OL C 93, 2019 3 19.


title: Byla C-755/18: 2018 m. lapkričio 30 d. Harry Shindler ir kt. pateiktas apeliacinis skundas dėl 2018 m. lapkričio 26 d. Bendrojo Teismo (devintoji kolegija) priimtos nutarties byloje T-458/17 Shindler ir kt./Taryba

text:
               20.5.2019

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 172/7

      2018 m. lapkričio 30 d. Harry Shindler ir kt. pateiktas apeliacinis skundas dėl 2018 m. lapkričio 26 d. Bendrojo Teismo (devintoji kolegija) priimtos nutarties byloje T-458/17 Shindler ir kt./Taryba
      (Byla C-755/18)
      (2019/C 172/08)
      Proceso kalba: prancūzų

         Šalys

         Apeliantai: Harry Shindler ir kt., atstovaujami advokato J. Fouchet

         Kita proceso šalis: Europos Sąjungos Taryba
      2019 m. kovo 19 d. nutartimi Teisingumo Teismas (ketvirtoji kolegija) atmetė apeliacinį skundą.


title: Byla C-88/19: 2019 m. vasario 7 d. Judecătoria Zărnești (Rumunija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje Asociația „Alianța pentru combaterea abuzurilor“/TM, UN, Asociația DMPA

text:
               20.5.2019

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 172/7

      2019 m. vasario 7 d. Judecătoria Zărnești (Rumunija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje Asociația „Alianța pentru combaterea abuzurilor“/TM, UN, Asociația DMPA
      (Byla C-88/19)
      (2019/C 172/09)
      Proceso kalba: rumunų

         Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas

      Judecătoria Zărnești

         Šalys pagrindinėje byloje

         Pareiškėja: Asociația „Alianța pentru combaterea abuzurilor“

         Atsakovai: TM, UN, Asociația DMPA

         Prejudicinis klausimas

      Ar Direktyvos 92/43/EEB (1) 16 straipsnis turi būti aiškinamas kaip įpareigojantis valstybes nares nustatyti nuostatas, kuriomis leidžiama nukrypti nuo 12, 13, 14 straipsnių ir 15 straipsnio a ir b punktų ir tais atvejais, kai nykstančių rūšių gyvūnai apleidžia natūralias buveines ir apsigyvena šalia jų arba visiškai už jų ribų?

         (1)  1992 m. gegužės 21 d. Tarybos Direktyva 92/43/EEB dėl natūralių buveinių ir laukinės faunos bei floros apsaugos (OL L 206, p. 7; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 15 sk., 2 t., p. 102).


title: Byla C-96/19: 2019 m. vasario 8 d. Landesverwaltungsgericht Niederösterreich (Austrija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje VO/Bezirkshauptmannschaft Tulln

text:
               20.5.2019

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 172/8

      2019 m. vasario 8 d. Landesverwaltungsgericht Niederösterreich (Austrija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje VO/Bezirkshauptmannschaft Tulln
      (Byla C-96/19)
      (2019/C 172/10)
      Proceso kalba: vokiečių

         Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas

      Landesverwaltungsgericht Niederösterreich

         Šalys pagrindinėje byloje

         Pareiškėjas: VO

         Atsakovė: Bezirkshauptmannschaft Tulln

         Prejudiciniai klausimai

                  1.

                  Ar Reglamentą (ES) Nr. 165/2014 (1), visų pirma jo 34 straipsnio 3 dalies paskutinį sakinį ir 36 straipsnio 2 dalį, reikia aiškinti taip, kad jam prieštarauja nacionalinės teisės nuostata, pagal kurią reikalaujama, kad motorinių transporto priemonių, kuriose įrengti Reglamento (ES) Nr. 165/2014 2 straipsnio 2 dalies h punkte apibrėžti skaitmeniniai tachografai, vairuotojai tuo atveju, jei vairuotojo kortelėje (reglamento 2 straipsnio 2 dalies f punktas) trūksta atskirų darbo dienų, kurių registracijos lapų jie irgi neturi su savimi, privalo vežiotis ir patikrinimų metu pateikti atitinkamus darbdavio patvirtinimus, kurie turi atitikti minimalius reikalavimus, keliamus Komisijos blankui, parengtam vadovaujantis Direktyvos 2006/22/EB (2) 11 straipsnio 3 dalimi?

                  2.

                  Jei atsakymas į 1 klausimą būtų neigiamas:
                  Ar Komisijos sprendimu 2009/959/ES (3) nustatytas blankas yra visiškai ar iš dalies negaliojantis?

         (1)  2014 m. vasario 4 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentas (ES) Nr. 165/2014 dėl kelių transporto priemonėse naudojamų tachografų, kuriuo panaikinamas Tarybos reglamentas (EEB) Nr. 3821/85 dėl kelių transporto priemonėse naudojamų tachografų ir iš dalies keičiamas Europos Parlamento ir Tarybos reglamentas (EB) Nr. 561/2006 dėl tam tikrų su kelių transportu susijusių socialinių teisės aktų suderinimo (OL L 60, 2014, p. 1).

         (2)  2006 m. kovo 15 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2006/22/EB dėl būtiniausių sąlygų Tarybos reglamentams (EEB) Nr. 3820/85 ir (EEB) Nr. 3821/85 dėl su kelių transporto veikla susijusių socialinių teisės aktų įgyvendinti ir panaikinanti Direktyvą 88/599/EEB (OL L 102, 2006, p. 35).

         (3)  2009 m. gruodžio 14 d. Komisijos sprendimas, kuriuo iš dalies keičiamas Sprendimas 2007/230/EB dėl blanko, naudojamo įgyvendinant socialinius teisės aktus, susijusius su kelių transporto veikla (pranešta dokumentu Nr. C(2009) 9895)(OL L 330, 2009, p. 80).


title: Byla C-101/19: 2019 m. vasario 11 d. Bundesverwaltungsgericht (Vokietija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje Deutsche Homöopathie-Union (DHU) Arzneimittel GmbH & Co. KG/Vokietijos Federacinė Respublika

text:
               20.5.2019

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 172/9

      2019 m. vasario 11 d. Bundesverwaltungsgericht (Vokietija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje Deutsche Homöopathie-Union (DHU) Arzneimittel GmbH & Co. KG/Vokietijos Federacinė Respublika
      (Byla C-101/19)
      (2019/C 172/11)
      Proceso kalba: vokiečių

         Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas

      Bundesverwaltungsgericht

         Šalys pagrindinėje byloje

         Pareiškėja, apeliantė ir kasatorė: Deutsche Homöopathie-Union (DHU) Arzneimittel GmbH & Co. KG

         Atsakovė, kita apeliacinio proceso šalis ir kita kasacinio proceso šalis: Vokietijos Federacinė Respublika

         Prejudiciniai klausimai

                  1.

                  Ar Direktyvos 2001/83/EB (1) 69 straipsnyje yra išsamiai reglamentuotas leidžiamas 14 straipsnio 1 dalyje nurodytų vaistų informacinio lapelio turinys, ar jame gali būti pateikiama kita informacija, kaip apibrėžta Direktyvos 2001/83/EB 62 straipsnyje?

                  2.

                  Ar informacija apie Direktyvos 2001/83/EB 14 straipsnio 1 dalyje nurodytų vaistų dozavimą gali būti laikoma pacientui naudinga informacija, kaip tai suprantama pagal Direktyvos 2001/83/EB 62 straipsnį?

         (1)  2001 m. lapkričio 6 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2001/83/EB dėl Bendrijos kodekso, reglamentuojančio žmonėms skirtus vaistus (OL L 311, 2001, p. 67; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 13 sk., 27 t., p. 69) su pakeitimais, padarytais 2012 m. spalio 25 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2012/26/ES (OL L 299, 2012, p. 1).


title: Byla C-102/19: 2019 m. vasario 11 d. Bundesverwaltungsgericht (Vokietija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje Deutsche Homöopathie-Union (DHU) Arzneimittel GmbH & Co. KG/Vokietijos Federacinė Respublika

text:
               20.5.2019

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 172/10

      2019 m. vasario 11 d. Bundesverwaltungsgericht (Vokietija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje Deutsche Homöopathie-Union (DHU) Arzneimittel GmbH & Co. KG/Vokietijos Federacinė Respublika
      (Byla C-102/19)
      (2019/C 172/12)
      Proceso kalba: vokiečių

         Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas

      Bundesverwaltungsgericht

         Šalys pagrindinėje byloje

         Pareiškėja, apeliantė ir kasatorė: Deutsche Homöopathie-Union (DHU) Arzneimittel GmbH & Co. KG

         Atsakovė, kita apeliacinio proceso šalis ir kita kasacinio proceso šalis: Vokietijos Federacinė Respublika

         Prejudiciniai klausimai

                  1.

                  Ar Direktyvos 2001/83/EB (1) 69 straipsnyje yra išsamiai reglamentuotas leidžiamas 14 straipsnio 1 dalyje nurodytų vaistų informacinio lapelio turinys, ar jame gali būti pateikiama kita informacija, kaip apibrėžta Direktyvos 2001/83/EB 62 straipsnyje?

                  2.

                  Ar informacija apie Direktyvos 2001/83/EB 14 straipsnio 1 dalyje nurodytų vaistų dozavimą gali būti laikoma pacientui naudinga informacija, kaip tai suprantama pagal Direktyvos 2001/83/EB 62 straipsnį?

         (1)  2001 m. lapkričio 6 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2001/83/EB dėl Bendrijos kodekso, reglamentuojančio žmonėms skirtus vaistus (OL L 311, 2001, p. 67; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 13 sk., 27 t., p. 69) su pakeitimais, padarytais 2012 m. spalio 25 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2012/26/ES (OL L 299, 2012, p. 1).


title: Byla C-118/19: 2019 m. vasario 15 d. Landesgericht Salzburg (Austrija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje ZS/PVA Landesstelle Salzburg

text:
               20.5.2019

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 172/12

      2019 m. vasario 15 d. Landesgericht Salzburg (Austrija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje ZS/PVA Landesstelle Salzburg
      (Byla C-118/19)
      (2019/C 172/15)
      Proceso kalba: vokiečių

         Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas

      Landesgericht Salzburg

         Šalys pagrindinėje byloje

         Ieškovas: ZS

         Atsakovė: PVA Landesstelle Salzburg
      2019 m. kovo 22 d. Teisingumo Teismo pirmininko nutartimi byla išbraukta iš teismo registro.


title: Byla C-134/19 P: 2019 m. vasario 18 d. Bank Refah Kargaran pateiktas apeliacinis skundas dėl 2018 m. gruodžio 10 d. Bendrojo Teismo (antroji kolegija) priimto sprendimo byloje T-552/15 Bank Refah Kargaran/Taryba

text:
               20.5.2019

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 172/12

      2019 m. vasario 18 d. Bank Refah Kargaran pateiktas apeliacinis skundas dėl 2018 m. gruodžio 10 d. Bendrojo Teismo (antroji kolegija) priimto sprendimo byloje T-552/15 Bank Refah Kargaran/Taryba
      (Byla C-134/19 P)
      (2019/C 172/16)
      Proceso kalba: prancūzų

         Šalys

         Apeliantas: Bank Refah Kargaran, atstovaujamas advokato J.-M. Thouvenin

         Kitos proceso šalys: Europos Sąjungos Taryba, Europos Komisija

         Apelianto reikalavimai

                  —

                  Iš dalies panaikinti 2018 m. gruodžio 10 d. Europos Sąjungos Bendrojo Teismo antrosios kolegijos sprendimą byloje T-552/15;

                  —

                  visų pirma, patenkinti apelianto reikalavimus, kuriuos jis pareiškė Europos Sąjungos Bendrajame Teisme, t. y. atlyginti turtinę (68 651 319 EUR) ir neturinę žalą (52 547 415 EUR);

                  —

                  nepatenkinus šių reikalavimų, grąžinti bylą Bendrajam Teismui;

                  —

                  abiem atvejais priteisti iš Europos Sąjungos Tarybos bylinėjimosi abejose instancijose išlaidas.

         Apeliacinio skundo pagrindai ir pagrindiniai argumentai

      Grįsdamas apeliacinį skundą, apeliantas remiasi septyniais pagrindais.

                  1.

                  Pirmasis apeliacinio skundo pagrindas grindžiamas teisės klaida
                  Bendrasis Teismas suklydo darydamas prielaidą, kad panaikinto sprendimo nepakankama motyvacija nėra pakankamai sunkus Sąjungos teisės normų pažeidimas.

                  2.

                  Antrasis apeliacinio skundo pagrindas grindžiamas teisės klaida
                  Bendrasis Teismas padarė teisės klaidą nuspręsdamas, kad faktas, jog apeliantas, kuriam Europos Sąjungos Taryba paskyrė neteisėtą sankciją, pateikė ieškinį ir sankcija buvo panaikinta, nėra pakankamai sunkus teisės į veiksmingą teisminę apsaugą pažeidimas.

                  3.

                  Trečiasis apeliacinio skundo pagrindas grindžiamas teisės klaida
                  Bendrasis Teismas suklydo nepaisydamas apelianto dublike nurodyto pagrindo, neįvertindamas, kaip to reikalaujama pagal jurisprudenciją, ar šio pagrindo papildymą dublike nulėmė įprasta apelianto pradėtos diskusijos raida vykstant procesui.

                  4.

                  Ketvirtasis ir penktasis apeliacinio skundo pagrindai grindžiami teisės klaida
                  Bendrasis Teismas suklydo netinkami aiškindamas sprendimą byloje T-24/11 (1) ir nustatydamas, kad faktas, jog Taryba pažeidė pareigą pateikti apeliantui visą su juo susijusią turimą informaciją, kuria remiantis nuspręsta jam taikyti lėšų įšaldymo priemones, nėra pakankamai sunkus Sąjungos teisės normų pažeidimas, užtraukiantis Sąjungos atsakomybę.

                  5.

                  Šeštasis apeliacinio skundo pagrindas grindžiamas ieškinio iškraipymu
                  Bendrasis Teismas iškreipė ieškinį nuspręsdamas dėl apelianto argumento nepriimtinumo, kad apeliantas ieškinio pateikimo metu padarė tariamą pažeidimą, susijusį su apelianto pavardės įtraukimo į sąrašą asmenų, kuriem taikomos ribojamosios priemonės, motyvų neatitikimu Tarybos nustatytiems kriterijams.

                  6.

                  Septintasis apeliacinio skundo pagrindas grindžiamas ieškinio iškraipymu
                  Bendrasis Teismas iškreipė ieškinį sumažindamas ieškinio neteisėtumą pagrindžiančių pagrindų skaičių ir palikdamas vienintelį pagrindą — motyvavimo pareigos pažeidimą.

         (1)  2013 m. rugsėjo 6 d. Sprendimas Bank Refah Kargaran/Taryba (T-24/11, EU:T:2013:403).


title: Byla C-135/19: 2019 m. vasario 20 d. Oberster Gerichtshof (Austrija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje Pensionsversicherungsanstalt/CW

text:
               20.5.2019

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 172/14

      2019 m. vasario 20 d. Oberster Gerichtshof (Austrija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje Pensionsversicherungsanstalt/CW
      (Byla C-135/19)
      (2019/C 172/17)
      Proceso kalba: vokiečių

         Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas

      Oberster Gerichtshof

         Šalys pagrindinėje byloje

         Kasatorė: Pensionsversicherungsanstalt

         Kita kasacinio proceso šalis: CW

         Prejudiciniai klausimai

                  1.

                  Ar Austrijos reabilitacijos išmoka pagal 2004 m. balandžio 29 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamento (EB) Nr. 883/2004 dėl socialinės apsaugos sistemų koordinavimo (1) nuostatas turi būti kvalifikuojama

                              —

                              kaip ligos išmoka pagal reglamento 3 straipsnio 1 dalies a punktą, ar

                              —

                              kaip invalidumo išmoka pagal reglamento 3 straipsnio 1 dalies c punktą, ar

                              —

                              kaip bedarbio išmoka pagal reglamento 3 straipsnio 1 dalies h punktą?

                  2.

                  Ar Reglamentas (EB) 883/2004 atsižvelgiant į pirminę teisę turi būti aiškinamas taip, kad valstybė narė, kaip buvusi gyvenamosios vietos ir darbo vietos valstybė, privalo mokėti tokias išmokas, kaip Austrijos reabilitacijos išmoka, asmeniui, kuris nuolat gyvena kitoje valstybėje narėje, jei šis asmuo didžiąją sveikatos ir pensijų draudimo laikotarpio dalį įgijo dirbdamas toje kitoje valstybėje narėje (po gyvenamosios vietos pakeitimo prieš daugelį metų) ir visą šį laikotarpį nėra gavęs jokių ankstesnės gyvenamosios ir darbo vietos valstybės sveikatos ir pensijų draudimo išmokų?

         (1)  OL L 166, 2004, p. 1; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 5 sk., 5 t., p. 72.


title: Byla C-157/19 P: 2019 m. vasario 21 d. Ehab Makhlouf pateiktas apeliacinis skundas dėl 2018 m. gruodžio 12 d. Bendrojo Teismo (penktoji kolegija) priimto sprendimo byloje T-409/16 Makhlouf/Taryba

text:
               20.5.2019

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 172/15

      2019 m. vasario 21 d. Ehab Makhlouf pateiktas apeliacinis skundas dėl 2018 m. gruodžio 12 d. Bendrojo Teismo (penktoji kolegija) priimto sprendimo byloje T-409/16 Makhlouf/Taryba
      (Byla C-157/19 P)
      (2019/C 172/18)
      Proceso kalba: prancūzų

         Šalys

         Apeliantas: Ehab Makhlouf, atstovaujamas advokato E. Ruchat

         Kita proceso šalis: Europos Sąjungos Taryba

         Apelianto reikalavimai

                  —

                  pripažinti apelianto ieškinį priimtinu ir pagrįstu;

                  —

                  panaikinti 2018 m. gruodžio 12 d. Europos Sąjungos Bendrojo Teismo sprendimą byloje T-409/16, Ehab Makhlouf/Europos Sąjungos Taryba;

            Priimti naują sprendimą ir:

                  —

                  panaikinti 2016 m. gegužės 27 d. Sprendimą (BUSP) 2016/850 (1) ir vėlesnius jo įgyvendinimo aktus, kiek jie susiję su apeliantu;

                  —

                  priteisti iš Europos Sąjungos Tarybos bylinėjimosi šioje instancijoje išlaidas.

         Apeliacinio skundo pagrindai ir pagrindiniai argumentai

      Apeliacinį skundą apeliantas grindžia trimis pagrindais:
      Pirmasis apeliacinio skundo pagrindas grindžiamas teisės klaida, nes Bendrasis Teismas pažeidė apelianto teisę būti išklausytam, įtvirtintą Pagrindinių teisių chartijos 41 straipsnyje.
      Antrasis apeliacinio skundo pagrindas grindžiamas teisės klaida ir faktų iškraipymu, nes Bendrasis Teismas neatsižvelgė į apelianto pateiktus jo ieškinį dėl panaikinimo pagrindžiančius teiginius, kad jis nerėmė Sirijos režimo.
      Trečiasis apeliacinio skundo pagrindas grindžiamas teisės klaida, nes Bendrasis Teismas nenusprendė, kad Sprendimo 2013/255/BUSP (2) 27 ir 28 straipsniai, pagal kuriuos priklausymas Al-Assad ar Makhlouf šeimai yra savarankiškas kriterijus, pagrindžiantis sankcijos taikymą, yra neteisėti tuo pačiu perkeliant įrodymo pareigą.

         (1)  2016 m. gegužės 27 d. Tarybos sprendimas (BUSP) 2016/850, kuriuo iš dalies keičiamas Sprendimas 2013/255/BUSP dėl ribojamųjų priemonių Sirijai (OL L 141, p. 125).

         (2)  2013 m. gegužės 31 d. Tarybos sprendimas 2013/255/BUSP dėl ribojamųjų priemonių Sirijai (OL L 147, p. 14).


title: Byla C-158/19 P: 2019 m. vasario 21 d. Razan Othman pateiktas apeliacinis skundas dėl 2018 m. gruodžio 12 d. Bendrojo Teismo (penktoji kolegija) priimto sprendimo byloje T-416/16 Othman/Taryba

text:
               20.5.2019

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 172/16

      2019 m. vasario 21 d. Razan Othman pateiktas apeliacinis skundas dėl 2018 m. gruodžio 12 d. Bendrojo Teismo (penktoji kolegija) priimto sprendimo byloje T-416/16 Othman/Taryba
      (Byla C-158/19 P)
      (2019/C 172/19)
      Proceso kalba: prancūzų

         Šalys

         Apeliantė: Razan Othman, atstovaujama advokato E. Ruchat

         Kita proceso šalis: Europos Sąjungos Taryba

         Apelianto reikalavimai

                  —

                  pripažinti apeliantės ieškinį priimtinu ir pagrįstu;

                  —

                  panaikinti 2018 m. gruodžio 12 d. Europos Sąjungos Bendrojo Teismo sprendimą byloje T-416/16, Razan Othman/Europos Sąjungos Taryba;

            Priimti naują sprendimą ir:

                  —

                  panaikinti 2016 m. gegužės 27 d. Sprendimą (BUSP) 2016/850 (1) ir vėlesnius jo įgyvendinimo aktus, kiek jie susiję su apeliante;

                  —

                  priteisti iš Europos Sąjungos Tarybos bylinėjimosi šioje instancijoje išlaidas.

         Apeliacinio skundo pagrindai ir pagrindiniai argumentai

      Apeliacinį skundą apeliantė grindžia trimis pagrindais:
      Pirmasis apeliacinio skundo pagrindas grindžiamas teisės klaida, nes Bendrasis Teismas pažeidė apeliantės teisę būti išklausytai, įtvirtintą Pagrindinių teisių chartijos 41 straipsnyje.
      Antrasis apeliacinio skundo pagrindas grindžiamas teisės klaida ir faktų iškraipymu, nes Bendrasis Teismas neatsižvelgė į apeliantės pateiktus jos ieškinį dėl panaikinimo pagrindžiančius teiginius, kad ji nerėmė Sirijos režimo.
      Trečiasis apeliacinio skundo pagrindas grindžiamas teisės klaida, nes Bendrasis Teismas nenusprendė, kad Sprendimo 2013/255/BUSP (2) 27 ir 28 straipsniai, pagal kuriuos priklausymas Al-Assad ar Makhlouf šeimai yra savarankiškas kriterijus, pagrindžiantis sankcijos taikymą, yra neteisėti tuo pačiu perkeliant įrodymo pareigą.

         (1)  2016 m. gegužės 27 d. Tarybos sprendimas (BUSP) 2016/850, kuriuo iš dalies keičiamas Sprendimas 2013/255/BUSP dėl ribojamųjų priemonių Sirijai (OL L 141, p. 125).

         (2)  2013 m. gegužės 31 d. Tarybos sprendimas 2013/255/BUSP dėl ribojamųjų priemonių Sirijai (OL L 147, p. 14).


title: Byla C-159/19 P: 2019 m. vasario 21 d. Syriatel Mobile Telecom (Joint Stock Company) pateiktas apeliacinis skundas dėl 2018 m. gruodžio 12 d. Bendrojo Teismo (penktoji kolegija) priimto sprendimo byloje T-411/16 Syriatel Mobile Telecom/Taryba

text:
               20.5.2019

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 172/17

      2019 m. vasario 21 d. Syriatel Mobile Telecom (Joint Stock Company) pateiktas apeliacinis skundas dėl 2018 m. gruodžio 12 d. Bendrojo Teismo (penktoji kolegija) priimto sprendimo byloje T-411/16 Syriatel Mobile Telecom/Taryba
      (Byla C-159/19 P)
      (2019/C 172/20)
      Proceso kalba: prancūzų

         Šalys

         Apeliantė: Syriatel Mobile Telecom (Joint Stock Company), atstovaujama advokato E. Ruchat

         Kita proceso šalis: Europos Sąjungos Taryba

         Apelianto reikalavimai

                  —

                  pripažinti apeliantės ieškinį priimtinu ir pagrįstu;

                  —

                  panaikinti 2018 m. gruodžio 12 d. Europos Sąjungos Bendrojo Teismo sprendimą byloje T-411/16, Syriatel Mobile Telecom/Europos Sąjungos Taryba;

            Priimti naują sprendimą ir:

                  —

                  panaikinti 2016 m. gegužės 27 d. Sprendimą (BUSP) 2016/850 (1) ir vėlesnius jo įgyvendinimo aktus, kiek jie susiję su apeliante;

                  —

                  priteisti iš Europos Sąjungos Tarybos bylinėjimosi šioje instancijoje išlaidas.

         Apeliacinio skundo pagrindai ir pagrindiniai argumentai

      Apeliacinį skundą apeliantė grindžia trimis pagrindais:
      Pirmasis apeliacinio skundo pagrindas grindžiamas teisės klaida, nes Bendrasis Teismas pažeidė apeliantės teisę būti išklausytai, įtvirtintą Pagrindinių teisių chartijos 41 straipsnyje.
      Antrasis apeliacinio skundo pagrindas grindžiamas teisės klaida ir faktų iškraipymu, nes Bendrasis Teismas neatsižvelgė į apeliantės pateiktus jos ieškinį dėl panaikinimo pagrindžiančius teiginius, kad ji nerėmė Sirijos režimo.
      Trečiasis apeliacinio skundo pagrindas grindžiamas teisės klaida, nes Bendrasis Teismas nenusprendė, kad Sprendimo 2013/255/BUSP (2) 27 ir 28 straipsniai, pagal kuriuos priklausymas Al-Assad ar Makhlouf šeimai yra savarankiškas kriterijus, pagrindžiantis sankcijos taikymą, yra neteisėti tuo pačiu perkeliant įrodymo pareigą.

         (1)  2016 m. gegužės 27 d. Tarybos sprendimas (BUSP) 2016/850, kuriuo iš dalies keičiamas Sprendimas 2013/255/BUSP dėl ribojamųjų priemonių Sirijai (OL L 141, p. 125).

         (2)  2013 m. gegužės 31 d. Tarybos sprendimas 2013/255/BUSP dėl ribojamųjų priemonių Sirijai (OL L 147, p. 14).


title: Byla C-182/19: 2019 m. vasario 26 d. First-tier Tribunal (Tax Chamber) (Jungtinė Karalystė) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje Pfizer Consumer Healthcare Ltd/Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs

text:
               20.5.2019

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 172/18

      2019 m. vasario 26 d. First-tier Tribunal (Tax Chamber) (Jungtinė Karalystė) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje Pfizer Consumer Healthcare Ltd/Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs
      (Byla C-182/19)
      (2019/C 172/21)
      Proceso kalba: anglų

         Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas

      First-tier Tribunal (Tax Chamber)

         Šalys pagrindinėje byloje

         Apeliantė: Pfizer Consumer Healthcare Ltd

         Kita apeliacinio proceso šalis: Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs

         Prejudiciniai klausimai

      Ar 2016 m. liepos 8 d. Komisijos įgyvendinimo reglamentas (ES) 2016/1140 dėl tam tikrų prekių klasifikavimo Kombinuotojoje nomenklatūroje (1) gali būti laikomas negaliojančiu tiek, kiek pagal jį produktai, kurie:

                  i.

                  yra sudaryti iš į tvarstį panašios medžiagos, kurios sudėtyje yra „šilumos elementų“, turinčių cheminių medžiagų,

                  ii.

                  veikia panašiai kaip karštas kompresas, tačiau turi ir daugiau naudingųjų savybių,

                  iii.

                  egzoterminės cheminės reakcijos pagalba malšina skausmą, mažina sustingimą ir skatina audinių gijimą (kaip patvirtinta daugkartiniais klinikiniais tyrimais),

                  iv.

                  yra sufasuotos nustatytomis dozėmis arba supakuotos į mažmeninei prekybai skirtas pakuotes, ir

                  v.

                  yra aiškiai pateikiami ir parduodami medicininiais tikslais bei kaip turintys (iii) dalyje nurodytą poveikį,
                  priskiriamos prie KN 3824 pozicijos, konkrečiai 38249096 subpozicijos, remiantis tuo, kad cheminės medžiagos yra tos medžiagos ar sudėtinės dalys, kurios nulemia esmines produktų savybes, o ne prie 3005 pozicijos (remiantis pozicijų formuluotėmis, skyriaus ar skirsnio pastabomis, bei 1 bendrosios KN aiškinimo taisyklės aiškinamosiomis pastabomis, 3 bendrosios KN aiškinimo taisyklės a punktu, kuriame numatyta, kad turi būti klasifikuojama pagal tiksliausią produkto aprašymą, ar kitaip)?

         (1)  OL L 189, 2016, p. 1.


title: Byla C-208/19: 2019 m. kovo 4 d. Landesgericht für Zivilrechtssachen Graz (Austrija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje NK/MS ir AS

text:
               20.5.2019

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 172/19

      2019 m. kovo 4 d. Landesgericht für Zivilrechtssachen Graz (Austrija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje NK/MS ir AS
      (Byla C-208/19)
      (2019/C 172/22)
      Proceso kalba: vokiečių

         Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas

      Landesgericht für Zivilrechtssachen Graz

         Šalys pagrindinėje byloje

         Ieškovė ir apeliantė: NK

         Atsakovai ir kitos apeliacinio proceso šalys: MS ir AS

         Prejudiciniai klausimai

                  1.

                  Ar architekto ir vartotojo sutartis, pagal kurią architektas turi (tik) suprojektuoti naują individualų namą, įskaitant projektų parengimą, yra sutartis „dėl naujų pastatų statymo“, kaip tai suprantama pagal 2011 m. spalio 25 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 2011/83/ES (1) dėl vartotojų teisių, kuria iš dalies keičiamos Tarybos direktyva 93/13/EEB ir Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 1999/44/EB bei panaikinamos Tarybos direktyva 85/577/EEB ir Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 97/7/EB, 3 straipsnio 3 dalies f punktą?

                  2.

                  Jei į pirmąjį klausimą būtų atsakyta neigiamai:
                  Ar architekto ir vartotojo sutartis, pagal kurią architektas turi suprojektuoti naują individualų namą pagal užsakovų nurodymus ir pageidavimus ir šiuo tikslu parengti atitinkamus projektus, yra sutartis dėl „prekių, pagamintų pagal vartotojo nurodytas specifikacijas arba aiškiai pritaikytų jo asmeninėms reikmėms“ tiekimo, kaip tai suprantama pagal Direktyvos 2011/83/ES 16 straipsnio c punktą ir 2 straipsnio 3 ir 4 punktus?

         (1)  OL L 304, 2011, p. 64.


title: Byla C-217/19: 2019 m. kovo 8 d. pareikštas ieškinys byloje Europos Komisija/Suomijos Respublika

text:
               20.5.2019

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 172/20

      2019 m. kovo 8 d. pareikštas ieškinys byloje Europos Komisija/Suomijos Respublika
      (Byla C-217/19)
      (2019/C 172/23)
      Proceso kalba: anglų

         Šalys

         Ieškovė: Europos Komisija, atstovaujama C. Hermes ir E. Ljung Rasmussen

         Atsakovė: Suomijos Respublika

         Ieškovės reikalavimai

                  —

                  Pripažinti, kad Suomijos Respublika, suteikdama pasikartojančius leidimus vykdyti pavasarinę paprastųjų eiderių (Somateria mollissima) patinėlių medžioklę Alandų regione nuo 2011 m., pažeidžia pareigas, numatytas 2009 m. lapkričio 30 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 2009/147/EB dėl laukinių paukščių apsaugos (1) 7 straipsnio 4 dalyje ir 9 straipsnio 1 dalies c punkte;

                  —

                  Priteisti iš Suomijos Respublikos bylinėjimosi išlaidas.

         Ieškinio pagrindai ir pagrindiniai argumentai

      Nuo 2011 m. Suomijos autonominio Alandų regiono taryba kiekvienais metais suteikia leidimą vykdyti išimtinę pavasarinę paprastųjų eiderių patinėlių medžioklę (bendra kvota — nuo 2000 iki 3 800 paukščių), nuo dviejų iki trijų gegužės savaičių. Šis laikotarpis sutampa su paprastųjų eiderių veisimosi laikotarpiu.
      Direktyvos 2009/147/EB 7 straipsnio 4 dalyje numatytas draudimas medžioti veisimosi metu.
      Suomija teigia, kad pavasarinė paprastųjų eiderių medžioklė Alandų salose yra pateisinama remiantis Direktyvos 2009/147/EB 9 straipsnio 1 dalies c punkto nuostata. Atsižvelgiant į Teismo jurisprudenciją, valstybės narės turi įrodyti, kad atitinka nuostatoje numatytas sąlygas.
      Komisija teigia, kad Suomija, pirma, neįrodė, kad išimtinė tvarka yra „teisėtas naudojimas“, kaip tai suprantama pagal Direktyvos 2009/147 9 straipsnio 1 dalies c punktą. Tai yra Suomija nepateikė patikimų mokslinių įrodymų, kad yra užtikrinama pakankama paprastųjų eiderių populiacija.
      Antra, Suomija neįrodė, kad leidžiama pavasarinė medžioklė yra susijusi su „nedideliu paukščių skaičiumi“, kaip tai numatyta Direktyvos 2009/147 9 straipsnio 1 dalies c punkte.

         (1)  2009 m. lapkričio 30 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2009/147/EB dėl laukinių paukščių apsaugos (OL L 20, 2010, p. 7).


title: Byla C-231/19: 2019 m. kovo 15 d. Upper Tribunal (Tax and Chancery Chamber) (Jungtinė Karalystė) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje Blackrock Investment Management (UK) Limited/Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs

text:
               20.5.2019

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 172/21

      2019 m. kovo 15 d. Upper Tribunal (Tax and Chancery Chamber) (Jungtinė Karalystė) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje Blackrock Investment Management (UK) Limited/Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs
      (Byla C-231/19)
      (2019/C 172/24)
      Proceso kalba: anglų

         Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas

      Upper Tribunal (Tax and Chancery Chamber)

         Šalys pagrindinėje byloje

         Apeliantė: Blackrock Investment Management (UK) Limited

         Atsakovai apeliaciniame procese: Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs

         Prejudiciniai klausimai

      Tinkamai aiškinant Tarybos direktyvos 2006/112/EB (1) 135 straipsnio 1 dalies g punktą, jeigu valdymo paslaugų, kaip tai suprantama pagal šį straipsnį, vieną teikimą paslaugų teikėjas trečiasis asmuo atlieka fondo valdytojui ir šis fondo valdytojas naudoja šias paslaugas ir specialių investicinių fondų (SIF), ir kitų fondų, kurie nėra specialūs investiciniai fondai (fondai, kurie nėra SIF), valdymui:

                  a)

                  ar šiam vienam paslaugų teikimui turi būti taikomas vienas mokesčio tarifas? Jeigu taip, kaip šis vienas tarifas turi būti nustatytas?

                  (b)

                  O gal užmokestis už šį vieną paslaugų teikimą turi būti proporcingai paskirstytas pagal valdymo paslaugų naudojimą (pavyzdžiui, remiantis atitinkamai SIF ir fondų, kurie nėra SIF, valdomomis sumomis) ir tada vieno paslaugų teikimo dalis būtų laikoma neapmokestinama PVM, o kita dalis — apmokestinama PVM?

         (1)  2006 m. lapkričio 28 d. Tarybos direktyva 2006/112/EB dėl pridėtinės vertės mokesčio bendros sistemos (OL L 347, 2006, p. 1).


title: Byla C-235/19: 2019 m. kovo 18 d. Court of Appeal (Jungtinė Karalystė) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje United Biscuits (Pensions Trustees) Limited, United Biscuits Pension Investments Limited/Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs

text:
               20.5.2019

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 172/22

      2019 m. kovo 18 d. Court of Appeal (Jungtinė Karalystė) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje United Biscuits (Pensions Trustees) Limited, United Biscuits Pension Investments Limited/Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs
      (Byla C-235/19)
      (2019/C 172/25)
      Proceso kalba: anglų

         Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas

      Court of Appeal

         Šalys pagrindinėje byloje

         Apeliantai: United Biscuits (Pensions Trustees) Limited, United Biscuits Pension Investments Limited

         Atsakovai apeliaciniame procese: Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs

         Prejudicinis klausimas

      Ar tokių PFV paslaugų, kurias patikėtiniams teikia: a) draudikai ir (arba) b) bendrovės, kurios nėra draudikai, teikimas yra „draudimo sandoriai“, kaip tai suprantama pagal PVM direktyvos (1) 135 straipsnio 1 dalies a punktą (anksčiau — Šeštosios direktyvos 13 straipsnio B dalies a punktas)?

         (1)  2006 m. lapkričio 28 d. Tarybos direktyva 2006/112/EB dėl pridėtinės vertės mokesčio bendros sistemos (OL L 347, 2006, p. 1).


title: Byla C-239/19: 2019 m. kovo 20 d. High Court of Justice (Chancery Division) (Jungtinė Karalystė) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje Eli Lilly and Company/Genentech Inc.

text:
               20.5.2019

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 172/22

      2019 m. kovo 20 d. High Court of Justice (Chancery Division) (Jungtinė Karalystė) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje Eli Lilly and Company/Genentech Inc.
      (Byla C-239/19)
      (2019/C 172/26)
      Proceso kalba: anglų

         Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas

      High Court of Justice (Chancery Division)

         Šalys pagrindinėje byloje

         Ieškovė: Eli Lilly and Company

         Atsakovė: Genentech Inc.

         Prejudicinis klausimas

      Ar pagal PAL reglamentą (1) pagrindinio patento savininkui draudžiama išduoti PAL dėl produkto, kuriam yra išduotas trečiajam asmeniui priklausantis leidimas pateikti į rinką, jeigu nėra gautas šio trečiojo asmens sutikimas?

         (1)  2009 m. gegužės 6 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentas (EB) Nr. 469/2009 dėl medicinos produktų papildomos apsaugos liudijimo (OL L 152, 2009, p. 1).


title: Byla C-564/17: 2019 m. vasario 4 d. Teisingumo Teismo pirmininko nutartis byloje Europos Komisija/Belgijos Karalystė, palaikoma Vokietijos Federacinės Respublikos, Estijos Respublikos, Airijos, Ispanijos Karalystės, Prancūzijos Respublikos, Italijos Respublikos, Latvijos Respublikos, Lietuvos Respublikos, Vengrijos

text:
               20.5.2019

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 172/23

      2019 m. vasario 4 d. Teisingumo Teismo pirmininko nutartis byloje Europos Komisija/Belgijos Karalystė, palaikoma Vokietijos Federacinės Respublikos, Estijos Respublikos, Airijos, Ispanijos Karalystės, Prancūzijos Respublikos, Italijos Respublikos, Latvijos Respublikos, Lietuvos Respublikos, Vengrijos
      (Byla C-564/17) (1)

      (2019/C 172/28)
      Proceso kalba: prancūzų
      Teisingumo Teismo pirmininkas nutartimi nurodė išbraukti bylą iš registro.

         (1)  OL C 328, 2017 11 13.


title: Byla C-399/18: 2019 m. sausio 18 d. Teisingumo Teismo pirmininko nutartis byloje (College van Beroep voor het Bedrijfsleven (Nyderlandai) prašymas priimti prejudicinį sprendimą) Vereniging Gasopslag Nederland, TAQA Onshore BV, TAQA Piek Gas BV/Autoriteit Consument en Markt, dalyvaujant Gas Transport Services BV

text:
               20.5.2019

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 172/25

      2019 m. sausio 18 d. Teisingumo Teismo pirmininko nutartis byloje (College van Beroep voor het Bedrijfsleven (Nyderlandai) prašymas priimti prejudicinį sprendimą) Vereniging Gasopslag Nederland, TAQA Onshore BV, TAQA Piek Gas BV/Autoriteit Consument en Markt, dalyvaujant Gas Transport Services BV
      (Byla C-399/18) (1)

      (2019/C 172/33)
      Proceso kalba: nyderlandų
      Teisingumo Teismo pirmininkas nutartimi nurodė išbraukti bylą iš registro.

         (1)  OL C 294, 2018 8 20.


title: Byla C-48/19: 2019 m. sausio 25 d. Bundesfinanzhof (Vokietija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje X-GmbH/Finanzamt Z

text:
               29.4.2019

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 148/14

      2019 m. sausio 25 d. Bundesfinanzhof (Vokietija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje X-GmbH/Finanzamt Z
      (Byla C-48/19)
      (2019/C 148/14)
      Proceso kalba: vokiečių

         Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas

      Bundesfinanzhof

         Šalys pagrindinėje byloje

      Pareiškėja: X-GmbH
      Atsakovė: Finanzamt Z

         Prejudiciniai klausimai

                  1.

                  Ar tokiomis aplinkybėmis, kaip susiklosčiusios pagrindinėje byloje, kai apmokestinamasis asmuo ligonių kasų pavedimu telefonu konsultuoja apdraustuosius įvairiomis sveikatos ir ligų temomis, tai gali būti laikoma veikla, patenkančia į 2006 m. lapkričio 28 d. Tarybos direktyvos 2006/112/EB (1) dėl pridėtinės vertės mokesčio bendros sistemos 132 straipsnio 1 dalies c punkto taikymo sritį?

                  2.

                  Ar tokiomis aplinkybėmis, kaip susiklosčiusios pagrindinėje byloje, kalbant apie pirmame klausime minėtas paslaugas bei vykdant sandorius pagal „Paramos pacientams programas“, būtinam profesinės kvalifikacijos patvirtinimui pakanka, kad konsultacijas telefonu teikia vadinamieji sveikatos koučeriai (vok. k. „Gesundheitscoaches“, medicinos asistentai, medicinos seserys), maždaug trečdaliu atvejų pasitelkdami gydytoją?

         (1)  OL L 347, 2006, p. 1.


title: Byla C-56/19 P: 2019 m. sausio 25 d. RFA International, LP pateiktas apeliacinis skundas dėl 2018 m. lapkričio 15 d. Bendrojo Teismo (devintoji kolegija) priimto sprendimo byloje T-113/15, RFA International/Komisija

text:
               29.4.2019

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 148/15

      2019 m. sausio 25 d. RFA International, LP pateiktas apeliacinis skundas dėl 2018 m. lapkričio 15 d. Bendrojo Teismo (devintoji kolegija) priimto sprendimo byloje T-113/15, RFA International/Komisija
      (Byla C-56/19 P)
      (2019/C 148/15)
      Proceso kalba: anglų

         Šalys

         Apeliantė: RFA International, LP, atstovaujama advokatų B. Evtimov, M. Krestiyanova, solisitoriaus D. O'Keeffe, advokatų N. Tuominen, E. Borovikov

         Kita proceso šalis: Europos Komisija

         Apeliantės reikalavimai

      Apeliantė Teisingumo Teismo prašo:

                  —

                  panaikinti skundžiamą sprendimą;

                  —

                  priimti galutinį sprendimą, jeigu toje bylos stadijoje tai galima daryti;

                  —

                  papildomai, grąžinti bylą nagrinėti Bendrajam Teismui;

                  —

                  įpareigoti Komisiją atlyginti bylinėjimosi Teisingumo Teisme išlaidas, taip pat bylinėjimosi Bendrajame Teisme išlaidas.

         Apeliacinio skundo pagrindai ir pagrindiniai argumentai

      Šis apeliacinis skundas yra susijęs tik su Bendrojo Teismo vertinimo dėl apeliantės ieškinio pirmoje instancijoje antrojo teisinio pagrindo ginčijimu.
      Bendrasis Teismas klaidingai aiškino Pagrindinio reglamento (1) 11 straipsnio 9 ir 10 dalių nuostatas ir pernelyg plačiai apibrėžė Komisijos diskrecines teises dėl sudėtingų situacijų vertinimo pagal šias nuostatas. Apeliantė prašo Teisingumo Teismo panaikinti skundžiamą sprendimą dėl toliau nurodytų pagrindų.
      Bendrasis Teismas padarė dvi teisines klaidas aiškindamas Pagrindinio reglamento nuostatas.

                  a)

                  Pirma, Bendrasis Teismas klaidingai aiškino Pagrindinio reglamento 11 straipsnio 9 dalį. Pagal Pagrindinio reglamento 11 straipsnio 9 dalį Komisija, atlikdama bet kuriuos peržiūrų tyrimus, taiko tą pačią metodiką, kuri buvo taikoma atliekant tyrimus, kurių pagrindu nustatytas muitas, tačiau atitinkamai atsižvelgia į šio reglamento 2 straipsnį. Be to, savo vertinime dėl antidempingo muitų atspindėjimo perpardavimo kainoje realumo, Komisija jį išanalizavo atsižvelgdama ne į tyrime, po kurio priimtas pirminis reglamentas, nustatytą perpardavimo kainą, bet į Rusijoje patirtas einamąsias gamybos išlaidas. Tai yra metodikos pakeitimas, kaip tai suprantama pagal Pagrindinio reglamento 11 straipsnio 9 dalį. Komisija pastebėjo, kad aplinkybės gerokai pasikeitė nuo pirminio tyrimo, ypač Rusijos eksportuotojų gamybos išlaidos padidėjo 100 procentų. Tačiau išlaidų padidėjimas jau egzistavo ir buvo žinomas 2008–2010 m. grąžinimo tyrimų metu.

                  b)

                  Antra, Bendrasis Teismas klaidingai aiškino Pagrindinio reglamento 11 straipsnio 10 dalį taikydamas klaidingus teisinius kriterijus. Pagal Bendrojo Teismo teisinį vertinimą antidempingo muitų įtraukimą į eksporto kainą galima įrodyti tik per DDP (2) kainų duomenis ir nurodant, kad ne tik antidempingo muitai sudaro naują kainą, tačiau ir visos patirtos gamybos išlaidos. Tokių reikalavimų nėra numatyta nei Pagrindinio reglamento 11 straipsnio 10 dalyje, nei Komisijos pranešime dėl antidempingo muitų grąžinimo (3).

            Galiausiai Bendrasis Teismas iš esmės neteisingai konstatavo faktines aplinkybes, kai padarė išvadą, kad:

                  a)

                  gamybos išlaidų padidėjimas pasireiškė tik pirmojo ir antrojo grąžinimo tyrimų laikotarpiais ir tai sudarė pakitusias aplinkybes kaip metodikos pakeitimo pagrindą. Iš tiesų, Komisija žinojo apie išlaidų padidėjimą jau pirminio tyrimo ir 2008–2010 m. grąžinimo tyrimų metu.

                  b)

                  metodikos pakeitimas pagrįstas vienodų veiklos sąlygų sukūrimu ir siekiant išvengti veiklos vykdytojų, kuriems būtų taikomos tos pačios priemonės, diskriminacinio vertinimo. Iš tiesų, visi Rusijos gamintojai patirtų vienodą išlaidų padidėjimą.

         (1)  2009 m. lapkričio 30 d. Tarybos reglamentas (EB) Nr. 1225/2009 dėl apsaugos nuo importo dempingo kaina iš Europos bendrijos narėmis nesančių valstybių (OL L 343, 2009, p. 51).

         (2)  „Pristatyta, muitas sumokėtas“.

         (3)  OL C 164, 2014, p. 9.


title: Byla C-57/19 P: 2019 m. sausio 25 d. Europos Komisijos pateiktas apeliacinis skundas dėl 2018 m. lapkričio 15 d. Bendrojo Teismo (trečioji išplėstinė kolegija) priimto sprendimo byloje T-793/14 Tempus Energy ir Tempus Energy Technology/Komisija

text:
               29.4.2019

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 148/16

      2019 m. sausio 25 d. Europos Komisijos pateiktas apeliacinis skundas dėl 2018 m. lapkričio 15 d. Bendrojo Teismo (trečioji išplėstinė kolegija) priimto sprendimo byloje T-793/14 Tempus Energy ir Tempus Energy Technology/Komisija
      (Byla C-57/19 P)
      (2019/C 148/16)
      Proceso kalba: anglų

         Šalys

         Apeliantė: Europos Komisija, atstovaujama É. Gippini Fournier, P. Němečková

         Kitos proceso šalys: Tempus Energy Ltd, Tempus Energy Technology Ltd, Jungtinė Didžiosios Britanijos ir Šiaurės Airijos Karalystė

         Apeliantės reikalavimai

      Apeliantė Teisingumo Teismo prašo:

                  —

                  panaikinti 2018 m. lapkričio 15 d. Bendrojo Teismo (trečioji išplėstinė kolegija) sprendimą, apie kurį Komisijai pranešta kitą dieną, byloje T-793/14 Tempus Energy ir Tempus Energy Technology/Komisija;
                  ir

                  —

                  atmesti prašymą panaikinti 2014 m. liepos 23 d. Komisijos sprendimą C(2014) 5083 final (1) nepateikti prieštaravimų dėl pagalbos schemos, susijusios su pajėgumų pirkimu Jungtinėje Karalystėje;

            arba

                  —

                  panaikinti 2018 m. lapkričio 15 d. Bendrojo Teismo (trečioji išplėstinė kolegija) sprendimą, apie kurį Komisijai pranešta kitą dieną, byloje T-793/14 Tempus Energy ir Tempus Energy Technology/Komisija;

                  —

                  grąžinti bylą Bendrajam Teismui, kad šis išnagrinėtų antrąjį ieškinio pirmojoje instancijoje pagrindą;

                  —

                  bet kuriuo atveju priteisti iš ieškovių pirmojoje instancijoje bylinėjimosi išlaidas pirmojoje ir apeliacinėje instancijose.

         Apeliacinio skundo pagrindai ir pagrindiniai argumentai

      Apeliacinis skundas grindžiamas vieninteliu pagrindu: Bendrasis Teismas klaidingai aiškino Sutarties dėl Europos Sąjungos veikimo 108 straipsnio 3 dalį ir 2015 m. liepos 13 d. Tarybos reglamento (ES) 2015/1589 (2) nustatančio išsamias Sutarties dėl Europos Sąjungos veikimo 108 straipsnio taikymo taisykles 4 straipsnio 2 ir 3 dalis nuspręsdamas, kad pagalbos suderinamumas su vidaus rinka kelia abejonių.
      Atsižvelgiant į tai, kad Bendrasis Teismas remdamasis grupe įrodymų, susijusių su dideliais sunkumais, vienintelis pagrindas yra padalintas į dvi dalis įrodymų, nagrinėtų ginčijamame sprendime:

                  —

                  pirma dalis: Bendrasis Teismas suklydo atsižvelgdamas į kontaktų iki pranešimo (prie-notification contacts) ilgį ir aplinkybes bei priemonės sudėtingumą ir naujumą kaip pagrindinius abejonių rodiklius;

                  —

                  antra dalis: Bendrasis Teismas suklydo apkaltindamas Komisiją, kad ši tinkamai neištyrė kai kurių JK pajėgumų pirkimo aspektų.

         (1)  Leidimas teikti valstybės pagalbą remiantis Sutarties dėl Europos Sąjungos veikimo 107 ir 108 straipsnių nuostatomis — Atvejai, kuriems Komisija neprieštarauja (OL C 348, 2014, p. 5).

         (2)  OL L 248, 2015, p. 9.


title: Byla C-74/19: 2019 m. sausio 31 d. Tribunal Judicial da Comarca de Lisboa — Juizo Local Cível de Lisboa — Juiz 18 (Portugalija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje LE/Transportes Aéreos Portugueses, S.A.

text:
               29.4.2019

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 148/18

      2019 m. sausio 31 d. Tribunal Judicial da Comarca de Lisboa — Juizo Local Cível de Lisboa — Juiz 18 (Portugalija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje LE/Transportes Aéreos Portugueses, S.A.
      (Byla C-74/19)
      (2019/C 148/17)
      Proceso kalba: portugalų

         Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas

      Tribunal Judicial da Comarca de Lisboa — Juizo Local Cível de Lisboa — Juiz 18

         Šalys pagrindinėje byloje

         Ieškovas: LE
      Atsakovė: Transportes Aéreos Portugueses, S.A.

         Prejudiciniai klausimai

                  1.

                  Ar Reglamento (EB) Nr. 261/2004 (1) 14 konstatuojamojoje dalyje įtvirtinta sąvoka „ypatingos aplinkybės“ apima aplinkybę, kai vykstant skrydžiui keleivis kandžioja kitus keleivius ir užgaulioja jį nuraminti bandančius įgulos narius taip, kad lėktuvo kapitonas mano esant pagrįsta nusileisti artimiausiame oro uoste ir išlaipinti minėtą keleivį bei iškrauti jo bagažą, dėl to lėktuvas vėluoja atvykti į paskirties vietą?

                  2.

                  Ar oro vežėjas gali būti atleidžiamas nuo atsakomybės už lėktuvo, kuriuo vykdomas skrydis atgal ir kuriuo skrido reikalavimą pateikęs keleivis (dabar ieškovas), vėlavimą pakilti dėl „ypatingos aplinkybės“, kuri susiklosto ką tik prieš tai vykdytame skrydyje pirmyn?

                  3.

                  Ar atsižvelgiant į Reglamento Nr. 261/2004 5 straipsnio 3 dalies nuostatas tai, kad oro vežėja (dabar atsakovė), įvertinusi situaciją, nusprendė, kad nusiuntusi kitą lėktuvą neužkirstų kelio esamam vėlavimui, taigi tranzitu vykstantis keleivis (dabar ieškovas) nukreipiamas į kitą dieną šios bendrovės vykdomą skrydį (tik kartą per dieną) į jo galutinę paskirties vietą, reiškia, kad ši oro vežėja ėmėsi visų pagrįstų priemonių, nors jai ir nepavyko pašalinti susidariusio vėlavimo?

         (1)  2004 m. vasario 11 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentas (EB) Nr. 261/2004, nustatantis bendras kompensavimo ir pagalbos keleiviams taisykles atsisakymo vežti ir skrydžių atšaukimo arba atidėjimo ilgam laikui atveju, panaikinantis Reglamentą (EEB) Nr. 295/91 (OL L 46, 2004, p. 1; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 7 sk., 8 t., p. 10).


title: Byla C-105/19: 2019 m. vasario 8 d. Monomeles Protodikeio Serron (Graikija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje WP/Trapeza Peiraios AE

text:
               29.4.2019

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 148/20

      2019 m. vasario 8 d. Monomeles Protodikeio Serron (Graikija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje WP/Trapeza Peiraios AE
      (Byla C-105/19)
      (2019/C 148/19)
      Proceso kalba: graikų

         Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas

         Monomeles Protodikeio Serron (Graikija)

         Šalys pagrindinėje byloje

         Ieškovė: WP
      Atsakovė: Trapeza Peiraios AE

         Prejudiciniai klausimai

                  1.

                  Ar Direktyvos 93/13 (1) 6 straipsnio 1 dalis turi būti aiškinama taip, kad joje įtvirtinta su viešąja tvarka susijusi procedūrinė norma, nustatanti nacionaliniams teismams pareigą ex officio atsižvelgti, įskaitant stadiją, kurioje jų prašoma išduoti mokėjimo įsakymą, į pardavėjo (paslaugų teikėjo) ir vartotojo sutartyje nustatytos sąlygos nesąžiningumą, kai yra šios aplinkybės: Graikijos teisės sistemoje pagal Civilinio proceso kodekso (kodikas politikis dikonomias) 623, 624, 628 ir 629 straipsnius tokios pareigos ne tik nėra, bet mokėjimo įsakymas netgi išduodamas be rungimosi principu grindžiamo proceso, formaliai patikrinus dokumentus, tarp kurių yra paskolos sutartis; kompetenciją išduoti mokėjimo įsakymą turi Graikijos valstybės teismai; mokėjimo įsakymas yra iškart vykdytinas dokumentas, pagal kurį pardavėjas (paslaugų teikėjas) gali, praėjus trims dienoms, pradėti priverstinio vykdymo procedūrą, kuri negali būti sustabdyta?

                  2.

                  Ar Direktyvos 93/13 6 straipsnio 1 dalis turi būti aiškinama taip, kad joje įtvirtinta su viešąja tvarka susijusi procedūrinė norma, nustatanti nacionaliniams teismams pareigą neišduoti mokėjimo įsakymo, kai, pateikus dokumentinius įrodymus, teisme, kuris išduoda mokėjimo įsakymą, įrodoma, kad paskola išduota pagal bendrąsias sutarčių sąlygas, kurios, kaip nesąžiningos, jau buvo pripažintos niekinėmis įsiteisėjusiais teismų sprendimais, priimtais dėl ieškinių dėl veiksmų nutraukimo, kuriuos pardavėjams (paslaugų teikėjams) buvo pareiškusios vartotojų asociacijos, ir kurios išvardytos ministerijos sprendime Z1-798/25-06-2008 (FEK B 1353/11-07-2008), kuriame yra nacionalinis nesąžiningų sąlygų registras (kurį iš dalies pakeitė ir papildė ministerijos sprendimas Z1-21/17-01-2011 ir kurį Valstybės Taryba (Symvoulio tis Epikrateias) Sprendimu Nr. 1210/2010 pripažino teisėtu po to, kai taip pat buvo atsižvelgta, pirma, į Kasacinio teismo (Areios Pagos) sprendimus Nr. 1219/2001 ir Nr. 430/2005, Atėnų apeliacinio teismo (Efeteio Athinon) sprendimus Nr. 5253/2003 ir Nr. 6291/2000, Atėnų apygardos teismo (Polymeles Protodikeio Athinon) sprendimus Nr. 1119/2002 ir Nr. 1208/1998, kurie jau įsiteisėjo, taip pat į to paties Atėnų apygardos teismo (Polymeles Protodikeio Athinon) sprendimą Nr. 961/2007, kuris jau yra iš dalies įsiteisėjęs, ir, antra, į tai, kad šių teismo sprendimų įsiteisėjimo pasekmės susijusios su svarbesniu viešuoju interesu, kad rinka veiktų gerai ir kad būtų saugomi vartotojai (Įstatymo 2251/1994 10 straipsnio 2 dalis); šiuo ministerijos sprendimu buvo nustatytas „draudimas į kredito įstaigų ir vartotojų sutartis įtraukti bendrąsias sutarčių sąlygas, kurios galutiniais teismo sprendimais, priimtais dėl vartotojų asociacijų pareikštų ieškinių, jau buvo pripažintos nesąžiningomis“, ir tame sprendime išvardintos bendrosios sutarčių sąlygos, kurios kaip nesąžiningos jau buvo pripažintos niekinėmis po to, kai vartotojų asociacijos pareiškė kolektyvinius ieškinius bankams kaip paslaugų teikėjams) ir kuriame nustatyta, kad kompetenciją išduoti mokėjimo įsakymą Graikijoje turi teismas — konkrečiai, Eirinodikeia (taikos teismai) ir Protodikeia (pirmosios instancijos teismai) — ir kad mokėjimo įsakymas yra iškart vykdytinas dokumentas, pagal kurį pardavėjas (paslaugų teikėjas) gali, praėjus trims dienoms, pradėti priverstinio vykdymo procedūrą, kuri negali būti sustabdyta?

                  3.

                  Ar Direktyvos 93/13 6 straipsnio 1 dalis, 7 straipsnio 1 dalis ir 8 straipsnis turi būti aiškinami taip, kad sprendimų, kuriais tenkinami vartotojų asociacijų pardavėjams (paslaugų teikėjams) pareikšti ieškiniai dėl veiksmų nutraukimo, res judicata galia kaip papildomos sąlygos tam, kad sprendimo padariniai galiotų erga omnes (pagal Įstatymo 2251/1994 10 straipsnio 20 dalį), reikalauja šalių tapatumo ir faktinių bei teisinių aplinkybių tapatumo — kaip nacionalinėje proceso teisėje nustatyta Civilinio proceso kodekso (kodikas politikis dikonomias) 324 straipsnyje —, todėl sprendimų, kuriais tenkinami kolektyviniai ieškiniai dėl veiksmų nutraukimo, res judicata galia negali būti išplėsta ir taikoma kiekvienam konkrečiam atvejui, kai nacionalinis teismas nagrinėja ieškinį, kurį vartotojas yra pareiškęs pardavėjui (paslaugų teikėjui)?

         (1)  1993 m. balandžio 5 d. Tarybos direktyva 93/13/EEB dėl nesąžiningų sąlygų sutartyse su vartotojais (OL L 95, 1993, p. 29; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 15 sk., 2 t., p. 288).


title: Byla C-113/19: 2019 m. vasario 12 d. Cour administrative (Liuksemburgas) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje Luxaviation SA/Ministre de l'Environnement

text:
               29.4.2019

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 148/21

      2019 m. vasario 12 d. Cour administrative (Liuksemburgas) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje Luxaviation SA/Ministre de l'Environnement
      (Byla C-113/19)
      (2019/C 148/20)
      Proceso kalba: prancūzų

         Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas

      Cour administrative

         Šalys pagrindinėje byloje

      Apeliantė: Luxaviation SA
      Kita apeliacinio proceso šalis: Ministre de l'Environnement

         Prejudiciniai klausimai

                  „1.

                  Ar Direktyvos 2003/87/EB (1) 12 straipsnio 3 dalis, kurioje nurodyta, kad valstybės narės turi užtikrinti operatoriams suteiktų leidimų atsisakymą, turi būti aiškinama, siejant ją su Chartijos 41 straipsniu, kuriame įtvirtintas gero administravimo principas, taip, kad joje nustatoma kompetentingos nacionalinės institucijos pareiga užtikrinti individualų pareigos atsisakyti leidimų iki atitinkamų metų balandžio 30 d. vykdymo stebėseną, kai ta administravimo institucija yra kompetentinga nacionaliniu lygmeniu prižiūrėti nedidelį skaičių operatorių, šiuo atveju — 25 operatorius?

                  2.

                              a.

                              Ar reikia laikyti, kad apyvartinių taršos leidimų atsisakymas yra neužbaigtas, kai, kaip šiuo atveju, operatorius pasikliovė gautu elektroniniu perleidimo procedūros užbaigimo patvirtinimu, kuris galėjo pagrįstai sukelti operatoriui teisėtą lūkestį, kad jis galutinai įvykdė Direktyvos 2003/87/EB 6 straipsnio 2 dalies e punkte nustatytą leidimų atsisakymo sandorį?

                              b.

                              Atsižvelgiant į atsakymą, pateiktą į antrąjį klausimą, ar galima daryti prielaidą, kad tas operatoriaus lūkestis yra teisėtas, nes praėjusiais leidimų atsisakymo metais nacionalinė administracinė institucija pati su juo susisiekė, kad likus kelioms dienoms iki Direktyvos 2003/87/EB 6 straipsnio 2 dalies e punkte nustatyto termino pabaigos primintų, jog leidimų atsisakymo procedūra dar neužbaigta, todėl jis pagrįstai darė prielaidą, kad einamaisiais metais yra įvykdęs leidimų atsisakymo pareigą, nes ta institucija tiesiogiai su juo nesusisiekė?

                              c.

                              Atsižvelgiant į atsakymus į pirmuosius du klausimus, tiek juos nagrinėjant kartu, tiek atskirai, ar teisėtų lūkesčių apsaugos principas gali būti aiškinamas taip, kad tai yra force majeure atvejis, todėl sąžiningas operatorius gali būti iš dalies ar visiškai atleistas nuo Direktyvos 2003/87/EB 16 straipsnio 3 dalyje nustatytos nuobaudos?

                  3.

                              a.

                              Ar pagal Chartijos 49 straipsnio 3 dalyje įtvirtintą proporcingumo principą draudžiama nustatyti tokią nustatyto dydžio baudą už ATL neatsisakymą, kokia yra numatyta Direktyvos 2003/87/EB 16 straipsnio 3 dalyje, kai pagal šią nuostatą negalima skirti baudos, proporcingos operatoriaus padarytam pažeidimui?

                              b.

                              Jeigu atsakymas į ankstesnį klausimą būtų neigiamas, ar Chartijos 20 straipsnyje įtvirtintas lygybės principas, [taip pat] bendrasis sąžiningumo principas ir fraus omnia corrumpit principas turi būti aiškinami taip, kad pagal juos draudžiama, kiek tai susiję su nustatyto dydžio bauda, kuri gali būti skiriama pagal Direktyvos 2003/87/EB 16 straipsnio 3 dalį, ir [2004 m. gruodžio 23 d. Įstatymo] 20 straipsnio 7 dalyje numatytu automatiškai taikomu paskelbimu, vienodai vertinti atvejus, kai sąžiningas operatorius pasielgė aplaidžiai ir tikėjosi, kad yra įvykdęs pareigą grąžinti ATL iki nustatyto termino galutinės datos (balandžio 30 d.), ir atvejus, kai operatorius veikė nesąžiningai?

                              c.

                              Jeigu atsakymas į ankstesnį klausimą būtų neigiamas, ar nustatyto dydžio piniginės baudos taikymas nesuteikiant nacionaliniam teismui teisės jos keisti, išskyrus force majeure atvejus, [kaip ir] automatiškai skiriama paskelbimo sankcija, atitinka Chartijos 47 straipsnį, kuriuo užtikrinama veiksminga teisių gynimo priemonė?

                              d.

                              Jeigu atsakymas į ankstesnį klausimą būtų neigiamas, ar taip išreikštas ES teisės aktų leidėjo pritarimas nustatyto dydžio piniginei baudai [ir] automatiškai skiriamai paskelbimo sankcijai, netaikant proporcingumo principo, išskyrus aiškiai apibrėžtus force majeure atvejus, nereiškia, kad nacionalinis teismas turi nusileisti tariamai ES teisės aktų leidėjo valiai ir kad nepagrįstai netaikoma Chartijos 47 straipsnyje bei 49 straipsnio 3 dalyje numatyta teisminė kontrolė?

                              e.

                              Atsižvelgiant į atsakymą į ankstesnį klausimą, ar dėl nacionalinio teismo atliekamos teisminės kontrolės nebuvimo, turint omenyje Direktyvos 2003/87/EB 16 straipsnio 3 dalyje nurodytą nustatyto dydžio baudą [ir] [2004 m. gruodžio 23 d. Įstatymo] 20 straipsnio 7 dalyje numatytą automatiškai skiriamą paskelbimo sankciją, nėra nutraukiamas iš esmės rezultatyvus Europos Sąjungos Teisingumo Teismo ir valstybių narių aukščiausiųjų teismų dialogas, nes Europos Sąjungos Teisingumo Teismas yra įteisinęs aiškiai apibrėžtą sprendimą, išskyrus griežtai apibrėžtą force majeure atvejį, todėl valstybės aukščiausiasis teismas faktiškai negali vesti veiksmingo dialogo, o tik turi pritarti nuobaudai, nes force majeure tikimybė nėra patikrinta?

                  4.

                  Atsižvelgiant į atsakymus į ankstesnius klausimus, ar force majeure sąvoka gali būti aiškinama taip, kad ji apima sąžiningo operatoriaus subjektyvią finansinę padėtį, kai Direktyvos 2003/87/EB 16 straipsnio 3 dalyje nustatyto dydžio baudos mokėjimas [ir] [2004 m. gruodžio 23 d. Įstatymo] 20 straipsnio 7 dalyje nurodytos automatinės paskelbimo sankcijos skyrimas jam sukelia finansinę riziką ir pasitikėjimo praradimą, kurie gali nulemti jo darbuotojų atleidimą iš darbo ar net jo bankrotą?“

         (1)  2003 m. spalio 13 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2003/87/EB, nustatanti šiltnamio efektą sukeliančių dujų emisijos leidimų sistemą Bendrijoje ir iš dalies keičianti Tarybos direktyvą 96/61/EB (OL L 275, p. 32; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 15 sk., 7 t., p. 631).


title: Byla C-117/19: 2019 m. vasario 15 d. Mokestinių ginčų komisijos prie Lietuvos Respublikos vyriausybės (Lietuva) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje „Linas Agro“ AB prieš Muitinės departamentą prie Lietuvos Respublikos finansų ministerijos

text:
               29.4.2019

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 148/22

      2019 m. vasario 15 d. Mokestinių ginčų komisijos prie Lietuvos Respublikos vyriausybės (Lietuva) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje „Linas Agro“ AB prieš Muitinės departamentą prie Lietuvos Respublikos finansų ministerijos
      (Byla C-117/19)
      (2019/C 148/21)
      Proceso kalba: lietuvių

         Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas

      Mokestinių ginčų komisija prie Lietuvos Respublikos vyriausybės

         Šalys pagrindinėje byloje

         Ieškovė: AB „Linas Agro“

         Atsakovas: Muitinės departamentas prie Lietuvos Respublikos finansų ministerijos

         Prejudiciniai klausimai

                  1.

                  Ar Reglamento Nr. 945/2005 (1) preambulėje, ypač jos 20–23 punktuose išdėstyti teiginiai, kad „Jeigu aptariamo produkto sudėtyje esantis azoto kiekis yra didesnis kaip 28 proc. masės, atitinkamai amonio nitrato kiekis yra visada didesnis kaip 80 proc. masės“ laikytini suformuota prezumpcija, leidžiančia daryti išvadą, kad jeigu aptariamame produkte (amonio nitrato trąšos) azotas (N) sudaro 28 proc. ir daugiau, tai amonio nitrato (AN) kiekis jose visada yra didesnis kaip 80 proc.?

                  2.

                  Ar ši prezumpcija taikytina Reglamente Nr. 945/2005 nurodytoms naujoms aptariamo produkto rūšims, t. y. NPK trąšoms, kuriose azoto (N) kiekis yra 28 proc. masės ir didesnis, amoniakinio ir nitratinio azoto santykis apytiksliai 1:1, o fosforo (P) ir/arba kalio (K) kiekis neviršija 12 proc. masės, pavyzdžiui, ginčo situacijoje aptariamoms NPK 30-4-4 trąšoms?

                  3.

                  Jeigu atsakymas į aukščiau minėtus klausimus yra teigiamas, ar minėta Reglamento Nr. 945/2005 prezumpcija turi privalomąją teisinę galią, t. y. ar galima ja remtis klasifikuojant Komisijos sprendimo 17 punkte nurodytas NPK trąšas pagal TARIC kodus ir atitinkamai galiojančių priemonių (antidempingo muito) taikymo tikslais, nors Reglamento Nr. 945/2005 1 straipsnio 1 ir 3 dalies nuostatos (atitinkamai ginčo importo procedūrų įforminimo metu galiojančio Reglamento Nr. 999/2014 (2) 1 straipsnio 1 punkto ir 2c) punkto nuostatos) galutinio antidempingo muito taikymą sieja ne su cheminio elemento azoto (N) kiekiu produkte, bet su cheminio junginio amonio nitrato (AN) kiekiu ir fosforo bei kalio kiekiu produkte?

                  4.

                  Ar Komisijos sprendimo 17 punkte minimų NPK trąšų klasifikavimo pagal TARIC kodus ir atitinkamai galiojančių priemonių (antidempingo muito) taikymo tikslais, atsižvelgiant į Reglamento Nr. 945/2005 preambulės 35 ir 36 punktuose išdėstytą siekį naujoms produkto rūšims galiojančias priemones taikyti remiantis proporcingumo principu bei siekį supaprastinti muitų tvarką ir palengvinti su aptariamo produkto, įeinančio į sudėtinių trąšų sudėtį, kiekiu suderintų atitinkamų muito normų taikymo procedūrą, apskaičiuojant (nustatant) amonio nitrato kiekį tokiose trąšose gali būti vadovaujamasi Komisijos sprendimo 16 punkte nurodyta prezumpcija? Kitaip tariant, ar nustačius (iš importuotojo muitinio įforminimo metu pateiktų dokumentų arba laboratorinių tyrimų metu) Komisijos sprendimo 17 punkte minimose NPK trąšose esantį azoto (N) kiekį, amonio nitrato kiekis yra apskaičiuojamas (nustatomas), atsižvelgiant į Reglamento Nr. 945/2005 20 punkte apibrėžtą amonio nitrato (AN) ir azoto (N) kiekio santykį, kuris priklauso nuo atominės elementų masės ir yra lygus 2,86, neatliekant jokių papildomų laboratorinių tyrimų tiksliam amonio nitrato kiekiui nustatyti?

         (1)  2005 m. birželio 21 d. Tarybos reglamentas (EB) Nr. 945/2005, iš dalies keičiantis Reglamentą (EB) Nr. 658/2002, įvedantį galutinį antidempingo muitą Rusijos kilmės amonio nitrato importui, ir Reglamentą (EB) Nr. 132/2001, įvedantį galutinį antidempingo muitą amonio nitrato, kurio kilmės šalis, inter alia, yra Ukraina, importui po dalinės tarpinės peržiūros pagal Reglamento (EB) Nr. 384/96 11 straipsnio 3 dalį (OL 2005, L 160, p. 1)

         (2)  2014 m. rugsėjo 23 d. Komisijos įgyvendinimo reglamentas (ES) Nr. 999/2014, kuriuo, atlikus priemonių galiojimo termino peržiūrą pagal Tarybos reglamento (EB) Nr. 1225/2009 11 straipsnio 2 dalį, importuojamam Rusijos kilmės amonio nitratui nustatomas galutinis antidempingo muitas (OL 2014, L 280, p. 19)


title: Byla C-130/19: 2019 m. vasario 15 d. pareikštas ieškinys byloje Europos Audito Rūmai/Pinxten

text:
               29.4.2019

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 148/24

      2019 m. vasario 15 d. pareikštas ieškinys byloje Europos Audito Rūmai/Pinxten
      (Byla C-130/19)
      (2019/C 148/22)
      Proceso kalba: prancūzų

         Šalys

         Ieškovas: Europos Audito Rūmai, atstovaujami C. Lesauvage, E. von Bardeleben, J. Vermer

         Atsakovas: Karel Pinxten

         Ieškovo reikalavimai

                  —

                  pripažinti, kad K. Pinxten nebeatitinka jo pareigoms keliamų reikalavimų pagal SESV 285 ir 286 straipsnius ir juos įgyvendinant nustatytas taisykles,

                  —

                  dėl nurodytos priežasties pritaikyti SESV 286 straipsnio 6 dalyje numatytą sankciją; sankcijos dydį Audito Rūmai palieka Teisingumo Teismo nuožiūrai,

                  —

                  priteisti iš K. Pinxten bylinėjimosi išlaidas.

         Ieškinio pagrindai ir pagrindiniai argumentai

      Audito Rūmai kaltina K. Pinxten tuo, kad jis:

                  —

                  pirma, piktnaudžiavo Audito Rūmų lėšomis, kad finansuotų su jo, kaip nario, pareigomis nesusią ar nesuderinamą veiklą,

                  —

                  antra, piktnaudžiavo ir neteisėtai naudojosi finansinėmis privilegijomis,

                  —

                  trečia, klaidingai pranešė apie draudiminius įvykius, susijusius su jam suteikto naudotis tarnybinio automobilio tariamomis avarijomis,

                  —

                  ketvirta, eidamas Audito Rūmų nario pareigas vadovavo komercinei bendrovei ir vykdė aktyvią politinę veiklą politinėje partijoje,

                  —

                  penkta, sukėlė interesų konfliktą pasiūlęs savo paslaugas audituojamo subjekto vadovui.


title: Byla C-144/19 P: 2019 m. vasario 20 d. Lupin Ltd pateiktas apeliacinis skundas dėl 2018 m. gruodžio 12 d. Bendrojo Teismo (devintoji kolegija) priimto sprendimo byloje T-680/14 Lupin/Komisija

text:
               29.4.2019

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 148/24

      2019 m. vasario 20 d. Lupin Ltd pateiktas apeliacinis skundas dėl 2018 m. gruodžio 12 d. Bendrojo Teismo (devintoji kolegija) priimto sprendimo byloje T-680/14 Lupin/Komisija
      (Byla C-144/19 P)
      (2019/C 148/23)
      Proceso kalba: anglų

         Šalys

         Apeliantė: Lupin Ltd, atstovaujama solisitorių S. Smith, A. White, QC M. Hoskins, baristerės V. Wakefield

         Kita proceso šalis: Europos Komisija

         Apeliantės reikalavimai

      Apeliantė Teisingumo Teismo prašo:

                  —

                  panaikinti Bendrojo Teismo išvadą dėl nevienodo Lupin ir Krka vertinimo; ir

                  —

                  pagal Statuto 61 straipsnį priimti galutinį sprendimą panaikinant ar sumažinant Komisijos paskirtą baudą.

         Apeliacinio skundo pagrindai ir pagrindiniai argumentai

                  1.

                  Pirmasis pagrindas grindžiamas tuo, kad Bendrasis Teismas suklydo pripažindamas 2007 m. sausio 30 d.Lupin ir Servier sudarytą taikos sutartį dėl patentų kaip ribojimą dėl tikslo pagal SESV 101 straipsnio 1 dalį. Konkrečiai kalbant:

                              a.

                              Bendrasis Teismas suklydo dėl taikytino teisinio kriterijaus nustatydamas pažeidimą dėl tikslo, visų pirma atsižvelgiant į byloje C-67/13 P, Cartes Bancaires, suformuluotus teisinius principus;

                              b.

                              Bendrasis Teismas nepripažino, kad taikos sutarčių nekonkurencinės ir neprieštaraujančios sąlygos vienodai veikia konkurenciją, nepaisant to, ar yra kokia nors paskata;

                              c.

                              Bendrasis Teismas nenagrinėjo ar nepaaiškino skirtumo tarp pagrįstų ir nepagrįstų kompensacinių mokėjimų, kas prieštarauja teisinio tikrumo principui;

                              d.

                              Bendrasis Teismas suklydo nustatydamas, kad „paskata“ generinių vaistų bendrovei pateisina išvadą, susijusią su apribojimu dėl tikslo; kaip ir generinių vaistų bendrovės „naudos“ gavimas negali jos pateisinti;

                              e.

                              Bendrasis Teismas padarė teisės klaidą, kai nusprendė, kad dviprasmiškas apribojimų įtraukimas į sutarties projektą turėtų būti laikomas kaip apimantis produktus, nepatenkančius į šalių ginčijamo patento taikymo srities ribas.
                              Nėra ribojimo dėl poveikio

                  2.

                  Bendrasis Teismas nustatė, kad Lupin prieštaravimas, susijęs su Komisijos išvada dėl ribojimo dėl poveikio, buvo neveiksmingas, nes jis patvirtino Komisijos išvadą dėl ribojimo dėl tikslo. Antrasis Lupin pateikto skundo pagrindas grindžiamas tuo, kad Teisingumo Teismas turėtų priimti galutinį sprendimą panaikindamas Komisijos išvadą dėl ribojimo dėl poveikio, jei Teismas paneigs išvadą dėl tikslo. Konkrečiai kalbant:

                              a.

                              Komisija suklydo, nes rėmėsi kompensaciniu mokėjimu ir (arba) reikšminga paskata;

                              b.

                              Komisija turėjo išnagrinėti ribojimo dėl poveikio klausimą remdamasi antraeilių apribojimų doktrina ir (arba) principais, kurie pripažinti byloje C-309/99, Wouters, ir (arba) SESV 102 straipsniu;

                              c.

                              Į Komisijos vertinimą dėl Servier padėties rinkoje SESV 101 straipsnio 1 dalies tikslais buvo tiesiogiai atsižvelgta darant išvadas, kurios buvo panaikintos (byla T-691/14, Servier prieš Komisiją), dėl dominavimo pagal SESV 102 straipsnį.
                              Bauda

                  3.

                  Trečiasis pagrindas grindžiamas tuo, kad Bendrasis Teismas suklydo dėl tariamo pažeidimo naujumo vertinimo.

                  4.

                  Ketvirtasis pagrindas grindžiamas tuo, kad Bendrasis Teismas suklydo neatsižvelgdamas į tariamo pažeidimo sunkumą ir trukmę skiriant baudą.

                  5.

                  Penktasis pagrindas grindžiamas tuo, kad Bendrasis Teismas suklydo nustatydamas baudą, nes neatsižvelgė į patentų paraiškų, kurias Servier perdavė Lupin, vertę.

                  6.

                  Šeštasis pagrindas, kuris priklauso nuo Komisijos patenkinto apeliacinio skundo dėl Bendrojo Teismo sprendimo byloje T-684/14, Krka, grindžiamas tuo, kad Bendrasis Teismas suklydo nustatydamas, jog Komisija nepažeidė lygybės principo vertindama Lupin, palyginti su Krka.


title: Byla C-145/19 P: 2019 m. vasario 20 d. Mohamed Hosni Elsayed Mubarak pateiktas apeliacinis skundas dėl 2018 m. gruodžio 12 d. Bendrojo Teismo (penktoji kolegija) priimto sprendimo byloje T-358/17, Mubarak/Taryba

text:
               29.4.2019

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 148/26

      2019 m. vasario 20 d. Mohamed Hosni Elsayed Mubarak pateiktas apeliacinis skundas dėl 2018 m. gruodžio 12 d. Bendrojo Teismo (penktoji kolegija) priimto sprendimo byloje T-358/17, Mubarak/Taryba
      (Byla C-145/19 P)
      (2019/C 148/24)
      Proceso kalba: anglų

         Šalys

         Apeliantas: Mohamed Hosni Elsayed Mubarak, atstovaujamas QC D. Anderson, QC B. Kennelly, baristerio J. Pobjoy, solisitorių G. Martin, C. Enderby Smith, F. Holmey

         Kita proceso šalis: Europos Sąjungos Taryba

         Apelianto reikalavimai

      Apeliantas Teisingumo Teismo prašo:

                  1.

                  panaikinti skundžiamą sprendimą;

                  2.

                  priimti galutinį sprendimą byloje, panaikinant ginčijamus aktus, kiek jie susiję su apeliantu;

                  3.

                  alternatyviai, grąžinti bylą Bendrajam Teismui, kad jis priimtų sprendimą atsižvelgdamas į Teisingumo Teismo pateiktą teisinį vertinimą ir

                  4.

                  priteisti apeliantui iš Tarybos bylinėjimosi išlaidas, patirtas Teisingumo Teisme ir Bendrajame Teisme.

         Apeliacinio skundo pagrindai ir pagrindiniai argumentai

      Pirmasis pagrindas grindžiamas tuo, kad Bendrasis Teismas suklydo padarydamas išvadą, kad Taryba neprivalėjo patikrinti, ar Egipto valdžios institucijos užtikrino pagrindines apelianto teises pagal ES teisę.
      Antrasis pagrindas grindžiamas tuo, kad Bendrasis Teismas suklydo padarydamas išvadą, kad Taryba neprivalėjo patikrinti, ar teisminiai procesai ir tyrimai dėl apelianto nėra susiję su veiksmais, kuriais Egipte pažeidžiamas teisinės valstybės principas.
      Trečiasis pagrindas grindžiamas tuo, kad Bendrasis Teismas suklydo padarydamas išvadą, kad Taryba nepadarė akivaizdžios vertinimo klaidos, kai rėmėsi byla Nr. 8897 (Private Villa Refurbishment Case).
      Ketvirtasis pagrindas grindžiamas tuo, kad Bendrasis Teismas suklydo padarydamas išvadą, kad Taryba nepadarė akivaizdžios vertinimo klaidos, kai rėmėsi byla Nr. 756 (Al-Ahram Establishment Gifts Allegation) ir byla Nr. 53 (Dar El Tahrir Gifts Allegation).


title: Byla C-146/19: 2019 m. vasario 21 d. Vrhovno sodišče Republike Slovenije (Slovėnija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje SCT, d.d., bankrutuojanti įmonė/Slovėnijos Respublika

text:
               29.4.2019

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 148/27

      2019 m. vasario 21 d. Vrhovno sodišče Republike Slovenije (Slovėnija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje SCT, d.d., bankrutuojanti įmonė/Slovėnijos Respublika
      (Byla C-146/19)
      (2019/C 148/25)
      Proceso kalba: slovėnų

         Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas

      Vrhovno sodišče Republike Slovenije

         Šalys pagrindinėje byloje

         Pareiškėja: SCT, d.d., bankrutuojanti įmonė

         Atsakovė: Slovėnijos Respublika

         Prejudiciniai klausimai

                  1.

                  Ar PVM direktyvos 90 straipsnio 2 dalį galima aiškinti taip, kad ji leidžia nukrypti nuo teisės sumažinti PVM apmokestinamąją vertę ir galutinio nesumokėjimo atveju, jeigu šis galutinis nesumokėjimas yra pasekmė to, kad prievolę sumokėti turintis apmokestinamasis asmuo nesiėmė veiksmų, pavyzdžiui, nepateikė reikalavimo savo skolininkui iškeltoje bankroto byloje, kaip yra šioje byloje?

                  2.

                  Jei toks nukrypimas nuo teisės sumažinti PVM apmokestinamąją vertę yra leistinas, ar teisė sumažinti PVM apmokestinamąją vertę dėl nesumokėjimo turi būti taikoma ir tuo atveju, jeigu apmokestinamasis asmuo įrodo, kad nors jis ir būtų pateikęs reikalavimą bankroto byloje, tas reikalavimas nebūtų buvęs patenkintas, arba įrodo, kad buvo pagrįstų priežasčių nepateikti reikalavimo?

                  3.

                  Ar PVM direktyvos 90 straipsnio 1 dalis yra tiesioginio veikimo, net jei valstybės narės įstatymų leidėjas peržengė šio 90 straipsnio 2 dalyje nustatytos nukrypti leidžiančios nuostatos ribas?


title: Byla C-149/19: 2019 m. vasario 22 d. Okresný súd Bratislava (Slovakijos Respublika) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą baudžiamojoje byloje prieš R. B.

text:
               29.4.2019

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 148/28

      2019 m. vasario 22 d. Okresný súd Bratislava (Slovakijos Respublika) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą baudžiamojoje byloje prieš R. B.
      (Byla C-149/19)
      (2019/C 148/26)
      Proceso kalba: slovakų

         Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas

      Okresný súd Bratislava V

         Kaltinamasis pagrindinėje byloje

      R. B.

         Prejudiciniai klausimai

                  1.

                  Ar aplinkybė, kad nacionalinės institucijos bausmės atlikimo laikotarpiu raštiškai (arba apskritai) nepateikia suimtam asmeniui visos informacijos, nurodytos Direktyvos 2012/13/ES 4 straipsnio 2 dalyje (ypač apie teisę susipažinti su byla), ir neleidžia apskųsti šios informacijos nepateikimo pagal Direktyvos 2012/13/ES 8 straipsnio 2 dalį, atitinka 2012 m. gegužės 22 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 2012/13/ES dėl teisės į informaciją baudžiamajame procese (toliau — Direktyva 2012/13/ES) (1) 4 straipsnį ir 8 straipsnio 2 dalį, teisę į laisvę ir saugumą, nustatytą Europos Sąjungos pagrindinių teisių chartijos (toliau — Chartija) 6 straipsnyje, teisę į gynybą, nustatytą Chartijos 48 straipsnio 2 dalyje, ir teisę į teisingą bylos nagrinėjimą, nustatytą Chartijos 47 straipsnyje? Jeigu į šį klausimą būtų atsakyta neigiamai, ar kurioje nors baudžiamojo proceso stadijoje toks Europos Sąjungos teisės pažeidimas turi įtakos asmens laisvės atėmimo suimant ir skiriant kardomąjį kalinimą, išskyrus patį kardomojo kalinimo pratęsimą, teisėtumui?

                  2.

                  Ar nacionalinės teisės nuostata, būtent Slovakijos Respublikos baudžiamojo kodekso, pagal kurį baudžiama už neteisėtą prekybą narkotikais, 172 straipsnio 4 dalis, pagal kurią teismui neleidžiama skirti trumpesnės nei 20 metų laisvės atėmimo bausmės ir nėra galimybės atsižvelgti į sankcijų individualizavimo principą, atitinka 2004 m. spalio 25 d. Tarybos pamatinio sprendimo 2004/757/TVR, nustatančio būtiniausias nuostatas dėl nusikalstamų veikų sudėties požymių ir bausmių neteisėtos prekybos narkotikais srityje (2), 4 straipsnį, lojalaus bendradarbiavimo principą, nustatytą Europos Sąjungos sutarties 4 straipsnio 3 dalyje ir Sutarties dėl Europos Sąjungos veikimo 267 straipsnyje, Sutarties dėl Europos Sąjungos veikimo 82 ir 83 straipsniuose, teisę į teisingą bylos nagrinėjimą, įtvirtintą Chartijos 47 straipsnyje, bausmių proporcingumo principą, įtvirtintą Chartijos 49 straipsnio 3 dalyje, ir proporcingumo, vienodumo, veiksmingumo ir Sąjungos teisės viršenybės principus? Ar atsakant į šį klausimą svarbu tai, kad neteisėtą prekybą narkotikais vykdė nusikalstamas susivienijimas, kaip jis suprantamas pagal Europos Sąjungos teisę?

         (1)  OL L 142, 2012, p. 1.

         (2)  OL L 335, 2004, p. 8.