title: 2010 m. rugsėjo 13 d. Bendrojo Teismo (šeštoji kolegija) sprendimas. # Éditions Odile Jacob SAS prieš Europos Komisiją. # Verseny - Összefonódások - Francia nyelvű könyvek kiadása - Az összefonódást az eszközök továbbruházásának kikötésével a közös piaccal összeegyeztethetőnek nyilvánító határozat - A továbbruházott eszközök átvevőjének jóváhagyásáról szóló határozat - Az átvevőnek sikertelenül jelentkező személy megsemmisítés iránti keresete - A megbízott függetlensége - 4064/89/EGK rendelet. # Byla T-452/04.

text:
      Byla T‑452/04
      Éditions Odile Jacob SAS
      prieš
      Europos Komisiją
      „Konkurencija – Koncentracijos – Leidinių prancūzų kalba leidyklų veikla – Sprendimas, kuriuo koncentracija pripažįstama suderinama su bendrąja rinka su turto perleidimo sąlyga – Sprendimas dėl perleidžiamo turto įgijėjo patvirtinimo – Nesėkmingai turtą įsigyti bandžiusio kandidato ieškinys dėl panaikinimo – Įgaliotinio nepriklausomumas – Reglamentas (EEB) Nr. 4064/89“
      Sprendimo santrauka
      1.      Konkurencija – Koncentracija – Komisijos sprendimas, kuriuo koncentracija pripažįstama suderinama su bendrąja rinka su sąlyga,
            kad bus laikomasi įsipareigojimų – Įsipareigojimas perleisti turtą prižiūrint nepriklausomam įgaliotiniui – Sprendimas dėl
            perleidžiamo turto įgijėjo patvirtinimo – Įgaliotinio nepriklausomumo stoka – Sprendimo dėl patvirtinimo neteisėtumas
      (Tarybos reglamentas Nr. 4064/89)
      2.      Konkurencija – Koncentracija – Komisijos sprendimas, kuriuo koncentracija pripažįstama suderinama su bendrąja rinka su sąlyga,
            kad bus laikomasi įsipareigojimų – Įsipareigojimas perleisti turtą prižiūrint nepriklausomam įgaliotiniui – Įgaliotinio nepriklausomumo
            stoka
      (Tarybos reglamentas Nr. 4064/89)
      1.      Jeigu Komisija pripažįsta koncentraciją suderinama su bendrąja rinka su sąlyga, kad bus laikomasi įsipareigojimų, tarp kurių
         yra įpareigojimai perleisti turtą ir paskirti nuo koncentracijos šalių nepriklausomą įgaliotinį, kuriam pavesta prižiūrėti
         šių įsipareigojimų laikymąsi, sprendimas, kuriuo Komisija patvirtina perleidžiamo turto įgijėją, be kita ko, remdamasi nepriklausomybės
         kriterijų neatitinkančio įgaliotinio ataskaita, yra naikintinas.

      (žr. 83, 108–109, 118–119 punktus)
      2.      Jeigu Komisija pripažįsta koncentraciją suderinama su bendrąja rinka su sąlyga, kad bus laikomasi įsipareigojimų, tarp kurių
         yra įpareigojimas paskirti nuo koncentracijos šalių nepriklausomą įgaliotinį, kuriam pavesta prižiūrėti šių įsipareigojimų
         laikymąsi, nepriklausomu negali būti pripažintas asmuo, kuris yra buvęs vienos iš koncentracijos šalimis esančių bendrovių
         valdymo organo narys ir kuris, be to, daugiau nei vieną mėnesį vienu metu atliko šias ir įgaliotinio funkcijas ir dėl to jį
         siejo priklausomybės santykiai su viena iš šalių, kurie galėjo sukelti abejonių dėl jo būtino neutralumo vykdant įgaliotinio
         užduotį. Net jeigu toks asmuo minėtas valdymo organo nario pareigas užėmė tik kaip nepriklausomas trečiasis asmuo, nuo to
         momento, kai dalyvavo vykdant visus įgaliojimus, kurie pagal įstatymą susiję su šiomis funkcijomis, jis nebegalėjo visiškai
         nepriklausomai atlikti įgaliotinio užduočių.

      (žr. 88–89, 93–94, 100, 103–105 punktus)
BENDROJO TEISMO (šeštoji kolegija) SPRENDIMAS
      2010 m. rugsėjo 13 d.?(1)

      „Konkurencija – Koncentracijos – Leidinių prancūzų kalba leidyklų veikla – Sprendimas, kuriuo koncentracija pripažįstama suderinama su bendrąja rinka su turto perleidimo sąlyga – Sprendimas dėl perleidžiamo turto įgijėjo patvirtinimo – Nesėkmingai turtą įsigyti bandžiusio kandidato ieškinys dėl panaikinimo – Įgaliotinio nepriklausomumas – Reglamentas (EEB) Nr. 4064/89“
      Byloje T‑452/04
      Éditions Odile Jacob SAS, įsteigta Paryžiuje (Prancūzija), atstovaujama advokatų W. van Weert, O. Fréget, M. Struys, M. Potel ir L. Eskenazi,

      ieškovė,
      prieš
      Europos Komisiją, iš pradžių atstovaujamą A. Whelan, O. Beynet, A. Bouquet ir F. Arbault, vėliau A. Bouquet ir O. Beynet,

      atsakovę,
      palaikomą
      Wendel Investissement SA, įsteigtos Paryžiuje, iš pradžių atstovaujamos advokačių C. Couadou ir M. Trabucchi, vėliau M. Trabucchi ir F. Gordon,

      ir
      Lagardère SCA, įsteigtos Paryžiuje, iš pradžių atstovaujamos advokatų A. Winckler, I. Girgenson ir S. Sorinas Jimeno, vėliau A. Winckler,
         F. de Bure ir J.‑B. Pinçon,

      įstojusių į bylą šalių,
      dėl prašymo panaikinti 2004 m. liepos 30 d. Komisijos sprendimą (2004) D/203365 patvirtinti Wendel Investissement turto, perleidžiamo pagal 2004 m. sausio 7 d. Komisijos sprendimą 2004/422/EB pripažinti koncentraciją suderinama su bendrąja
         rinka ir Europos ekonominės erdvės susitarimo veikimu (byla COMP/M.2978 – Lagardère/Natexis/VUP) (OL L 125, p. 54), įgijėju,

      BENDRASIS TEISMAS (šeštoji kolegija),
      kurį sudaro pirmininkas A. W. H. Meij, teisėjai V. Vadapalas ir L. Truchot (pranešėjas),
      posėdžio sekretorė T. Weiler, administratorė,
      atsižvelgęs į rašytinę proceso dalį ir įvykus 2010 m. sausio 28 d. posėdžiui,
      priima šį
      Sprendimą
       Ginčo aplinkybės
      1        2002 m. rugsėjo 25 d. Vivendi Universal SA (toliau – VU) nusprendė perleisti savo padalinio Vivendi Universal Publishing SA (toliau – VUP) Europoje turimą leidyklos turtą.

      2        Lagardère SCA išreiškė pageidavimą įsigyti šį turtą, kurį sudarė VUP akcijos bei valdymo teisė (toliau – tikslinis turtas).

      3        Vis dėlto paaiškėjo, kad VU, kuri pageidavo kuo greičiau perleisti tikslinį turtą ir gauti už jį pirkimo kainą, sudarytas
         perleidimo tvarkaraštis neatitiko formalumų, būtinų atlikti siekiant gauti kompetentingų konkurencijos institucijų išankstinį
         pritarimą šiam įgijimo projektui, grafiko.

      4        Taigi Lagardère paprašė Natexis Banques Populaires SA (toliau – NBP) perimti jos teises per vieną iš savo padalinių įsigyjant iš VUP tikslinį turtą, laikinai jį išlaikyti ir vėliau,
         Lagardère gavus pritarimą tikslinio turto įsigijimo projektui, jį jai perparduoti.

      5        2002 m. spalio 8 d. NBP pritarė Lagardère prašymui.

      6        Lagardère ir NBP pristatė pagrindines NBP tikslinio turto įsigijimo sąlygas Europos Bendrijų Komisijai, kuri jas patvirtino.

      7        Tuomet Lagardère pateikė VU savo pasiūlymą įsigyti tikslinį turtą, kuriame buvo numatyta, kad Lagardère teises perims NBP arba kuris nors šios grupės subjektas.

      8        2002 m. spalio 29 d. VU pritarė tikslinio turto perleidimui Lagardère.

      9        2002 m. gruodžio 3 d. Investima 10 SAS, 100 % Ecrinvest 4 SA, kurios 100 % akcijų priklauso Segex Sarl, savo ruožtu 100 % kontroliuojamai NBP, dukterinė bendrovė, VUP naudai pasirašė preliminarią sutartį dėl tikslinio turto
         įsigijimo.

      10      Tą pačią dieną Segex ir Ecrinvest 4 sudarė su Lagardère perleidimo sutartį (toliau – perleidimo sutartis), kuria Lagardère (per Ecrinvest 4), gavus Komisijos leidimą numatytai koncentracijos operacijai, buvo suteikta galimybė įsigyti visą Investima 10, kuriai su sąlyga, kad VUP laikysis minėtos preliminarios įsigijimo sutarties priklausytų tikslinis turtas, kapitalą. Šio
         turto įsigijimo kainą Lagardère iš anksto sumokėjo Segex, turinčiai visas Ecrinvest 4 kapitalą sudarančias akcijas.

      11      2002 m. gruodžio 20 d. VUP pritarė ketinimo protokole numatytam Investima 10 įsigijimui ir tą pačią dieną pastaroji sudarė su VUP tikslinio turto įsigijimo sutartį.

      12      Tą pačią dieną NBP paskelbė tokį pranešimą spaudai:

      „NBP įsigyja visą perleidžiamą turtą, siekdama jį perparduoti [Lagardère], kai tik bus gautas konkurencijos institucijų pritarimas.

      Nuo šios dienos VUP turtas priklausys bendrovei Investima 10, kuri netiesiogiai 100 % priklauso NBP.

      Ši akcinė bendrovė tampa perleisto turto sričiai priklausančių bendrovių patronuojančia bendrove.
      <...>“
      13      Pagal perleidimo sutarties 4 straipsnio 1 dalį:

      „ii) [Segex] užtikrina, kad Ecrinvest 4 įsipareigotų, ir Ecrinvest 4 įsipareigoja, kad:

      <...>
      c)      [Investima 10] paskirtų į [savo] valdybą <...> vieną ar kelis nepriklausomus trečiuosius asmenis, išskyrus [Segex] arba [Lagardère] grupėms priklausančius asmenis;

      <...>
      e)      [Investima 10] įstatais vienam iš valdybos narių būtų suteikti išskirtiniai įgaliojimai, kurie pagal šią sutartį gali būti [suteikti] valdybai
         Komisijos <...> arba bet kokios kitos kompetentingos konkurencijos institucijos atžvilgiu, bei užtikrina, kad tam būtų paskirtas
         nepriklausomas trečiasis asmuo <...>“

      14      2002 m. gruodžio 20 d. buvo sudaryta Investima 10 valdyba, o B., S kontoros vadovas, buvo paskirtas valdybos nariu kaip „nepriklausomas trečiasis asmuo“ pagal perleidimo sutarties
         4 straipsnio 1 dalies a punktą.

      15      2002 m. gruodžio 19 d. Ecrinvest 4 ir S kontoros pasirašytos sutarties 2 straipsnio 2 dalies pirmoje pastraipoje numatyta, jog, vykdydamas savo pareigas, B. veiks
         bendrovės Investima 10 bei tikslinio turto interesais ir konkrečiai – siekdamas išlaikyti šio turto gyvybingumą, ekonominę vertę bei konkurencingumą.

      16      Šiuo tikslu šios sutarties 2 straipsnio 2 dalies antroje pastraipoje nustatyta, kad B. turės paisyti bei užtikrinti, kad Investima 10 valdyba taip pat paisytų:

      „i)      perleidimo sutarties 4 straipsnio [nuostatų] <...> dėl <...> rūpestingo turto valdymo principų, kurių laikytis bus reikalaujama
         valdybos bei akcininkų valdymo organų, siekiant išlaikyti turto ilgalaikiškumą ir vertę.

      <...>“
      17      2003 m. balandžio 14 d. Lagardère, laikydamasi 1989 m. gruodžio 21 d. Tarybos reglamento (EEB) Nr. 4064/89 dėl koncentracijų tarp įmonių kontrolės (OL L 395,
         p. 1; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 8 sk., 1 t., p. 31), iš dalies pakeisto 1997 m. birželio 30 d. Tarybos reglamentu
         (EB) Nr. 1310/97 (OL L 180, p. 1; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 8 sk., 1 t., p. 164) 4 straipsnio 1 dalies, pranešė
         Komisijai apie ketinimą įsigyti tikslinį VUP turtą.

      18      2003 m. birželio 5 d. Komisija, konstatavusi, jog koncentracijos projektas, apie kurį buvo pranešta, kelia rimtų abejonių
         dėl suderinamumo su bendrąja rinka, pradėjo išsamų šios operacijos tyrimą pagal Reglamento Nr. 4064/89 6 straipsnio 1 dalies
         c punktą.

      19      Iš šalių rašytinių dokumentų matyti, kad 2003 m. spalio 14 d. Investima 10 tapo Editis SA.

      20      2003 m. spalio 27 d. Komisija išsiuntė Lagardère pranešimą apie prieštaravimus, paaiškindama jai koncentracijos, apie kurią buvo pranešta, keliamas konkurencijos problemas,
         į kurį Lagardère atsakė tų pačių metų lapkričio 17 d.

      21      Vėliau, 2002 m. gruodžio 2 d., Lagardère pasiūlė Komisijai kelias korekcines priemones, prisiimdama įsipareigojimą perleisti tikslinį turtą.

      22      Remiantis Reglamento Nr. 4064/89 8 straipsnio 2 dalimi priimtame 2004  m. sausio 7 d. Komisijos sprendime (byla COMP/M.2978
         – Lagardère/Natexis/VUP) (OL L 125, p. 54) (toliau – 2004 m. sausio 7 d. sprendimas) nustatyta:

      „1 straipsnis
      2003 m. gruodžio 21 d. įsipareigojimų paketu pakeista koncentracija, apie kurią pranešta, Lagardère įsigyjant visišką VUP, toliau vadinamos – Editis, tikslinio turto kontrolę, pripažįstama suderinama su bendrąja rinka bei Europos ekonominės erdvės susitarimo veikimu.

      2 straipsnis
      Šio sprendimo 1 straipsnis taikomas su sąlyga, kad Lagardère įvykdys visus II priede nurodytus įsipareigojimus.

      3 straipsnis
      Šis sprendimas susijęs su privaloma sąlyga, kad Lagardère be išlygų laikysis kitų II priede aprašytų įsipareigojimų.“

      23      Pagal II priede išvardytų įsipareigojimų 1 straipsnį Lagardère įsipareigojo perleisti visą Editis turtą (toliau – perleidžiamas arba perleistas turtas), išskyrus baigtiniame sąraše šiame straipsnyje išvardytą turtą (toliau
         – neperleidžiamas turtas).

      24      Perleidžiamas turtas užtikrino apie 60–70 % pasaulinės VUP apyvartos ir nuo 70 iki 80 % VUP apyvartos leidinių prancūzų kalba
         rinkose, su kuriomis susijusi patvirtinta koncentracija (toliau – koncentracija).

      25      Lagardère įsipareigojimų 2 punkte numatyta, kad neperleidžiamas turtas detaliai aprašytas įsipareigojimų I priede.

      26      Pagal įsipareigojimų 3 punktą Lagardère įsipareigoja sudaryti neatšaukiamus susitarimus dėl perleidimo per konfidencialiai saugomą laikotarpį, skaičiuojamą nuo sprendimo,
         kuriuo koncentracija patvirtinama su išlygomis, gavimo dienos bei faktiškai perleisti turtą per konfidencialiai saugomą laikotarpį,
         skaičiuojamą nuo tokio susitarimo sudarymo.

      27      Lagardère turėjo galimybę pasirinkti perleidžiamo turto įgijėją, vadovaudamasi kriterijais, kurie jos įsipareigojimų 10 punkte apibrėžti
         taip:

      „Siekiant išsaugoti veiksmingą konkurenciją atitinkamose rinkose, pranešanti šalis įsipareigoja perleisti perleistą turtą
         vienam ar keliems nuo jos nepriklausomiems įgijėjams, atitinkantiems tokias sąlygas:

      a)      Lagardère negali turėti svarbių tiesioginių ar netiesioginių su įgijėju ar įgijėjais susijusių interesų;

      b)      įgijėjas ar įgijėjai turi būti gyvybingi ir našūs ūkio subjektai, turintys ekonominių paskatų išlaikyti arba vystyti veiksmingą
         konkurenciją, tačiau dėl šios sąlygos a priori neeliminuojama jokia pramonės ar finansų srityse veikiančių įgijėjų kategorija;

      c)      be to, potencialaus įgijėjo perleidžiamo turto dalies ar dalių įgijimas neturi sukurti naujų konkurencijos problemų arba uždelsti
         įsipareigojimų įvykdymą. Pranešančioji šalis privalo galėti įrodyti Komisijai, kad įgijėjas atitinka įsipareigojimų sąlygas
         ir kad perleidžiamo turto dalis ar dalys perleidžiamos laikantis šių įsipareigojimų;

      d)      įgijėjas ar įgijėjai gaus ar, vadovaujantis protingais lūkesčiais, galės gauti visus perleidžiamo turto įgijimui ir valdymui
         reikalingus leidimus.“

      28      Lagardère įsipareigojimų 14 straipsnyje patikslinta, kad įgijėjo ar įgijėjų pasirinkimą turi patvirtinti Komisija ir paraiškoje dėl
         suinteresuoto asmens patvirtinimo turi būti pateikta visa informacija, reikalinga Komisijai patikrinti, ar ši kandidatūra
         atitinka šio sprendimo 27 punkte išvardytas įsipareigojimų 10 straipsnio sąlygas.

      29      Lagardère turėjo paskirti įgaliotinį, atitinkantį tokias jos įsipareigojimų 15 punkte apibrėžtas sąlygas:

      „Toliau aprašytoms užduotims vykdyti pranešančioji šalis skiria įgaliotinį. Įgaliotinis turi būti nepriklausomas nuo Lagardère ir Editis, turėti savo užduotims vykdyti reikiamą kvalifikaciją, pavyzdžiui, veikdamas kaip konsultacinis bankas, konsultantas ar auditorius,
         bei neturėti jokių interesų konflikto. Įgaliotiniui atlyginimą moka Lagardère, laikydamasi sąlygų, kurios nekeltų pavojaus geram jo užduočių vykdymui arba jo nepriklausomumui.“

      30      Lagardère įsipareigojimų 9 punkte numatyta, kad šiam tikslui skiriamas atskirų turto dalių valdytojas (Hold Separate Manager):

      „Pranešančioji šalis paskiria [atskirų turto dalių valdytoją], atsakingą už perleidžiamo turto valdymą, įgaliotiniui prižiūrint.
         [Atskirų turto dalių valdytojas] privalo nepriklausomai valdyti perleidžiamą turtą vykdydamas įprastą komercinę veiklą, siekdamas
         apsaugoti jo ekonominio gyvybingumą, komercinį vertingumą, konkurencingumą bei nepriklausomumą nuo neperleidžiamo turto dalių
         bei likusių Lagardère ūkinės veiklos sričių. Vienam iš Editis dukterinių bendrovių, kurioms galioja perleidimo įsipareigojimas, vadovų pasitraukus iš užimamų pareigų, [atskirų turto dalių
         valdytojas], įgaliotiniui prižiūrint, turi teisę paskirti jį pakeičiantį asmenį.“

      31      Įgaliotinio užduotys Lagardère įsipareigojimuose apibrėžtos taip:

      „20.               Įgaliotinio veikla skirta šių įsipareigojimų įgyvendinimui užtikrinti. Savo iniciatyva, įgaliotinio arba pranešančiosios šalies
         prašymu visus nurodymus dėl šių įsipareigojimų įgyvendinimo Komisija skirs įgaliotiniui.

      21.       Įgaliotinis turi:
      a)      užtikrinti, kad iki faktinio perleidimo datos perleidžiamas turtas kaip atskira struktūra bus išlaikytas ir valdomas atskirai
         ir nepriklausomai nuo neperleidžiamo turto ir kitų Lagardère veiklos sričių;

      b)      užtikrinti, kad iki faktinio perleidžiamo turto perleidimo datos [atskirų turto dalių valdytojas] išsaugos perleidžiamo turto
         gyvybingumą ir komercinį vertingumą bei perleidžiamo turto valdymą ir naudojimą vykdant įprastą komercinę veiklą, laikantis
         ankstesnės praktikos;

      c)      užtikrinti, jog buvo imtasi veiksmingų priemonių, kad pranešančiai šaliai nebūtų suteikta jokios konkurencijai reikšmingos
         informacijos apie perleidžiamą turtą, išskyrus informaciją, reikalingą siekiant perleisti turtą kuo geresnėmis sąlygomis,
         laikantis šių įsipareigojimų;

      d)      užtikrinti, kad restruktūrizacijos priemonių bus imtasi laikantis šių įsipareigojimų, būti informuotas apie Lagardère ir Editis pokalbius dėl įmonių dalių atskyrimo ir prireikus dalyvauti šiuose pokalbiuose;

      <...>
      f)      apskritai užtikrinti visišką perleidžiamo turto ekonominės bei konkurencijos požiūriu svarbios vertės išsaugojimą ir imtis
         šiuo tikslu bet kokių reikiamų priemonių;

      g)      apskritai rūpintis, kad pranešančioji šalis patenkinamai vykdytų šiuos įsipareigojimus.“
      32      Be to, įsipareigojimų 24 punkte numatyta:

      „Kilus Lagardère ir Editis nesutarimams dėl šių įsipareigojimų įvykdymui reikalingų restruktūrizacijos priemonių, viena iš šalių registruotu laišku,
         kurio kopija persiunčiama kitai šaliai, gali informuoti apie tai įgaliotinį. Tuomet įgaliotinis, išklausęs šalis ir paisydamas
         rungtyniškumo principo, kuo greičiau pateikia rekomendaciją dėl reikiamų restruktūrizacijos priemonių apimties. Įgaliotinis
         išsiunčia Komisijai ataskaitą, informuodamas ją apie savo rekomendaciją. Lagardère ir Editis toliau nesutariant, viena iš šalių gali prašyti Komisijos, išklausius šalis ir paisant rungtyniškumo principo, apibrėžti reikiamų
         restruktūrizacijos priemonių apimtį.“

      33      Galiausiai, Lagardère įsipareigojimų skirsnyje „Editis įmonės formos keitimas“ nustatyta:

      „30.      Komisijai patvirtinus naujus įstatus, pranešančioji šalis paverčia Editis supaprastinta akcine bendrove (société par actions simplifiée). Po šios restruktūrizacijos, Editis valdymo organus sudarys <...> valdybos pirmininkas, kuris vykdys [atskirų turto dalių valdytojo] funkcijas, ir <...> akcininkų
         komitetas, kurį sudarys trys šių įsipareigojimų 15 punkte minėto įgaliotinio bei du <...> Lagardère atstovai.

      31.      Supaprastinta akcinė bendrovė organizuojama vadovaujantis tokiais principais:
      a)      Editis vadovavimą, įgaliotiniui prižiūrint, užtikrina jos valdybos pirmininkas, vykdydamas pirmiau aprašytas užduotis;

      b)      akcininkų komitetas prižiūri neperleidžiamo turto valdymą ir tuo tikslu turi prieigą prie visos su šiuo turtu susijusios informacijos;
      c)      perleidžiamo turto atžvilgiu akcininkų komitetas, prižiūrint įgaliotiniui, turi teisę gauti informaciją dėl visų sprendimų
         ar įvykių, kurie gali turėti įtakos Lagardère turtiniams interesams dėl perleidžiamo turto, ir, visų pirma, informaciją apie einamos veiklos rezultatus, sprendimus dėl
         investicijų, dėl turto pardavimo arba dėl didesnės nei 200 000 eurų vertės įsigijimų, sprendimus, susijusius su bendrovės
         įsiskolinimais arba bet kokiomis garantijomis, bei apie visus strateginio pobūdžio arba į einamos veiklos sritį nepatenkančius
         sprendimus. Vis dėlto įgaliotinis užtikrina, kad Lagardère nebūtų pranešta komercinio pobūdžio ar su einamąja veikla susijusi konfidenciali informacija apie perleidžiamą turtą, prireikus
         įskaitant pirmesniame sakinyje minėtą informaciją.

      32.      Nuo Komisijos sprendimo leisti koncentraciją, apie kurią pranešta, priėmimo iki Editis restruktūrizavimo į supaprastintą akcinę bendrovę Editis toliau vadovauja šiuo metu egzistuojantys valdymo organai, bendradarbiaudami su įgaliotiniu. Per šį laikotarpį Lagardère kaip Editis akcininkė turi teisę į visą informaciją apie neperleidžiamą turtą. Perleidžiamo turto atveju įgaliotinis užtikrina, kad Lagardère būtų suteikta 31 punkto c papunktyje minėta informacija.“

      34      2004 m. vasario 5 d. Komisija:

      –        paskyrė A. K. atskirų turto dalių valdytoju ir patvirtino 2004 m. sausio 30 d. pateiktą jo pareigybinės instrukcijos projektą,
      –        paskyrė įgaliotiniu S. kontorą, atstovaujamą jos vadovo B., ir patvirtino 2004 m. sausio 30 d. pateiktą šios kontoros įgaliojimų
         projektą.

      35      2004 m. vasario 9 d. Lagardère paskyrė įgaliotiniu S. kontorą.

      36      2004 m. kovo 25 d., taikant Lagardère įsipareigojimų 30 punktą, Editis buvo restruktūrizuota į supaprastintą akcinę bendrovę, kurios valdymo organus nuo to laiko sudarė atskirų turto dalių valdytojo
         užduotis vykdantis valdybos pirmininkas ir akcininkų komitetas, kurį sudarė trys įgaliotinio ir du Lagardère atstovai.

      37      Lagardère susisiekė su keliomis įmonėmis, tarp jų ir su ieškove, kurios galėtų įsigyti perleidžiamą turtą.

      38      Ieškovė išreiškė susidomėjimą šiuo sandoriu. 2004 m. balandžio 28 d. faksu ji pateikė Lagardère savo pasiūlymą.

      39      2004 m. gegužės 19 d. pranešime Lagardère paskelbė pasirinkusi penkių potencialių įgijėjų, tarp jų ieškovės, pasiūlymus, tačiau iki 2004 m. gegužės 25 d. vidurnakčio
         suteikianti išimtinę įsigijimo teisę vienam iš jų, t. y. – Wendel Investissement SA (toliau – Wendel).

      40      2004 m. gegužės 28 d. Lagardère ir Wendel sudarė perleidžiamo turto pirkimo pardavimo sutarties projektą.

      41      2004 m. birželio 4 d. laišku Lagardère paprašė Komisijos patvirtinti Wendel šio turto įgijėju.

      42      2004 m. liepos 5 d. S. kontora pateikė Komisijai sutrumpintą ataskaitą, kurioje padarė išvadą, kad Wendel kandidatūra atitinka Lagardère įsipareigojimų 10 punkte apibrėžtus patvirtinimo kriterijus.

      43      2004 m. liepos 30 d. sprendimu (2004) D/203365 Komisija, konstatavusi, kad Wendel atitinka Lagardère įsipareigojimų 10 punkte apibrėžtus patvirtinimo kriterijus, patvirtino ją perleidžiamo turto įgijėju.

      44      Šis sprendimas buvo priimtas pagal Lagardère įsipareigojimų 14 punktą ir remiantis minėta paraiška dėl patvirtinimo, prie jos pridėtu perleidimo sutarties projektu, S. kontoros
         ataskaita, Lagardère ir Wendel atsakymais į Komisijos prašymus pateikti informacijos, Wendel suteikta informacija per susitikimą su Komisijos tarnybomis bei apsikeitus nuomonėmis dėl Wendel kandidatūros su Editis personalui ir tretiesiems suinteresuotiems asmenims atstovaujančiomis organizacijomis.

      45      2004 m. liepos 8 d. Pirmosios instancijos teismo kanceliarijai pateiktu raštu ieškovė pareiškė ieškinį dėl 2004 m. sausio
         7 d. sprendimo panaikinimo (byla T‑279/04).

      46      2004 m. rugpjūčio 27 d. faksu Komisija ieškovės prašymu pateikė jai sprendimą patvirtinti Wendel perleidžiamo turto įgijėju.

      47      Šis turtas, vadinamas „Nouvel Editis“, buvo perleistas Wendel 2004 m. rugsėjo 30 d.

       Procesas
      48      2004 m. lapkričio 8 d. pateiktu ieškiniu ieškovė paprašė panaikinti 2004 m. liepos 30 d. sprendimą dėl įgijėjo patvirtinimo
         (toliau – 2004 m. liepos 30 d. sprendimas).

      49      Šios dienos sprendimu Pirmosios instancijos teismas (šeštoji kolegija) atmetė ieškinį dėl panaikinimo, kurį byloje T‑279/04
         ieškovė buvo pateikusi dėl 2004 m. sausio 7 d. sprendimo.

      50      2001 m. sausio 25 d. ir kovo 24 d. pareiškimais Wendel ir Lagardère, remdamiesi Pirmosios instancijos teismo procedūros reglamento 115 straipsniu, paprašė leisti įstoti į bylą palaikyti Komisijos
         reikalavimus.

      51      2005 m. kovo 3 d. ir balandžio 18 d. pareiškimais ieškovė paprašė, kad pagal Pirmosios instancijos teismo procedūros reglamento
         116 straipsnio 2 dalį tam tikri prie ieškinio pridėti dokumentai ir tam tikros ieškinio bei atsiliepimo į ieškinį dalys nebūtų
         įtrauktos į Wendel ir Lagardère pranešamus procesinius dokumentus, ir tokio pranešimo tikslams pateikė nekonfidencialias atitinkamų dokumentų versijas.

      52      2005 m. gegužės 11 d. ir spalio 25 d. ketvirtosios kolegijos pirmininko nutartimis Lagardère ir Wendel buvo leista įstoti į bylą palaikyti Komisijos reikalavimus, o teismo kanceliarijai buvo nurodyta pateikti joms nekonfidencialią
         procesinių dokumentų versiją.

      53      2005 m. birželio 10 d. teismo kanceliarijai pateiktu pareiškimu Lagardère užginčijo ieškovės prašymą dėl konfidencialumo.

      54      2005 m. rugsėjo 16 d. ir 2006 m. balandžio 27 d. Lagardère ir Wendel pateikė įstojimo į bylą paaiškinimus.

      55      Atsakymą į šiuos paaiškinimus ieškovė pateikė 2005 m. lapkričio 8 d. ir 2006 m. liepos 4 d. gautais pareiškimais.

      56      2007 m. birželio 19 d. nutartimi ketvirtosios kolegijos pirmininkas atmetė ieškovės prašymą dėl konfidencialumo, kiek tai
         susiję su Lagardère, ir nurodė teismo kanceliarijai pateikti Lagardère originalią atitinkamų dokumentų versiją.

      57      Pakeitus Pirmosios instancijos teismo kolegijų sudėtį, teisėjas pranešėjas buvo paskirtas į šeštąją kolegiją, kuriai dėl šios
         priežasties 2008 m. spalio 24 d. buvo paskirta ši byla.

      58      Remdamasis teisėjo pranešėjo pranešimu Pirmosios instancijos teismas (šeštoji kolegija) nusprendė pradėti žodinę proceso dalį
         ir paprašė šalių raštu atsakyti į tam tikrus klausimus. Šį prašymą šalys įvykdė per nustatytą terminą.

      59      2010 m. sausio 28 d. įvykusiame teismo posėdyje buvo išklausyti šalių pastabos ir atsakymai į Bendrojo Teismo pateiktus klausimus.

      60      2010 m. birželio 9 d. Sprendimu Éditions Odile Jacob prieš Komisiją (T‑237/05, Rink. p. II‑0000) Bendrasis Teismas panaikino 2005 m. balandžio 7 d. Komisijos sprendimą atmesti ieškovės prašymą
         remiantis 2001 m. gegužės 30 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentu (EB) Nr. 1049/2001 dėl galimybės visuomenei susipažinti
         su Europos Parlamento, Tarybos ir Komisijos dokumentais (OL L 145, p. 43; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 1 sk.,
         3 t., p. 331) leisti susipažinti su tam tikrais dokumentais, siekiant juos panaudoti pagrindžiant šį ieškinį.

      61      2010 m. birželio 21 d. laišku ieškovė paprašė protingam terminui nuo dienos, kai Komisija pateikė atitinkamus dokumentus,
         sustabdyti šios bylos nagrinėjimą.

       Šalių reikalavimai
      62      Ieškovė Pirmosios instancijos teismo prašo:

      –        panaikinti 2004 m. birželio 30 d. sprendimą,
      –        priteisti iš Komisijos ir Lagardère bylinėjimosi išlaidas.

      63      Komisija, palaikoma Lagardère ir Wendel, Pirmosios instancijos teismo prašo:

      –        atmesti ieškinį,
      –        priteisti iš ieškovės bylinėjimosi išlaidas.
       Dėl teisės
      64      Pagrįsdama savo ieškinį, ieškovė pateikia keturis ieškinio pagrindus, atitinkamai susijusius su tuo, kad Komisija pirmiausia
         neįvykdė pareigos patikrinti galimus perleidžiamo turto įgijėjus, antra, patvirtino Wendel, remdamasi ataskaita, kurią pateikė įgaliotinis, nesantis nepriklausomas nuo Editis, Lagardère ir Wendel, trečia, pažeidė jai tenkančią pareigą motyvuoti ir, ketvirta, padarė akivaizdžią klaidą, vertindama Wendel kandidatūros atitiktį su perleidžiamo turto įgijėjams keliamomis sąlygomis, apibrėžtomis Lagardère įsipareigojimų 10 punkto b papunktyje.

      65      Pirmiausia reikia išnagrinėti antrąjį ieškinio pagrindą, kurį pateikdama ieškovė teigia, kad 2004 m. liepos 30 d. sprendimas
         buvo priimtas atsižvelgiant į ataskaitą, kurią parengė įgaliotinis, nesantis nepriklausomas nuo Editis.

       Šalių argumentai
      66      Ieškovė teigia, kad kai 2004 m. vasario 9 d. Lagardère, atsižvelgdama į savo įsipareigojimų 15 punktą, paskyrė įgaliotiniu S. kontorą, atstovaujamą jos vadovo B., kuris jau nuo
         2002 m. gruodžio 20 d. buvo Investima 10, kuri, kaip minėta šio sprendimo 19 punkte, 2003 m. spalio 14 d. tapo Editis, valdybos narys.

      67      Anot ieškovės, B., kaip vienas iš Editis vadovų, kuriam trečiųjų asmenų atžvilgiu buvo patikėta nemažai valdybos nariams suteikiamų įgaliojimų, nebuvo nepriklausomas
         nuo Editis, priešingai nei reikalaujama minėtame 15 punkte.

      68      Nepriklausomas įgaliotinis, kuriam Komisijos vardu ir atsakomybe buvo patikėta prižiūrėti atskiriamo turto perleidimą, vykdydamas
         funkcijas privalo neturėti jokių ryšių su subjektu, kurio turto perleidimą jis turi prižiūrėti, ir juo labiau finansinių ryšių.
         Tačiau B. vykdytos valdybos nario pareigos buvo atlyginamos.

      69      Be to, B. buvo Editis valdybos narys iki 2004 m. kovo 25 d. ir todėl nuo 2004 m. vasario 9 d. iki šios datos vienu metu vykdė dvejopą funkciją,
         t. y. prižiūrėjo Editis perleidimą Lagardère, o po to – perleidžiamo turto perpardavimą trečiajam asmeniui.

      70      Galiausiai, net ir nutraukęs savo veiklą kaip Editis valdybos narys, B. neišvengiamai liko susijęs su šia įmone, nes dar daugelį metų išliko jo civilinė bei baudžiamoji atsakomybė
         akcininkų bei trečiųjų asmenų atžvilgiu.

      71      Ieškovės nuomone, vien tik abejonė dėl įgaliotinio nepriklausomumo gali lemti su perleidžiamu turtu susijusios procedūros
         ir kartu 2004 m. liepos 30 d. sprendimo negaliojimą. Įgaliotinio parengta įgijėjo kandidatūros vertinimo ataskaita yra pamatinis
         ir lemiamas Komisijos sprendimo pritarti ar nepritarti kandidatui elementas.

      72      Ieškovė pabrėžia, jog nenorint apskritai suabejoti įgaliotinio vaidmeniu turto perleidimo procedūroje, jo ataskaitoje padarytos
         išvados neišvengiamai privalėjo turėti lemiamos įtakos 2004 m. liepos 30 d. sprendimui. Ji teigia, kad įgaliotinio ataskaitos
         ir 2004 m. liepos 30 d. sprendimo palyginimo pakanka konstatuoti, jog sprendimas tiesiogiai paremtas ataskaitos tekstu, kuris
         yra daugelio sprendimo punktų pagrindas.

      73      Komisija ginčija ieškovės argumentus. Ji primena, jog kai VUP kontrolę perėmė NBP, S. kontoros vadovas B., remiantis perleidimo
         sutarties 4 straipsnio 1 dalies ii punkto e papunkčiu, buvo paskirtas tikslinį turtą valdančios NBP dukterinės bendrovės Investima 10 valdybos nariu.

      74      Kadangi šiam asmeniui, kaip nepriklausomam trečiajam asmeniui, buvo pavesta įgyvendinti Investima 10, tapusios Editis, valdybos įgaliojimus santykiuose su kompetentingomis konkurencijos institucijomis, jo veikla gali būti prilyginta Lagardère įsipareigojimų 15 punkte nurodytai įgaliotinio veiklai.

      75      S. kontorą, atstovaujamą jos vadovo B., paskyrus įgaliotiniu, atsakingu už Lagardère įsipareigojimo perleisti, pastarajai įgijus Editis kontrolę, priežiūrą, B. toliau laikinai atliko NBP apmokamo nepriklausomo trečiojo asmens Editis valdyboje funkcijas dėl su Editis susijusių žinių, kurias jis buvo įgijęs eidamas šias pareigas.

      76      Komisija mano, jog tikrai nesukuriant jokio priklausomybės santykio tarp B. ir Editis tolesnė B. veikla valdyboje visiškai atitiko 2004 m. sausio 7 d. sprendimą bei Lagardère įsipareigojimus. Taip buvo siekiama užkirsti kelią Lagardère įtakai Editis valdymui pereinamuoju laikotarpiu, per kurį NBP perėmus VUP kontrolę sukurti valdymo organai turėjo, remiantis Lagardère įsipareigojimų 30 punktu, veikti toliau iki Editis restruktūrizavimo į supaprastintą akcinę bendrovę, kuris įvyko 2004 m. kovo 25 d.

      77      Anot Komisijos, B. narystė Editis akcininkų komitete nuo 2004 m. kovo 25 d. iki perleidžiamo turto nuosavybės perleidimo Wendel taip pat atitinka Lagardère įsipareigojimus. Jų 30 punkte numatyta, kad įgaliotinio atstovai turi turėti daugumą akcininkų komitete, siekiant užtikrinti,
         jog nepriklausomas tretysis asmuo, įgaliotinis, galėtų pasirūpinti, kad Lagardère negalės daryti įtakos Editis valdymui.

      78      Kadangi S. kontora, atstovaujama jos vadovo, buvo paskirta įgaliotiniu tik NBP perleidžiant Editis bendrovei Lagardère, bet kokie ankstesni ar vėlesni S. kontoros ryšiai su NBP neturi reikšmės vertinant jo nepriklausomumą nuo Editis, nes įsipareigojimų įgyvendinimo stadijoje NBP jau nebekontroliavo Editis. Galimi ryšiai tarp įgaliotinio ir NBP, ankstesnės turto, dėl kurio buvo priimtas sprendimas leisti koncentraciją su išlygomis,
         savininkės, negali turėti neigiamos įtakos tolesniam perleidimui, siekiant išspręsti konkurencijos problemas, kylančias dėl
         tikslinio turto sujungimo su Lagardère turtu.

      79      Komisijos nuomone, įrodymą, jog įgaliotinis nebuvo nepriklausomas nuo Editis, ieškovė kildina iš vienintelio konstatavimo, jog jis nebuvo visiškai nutraukęs bet kokių ryšių ar kontaktų su Editis. Tačiau nepriklausomumo nuo Editis sąlyga, kurią Komisija kėlė įgaliotiniui, buvo skirta užtikrinti, jog perleidžiamo turto įgijėjo kandidatūros vertinimas bus
         grindžiamas vien šio turto gyvybingumu ir konkurencingumu, nekreipiant dėmesio į asmeninius motyvus. Taigi įgaliotinio negalima
         kaltinti buvus suinteresuotam veikti Editis naudai, nes tai yra būtina sąlyga, kad būtų visiškai įvykdyti įsipareigojimai ir išlaikyta veiksminga konkurencija.

      80      Komisija mano, kad dėl įgaliotinio nepriklausomumo stokos, jeigu ji būtų įrodyta, 2004 m. liepos 30 d. sprendimas būtų naikintinas
         tik papildomai įrodžius, jog šis pažeidimas lėmė, jog suinteresuotas asmuo parengė objektyvumo stokojančią ataskaitą ir jog
         šis dokumentas turėjo lemiamos reikšmės šio sprendimo turiniui.

      81      Tačiau ieškovė ne tik nepateikė jokių duomenų, galinčių įrodyti, kad įgaliotinis parengė klaidingą ir tendencingą ataskaitą,
         bet ir visiškai neįrodė, jog šis dokumentas turėjo lemiamos reikšmės 2004 m. liepos 30 d. sprendimui.

      82      Pasak Komisijos, priimant galutinį sprendimą dėl perleidžiamo turto įgijėjo patvirtinimo įgaliotinis tik paprasčiausiai turėjo
         pateikti įgijėjo įvertinimą ir nurodyti, ar, jo nuomone, jis atitinka įsipareigojimuose įtvirtintas sąlygas. Iš tikrųjų Komisija
         priėmė 2004 m. liepos 30 d. sprendimą ne vien arba iš esmės remdamasi įgaliotinio ataskaita, bet ir atsižvelgdama į visus
         duomenis, tarp jų ir pateiktus įgaliotinio.

       Bendrojo Teismo vertinimas
      83      Pagal Lagardère įsipareigojimų 15 punktą jos paskirtas įgaliotinis tinkamam šių įsipareigojimų įgyvendinimui prižiūrėti jos ir Editis atžvilgiu turėjo būti „nepriklausomas <...> bei neturėti jokių interesų konflikto“. Ten taip pat buvo numatyta, jog „įgaliotiniui
         atlygį moka Lagardère, laikydamasi sąlygų, kurios nekeltų pavojaus geram jo užduočių vykdymui arba jo nepriklausomumui“.

      84      Reikia priminti, kad NBP sutikus perimti Lagardère teises laikinai įsigijant tikslinį turtą tarpininkaujant Segex ir Ecrinvest 4, 100 % NBP priklausančioms dukterinėms bendrovėms, 2002 m. gruodžio 3 d. jos sudarė su Lagardère perleidimo sutartį, kuria, su sąlyga, kad bus gautas išankstinis Komisijos leidimas koncentracijai, visas Investima 10, 100 % Ecrinvest 4, kuri savo ruožtu 100 % priklausė Segex ir 2002 m. gruodžio 20 d. buvo įsigijusi tikslinį turtą iš VUP, dukterinės bendrovės, kapitalas buvo perleistas Lagardère.

      85      2002 m. gruodžio 20 d. tikslinį turtą laikanti Investima 10, remdamasi perleidimo sutarties 4 straipsnio 1 dalies ii punkto c papunkčiu, paskyrė S. kontoros vadovą B.  savo valdybos
         nariu pagal šią nuostatą, kaip nepriklausomą trečiąjį asmenį, kaip numatyta perleidimo sutarties 4 straipsnio 1 dalies ii punkto
         e papunktyje.

      86      NBP apmokamam B. einant šias pareigas, vadovaujantis perleidimo sutarties 4 straipsnio 1 dalies ii punkto e papunkčiu buvo
         suteikti „išskirtiniai įgaliojimai, kurie pagal <...> [perleidimo] sutartį gali būti [suteikti] valdybai Komisijos <...> atžvilgiu“.

      87      Be to, laikydamasi savo įsipareigojimų 15 punkto, išdėstyto 2004 m. sausio 7 d. sprendimo II priede, 2004 m. vasario 9 d.
         Lagardère paskyrė S. kontorą įgaliotiniu, kuris pagal šių įsipareigojimų 21 punkto g papunktį turėjo „rūpintis“, kad Lagardère „patenkinamai vykdytų“ perleidžiamo turto perleidimą, ir kuriam šiuo tikslu atlyginimą mokėjo Lagardère. Tuo metu B. buvo S. kontoros vadovas ir Komisija sutiko, kad B. atliktų įgaliotinio funkcijas, kurios buvo numatytos 2004 m.
         sausio 7 d. sprendime.

      88      Taip S. kontora buvo paskirta įgaliotiniu, kaip numatyta Lagardère įsipareigojimų 15 punkte, ir jos vadovas atliko su šiomis pareigomis susijusias funkcijas, nors jis buvo ir Investima 10, vėliau tapusios Editis, valdybos narys.

      89      Be to, nuo 2004 m. vasario 9 d., t. y. S. kontoros paskyrimo, iki 2004 m. kovo 25 d., t. y. Editis restruktūrizavimo į supaprastintą akcinę bendrovę, B. vienu metu ėjo Editis valdybos nario ir įgaliotinio pareigas.

      90      Remiantis Lagardère įsipareigojimų 32 punktu, nuo 2004 m. sausio 7 d. sprendimo priėmimo iki kovo 25 d., kai Editis buvo restruktūrizuota į supaprastintą akcinę bendrovę, Editis toliau vadovavo egzistuojantys valdymo organai.

      91      Atsakydama į Bendrojo Teismo klausimą, Komisija pažymėjo, kad B. ėjo Investima 10/Editis valdybos nario pareigas pagal šiuo atveju taikytiną Prancūzijos Komercinį kodeksą ir kad todėl jam, kaip nepriklausomam trečiajam
         asmeniui, šioje valdyboje patikėtų užduočių vykdymas netrukdė atlikti savo įgaliojimų pagal įstatymą, kuriuos pagal Komercinį
         kodeksą turi bendrovės valdybos nariai.

      92      Pagal Komercinio kodekso L 225‑64 straipsnio pirmos pastraipos pirmąjį sakinį „valdyba turi didžiausius įgaliojimus, kad galėtų
         bendrovės vardu veikti bet kokiomis aplinkybėmis“.

      93      Taigi iki paskiriant S. kontorą, atstovaujamą jos vadovo B., įgaliotiniu B. buvo Editis valdymo organo narys ir liko juo daugiau kaip vieną mėnesį po šio paskyrimo.

      94      Kadangi B., skiriant jo vadovaujamą S. kontorą įgaliotiniu, buvo Investima 10, per tą laiką tapusios Editis, valdybos narys ir vėliau tuo pačiu metu vykdė valdybos nario funkcijas ir įgaliotinio užduotį, kurią jam buvo pavedusi S. kontora,
         jį siejo priklausomybės santykiai su Editis, kurie galėjo sukelti abejonių dėl jo neutralumo, kurį turėjo užtikrinti vykdydamas šią užduotį.

      95      Reikia pridurti, kad S. kontora, atstovaujama savo vadovo B., būdama įgaliotiniu, kuris pagal Lagardère įsipareigojimų 21 punkto g papunktį turėjo pasirūpinti, kad ši tinkamai perleistų perleidžiamą turtą, ir kuriam šiuo tikslu
         atlygį mokėjo Lagardère, privalėjo prižiūrėti, kad, laikydamasi įsipareigojimų 1 punkte numatytos perleidimo pareigos, Lagardère perleistų perleidžiamą turtą.

      96      Anot pačios Komisijos, šią operaciją sudarė „ypač delikatus turto atskyrimas, prieš Lagardère jį perleidžiant trečiajam asmeniui“.

      97      Konkrečiai, remiantis Lagardère įsipareigojimų 21 punkto d papunkčiu, įgaliotinis turėjo „užtikrinti, kad restruktūrizacijos priemonių bus imtasi laikantis
         [Lagardère] įsipareigojimų“ ir jis privalėjo „būti informuotas apie Lagardère ir Editis pokalbius dėl įmonių dalių atskyrimo ir prireikus dalyvauti šiuose pokalbiuose“.

      98      Pagal šių įsipareigojimų 24 punktą, „kilus Lagardère ir Editis nesutarimams dėl <...> reikalingų restruktūrizacijos priemonių“, įgaliotinis, „išklausęs šalis ir paisydamas rungtyniškumo
         principo“, turėjo pateikti rekomendaciją „dėl reikiamų restruktūrizacijos priemonių apimties“ ir išsiųsti Komisijai ataskaitą,
         pranešdamas apie savo rekomendaciją.

      99      Iš bylos medžiagos matyti, kad tokių nesutarimų tarp Lagardère ir Editis iš tiesų buvo. Triplike Komisija teigė buvusi reguliariai informuojama apie įtampą, kurią kartais sukeldavo Lagardère, buvusi suinteresuota pasiekti, jog Editis turtas, kurį jai buvo leista pasilikti 2004 m. sausio 7 d. sprendimu, būtų kuo didesnis. Komisija taip pat pažymėjo, jog,
         iš anksto pasikonsultavęs su Komisija, įgaliotinis kelis kartus pasipriešino Lagardère, siekdamas apsaugoti su perleidžiamu turtu susijusius interesus.

      100    Vis dėlto tai, kad B. ėjo valdybos nario pareigas bendrovėje, kuriai priklausė visas Editis turtas, galėjo paveikti nepriklausomumą, kurį suinteresuotas asmuo privalėjo užtikrinti teikdamas rekomendacijas dėl reikiamų
         restruktūrizacijos priemonių bei rengdamas ataskaitą, informuojančią Komisiją apie šias rekomendacijas.

      101    Pagal 2002 m. gruodžio 19 d. Ecrinvest 4 ir S. kontoros sudarytos sutarties 2 straipsnio 2 dalies pirmą pastraipą nuo 2002 m. gruodžio 20 d. B., „vykdydamas savo pareigas,
         <...> [veikė] bendrovės Investima 10 bei tikslinio turto interesais ir konkrečiai – siekdamas išlaikyti šio turto gyvybingumą, ekonominę vertę bei konkurencingumą“.

      102    Be to, remiantis tos pačios sutarties 2 straipsnio 2 dalies antra pastraipa, B. turėjo paisyti bei užtikrinti, kad Investima 10 valdyba taip pat paisytų perleidimo sutarties 4 straipsnio nuostatų dėl „rūpestingo [tikslinio] turto valdymo principų“, kurių
         laikytis reikalaujama valdybos, siekiant „išlaikyti turto ilgalaikiškumą ir vertę“.

      103    Iš šio sprendimo 92 punkto išplaukia, kad be konkrečios jam valdyboje pavestos užduoties vykdyti įgaliojimus, kurie pagal
         perleidimo sutartį gali būti suteikti valdybai Komisijos ar bet kurios kitos konkurencijos institucijos atžvilgiu, B., kaip
         Investima 10, o vėliau Editis valdybos narys, viso šių bendrovių turėto tikslinio turto atžvilgiu taip pat neišvengiamai dalyvavo vykdant visus įgaliojimus,
         kuriuos pagal įstatymą turi bendrovės valdybos narys.

      104    Tai reiškia, jog dėl aplinkybės, kad nuo 2002 m. gruodžio 20 d. iki 2004 m. kovo 25 d. B. vykdė vadovaujančio organo nario
         funkcijas bendrovėje Investima 10, tapusioje Editis, kurių interesais jis įsipareigojo, eidamas savo pareigas, veikti vadovaudamasis „rūpestingo [tikslinio] turto valdymo principais“,
         jis nebegalėjo visiškai nepriklausomai atlikti nepriklausomo įgaliotinio užduočių, numatytų Lagardère įsipareigojimų 15 punkte.

      105    Taigi Komisija negali pagrįstai teigti, kad atlikdamas nepriklausomo trečiojo asmens, Editis valdybos nario, o vėliau – nepriklausomo įgaliotinio funkcijas, B. siekė neleisti Lagardère daryti įtaką aptariamo turto valdymui, o įgaliotinio negalima kaltinti suinteresuotumu veikti Editis naudai, nes toks suinteresuotumas sudarytų būtiną sąlygą visiškai įvykdyti Lagardère įsipareigojimus ir išlaikyti veiksmingą konkurenciją.

      106    Kadangi 2004 m. sausio 7 d. sprendimu Lagardère buvo leista išsaugoti jos įsipareigojimų 1 punkte esančiame baigtiniame sąraše išvardytą tikslinį turtą, įgaliotinis veikiau
         turėjo visiškai nepriklausomai prižiūrėti, kad Lagardère pagal šią nuostatą įvykdytų tik tuos turto perleidimo įsipareigojimus, kuriuos pati Komisija, paisydama koncentracijos šalių
         sutarties laisvės, laikė pakankamais garantuoti veiksmingos konkurencijos išlaikymą ir taip užtikrinti, kad koncentracija
         bus suderinama su bendrąja rinka.

      107    Taigi Wendel kandidatūros įsigyti perleidžiamą turtą įvertinimo ataskaitą, kuria remiantis priimtas 2004 m. liepos 30 d. sprendimas, parengė
         įgaliotinis, kuris neatitiko nepriklausomumo nuo Editis sąlygos, reikalaujamos pagal 2004 m. sausio 7 d. sprendimo II priede suformuluotų Lagardère įsipareigojimų 15 punktą.

      108    Dėl šios ataskaitos poveikio 2004 m. liepos 30 d. sprendimo turiniui reikia pažymėti, kad, kaip matyti iš šio sprendimo 5 punkto,
         S. kontora, kaip įgaliotinis, buvo paprašyta pateikti Komisijai ataskaitą, kurioje Wendel būtų įvertinta kaip perleidžiamo turto įgijėjas, atsižvelgiant į patvirtinimo kriterijus, nustatytus prie 2004 m. sausio 7 d.
         pridėtų Lagardère įsipareigojimų 10 punkte.

      109    Be to, iš 2004 m. liepos 30 d. sprendimo 6 punkto matyti, kad jis, be kita ko, grindžiamas įgaliotinio ataskaita.

      110    Nors iš tiesų 2004 m. liepos 30 d. sprendimas pagrįstas ne vien šia ataskaita, vis dėlto akivaizdu, kad šis dokumentas turėjo
         lemiamos įtakos aptariamam sprendimui.

      111    Įgaliotinio ataskaitos ir 2004 m. liepos 30 d. sprendimo palyginimas parodo, jog sprendimas iš esmės paremtas šia ataskaita.

      112    Siekdamos parodyti Wendel sugebėjimą išlaikyti ir plėtoti Nouvel Editis, įgaliota kontora ataskaitoje, o Komisija 2004 m. liepos 30 d. sprendime pabrėžia „ribotą“ Nouvel Editis dydį bei tai, kad Wendel išsaugos Nouvel Editis reikalingus „vadybos, leidyklos bei pagalbinius išteklius“.

      113    Abiejuose dokumentuose tais pačiais žodžiais pažymima, jog Wendel investicijos vertės padidėjimas suponuoja „Interforum platinimo centro užduočių atstatymą bei plėtrą“.

      114    Tiek įgaliota kontora, tiek Komisija daro nuorodą į svarbiausią ar esminį Wendel kapitalo paskirstymą bei į „turtu grindžiamą“ šios įmonės koncepciją, kuri skiriasi nuo tradicinių investicinių fondų koncepcijos,
         o tai leidžia tikėtis, kad Wendel ilgiau dalyvaus Editis kapitale nei trumpalaikiai šių fondų interesai.

      115    Įgaliota kontora mano, jog Wendel – tai kandidatas, galintis nedelsiant įvykdyti Lagardère įsipareigojimus, o Komisija laikosi pozicijos, jog tai, kad Wendel įsigytų Lagardère perleidžiamą turtą, negali sukelti naujų konkurencijos problemų, dėl kurių šių įsipareigojimų įvykdymas galėtų užtrukti.

      116    Galiausiai, kaip ir įgaliotinis, kuris vertina Wendel investicijų trukmę penkeriais–septyneriais metais, kuri laikoma reikalinga siekiant „konsoliduoti“ įmonę, Komisija savo ruožtu
         mano, kad greitas Wendel „pasitraukimas“ iš Nouvel Editis nėra tikėtinas ir kad tai atrodo esant pakankama siekiant sudaryti galimybę „stabilizuoti įmonę“.

      117    Be to, pati Komisija kelis kartus darė nuorodą į įgaliotos kontoros ataskaitoje padarytas išvadas ginčydama ketvirtajame ieškovės
         pateiktame panaikinimo pagrinde suformuluotą kaltinimą dėl akivaizdžios klaidos vertinant Wendel kandidatūros atitiktį su Lagardère įsipareigojimų 10 punkto b papunktyje apibrėžtomis patvirtinimo sąlygomis.

      118    Taigi dėl konstatuoto pažeidimo 2004 m. liepos 30 d. sprendimas yra neteisėtas.

      119    Todėl šis sprendimas naikintinas nesant reikalo nagrinėti kitų ieškovės pateiktų ieškinio pagrindų reikalavimams dėl panaikinimo
         pagrįsti.

       Dėl prašymo sustabdyti nagrinėjimą
      120    Atsižvelgiant į pirmiau išdėstytus argumentus matyti, kad Bendrasis Teismas, remdamasis prašymais, ieškinio pagrindais ir
         argumentais, kuriuos šalys pateikė per rašytinę ir žodinę procedūrą, galėjo priimti sprendimą dėl šio ieškinio.

      121    Todėl ieškovės prašymas sustabdyti bylos nagrinėjimą atmestinas.

       Dėl bylinėjimosi išlaidų
      122    Pagal Procedūros reglamento 87 straipsnio 2 dalį pralaimėjusiai šaliai nurodoma padengti bylinėjimosi išlaidas, jeigu laimėjusi
         šalis to reikalavo.

      123    Kadangi Komisija ir Lagardère pralaimėjo bylą, remiantis ieškovės prašymu jos turi padengti savo ir ieškovės patirtas bylinėjimosi išlaidas.

      124    Kadangi ieškovė neprašė priteisti išlaidų iš Wendel, ši padengia tik savo bylinėjimosi išlaidas.

      Remdamasis šiais motyvais,
      BENDRASIS TEISMAS (šeštoji kolegija)
      nusprendžia:
      1.      Panaikinti 2004 m. liepos 30 d. Komisijos sprendimą (2004) D/203365 patvirtinti Wendel Investissement turto, perleidžiamo pagal 2004 m. sausio 7 d. Komisijos sprendimą 2004/422/EB pripažinti koncentraciją suderinama su Bendrąja
            rinka ir Europos ekonominės erdvės susitarimo veikimu (byla COMP/M.2978 – Lagardère/Natexis/VUP) (OL L 125, p. 54), įgijėju.
      2.      Nurodyti Europos Komisijai ir Lagardère SCA padengti savo ir Éditions Odile Jacob SAS patirtas bylinėjimosi išlaidas.
      3.      Wendel Investissement padengia savo bylinėjimosi išlaidas.

               Meij

               Vadapalas

               Truchot

         Paskelbta 2010 m. rugsėjo 13 d. viešame posėdyje Liuksemburge.
      Parašai.
      1* Proceso kalba: prancūzų.


2000 m. gruodžio 7 d. Teisingumo Teismo (šeštoji kolegija) sprendimas. # ARGE Gewässerschutz prieš Bundesministerium für Land- und Forstwirtschaft. # Prašymas priimti prejudicinį sprendimą: Bundesvergabeamt - Austrija. # Direktyva 92/50/EEB - Laisvė teikti paslaugas. # Byla C-94/99.