title: Byla C-534/10 P: 2010 m. gruodžio 17 d. Brookfield New Zealand Ltd, Elaris SNC pateiktas apeliacinis skundas dėl 2010 m. rugsėjo 13 d. Bendrojo Teismo (šeštoji kolegija) priimto sprendimo byloje T-135/08, Schniga prieš BAVT — Elaris ir Brookfield New Zealand (Gala Schnitzer)

text:
               5.2.2011

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 38/2

         2010 m. gruodžio 17 d.Brookfield New Zealand Ltd, Elaris SNC pateiktas apeliacinis skundas dėl 2010 m. rugsėjo 13 d. Bendrojo Teismo (šeštoji kolegija) priimto sprendimo byloje T-135/08, Schniga prieš BAVT — Elaris ir Brookfield New Zealand (Gala Schnitzer)

   (Byla C-534/10 P)
   2011/C 38/03
   Proceso kalba: anglų

      Šalys

      Apeliantės: Brookfield New Zealand Ltd, Elaris SNC, atstovaujamos advokato M. Eller

      Kitos proceso šalys: Bendrijos augalų veislių tarnyba, Schniga GmbH

      Apeliančių reikalavimai

   Apeliantės teigia, kad Teisingumo Teismas turėtų:

               —

               Panaikinti Bendrojo Teismo sprendimą.

               —

               Grąžinti bylą Bendrajam Teismui, kad šis priimtų sprendimą dėl esmės arba, alternatyviai, priimti galutinį sprendimą atmesti ieškovės pirmojoje instancijoje Schniga GmbH ieškinį ir atitinkamai patvirtinti 2007 m. lapkričio 21 d. BAVT apeliacinės tarybos sprendimą bylose A-003/2007 ir A-004/2007.

               —

               Nurodyti atlyginti bylinėjimosi išlaidas.

      Apeliacinio skundo pagrindai ir pagrindiniai argumentai

   Apeliantės teigia, kad ginčijamas sprendimas turėtų būti panaikintas dėl šių priežasčių:
   I.   Trečiojo pagrindo, kurį nurodė ieškovė pirmojoje instancijoje Schniga GmbH, nepriimtinumas. Neteisėta Apeliacinės tarybos nustatytų faktinių aplinkybių peržiūra. Reglamento Nr. 2100/94 (1) (toliau — reglamentas) 73 straipsnio 2 dalies pažeidimas.

               —

               Trečiasis pagrindas, kurį nurodė ieškovė pirmojoje instancijoje Schniga GmbH, grįsdama savo ieškinį dėl Apeliacinės tarybos sprendimo panaikinimo, ir kuris patvirtintas ginčijamame sprendime, turėjo būti pripažintas nepriimtinu, nes jis reiškė faktinių aplinkybių peržiūrą, kuri draudžiama pagal reglamento 73 straipsnio 2 dalies nuostatas.

               —

               Bendrasis Teismas pažeidė reglamento 73 straipsnio 2 dalį neteisėtai peržiūrėjęs Apeliacinės tarybos nustatytus faktus dėl atskiro reikalavimo reglamento 55 straipsnio 4 dalies prasme faktinio turinio ir dėl to, kaip juos suvokė ieškovė pirmojoje instancijoje.

         II.   Reglamento Nr. 2100/94 55 straipsnio 4 dalies, kartu su 61 straipsnio 1 dalies b punktu ir 80 straipsniu, pažeidimas

               —

               Bendrasis Teismas klaidingai tvirtino (ar netiesiogiai nusprendė), kad pagal reglamento 55 straipsnio 4 dalį Tarnybai suteikiami įgaliojimai teikti atskirus reikalavimus, kurių neįvykdžius paraiška atmetama pagal reglamento 61 straipsnio 1 dalies b punktą, ne tik dėl per tam tikrą laiką pateiktinos medžiagos kokybės, bet ir dėl tokią kokybę patvirtinančių dokumentų.

               —

               Bendrasis Teismas klaidingai tvirtino (ar netiesiogiai nusprendė), kad pagal reglamento 55 straipsnio 4 dalį Tarnybai suteikiami įgaliojimai padalyti savo atskirus reikalavimus, kurių neįvykdžius paraiška atmetama pagal reglamento 61 straipsnio 1 dalies b punktą, į du autonominius ir nepriklausomus reikalavimus: vieną dėl pačios medžiagos ir kitą dėl kokybę patvirtinančių dokumentų.

               —

               Bendrasis Teismas taip pat klaidingai tvirtino (ar netiesiogiai nusprendė), kad pagal reglamento 55 straipsnio 4 dalį, kartu su reglamento 61 straipsnio 1 dalies b punktu, Tarnybai suteikiami įgaliojimai leisti pateikti naują medžiagą tais atvejais, kai jau suėjo anksčiau nustatytas tam tikros kokybės medžiagos pateikimo terminas, tik dėl to, kad dar nesuėjo tokios medžiagos kokybę patvirtinančių dokumentų pateikimo terminas.

               —

               Bendrasis Teismas klaidingai tvirtino (ar netiesiogiai nusprendė), kad pagal reglamento 55 straipsnio 4 dalį, kartu su reglamento 61 straipsnio 1 dalies b punktu, Tarnybai suteikiami įgaliojimai leisti pateikti naują virusais neužkrėstą medžiagą, kai tokios medžiagos pateikimo terminas jau suėjęs ir galutinai paaiškėjus, kad tokia medžiaga buvo užkrėsta virusais.

               —

               Kadangi pateikta medžiaga buvo užkrėsta virusais ir dėl to nei tuo metu, nei ateityje negalėjo būti atsiųstas tokios medžiagos fitosanitarinis sertifikatas, Bendrasis Teismas taip pat klaidingai tvirtino (ar netiesiogiai nusprendė), kad žodžių „kuo greičiau“, kalbant apie raginimą atsiųsti trūkstamą jau pateiktos medžiagos fitosanitarinį sertifikatą, negalima laikyti terminu ir bet kuriuo atveju suėjusiu terminu, kiek tai susiję su atskiru reikalavimu reglamento 55 straipsnio 4 dalies prasme, dėl ko paraiška atmetama pagal reglamento 61 straipsnio 1 dalies b punktą.

               —

               Bendrasis Teismas taip pat klaidingai tvirtino (ar netiesiogiai nusprendė), kad pagal reglamento 55 straipsnio 4 dalį Tarnybai suteikiama visiška diskrecija pačiai, be jokios tolesnės hierarchinės ar teisminės kontrolės, užtikrinti savo atskirų reikalavimų, kurių neįvykdžius paraiška atmetama pagal reglamento 61 straipsnio 1 dalies b punktą, teisinį tikslumą ir aiškumą, ir kad Tarnyba tokį diskrecinį vertinimą gali atlikti neatsižvelgdama į tai, a) ar pareiškėjas formaliai ir laiku pateikė prašymą dėl grąžinimo pagal reglamento 80 straipsnį, ir b) kaip pareiškėjas suvokia tokį reikalavimą, ir ar jį sąžiningai aiškina.

      (1)  OL L 227, p. 1; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 3 sk., 16 t. p. 390.


title: Byla C-523/14: 2015 m. spalio 22 d. Teisingumo Teismo (trečioji kolegija) sprendimas byloje (Rechtbank Gelderland (Nyderlandai) prašymas priimti prejudicinį sprendimą) Aannemingsbedrijf Aertssen NV, Aertssen Terrassements SA/VSB Machineverhuur BV, Van Someren Bestrating BV, Jos van Someren (Prašymas priimti prejudicinį sprendimą — Laisvės, saugumo ir teisingumo erdvė — Teismų bendradarbiavimas civilinėse bylose — Reglamentas (EB) Nr. 44/2001 — 1 straipsnis — Taikymo sritis — Civilinis ieškinys — 27 straipsnis — „Lis pendens“ — Kitos valstybės narės teisme iškelta byla — Vykstantis teisminis tyrimas — 30 straipsnis — Data, kada laikytina, kad byla teisme iškelta)

text:
               14.12.2015

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 414/10

         2015 m. spalio 22 d. Teisingumo Teismo (trečioji kolegija) sprendimas byloje (Rechtbank Gelderland (Nyderlandai) prašymas priimti prejudicinį sprendimą) Aannemingsbedrijf Aertssen NV, Aertssen Terrassements SA/VSB Machineverhuur BV, Van Someren Bestrating BV, Jos van Someren

   (Byla C-523/14) (1)

   ((Prašymas priimti prejudicinį sprendimą - Laisvės, saugumo ir teisingumo erdvė - Teismų bendradarbiavimas civilinėse bylose - Reglamentas (EB) Nr. 44/2001 - 1 straipsnis - Taikymo sritis - Civilinis ieškinys - 27 straipsnis - „Lis pendens“ - Kitos valstybės narės teisme iškelta byla - Vykstantis teisminis tyrimas - 30 straipsnis - Data, kada laikytina, kad byla teisme iškelta))
   (2015/C 414/13)
   Proceso kalba: nyderlandų

      Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas

      Rechtbank Gelderland

      Šalys pagrindinėje byloje

      Ieškovės: Aannemingsbedrijf Aertssen NV, Aertssen Terrassements SA

      Atsakovai: VSB Machineverhuur BV, Van Someren Bestrating BV, Jos van Someren

      Rezoliucinė dalis

               1.

               2000 m. gruodžio 22 d. Tarybos reglamento (EB) Nr. 44/2001 dėl jurisdikcijos ir teismo sprendimų civilinėse ir komercinėse bylose pripažinimo ir vykdymo 1 straipsnį reikia aiškinti taip, kad baudžiamųjų bylų teismui pateiktas civilinis ieškinys patenka į šio reglamento taikymo sritį, nes juo siekiama ieškinį pareiškusio asmens patirtos žalos atlyginimo pinigais.

               2.

               Reglamento Nr. 44/2001 27 straipsnio 1 dalį reikia aiškinti taip, kad byla teisme yra iškelta, kaip tai suprantama pagal šią nuostatą, kai ikiteisminio tyrimo teisėjui pareikštas civilinis ieškinys, nors tyrimas pagrindinėje byloje dar nebaigtas.

               3.

               Reglamento Nr. 44/2001 30 straipsnį reikia aiškinti taip, kad tuo atveju, kai asmuo pateikia civilinį ieškinį baudžiamųjų bylų teismui ir pagal taikytiną nacionalinę teisę bylos iškėlimo dokumento neprivaloma pirmiausia įteikti atsakovui, byla laikytina iškelta tą dieną, kai pateiktas šis ieškinys.

      (1)  OL C 34, 2015 2 2.


title: Byla T-908/16: 2016 m. gruodžio 20 d. pareikštas ieškinys byloje Starbucks (HK)/EUIPO Now Wireless (nowwireless)

text:
               13.2.2017

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 46/28

         2016 m. gruodžio 20 d. pareikštas ieškinys byloje Starbucks (HK)/EUIPO Now Wireless (nowwireless)

   (Byla T-908/16)
   (2017/C 046/32)
   Kalba, kuria surašytas ieškinys: anglų

      Šalys

      Ieškovė: Starbucks (HK) Ltd (Honkongas, Kinija), atstovaujama solisitoriaus P. Kavanagh

      Atsakovė: Europos Sąjungos intelektinės nuosavybės tarnyba (EUIPO)

      Kita procedūros Apeliacinėje taryboje šalis: Now Wireless Ltd (Whyteleafe, Jungtinė Karalystė)

      Su procedūra EUIPO susijusi informacija

      Pareiškėja: kita procedūros Apeliacinėje taryboje šalis

      Prekių ženklas, dėl kurio kilo ginčas: vaizdinis Sąjungos prekių ženklas, kuriame yra žodiniai elementai „nowwireless“ – Registracijos paraiška Nr. 6 782 569

      Procedūra EUIPO: protesto procedūra

      Ginčijamas sprendimas: 2016 m. spalio 17 d. EUIPO ketvirtosios apeliacinės tarybos sprendimas byloje R 662/2016-4

      Reikalavimai

   Ieškovė Bendrojo Teismo prašo:

               —

               panaikinti ginčijamą sprendimą ir taip pat Protestų skyriaus sprendimą,

               —

               priteisti iš EUIPO bylinėjimosi išlaidas.

      Pagrindas, kuriuo remiamasi

               —

               Reglamento Nr. 207/2009 8 straipsnio 1 dalies b punkto ir 8 straipsnio 5 dalies pažeidimas.


title: Byla C-127/16 P: 2016 m. vasario 26 d. SNCF Mobilités (SNCF) pateiktas apeliacinis skundas dėl 2015 m. gruodžio 17 d. Bendrojo Teismo (septintoji kolegija) priimto sprendimo byloje T-242/12 SNCF/Komisija

text:
               25.4.2016

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 145/25

         2016 m. vasario 26 d.SNCF Mobilités (SNCF) pateiktas apeliacinis skundas dėl 2015 m. gruodžio 17 d. Bendrojo Teismo (septintoji kolegija) priimto sprendimo byloje T-242/12 SNCF/Komisija

   (Byla C-127/16 P)
   (2016/C 145/32)
   Proceso kalba: prancūzų

      Šalys

      Apeliantė: SNCF Mobilités (SNCF), atstovaujama advokatų P. Beurier, O. Billard, G. Fabre, V. Landes

      Kitos proceso šalys: Europos Komisija, Prancūzijos Respublika, likviduojama Mory SA, likviduojama Mory Team

      Apeliantės reikalavimai

               —

               pripažinti apeliacinį skundą priimtinu ir pagrįstu,

               —

               panaikinti 2015 m. gruodžio 17 d. priimtą Bendrojo Teismo sprnedimą byloje T-242/12, Société nationale des chemins de fer français (SNCF)/Komisija,

               —

               priteisti iš Europos Komisijos visas bylinėjimosi išlaidas.

      Apeliacinio skundo pagrindai ir pagrindiniai argumentai

   Apeliantė pateikia kelis pagrindus apeliaciniam skundui pagrįsti.
   Pirma, iškraipydamas Sprendimo Sernam 2 3 straipsnio 2 dalies nuostatas dėl Sernam turto perleidimo vienu kartu, Bendrasis Teismas padarė kelias teisės klaidas ir nesilaikė pareigos motyvuoti.
   Antra, nuspręsdamas, kad Sprendimo Sernam 2 3 straipsnio 2 dalyje numatytam konkursui taikomi atvirumo ir skaidrumo reikalavimai būtinai reiškia, kad atrinktas kandidatas nuo pat pradžių savarankiškai dalyvavo procedūroje, Bendrasis Teismas padarė teisės klaidą.
   Trečia, nuspręsdamas, kad Sernam valdybos pasiūlymas pardavėjui buvo daug nepalankesnis, nei kitų kandidatų preliminarūs pasiūlymai, Bendrasis Teismas iškraipė faktines aplinkybes ir padarė teisės klaidą.
   Ketvirta, nuspręsdamas, kad Komisija visiškai nesupainiojo Sernam turto pardavimo vienu metu dalyko ir kainos, Bendrasis Teismas padarė teisės klaidą, neįvykdė pareigos motyvuoti ir priėmė sprendimą remdamasis prieštaringais motyvais.
   Penkta, nuspręsdamas, kad 41 mln. eurų dydžio paskolą atitinkančios pagalbos įtraukimas į Sernam teisminio likvidavimo įsipareigojimus neatitiko Sprendimo Sernam 2 4 straipsnio, Bendrasis Teismas padarė teisės klaidą ir iškraipė Sprendimo Sernam 2 rezoliucinę dalį.
   Šešta, nusprendęs, kad rinkos ekonomikos sąlygomis veikiančio privataus investuotojo principas netaikomas Sernam turo perleidimui vienu kartu, Bendrasis Teismas padarė teisės klaidą, neįvykdė pareigos motyvuoti ir iškraipė Sprendimo Sernam 2 rezoliucinę dalį.


title: Byla C-112/06 2008 m. spalio 2 d. Teisingumo Teismo pirmininko nutartis byloje Europos Bendrijų Komisija prieš Graikijos Respubliką

text:
               21.3.2009

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 69/30

         2008 m. spalio 2 d. Teisingumo Teismo pirmininko nutartis byloje Europos Bendrijų Komisija prieš Graikijos Respubliką

   (Byla C-112/06) (1)

   (2009/C 69/55)

      Proceso kalba: graikų

   Teisingumo Teismo pirmininkas nutartimi nurodė išbraukti bylą iš registro.

      (1)  OL C 121, 2006 5 20.


title: Byla C-255/07 2008 m. vasario 21 d. Teisingumo Teismo pirmininko nutartis byloje Europos Bendrijų Komisija prieš Ispanijos Karalystę

text:
               24.5.2008

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 128/28

         2008 m. vasario 21 d. Teisingumo Teismo pirmininko nutartis byloje Europos Bendrijų Komisija prieš Ispanijos Karalystę

   (Byla C-255/07) (1)

   (2008/C 128/57)

      Proceso kalba: ispanų

   Teisingumo Teismo pirmininkas nutartimi nurodė išbraukti bylą iš registro.

      (1)  OL C 183, 2007 8 4.


title: Byla T-353/05 2005 m. rugsėjo 20 d. pareikštas ieškinys byloje Kubanski prieš Komisiją

text:
               12.11.2005

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 281/32

         2005 m. rugsėjo 20 d. pareikštas ieškinys byloje Kubanski prieš Komisiją
   (Byla T-353/05)
   (2005/C 281/59)
   Proceso kalba: italų
   Šalys

      Ieškovė: Gabriele Giancarla Sharon Kubanski (Leggiuno, Italija), atstovaujama advokatų Massimo Condinanzi ir Devis Bono

      Atsakovė: Europos Bendrijų Komisija
   Ieškovės reikalavimai

               —

               panaikinti 2005 m. birželio 14 d. Komisijos sprendimą atmesti 2005 m. vasario 16 d. ieškovės pateiktą skundą Nr. R/170/05 ir taip pat panaikinti 2004 m. gruodžio 16 d. sprendimą D(2002)34440;

               —

               priteisti iš Komisijos mokėti darbo užmokesčio skirtumo nuo 2005 m. sausio 16 d. iki realaus ieškovės perkėlimo į B IV kategorijos 2 pakopą, sumą, kuri bus apskaičiuota nagrinėjant bylą, galimai atlikus ekspertizę;

               —

               priteisti iš Komisijos bylinėjimosi išlaidas.

         Ieškinio pagrindai ir pagrindiniai argumentai
   Ieškovė šioje byloje skundžia sprendimą, kuriuo atsakovė nutraukė 2004 m. spalio 4 d. sudarytą terminuotą laikino tarnautojo sutartį. Šiuo klausimu ji primena, kad grįsdama šį nutraukimą Komisija nurodė argumentus, kad ieškovė neatitiko Pareigūnų nuostatų 5 straipsnio reikalavimų. Būtent G. G. S. Kubanski išsilavinimas (diploma di Addetto agli Uffici Turistici) neleido jai suteikti B*4 kategorijos 2 pakopos.
   Grįsdama savo reikalavimus ieškovė tvirtina:

               —

               kad pranešime apie konkursą COM/2004/5352/R, kuriuo remiantis vyko ieškovės paskyrimo procedūra bei šis procesas, surašytuose reikalavimuose nenurodyta, kad kandidatai turi turėti konkretų išsilavinimą;

               —

               kad buvo pažeisti ir neteisingai pritaikyti Europos Bendrijų pareigūnų tarnybos nuostatų 5 straipsnio 3 dalies a punkto ii ir iii papunkčiai. Šiuo klausimu ieškovė tvirtina, pirma, kad nagrinėjamas diplomas yra dokumentas, patvirtinantis, jog ieškovė baigė trejų metų vidurinio ugdymo programą, suteikiančias jai profesinį laipsnį, leidžiantį studijuoti aukštojoje mokykloje, ir antra, kad nuo 2001 m. gegužės 1 d. iki 2004 m. balandžio 30 d. ISPRA Jungtiniame tyrimų centre ji ėjo visiškai tokias pačias pareigas kaip ir negarinėjamo konkurso objektu esančios pareigos;

               —

               kad buvo pažeisti kitų Europos Bendrijų tarnautojų įdarbinimo sąlygų 14, 47–50a straipsniai;

               —

               kad buvo pažeistas teisėtų lūkesčių principas;

               —

               buvus nevienodus administracijos veiksmus teisinio tikrumo principo pažeidimo ir skirtingo požiūrio atžvilgiu.


title: Byla F-29/13: 2013 m. kovo 28 d. pareikštas ieškinys byloje ZZ prieš EMA

text:
               20.7.2013

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 207/57

         2013 m. kovo 28 d. pareikštas ieškinys byloje ZZ prieš EMA

   (Byla F-29/13)
   2013/C 207/95
   Proceso kalba: prancūzų

      Šalys

      Ieškovas: ZZ, atstovaujamas advokatų S. Orlandi, J.-N. Louis ir D. Abreu Caldas

      Atsakovė: Europos vaistų agentūra

      Ginčo dalykas bei aprašymas

   Sprendimo nepratęsti ieškovo laikinojo tarnautojo sutarties panaikinimas ir prašymas atlyginti žalą.

      Ieškovo reikalavimai

               —

               Panaikinti 2012 m. rugpjūčio 30 d. sprendimą nepratęsti ieškovo sutarties, nutraukti jo darbo sutartį 2013 m. balandžio 30 d. ir išleisti jį atostogų, nesant tokio prašymu;

               —

               Panaikinti 2013 m. vasario 26 d. sprendimą atmesti prašymą pratęsti sutartį;

               —

               Priteisti iš atsakovės bylinėjimosi išlaidas ir 25 000 EUR neturtinei žalai atlyginti.


title: Byla C-421/13: 2013 m. liepos 24 d. Bundespatentgericht (Vokietija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje Apple Inc. prieš Deutsches Patent- und Markenamt

text:
               26.10.2013

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 313/8

         2013 m. liepos 24 d.Bundespatentgericht (Vokietija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje Apple Inc. prieš Deutsches Patent- und Markenamt

   (Byla C-421/13)
   2013/C 313/15
   Proceso kalba: vokiečių

      Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas

   Bundespatentgericht

      Šalys pagrindinėje byloje

      Ieškovė: Apple Inc.

      Atsakovė: Deutsches Patent- und Markenamt

      Prejudiciniai klausimai

               1.

               Ar direktyvos (1) 2 straipsnis turi būti aiškinamas taip, kad galimybė suteikti apsaugą „prekės pakuotei“ taip pat taikoma ir pavidalui, kuris vaizduoja paslaugą?

               2.

               Ar direktyvos 2 straipsnis ir 3 straipsnio 1 dalis turi būti aiškinami taip, kad žymuo, kuris perteikia paslaugą vaizduojantį pavidalą, gali sudaryti prekių ženklą?

               3.

               Ar direktyvos 2 straipsnis turi būti aiškinamas taip, kad grafinio pavaizdavimo reikalavimas įvykdomas tik pateikiant piešinį ar papildomai, pavyzdžiui, pavidalo aprašymą ar absoliučias dydžio nuorodas metrais arba santykines proporcijų nuorodas?

               4.

               Ar direktyvos 2 straipsnis turi būti aiškinamas taip, kad mažmeninio prekybininko paslaugos prekių ženklo apsauga taikoma ir paties mažmeninio prekybininko gaminamoms prekėms?

      (1)  2008 m. spalio 22 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 2008/95/EB valstybių narių teisės aktams, susijusiems su prekių ženklais, suderinti (OL L 299, p. 25)


title: Byla C-223/05 College van Beroep voor het bedrijfsleven (Nyderlandai) 2005 m. gegužės 17 d. nutartimi pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje H. De Rooy sr. ir H. De Rooy jr. prieš Minister van Landbouw, Natuur en Voedselkwaliteit

text:
               6.8.2005

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 193/13

         College van Beroep voor het bedrijfsleven (Nyderlandai) 2005 m. gegužės 17 d. nutartimi pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje H. De Rooy sr. ir H. De Rooy jr. prieš Minister van Landbouw, Natuur en Voedselkwaliteit
   (Byla C-223/05)
   (2005/C 193/22)
   Proceso kalba: olandų

      College van Beroep voor het bedrijfsleven (Nyderlandai) 2005 m. gegužės 17 d. nutartimi kreipėsi į Europos Bendrijų Teisingumo Teismą su prašymu, kurį Teisingumo Teismo sekretoriatas gavo 2005 m. gegužės 20 d., priimti prejudicinį sprendimą byloje H. De Rooy s.r ir H. De Rooy jr. prieš Minister van Landbouw, Natuur en Voedselkwaliteit.

      College van Beroep voor het bedrijfsleven prašo Teisingumo Teismo atsakyti į šiuos klausimus:

               1.

               Ar Bendrijos teisė įpareigoja ex officio nagrinėti Direktyvoje 85/511 (1) nurodytus pagrindus, t. y. išnagrinėti pagrindus, kuriais nėra pagrįstas ginčas?

               2.

               Jei į 1 klausimą būtų atsakyta teigiamai:
               Ar valstybių narių įpareigojimas pagal Direktyvos 85/511/EEB 11 straipsnio 1 dalies pirmą įtrauką kartu su 13 straipsnio 1 dalies antra įtrauka užtikrinti, kad laboratorinį tyrimą SNL nustatyti atliktų Direktyvos 85/511/EEB B priede nurodytos laboratorijos, veikia tiesiogiai?

               3.

                           a)

                           Ar Direktyvos 85/511/EEB 11 straipsnio 1 dalis aiškintina taip, kad aplinkybė, jog SNL nustatė Direktyvos 85/511/EEB B priede nenurodyta laboratorija, sukelia teisines pasekmes?

                           b)

                           Jei į 3a klausimą būtų atsakyta teigiamai:
                           Ar Direktyvos 85/511/EEB 11 straipsnio 1 dalimi siekiama apsaugoti privačių asmenų, kaip antai ieškovų pagrindinėje byloje, interesus? Jei ne, ar tokie privatūs asmenys kaip ieškovai pagrindinėje byloje gali remtis galimu valstybių narių institucijų pareigų pagal šią nuostatą neįvykdymu?

                           c)

                           Jei iš atsakymo į 3b klausimą išplauktų, kad privatūs asmenys gali remtis Direktyvos 85/511/EEB 11 straipsnio 1 dalimi:
                           Kokios teisinės pasekmės atsiranda, kai SNL nustatė Direktyvos 85/511/EEB B priede nenurodyta laboratorija?

               4.

               Ar Direktyvos 85/511/EEB B priedas, atsižvelgiant į šios direktyvos 11 ir 13 straipsnių nuostatas, aiškintinas taip, kad nuoroda į „Centraal Diergeneeskundig Instituut, Lelystad“ taip pat gali arba turi reikšti ID-Lelystad B. V.?

               5.

               Jei iš atsakymų į pirmiau pateiktus klausimus išplauktų, kad SNL gali nustatyti Direktyvos 85/511/EEB B priede nenurodyta laboratorija arba kad Direktyvos 85/511/EEB B priedą reikia aiškinti taip, jog nuoroda į „Centraal Diergeneeskundig Instituut, Lelystad“ taip pat gali arba turi reikšti ID-Lelystad B. V.:
               Ar Direktyvą 85/511/EEB aiškintina taip, kad ji nustato, jog kompetentingai nacionalinei administracijos institucijai yra privalomi Direktyvos 85/511/EEB B priede nurodytos laboratorijos atlikto tyrimo rezultatai, arba, jei iš atsakymo į 3a klausimą išplauktų, kad administracijos institucijos priimtos SNL kontrolės priemonės gali būti paremtos ir Direktyvos 85/511/EEB B priede nenurodytos laboratorijos gautais rezultatais, — pastarosios laboratorijos atlikto tyrimo rezultatai, arba vis dėlto laboratorijos autoriteto nustatymas priskirtinas valstybės narės proceso autonomijai, ir pagrindinę bylą nagrinėjantis teisėjas turi patikrinti atitinkamos teisės nuostatos galiojimą, neatsižvelgdamas, kaip atliekami laboratoriniai tyrimai, — pagal Bendrijos ar nacionalinę teisę, — bei ar nacionalinės proceso teisės taikymas labai neapsunkina arba nepadaro praktiškai neįmanomą Bendrijos teisės aktų taikymą?

               6.

               Jei iš atsakymo į 5 klausimą išplauktų, kad nacionalinių institucijų pareigą laikytis laboratorinių rezultatų reglamentuoja Direktyva 85/511/EEB:
               Ar nacionalinėms institucijoms privalomi laboratorijos atlikto SNL tyrimo rezultatai? Jei ne, kokią vertinimo laisvę nacionalinėms institucijoms palieka Direktyva 85/511/EEB?

      (1)  1985 m. lapkričio 18 d. Tarybos direktyva 85/511 dėl Bendrijos snukio ir nagų ligos kontrolės priemonių įdiegimo (OL L 315, p. 11).


title: Byla C-120/11: 2011 m. liepos 13 d. Teisingumo Teismo pirmininko nutartis byloje ( Tribunale di Santa Maria Capua Vetere (Italija) prašymas priimti prejudicinį sprendimą) Procura della Repubblica prieš Yeboah Kwadwo

text:
               8.10.2011

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 298/18

         2011 m. liepos 13 d. Teisingumo Teismo pirmininko nutartis byloje (Tribunale di Santa Maria Capua Vetere (Italija) prašymas priimti prejudicinį sprendimą) Procura della Repubblica prieš Yeboah Kwadwo

   (Byla C-120/11) (1)

   2011/C 298/33
   Proceso kalba: italų
   Teisingumo Teismo pirmininkas nutartimi nurodė išbraukti bylą iš registro.

      (1)  OL C 145, 2011 5 14.


title: Byla C-317/10 P: 2010 m. liepos 2 d. Union Investment Privatfonds GmbH pateiktas apeliacinis skundas dėl 2010 m. balandžio 27 d. Bendrojo Teismo (trečioji kolegija) priimto sprendimo sujungtose bylose T-303/06 ir T-337/06 UniCredito Italiano SpA prieš Vidaus rinkos derinimo tarnybą (prekių ženklams ir pramoniniam dizainui) (VRDT) ir Union Investment Privatfonds GmbH

text:
               11.9.2010

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 246/25

         2010 m. liepos 2 d.Union Investment Privatfonds GmbH pateiktas apeliacinis skundas dėl 2010 m. balandžio 27 d. Bendrojo Teismo (trečioji kolegija) priimto sprendimo sujungtose bylose T-303/06 ir T-337/06 UniCredito Italiano SpA prieš Vidaus rinkos derinimo tarnybą (prekių ženklams ir pramoniniam dizainui) (VRDT) ir Union Investment Privatfonds GmbH

   (Byla C-317/10 P)
   ()
   2010/C 246/43
   Proceso kalba: italų

      Šalys;

      Apeliantė: Union Investment Privatfonds GmbH, atstovaujama advokato J. Zindel,

      Kitos proceso šalys: UniCredito Italiano SpA ir Vidaus rinkos derinimo tarnyba (prekių ženklams ir pramoniniam dizainui) (VRDT)

      Apeliantės reikalavimai

               —

               Panaikinti 2010 m. balandžio 27 d. sprendimą bylose T-303/06 ir T-337/06.

               —

               Atmesti ieškinį.

               —

               Panaikinti 2006 m. rugsėjo 5 d. VRDT apeliacinės tarybos sprendimą byloje R 156/2005-2 ir patenkinti protesto procedūrose pateiktus įstojusios į bylą šalies reikalavimus dėl Bendrijos prekių ženklo 2 236 164„UNIWEB“ registracijos paslaugai „nekilnojamojo turto operacijos“.

               —

               Panaikinti 2006 m. rugsėjo 25 d. VRDT apeliacinės tarybos sprendimą byloje R 502/2005-2 ir patenkinti protesto procedūrose pateiktus įstojusios į bylą šalies reikalavimus dėl Bendrijos prekių ženklo 2 330 066„UniCredit Wealth Management“ registracijos paslaugai „nekilnojamojo turto operacijos“.

      Apeliacinio skundo pagrindai ir pagrindiniai argumentai

   Grindžiant šį apeliacinį skundą nurodomas klaidingas Reglamento (EB) Nr. 40/94 (1) 8 straipsnio 1 dalies b punkto paskutinės eilutės taikymas. Be to, tvirtinama, kad skundžiamas sprendimas priimtas atsižvelgus ne į visas ir iš dalies tikrovės neatitinkančias faktines aplinkybes.
   Bendrasis Teismas klaidingai ir priešingai nei VRDT, kuri iš esmės patenkino apeliantės šioje byloje jai pateiktas apeliacijas, nepripažino, kad prekių ženklai, dėl kurių buvo pateiktos apeliacijos, priklauso didelei prekių ženklų šeimai. Tvirtinama, kad visi šią šeimą sudarantys prekių ženklai prasideda ta pačia priebalse, kuri be jokio atskyrimo susieta su kita investicijų sektoriaus koncepcija. Prašomi įregistruoti prekių ženklai taip pat turi tuos pačius skiriamuosius požymius. Iškreipdamas faktus Bendrasis Teismas nusprendė, kad nagrinėjami prekių ženklai skiriasi struktūriškai, nes prašomuose įregistruoti prekių ženkluose pirmoji priebalsė yra susijusi su elementu anglų kalba, o apeliantei priklausančiuose prekių ženkluose pirmoji priebalsė yra susijusi su elementu vokiečių kalba. Vis dėlto Bendrasis Teismas tinkamai neįvertino fakto, kad, taikant Reglamento (EB) Nr. 40/94 8 straipsnio 1 dalies b punkto paskutinę eilutę, esant prekių ženklų serijai reikia atsižvelgti į visus šios serijos prekių ženklus. Šiuo klausimu taip pat pažymima, kad ir apeliantė vartoja angliškus ir tarptautinius žodžius, todėl priešinga Bendrojo Teismo nuomonė objektyviai yra klaidinga.
   Be to, tvirtinama, kad Bendrasis Teismas klaidingai rėmėsi principu, jog apeliantės naudojami prekių ženklai investicijų fondams žymėti visada buvo naudojami kartu nurodant atitinkamą subjektą. Tačiau toks vertinimas buvo paneigtas įrodymais, kuriuos apeliantė šioje byloje pateikė dar per procedūrą VRDT ir iš kurių matyti, kad spaudos straipsniuose apie fondus ar net teikiant konsultacijas investicijų klausimais atitinkamo subjekto pavadinimas nenurodomas.
   Teigiama, kad skundžiamame sprendime yra motyvavimo trūkumų, nes neaišku, kaip Bendrasis Teismas nustatė vokiečių visuomenės požiūrį, kurio įgyja lemiamą reikšmę vertinant galimybę supainioti.
   Vis dėlto tai buvo būtina nurodyti, kadangi apeliantė, pateikusi įvairių Vokietijos patentų ir prekių ženklų biuro ir kitų Vokietijos teismų sprendimų įrodė, jog šis biuras ir šie teismai remiasi principu, jog Vokietijos visuomenei kyla painiava, kai tam tikri prekių ženklai, kurių pirmoji priebalsė yra tokia pati kaip ir apeliantei priklausančių prekių ženklų, yra registruojami ar naudojami trečiųjų šalių finansų sektoriaus paslaugoms žymėti.
   Galiausiai taip pat tvirtinama, kad Bendrasis Teismas kaip ir VRDT nesuprato, kad dėl paslaugų panašumo yra galimybė supainioti, atsirandanti dėl paslaugų panašumo ir „nekilnojamojo turto operacijų“ sektoriuje. Nekilnojamojo turto fondų, žymimų apeliantei priklausančiais prekių ženklais, atveju nurodoma, kad vertė, kurią numato investuotojas, didinama valdymo, nuomos ar net turto pardavimo sandoriais. Todėl, apeliantės teigimu, tiek VRDT, tiek Bendrasis Teismas klaidingai pasirėmė principu, kad nekilnojamojo turto fondo valdymas reiškia tik kapitalo surinkimą. Kadangi VRDT prie paslaugos „nekilnojamojo turto operacijos“ priskyrė tik tarpininkavimo paslaugoms analogiškas paslaugas, šitaip neatsižvelgiama į tai, kad „nekilnojamojo turto operacijų“ koncepcija yra daug platesnė.

      (1)  1993 m. gruodžio 20 d. Tarybos Reglamentas (EB) Nr. 40/94 dėl Bendrijos prekių ženklo (OL L 11, 1994 1 14, p. 1; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 17 sk., 1 t., p. 146).


title: Byla T-128/07 2008 m. kovo 12 d. Pirmosios instancijos teismo sprendimas byloje Suez prieš VRDT (Delivering the essentials of life) (Bendrijos prekių ženklas — Žodinio Bendrijos prekių ženklo Delivering the essentials of life paraiška — Absoliutūs atmetimo pagrindai — Skiriamojo požymio nebuvimas — Reglamento (EB) Nr. 40/94 7 straipsnio 1 dalies b punktas)

text:
               26.4.2008

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 107/25

         2008 m. kovo 12 d. Pirmosios instancijos teismo sprendimas byloje Suez prieš VRDT (Delivering the essentials of life)

   (Byla T-128/07) (1)

   (Bendrijos prekių ženklas - Žodinio Bendrijos prekių ženklo Delivering the essentials of life paraiška - Absoliutūs atmetimo pagrindai - Skiriamojo požymio nebuvimas - Reglamento (EB) Nr. 40/94 7 straipsnio 1 dalies b punktas)
   (2008/C 107/42)
   Proceso kalba: prancūzų
   Šalys

      Ieškovė: Suez (Paryžius, Prancūzija), atstovaujama advokatų P. Combeau ir D. Régnier

      Atsakovė: Vidaus rinkos derinimo tarnyba (prekių ženklams ir pramoniniam dizainui) (VRDT), atstovaujama A. Folliard-Monguiral
   Dalykas
   Ieškinys, pareikštas dėl 2007 m. vasario 2 d. VRDT pirmosios apeliacinės tarybos sprendimo (byla R 811/2006-1), susijusio su paraiška įregistruoti žodinį prekių ženklą Delivering the essentials of life kaip Bendrijos prekių ženklą
   Rezoliucinė dalis

               1.

               Atmesti ieškinį.

               2.

                  Suez padengia bylinėjimosi išlaidas.

      (1)  OL C 140, 2007 6 23.


title: Byla C-300/08 P 2008 m. liepos 7 d. Leche Celta, SL pateiktas apeliacinis skundas dėl 2008 m. balandžio 23 d. Pirmosios instancijos teismo (trečioji kolegija) priimto sprendimo byloje T-35/07, Leche Celta prieš VRDT

text:
               30.8.2008

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 223/36

         2008 m. liepos 7 d.Leche Celta, SL pateiktas apeliacinis skundas dėl 2008 m. balandžio 23 d. Pirmosios instancijos teismo (trečioji kolegija) priimto sprendimo byloje T-35/07, Leche Celta prieš VRDT

   (Byla C-300/08 P)
   (2008/C 223/57)
   Proceso kalba: prancūzų
   Šalys

      Apeliantė: Leche Celta, SL, atstovaujama: advokatų J. Calderón Chavero ir T. Villate Consonni

      Kitos proceso šalys: Vidaus rinkos derinimo tarnyba (prekių ženklams ir pramoniniam dizainui), Celia SA

   Ieškovės reikalavimai

               —

               Panaikinti 2008 m. balandžio 23 d. Pirmosios instancijos teismo trečiosios kolegijos sprendimą byloje T-35/07 remiantis tuo, kad prekių ženklai CELIA/CELTA akivaizdžiai nesuderinami.

               —

               Nurodyti padengti bylinėjimosi išlaidas.

         Ieškinio pagrindai ir pagrindiniai argumentai
   Apeliaciniu skundu apeliantė iš esmės ginčija Pirmosios instancijos teismo atliktą vertinimą dėl nagrinėjamų prekių ženklų panašumo. Jos nuomone, iš tikrųjų šie du prekių ženklai tokie panašūs, kad atitinkama visuomenė net negalėtų rasti tarp jų skirtumo, juo labiau kad jais žymimos tapačios prekės. Todėl nuspręsdamas, kad tarp žymenų, dėl kurių kilo ginčas, yra mažas žodinio ir konceptualaus panašumo laipsnis, Pirmosios instancijos teismas padarė keletą vertinimo klaidų.


title: Byla T-269/05 Raffaele Dalmasso 2005 m. liepos 8 d. pareikštas ieškinys Europos Bendrijų Komisijai

text:
               17.9.2005

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 229/30

         Raffaele Dalmasso 2005 m. liepos 8 d. pareikštas ieškinys Europos Bendrijų Komisijai
   (Byla T-269/05)
   (2005/C 229/65)
   Proceso kalba: prancūzų
   2005 m. liepos 8 d. Europos Bendrijų Pirmosios instancijos teisme buvo pareikštas Raffaele Dalmasso, gyvenančio Schaerbeek (Belgija), atstovaujamo advokato Lucas Vogel, ieškinys Europos Bendrijų Komisijai.
   Ieškovas Pirmosios instancijos teismo prašo:

               —

               panaikinti 2005 m. kovo 21 d. įgaliotos sudaryti darbo sutartis administracijos (ĮSDSA) sprendimą, kuriuo buvo atmestas ieškovo 2004 m. gruodžio 7 d. pateiktas prašymas, perkvalifikuotas į skundą, dėl sprendimo, nustačiusio ieškovui kaip sutartininkui priskirtą pareigų grupę ir atlyginimo dydį pagal 2004 m. rugsėjo 16 d. įsigaliojusios darbo sutarties sąlygas;

               —

               esant būtinybei, taip pat panaikinti šį pirminį sprendimą, kuriuo buvo nustatyta ieškovo kaip sutartininko pareigų grupė ir atlyginimo dydis pagal 2004 m. rugsėjo 16 d. įsigaliojusios darbo sutarties sąlygas;

               —

               priteisti iš atsakovės 25 000 eurų kompensaciją, su sąlyga, kad vėliau ji gali būti atitinkamai padidinta, sumažinta arba patikslinta;

               —

               priteisti iš atsakovės bylinėjimosi išlaidas.

         Ieškinio pagrindai ir pagrindiniai argumentai
   Ieškinio pagrindai ir pagrindiniai argumentai yra tokie patys, kuriais remiamasi byloje T-253/05, Fernandez Tunon prieš Komisiją.


title: Sujungtos bylos C-235/10–C-239/10: 2011 m. kovo 3 d. Teisingumo Teismo (trečioji kolegija) sprendimas byloje ( Cour de cassation du Grand-Duché de Luxembourg (Liuksemburgas) prašymas priimti prejudicinį sprendimą) David Claes prieš likviduojamą Landsbanki Luxembourg SA (Prašymas priimti prejudicinį sprendimą — Socialinė politika — Direktyva 98/59/EB — Kolektyvinis atleidimas iš darbo — Darbo sutarties nutraukimas iš karto priėmus teismo sprendimą dėl darbdavio, juridinio asmens, veiklos nutraukimo ir likvidavimo — Konsultacijų su darbuotojų atstovais nebuvimas — Likvidatoriaus prilyginimas darbdaviui)

text:
               30.4.2011

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 130/8

         2011 m. kovo 3 d. Teisingumo Teismo (trečioji kolegija) sprendimas byloje (Cour de cassation du Grand-Duché de Luxembourg (Liuksemburgas) prašymas priimti prejudicinį sprendimą) David Claes prieš likviduojamą Landsbanki Luxembourg SA

   (Sujungtos bylos C-235/10–C-239/10) (1)

   (Prašymas priimti prejudicinį sprendimą - Socialinė politika - Direktyva 98/59/EB - Kolektyvinis atleidimas iš darbo - Darbo sutarties nutraukimas iš karto priėmus teismo sprendimą dėl darbdavio, juridinio asmens, veiklos nutraukimo ir likvidavimo - Konsultacijų su darbuotojų atstovais nebuvimas - Likvidatoriaus prilyginimas darbdaviui)
   2011/C 130/14
   Proceso kalba: prancūzų

      Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas

   Cour de cassation du Grand-Duché de Luxembourg

      Šalys pagrindinėje byloje

      Ieškovai: David Claes (C-235/10), Sophie Jeanjean (C-236/10), Miguel Rémy (C-237/10), Volker Schneider (C-238/10), Xuan-Mai Tran (C-239/10)

      Atsakovė: likviduojama Landsbanki Luxembourg SA

      Dalykas

   Prašymas priimti prejudicinį sprendimą — Cour de cassation (Liuksemburgas) — 1998 m. liepos 20 d. Tarybos direktyvos 98/59/EB dėl valstybių narių įstatymų, susijusių su kolektyviniu atleidimu iš darbo, suderinimo (OL L 225, p. 16; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 5 sk., 3 t., p. 327) 1, 2 ir 3 straipsnių aiškinimas — Nacionalinės teisės nuostatos, numatančios darbo sutarties nutraukimą iš karto teismui paskelbus bankrotą dėl veiklos nutraukimo — Derybų su darbuotojų atstovais prieš atleidimą nebuvimas — Likvidatoriaus prilyginimas darbdaviui.

      Rezoliucinė dalis

               1.

               1998 m. liepos 20 d. Tarybos direktyvos 98/59/EB dėl valstybių narių įstatymų, susijusių su kolektyviniu atleidimu iš darbo, suderinimo 1–3 straipsniai turi būti aiškinami taip, kad jie taikytini įstaigai darbdavei nutraukiant veiklą priėmus teismo sprendimą nutraukti jos veiklą ir likviduoti dėl nemokumo, net jeigu pagal nacionalinės teisės aktus tokiais veiklos nutraukimo atvejais numatyta iškart nutraukti darbo sutartis su darbuotojais.

               2.

               Kol įstaiga, kurios veiklą nurodyta nutraukti ir kuri likviduotina, nenustoja egzistuoti kaip juridinis asmuo, iš Direktyvos 98/59 2 ir 3 straipsnių kylančios pareigos turi būti vykdomos. Pagal šiuos straipsnius darbdaviui priskirtinas pareigas turi vykdyti aptariamos įstaigos valdyba, jeigu ji tebeveikia, nors ir turėdama ribotus šios įstaigos administravimo įgaliojimus, arba įstaigos likvidatorius, jeigu jis perėmė visą šios įstaigos administravimą.

      (1)  OL C 209, 2010 7 31.


title: Byla C-204/04 Europos Bendrijų Komisijos 2004 m. gegužės 7 d. pareikštas ieškinys Vokietijos Federacinei Respublikai

text:
               7.8.2004

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 201/7

         Europos Bendrijų Komisijos 2004 m. gegužės 7 d. pareikštas ieškinys Vokietijos Federacinei Respublikai
   (Byla C-204/04)
   (2004/C 201/14)
   2004 m. gegužės 7 d. Europos Bendrijų Teisingumo Teisme buvo pareikštas, Europos Bendrijų Komisijos, atstovaujamos Komisijos juridinio skyriaus tarnautojos Nicola Yerrell ir Horstpeter Kreppel, kuris pagal Apsikeitimo valstybės tarnautojais programą buvo paskirtas į Komisijos juridinį skyrių, nurodžiusių adresą dokumentams įteikti Liuksemburge, ieškinys Vokietijos Federacinei Respublikai.
   Pareiškėjas Teisingumo Teismo prašo:

               1)

               pripažinti, kad Vokietijos Federacinė Respublika pažeidė vienodos vyrų ir moterų traktuotės principą, įtvirtintą Direktyvos 76/207/EB (1) 1, 2 ir 5 straipsniuose bei Tarybos direktyvos 97/81/EB (2) dėl Bendrojo susitarimo dėl darbo ne visą darbo dieną, kurį sudarė Europos pramonės ir darbdavių konfederacijų sąjunga (UNICE), Europos įmonių, kuriose dalyvauja valstybė, centras (CEEP) ir Europos profesinių sąjungų konfederacija (ETUC) priedo 4 straipsnyje, netiesiogiai diskriminuodama moteris, sudarančias didžiąją Vokietijos Federacinės Respublikos valstybės tarnautojų, dirbančių mažiau nei 18 valandų per savaitę, dalį, kadangi:

                           a)

                           remiantis Bundespersonalvertretungsgesetz (Fedaralinis įstatymas dėl personalo komitetų valstybės tarnyboje) 14 straipsnio 2 dalimi ir jo nuostatas atitinkančiais federalinių žemių teisės aktais,

                                       —

                                       Bavarijos

                                       —

                                       Berlyno

                                       —

                                       Bremeno

                                       —

                                       Heseno

                                 federalinėse žemėse mažiau nei 18 valandų per savaitę dirbantys darbuotojai,

                           b)

                                       —

                                       Meklenburgo-Priešakinės Pomeranijos

                                       —

                                       Saksonijos

                                       —

                                       Šlezvigo-Holšteino

                                       —

                                       Tiuringijos

                                 federalinėse žemėse mažiau nei pusę vidutinio savaitės darbo laiko dirbantys darbuotojai,

                           c)

                                       —

                                       Badeno-Viurtembergo

                                       —

                                       Brandenburgo

                                       —

                                       Reinlando-Pfalco

                                       —

                                       Saksonijos-Anhalto

                                 federalinėse žemėse mažiau nei trečdalį vidutinio savaitės darbo laiko dirbantys darbuotojai,

                           d)

                           Šiaurės Reino-Vestfalijos
                           federalinėje žemėje mažiau nei 2/5 vidutinio savaitės darbo laiko dirbantys darbuotojai,

                           e)

                           Žemutinės Saksonijos
                           federalinėje žemėje per vienerius metus du mėnesius mažiau nei po 15 valandų per savaitę dirbantys darbuotojai,
                           neturi teisės būti renkami į personalo komitetus;

               2)

               priteisti iš Vokietijos Federacinės Respublikos bylinėjimosi išlaidas.

         Teisiniai pagrindai ir pagrindiniai argumentai
   Teisės būti išrinktam į federacijos, o taip pat į beveik visų žemių personalo komitetus atėmimas iš valstybės tarnautojų, dirbančių mažiau nei 18 valandų per savaitę (kai kuriose federalinėse žemėse valandų skaičius šiek tiek mažesnis), yra netiesioginė moterų, sudarančių didžiąją Vokietijos Federacinės Respublikos valstybės tarnautojų, dirbančių mažiau nei 18 valandų per savaitę, dalį, diskriminacija. Tai yra Direktyvos 76/207/EEB pažeidimas. Be to, minėta nacionalinė nuostata prieštarauja Direktyvai 97/81/EB, įtvirtinančiai, kad darbuotojams, dirbantiems ne visą darbo dieną, negali būti sudaromos blogesnės darbo sąlygos, negu darbuotojams, dirbantiems visą darbo dieną, tik dėl tos priežasties, kad jie dirba ne visą darbo dieną, nebent šis nevienodas požiūris yra objektyviai pagrįstas.
   Tačiau teisės būti išrinktam atėmimas nėra objektyviai pagrįstas. Ribotas atitinkamų valstybės tarnautojų darbo laikas galėtų būti kompensuojamas lanksčiai paskirstant darbo laiką ir naudojant šiuolaikines komunikacijos priemones. Tokio ribojimo nenumato Betriebsverfassungsgesetz (Federalinis įstatymas dėl darbo santykių reglamentavimo įmonėse), taikomas rinkimams į privačių įmonių darbo tarybas. Šios tarybos atlieka panašias funkcijas kaip ir personalo komitetai valstybės tarnyboje. Atitinkamų valstybės tarnautojų grupių atstovavimas personalo komitetuose reikalingas siekiant užtikrinti jų specifinius interesus.

      (1)  OL L 39, p. 40.

      (2)  OL L 14, p. 9.


title: 2005 m. birželio 15 d. Pirmosios Instancijos Teismo sprendimas, Byloje T-17/02 Fred Olsen, SA prieš Europos Bendrijų Komisiją (Valstybės pagalba — Jūrų transportas — Esama pagalba — Nauja pagalba — Bendros ekonominės svarbos paslauga)

text:
               20.8.2005

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 205/17

      PIRMOSIOS INSTANCIJOS TEISMO SPRENDIMAS

   2005 m. birželio 15 d.
   Byloje T-17/02 Fred Olsen, SA prieš Europos Bendrijų Komisiją
       (1)

   (Valstybės pagalba - Jūrų transportas - Esama pagalba - Nauja pagalba - Bendros ekonominės svarbos paslauga)
   (2005/C 205/29)
   Proceso kalba: ispanų
   Byloje T-17/02 Fred Olsen, SA, įsteigta Santa Cruz de Tenerife (Ispanija), atstovaujama advokatų R. Marín Correa ir F. Marín Riaño, prieš Europos Bendrijų Komisiją, atstovaujamą J. Buendía Sierra, nurodžiusio adresą dokumentams įteikti Liuksemburge, palaikomą Ispanijos Karalystės, atstovaujamos abogado del Estado N. Díaz Abad, nurodžiusios adresą dokumentams įteikti Liuksemburge, dėl prašymo panaikinti 2001 m. liepos 25 d. Komisijos sprendimą dėl valstybės pagalbos bylos NN 48/2001 — Ispanija — Pagalba jūrų transporto bendrovei Trasmediterránea (OL 2002, C 96, p. 4), Pirmosios instancijos teismas (antroji išplėstinė kolegija), kurį sudaro kolegijos pirmininkas J. Pirrung ir teisėjai A. W. H. Meij, N. J. Forwood, I. Pelikánová ir S. Papasavvas; sekretorius vyriausiasis administratorius J. Palacio González, 2005 m. birželio 15 d. priėmė sprendimą, kurio rezoliucinėje dalyje nurodyta:

               1.

               Atmesti ieškinį.

               2.

               Ieškovas padengia savo ir Komisijos patirtas bylinėjimosi išlaidas.

               3.

               Ispanijos Karalystė padengia savo bylinėjimosi išlaidas.

      (1)  OL C 97, 2002 4 20.


title: Byla C-10/05 La Cour administrative (Liuksemburgo Didžioji Hercogystė) 2005 m. sausio 11 d. sprendimu pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje Cinthia Mattern ir Hajrudin Cikotic prieš Ministre du travail et de l'emploi

text:
               19.3.2005

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 69/7

         La Cour administrative (Liuksemburgo Didžioji Hercogystė) 2005 m. sausio 11 d. sprendimu pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje Cinthia Mattern ir Hajrudin Cikotic prieš Ministre du travail et de l'emploi
   (Byla C-10/05)
   (2005/C 69/15)
   Proceso kalba: prancūzų

      La Cour administrative (Liuksemburgo Didžioji Hercogystė) 2005 m. sausio 11 d. sprendimu kreipėsi į Europos Bendrijų Teisingumo Teismą su prašymu, kurį Teisingumo Teismo sekretoriatas gavo 2005 m. sausio 14 d., priimti prejudicinį sprendimą byloje Cinthia Mattern ir Hajrudin Cikotic prieš Ministre du travail et de l'emploi.

      La Cour administrative (Liuksemburgo Didžioji Hercogystė) prašo Teisingumo Teismo atsakyti į klausimą, ar Bendrijos teisės nuostatos dėl laisvo darbuotojų judėjimo yra taikomos tuo atveju, kai Bendrijos piliečio sutuoktinis, kuris yra trečiosios valstybės pilietis, remdamasis tuo pagrindu, kad jo sutuoktinis mokėsi ir atliko profesinę praktiką kitoje valstybėje narėje, gali manyti, kad atsižvelgiant į Bendrijos piliečių ir jų šeimos narių, kurie yra trečiųjų valstybių piliečiai, laisvą darbuotojų judėjimą užtikrinančias nuostatas, jam neprivaloma gauti leidimą dirbti.


title: Byla T-250/05 European Dynamics S.A.2005 m. birželio 24 d. pareikštas ieškinys Europos Bendrijų oficialių leidinių biurui

text:
               3.9.2005

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 217/50

      European Dynamics S.A.2005 m. birželio 24 d. pareikštas ieškinys Europos Bendrijų oficialių leidinių biurui
   (Byla T-250/05)
   (2005/C 217/106)
   Proceso kalba: anglų
   2005 m. birželio 24 d. Europos Bendrijų Pirmosios instancijos teisme buvo pareikštas European Dynamics S.A., įsteigtos Atėnuose (Graikija), atstovaujamos advokato N. Korogiannakis, ieškinys Europos Bendrijų oficialių leidinių biurui.
   Ieškovė Pirmosios instancijos teismo prašo:

               —

               panaikinti Europos Bendrijų oficialių leidinių biuro sprendimą, kuriuo ieškovės pateiktas pasiūlymas buvo įvertintas neigiamai, o sutartį nuspręsta sudaryti su laimėjusiu rangovu.

               —

               priteisti iš Europos Bendrijų oficialių leidinių biuro bylinėjimosi ir kitas išlaidas, net jei ieškinys būtų atmestas.

         Ieškinio pagrindai ir pagrindiniai argumentai
   Ieškovė yra bendrovė, kuri pateikė pasiūlymą atsakydama į Europos Bendrijų oficialių leidinių biuro pranešimą apie konkursą Nr. 6019-1 dėl elektroninių leidinių, konkrečiai Europos Sąjungos oficialiojo leidinio priedo, surinkimo, gamybos ir platinimo paslaugų teikimo. Ginčijamu sprendimu jos pasiūlymas buvo atmestas, o sutartį nuspręsta sudaryti su kitu konkurso dalyviu.
   Grįsdama savo ieškinį dėl ginčijamo sprendimo panaikinimo ieškovė pirmiausiai teigia, kad Leidinių biuras pažeidė nediskriminavimo principą nesiimdamas jokių priemonių kai ieškovė jį informavo apie problemą, kylančią dėl to, jog labai mažai bendrovių, gaminančių CD-ROM ir galinčių pateikti pasiūlymo sąlygose numatytą jų kiekį per ten pat numatytą laiką, yra įsikūrusios per maždaug dvi valandas įveikiamą atstumą nuo Liuksemburgo, todėl konkurso dalyviai buvo priversti savo pasiūlymus rengti bendradarbiaudami su šiomis bendrovėmis ir dėl to kainos ir kokybės klausimai buvo susiję su jomis. Ieškovės teigimu, egzistavo kelios alternatyvos, tačiau Leidinių biurui nesiėmus jokių priemonių susidarė situacija, kai tik viena paraiška atitiko techninius įvertinimo reikalavimus ir galėjo būti priimta.
   Ieškovė taip pat teigia, kad įvertinimo ataskaitoje tariamai buvo padarytos dvi aiškios vertinimo klaidos klaidingai konstatuojant, kad ieškovės pasiūlyta kaina buvo 800 000 eurų didesnė už nurodytą iš tikrųjų ir klaidingai konstatuojant, kad gamyba neatrodė įgyvendinama ir pasiūlyme nebuvo pateikta informacijos apie CD-ROM.
   Ieškovė taip pat teigia, kad ginčijamas sprendimas yra neteisėtas, nes jame nepateikiama svarbi informacija ir nenurodomi motyvai.


title: Byla T-479/11: 2011 m. rugsėjo 9 d. pareikštas ieškinys byloje Prancūzija prieš Komisiją

text:
               19.11.2011

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 340/26

         2011 m. rugsėjo 9 d. pareikštas ieškinys byloje Prancūzija prieš Komisiją

   (Byla T-479/11)
   2011/C 340/54
   Proceso kalba: prancūzų

      Šalys

      Ieškovė: Prancūzijos Respublika, atstovaujama E.Belliard, G. de Bergues, B. Beaupère-Manokha ir J. Gstalter

      Atsakovė: Europos Komisija

      Reikalavimai

   Ieškovė Bendrojo Teismo prašo:

               —

               panaikinti visą ginčijamą sprendimą;

               —

               priteisti iš Komisijos bylinėjimosi išlaidas.

      Ieškinio pagrindai ir pagrindiniai argumentai

   Savo ieškinyje ieškovė Bendrojo Teismo prašo panaikinti 2011 m. birželio 29 d. Europos Komisijos sprendimą C(2011) 4483 galutinis dėl valstybės pagalbos Nr. C 35/2008, kurią Prancūzija suteikė pramoninio ir komercinio pobūdžio viešajai įstaigai Institut Français du Pétrole.
   Grįsdama ieškinį ieškovė remiasi trimis pagrindais.

               1.

               Pirmasis pagrindas susijęs su teisės klaida, nes Komisija teisiniu požiūriu pakankamai neįrodė valstybės pagalbos egzistavimo. Iš tikrųjų ieškovė mano, kad išvadai dėl valstybės pagalbos egzistavimo padaryti Komisija nesilaikė taisyklių, reglamentuojančių įrodymus valstybės pagalbos srityje, kiek tai susiję su įrodinėjimo pareiga ir įrodymų lygiu.

               2.

               Antrasis pagrindas, suskirstytas į keturias dalis, yra susijęs su faktinėmis ir teisinėmis klaidomis tiek, kiek Komisija nustatė, kad egzistuoja numanoma neribota garantija Institut Français du Pétrole naudai. Ieškovė tvirtina, kad:

                           —

                           remiantis Prancūzijos teisės tyrimu negalima daryti išvados, kad egzistuoja principas, pagal kurį valstybė garantuoja Institut Français du Pétrole skolų grąžinimą,

                           —

                           bendrųjų sanavimo ir bankroto teisinių procedūrų netaikymas Institut Français du Pétrole nereiškia, kad tokios įstaigos kreditoriai yra palankesnėje padėtyje negu įstaigų, kurioms taikoma komercinė teisė, kreditoriai,

                           —

                           mechanizmų, leidžiančių paneigti valstybės atsakomybę, negalima tapatinti su neribotos garantijos mechanizmais ir

                           —

                           tam tikri skoliniai reikalavimai, kurie yra susiję su Institut Français du Pétrole vykdomais viešųjų paslaugų įsipareigojimais, neturi ryšio su įstaigos statusu.

               3.

               Trečiasis ieškinio pagrindas, suskirstytas į dvi dalis, susijęs su pranašumo sąvokos, kaip tai suprantama pagal SESV 107 straipsnio 1 dalį, pažeidimu, kiek:

                           —

                           Komisija klaidingai nusprendė, kad garantijos egzistavimas, jeigu jį laikytume įrodytu, suteikia pranašumą Institut Français du Pétrole, ir

                           —

                           papildomai ieškovė teigia, kad Komisija pažeidė pranašumo sąvoką padarydama išvadą, kad tariamas Institut Français du Pétrole pranašumas, turimas dėl įstatais suteiktos garantijos, buvo perkeltas pagal privačią teisę įsteigtoms jos dukterinėms bendrovėms Axens ir Prosernat.


title: Byla T-244/10: 2012 m. gegužės 8 d. Bendrojo Teismo sprendimas byloje Tsakiris-Mallas prieš VRDT — Seven (7 Seven Fashion Shoes) (Bendrijos prekių ženklas — Protesto procedūra — Bendrijos vaizdinio prekių ženklo „7 Seven Fashion Shoes“ paraiška — Ankstesni nacionaliniai vaizdiniai prekių ženklai „Seven“ ir „7seven“ — Dalinis atsisakymas registruoti — Santykiniai atmetimo pagrindai — Galimybė supainioti — Žymenų panašumas — Reglamento (EB) Nr. 207/2009 8 straipsnio 1 dalies b punktas)

text:
               23.6.2012

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 184/10

         2012 m. gegužės 8 d. Bendrojo Teismo sprendimas byloje Tsakiris-Mallas prieš VRDT — Seven (7 Seven Fashion Shoes)

   (Byla T-244/10) (1)

   (Bendrijos prekių ženklas - Protesto procedūra - Bendrijos vaizdinio prekių ženklo „7 Seven Fashion Shoes“ paraiška - Ankstesni nacionaliniai vaizdiniai prekių ženklai „Seven“ ir „7seven“ - Dalinis atsisakymas registruoti - Santykiniai atmetimo pagrindai - Galimybė supainioti - Žymenų panašumas - Reglamento (EB) Nr. 207/2009 8 straipsnio 1 dalies b punktas)
   2012/C 184/16
   Proceso kalba: anglų

      Šalys

      Ieškovė: Tsakiris-Mallas AE (Atėnai, Graikija), atstovaujama advokato N. Simantiras

      Atsakovė: Vidaus rinkos derinimo tarnyba (prekių ženklams ir pramoniniam dizainui), atstovaujama J. Crespo Carrillo

      Kita procedūros VRDT Apeliacinėje taryboje šalis, įstojusi į bylą Bendrajame Teisme: Seven SpA (Leini, Italija), atstovaujama advokato D. Sindico

      Dalykas

   Ieškinys, pareikštas dėl 2010 m. kovo 22 d. VRDT antrosios apeliacinės tarybos sprendimo (R 1045/2009-2), susijusio su protesto procedūra tarp Seven SpA ir Tsakiris-Mallas AE.

      Rezoliucinė dalis

               1.

               Atmesti ieškinį.

               2.

               Tsakiris-Mallas AE padengia bylinėjimosi išlaidas.

      (1)  OL C 221, 2010 8 14.


title: Byla C-224/05 College van Beroep voor het bedrijfsleven (Nyderlandai) 2005 m. gegužės 17 d. nutartimi pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje 1. Maatschap H. ir J. Van 't Oever,, 2. Maatschap F. van 't Oever ir W. Fien, 3. B. van 't Oever, 4. Maatschap A. ir J. Fien, 5. Maatschap K. Koers ir J. Stellingswerf, 6. H. Koers, 7. Maatschap K. ir G. Polinder bei 8. G. van Wijhe prieš Minister van Landbouw, Natuur en Voedselkwaliteit

text:
               6.8.2005

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 193/14

         College van Beroep voor het bedrijfsleven (Nyderlandai) 2005 m. gegužės 17 d. nutartimi pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje 1. Maatschap H. ir J. Van 't Oever,, 2. Maatschap F. van 't Oever ir W. Fien, 3. B. van 't Oever, 4. Maatschap A. ir J. Fien, 5. Maatschap K. Koers ir J. Stellingswerf, 6. H. Koers, 7. Maatschap K. ir G. Polinder bei 8. G. van Wijhe prieš Minister van Landbouw, Natuur en Voedselkwaliteit
   (Byla C-224/05)
   (2005/C 193/23)
   Proceso kalba: olandų

      College van Beroep voor het bedrijfsleven (Nyderlandai) 2005 m. gegužės 17 d. nutartimi kreipėsi į Europos Bendrijų Teisingumo Teismą su prašymu, kurį Teisingumo Teismo sekretoriatas gavo 2005 m. gegužės 20 d., priimti prejudicinį sprendimą byloje 1. Maatschap H. ir J. Van 't Oever,, 2. Maatschap F. van 't Oever ir W. Fien, 3. B. van 't Oever, 4. Maatschap A. ir J. Fien, 5. Maatschap K. Koers ir J. Stellingswerf, 6. H. Koers, 7. Maatschap K. ir G. Polinder bei 8. G. van Wijhe prieš Minister van Landbouw, Natuur en Voedselkwaliteit

      College van Beroep voor het bedrijfsleven prašo Teisingumo Teismo atsakyti į šiuos klausimus:

               1.

               Ar Bendrijos teisė įpareigoja ex officio nagrinėti Direktyvoje 85/511 (1) nurodytus pagrindus, t. y. išnagrinėti pagrindus, kuriais nėra pagrįstas ginčas?

               2.

               Jei į 1 klausimą būtų atsakyta teigiamai: Ar valstybių narių įpareigojimas pagal Direktyvos 85/511/EEB 11 straipsnio 1 dalies pirmą įtrauką kartu su 13 straipsnio 1 dalies antra įtrauka užtikrinti, kad laboratorinį tyrimą SNL nustatyti atliktų Direktyvos 85/511/EEB B priede nurodytos laboratorijos, veikia tiesiogiai?

               3.

                           a)

                           Ar Direktyvos 85/511/EEB 11 straipsnio 1 dalis aiškintina taip, kad aplinkybė, jog SNL nustatė Direktyvos 85/511/EEB B priede nenurodyta laboratorija, sukelia teisines pasekmes?

                           b)

                           Jei į 3a klausimą būtų atsakyta teigiamai:
                           Ar Direktyvos 85/511/EEB 11 straipsnio 1 dalimi siekiama apsaugoti privačių asmenų, kaip antai ieškovų pagrindinėje byloje, interesus? Jei ne, ar tokie privatūs asmenys kaip ieškovai pagrindinėje byloje gali remtis galimu valstybių narių institucijų pareigų pagal šią nuostatą neįvykdymu?

                           c)

                           Jei iš atsakymo į 3b klausimą išplauktų, kad privatūs asmenys gali remtis Direktyvos 85/511/EEB 11 straipsnio 1 dalimi:
                           Kokios teisinės pasekmės atsiranda, kai SNL nustatė Direktyvos 85/511/EEB B priede nenurodyta laboratorija?

               4.

               Ar Direktyvos 85/511/EEB B priedas, atsižvelgiant į šios direktyvos 11 ir 13 straipsnių nuostatas, aiškintinas taip, kad nuoroda į „Centraal Diergeneeskundig Instituut, Lelystad“ taip pat gali arba turi reikšti ID-Lelystad B. V.?

               5.

               Jei iš atsakymų į pirmiau pateiktus klausimus išplauktų, kad SNL gali nustatyti Direktyvos 85/511/EEB B priede nenurodyta laboratorija arba kad Direktyvos 85/511/EEB B priedą reikia aiškinti taip, jog nuoroda į „Centraal Diergeneeskundig Instituut, Lelystad“ taip pat gali arba turi reikšti ID-Lelystad B. V.:
               Ar Direktyvą 85/511/EEB aiškintina taip, kad ji nustato, jog kompetentingai nacionalinei administracijos institucijai yra privalomi Direktyvos 85/511/EEB B priede nurodytos laboratorijos atlikto tyrimo rezultatai, arba, jei iš atsakymo į 3a klausimą išplauktų, kad administracijos institucijos priimtos SNL kontrolės priemonės gali būti paremtos ir Direktyvos 85/511/EEB B priede nenurodytos laboratorijos gautais rezultatais, — pastarosios laboratorijos atlikto tyrimo rezultatai, arba vis dėlto laboratorijos autoriteto nustatymas priskirtinas valstybės narės proceso autonomijai, ir pagrindinę bylą nagrinėjantis teisėjas turi patikrinti atitinkamos teisės nuostatos galiojimą, neatsižvelgdamas, kaip atliekami laboratoriniai tyrimai, — pagal Bendrijos ar nacionalinę teisę, — bei ar nacionalinės proceso teisės taikymas labai neapsunkina arba nepadaro praktiškai neįmanomą Bendrijos teisės aktų taikymą?

               6.

               Jei iš atsakymo į 5 klausimą išplauktų, kad nacionalinių institucijų pareigą laikytis laboratorinių rezultatų reglamentuoja Direktyva 85/511/EEB:
               Ar nacionalinėms institucijoms privalomi laboratorijos atlikto SNL tyrimo rezultatai? Jei ne, kokią vertinimo laisvę nacionalinėms institucijoms palieka Direktyva 85/511/EEB?

      (1)  1985 m. lapkričio 18 d. Tarybos direktyva 85/511 dėl Bendrijos snukio ir nagų ligos kontrolės priemonių įdiegimo (OL L 315, p. 11).


title: Byla T-457/04 CAMAR S.r.l. 2004 m. lapkričio 22 d. pareikštas ieškinys Europos Bendrijų Komisijai

text:
               5.2.2005

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 31/28

         CAMAR S.r.l. 2004 m. lapkričio 22 d. pareikštas ieškinys Europos Bendrijų Komisijai
   (Byla T-457/04)
   (2005/C 31/53)
   Proceso kalba: italų
   2004 m. lapkričio 22 d. Europos Bendrijų Pirmosios instancijos teisme buvo pareikštas CAMAR S.r.l., atstovaujamos advokatų Wilma Viscardini, Simonetta Donà ir Mariano Paolin, ieškinys Europos Komisijai.
   Ieškovas Pirmosios instancijos teismo prašo:

               —

               panaikinti Komisijos atsisakymą, pareikštą žemės ūkio generalinio direktoriaus 2004 m. rugsėjo 10 d. laišku (prot. D(2004) 29695 A/25707), gautą 2004 m. rugsėjo 20 d;

               —

               nurodyti vykdyti Pirmosios instancijos teismo 2000 m. birželio 8 d. sprendimo, priimto sujungtose bylose T-79/96, T-260/97 ir T-117/98, rezoliucinės dalies 1 punktą;

               —

               nurodyti Komisijai vykdyti šio sprendimo rezoliucinės dalies 1 punktą išmokant tos dokumentų, kuriuos Komisija turėjo išduoti pagal minėtą sprendimą ir kurių ji visgi neišdavė, vertės piniginį ekvivalentą, lygų 5.065.600 eurų arba kitai Pirmosios instancijos teismo nustatytai sumai, padidintai dėl perkainojimo bei palūkanų, kurių dydį nustatys Pirmosios instancijos teismas, skaičiuojant nuo 2000 m. birželio 8 d. iki šių sumų sumokėjimo;

               —

               nurodyti Komisijai atlyginti Pirmosios instancijos teismo nešališkai nustatytą moralinę žalą, kurią patyrė ieškovo akcininkai dėl 2000 m. birželio 8 d. sprendimo nevykdymo;

               —

               priteisti iš Komisijos su šiuo ieškiniu susijusias bylinėjimosi išlaidas ir honorarus.

         Teisiniai pagrindai ir pagrindiniai argumentai
   Grįsdamas savo teisinius pagrindus ieškovas tvirtina, kad Komisijos, kuri ne tik nepriėmė jokios konkrečios priemonės, bet ir nepasiūlė CAMAR jokių adekvačių priemonių, kad būtų vykdomas byloje T-79/96 priimtas sprendimas, neveikimas (kuris tęsiasi nuo 2000 m. birželio 8 d.) ir jos aiškus 2004 m. rugsėjo 10 d. laišku pateiktas atsisakymas vykdyti minėtą sprendimą šiurkščiai pažeidžia EB sutarties 233 straipsnį.
   Kadangi nebeįmanoma išduoti dokumentų, kuriuos Komisija turėjo pateikti ieškovui vykdama šį sprendimą, atsižvelgiant į tai, kad bananų iš trečiųjų šalių importas nebevyks pagal tarifines kvotas, o bus visiškai liberalizuotas, CAMAR prašo piniginės kompensacijos, kuri pagal nusistovėjusią teismų praktiką yra leistina, kai nebeįmanoma vykdyti sprendimo kita specifine forma.
   Be to, ieškovas prašo teisingai atlyginti moralinę žalą, kurią jis patyrė dėl to, kad nebuvo vykdomas 2000 m. birželio 8 d. sprendimas. Galiausiai, remiantis nusistovėjusia teismų praktika, ši aplinkybė pati savaime yra pagrindas atlyginti nuostolius, kadangi ji pažeidžia teisėtų lūkesčių principą. Šioje byloje teisėtų lūkesčių principą dar labiau pažeidžia tai, kad Komisija savo 2003 m. gegužės 20 d. laišku CAMAR leido tikėtis, jog vykdys sprendimą, tačiau dabar šis laiškas yra atšauktas.


title: Byla C-308/04 P SGL Carbon AG 2004 m. liepos 19 d. pateiktas apeliacinis skundas dėl Europos Bendrijų Pirmosios instancijos teismo (antroji kolegija) 2004 m. balandžio 29 d. sprendimo sujungtose bylose T–236/01, T–239/01, T–244/01 – T–246/01, T–251/01 ir T–252/01 Tokai ir kt. prieš Europos Bendrijų Komisiją, dėl Pirmosios instancijos teismo sprendimo byloje T–239/01

text:
               23.10.2004

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 262/14

         SGL Carbon AG 2004 m. liepos 19 d. pateiktas apeliacinis skundas dėl Europos Bendrijų Pirmosios instancijos teismo (antroji kolegija) 2004 m. balandžio 29 d. sprendimo sujungtose bylose T–236/01, T–239/01, T–244/01 – T–246/01, T–251/01 ir T–252/01 Tokai ir kt. prieš Europos Bendrijų Komisiją, dėl Pirmosios instancijos teismo sprendimo byloje T–239/01
   (Byla C-308/04 P)
   (2004/C 262/26)
   2004 m. liepos 19 d. Europos Bendrijų Teisingumo Teisme buvo gautas SGL Carbon AG, atstovaujamos advokatų kontoros Freshfields Bruckhaus Deringer, Freiligrathstr. 1, D–40479 Diuseldorfas, Vokietija, advokatų Dr. Martin Klusmann ir Dr. Kirsten Beckmann, apeliacinis skundas dėl Europos Bendrijų Pirmosios instancijos teismo (antroji kolegija) 2004 m. balandžio 29 d. sprendimo sujungtose bylose T–236/01, T–239/01, T–244/01 – T–246/01, T–251/01 ir T–252/01 Tokai ir kt. prieš Europos Bendrijų Komisiją, dėl Pirmosios instancijos teismo sprendimo byloje T–239/01.
   Apeliantas Teisingumo Teismo prašo:

               1)

               išlaikant pirmojoje instancijoje pateiktus reikalavimus, iš dalies panaikinti Europos Bendrijų Pirmosios instancijos teismo sprendimą byloje T–239/01 (1) ta apimtimi, kuria jame atmetamas ieškinys dėl 2001 m. liepos 18 d. atsakovo sprendimo 3 ir 4 straipsnių;

               2)

               subsidiariai, tinkamai sumažinti apeliantui sprendimo COMP/E–1/36.490 3 straipsniu skirtą piniginę baudą ir sprendimo 4 straipsniu bei su juo susijusiu 2001 m. liepos 23 d. atsakovo raštu (SG 2001) D/290091 nustatytus delspinigius ir palūkanas;

               3)

               taip pat subsidiariai, grąžinti teisinį ginčą Pirmosios instancijos teismui naujam sprendimui priimti, atsižvelgus į Teisingumo Teismo išreikštą teisinę nuomonę;

               4)

               priteisti iš atsakovo bylinėjimosi išlaidas.

         Teisiniai pagrindai ir pagrindiniai argumentai
   Apeliantas prašo panaikinti Komisijos sprendimo 3 ir 4 straipsnius, pakeistus Pirmosios instancijos teismo sprendimu. Savo prašymą apeliantas grindžia septyniais apeliacinio skundo argumentais:

               1)

               Visų pirma, jis teigia, kad buvo pažeistas principas ne bis in idem, kadangi nebuvo atsižvelgta į tai, jog Šiaurės Amerikoje dar iki ginčijamo Komisijos sprendimo priėmimo buvo skirtos baudos už tuos pačius veiksmus. Jis tvirtina, kad dėl to, jog Europos ir Šiaurės Amerikos konkurencijos apsaugos normos gina tos pačius materialius objektus, į paskirtą baudą turėtų būti bent jau įskaičiuotos ankstesnės toje pačioje byloje paskirtos sankcijos. Tai išplaukia arba tiesiogiai iš principo ne bis in idem plačiąja prasme, kuri taikoma Bendrijos teisės santykiuose su trečiųjų šalių teise, arba iš natural justice principo, kuris yra dar platesnis ir galioja nuo teismo sprendimo Walt Wilhelm. Be to, Teisingumo Teismas sprendime Boehringer yra pripažinęs, kad identiškų faktinių aplinkybių atveju iš esmės privaloma atsižvelgti į JAV skirtas sankcijas, ko nepadarė Pirmosios instancijos teismas.

               2)

               Kalbant apie tai, ką Pirmosios instancijos teismas konstatavo dėl pradinių piniginės baudos sumų, teigiama, kad Pirmosios instancijos teismas nepagrįstai nesumažino pradinės apeliantui skirtos baudos sumos, nors tai turėjo būti padaryta, jeigu teismo nustatyti esminiai baudos dydžio apskaičiavimo kriterijai būtų taikomi laikantis nediskriminavimo principo.

               3)

               Trečiuoju apeliacinio skundo pagrindu teigiama, kad pagrindinės baudos sumos nebuvo galima didinti 25 procentais atsižvelgiant į įspėjančiuosius skambučius iki Komisijos tyrimo pradžios. Šie skambučiai neturi įtakos faktinėms bylos aplinkybėms ir, priešingai nei konstatavo Pirmosios instancijos teismas, jų nebuvo galima laikyti sunkinančiomis aplinkybėmis apskaičiuojant piniginės baudos dydį pagal Reglamento Nr. 17 15 straipsnio 2 dalį, nepažeidus nulla poena sine lege principo. Pirmosios instancijos teismo nurodytas sprendimas Sarrió, kuriame buvo nustatyta kitaip, nėra reikšmingas, kadangi šioje byloje sunkinančiomis aplinkybėmis, sąlygojusiomis didesnę piniginę baudą, buvo laikytos aplinkybės, turinčios sąsajų su pažeidimo padarymu, o ne vėlesni veiksmai, turėję ar galėję sutrukdyti atskleisti pažeidimus. Be to, teismas nagrinėjamoje byloje spekuliatyviai išaiškino vidines aplinkybes apelianto nenaudai, kas pažeidžia įrodinėjimo taisykles.

               4)

               Kalbant apie piniginės baudos dydžio nustatymą teigiama, kad buvo peržengta Reglamento Nr.17 15 straipsnio 2 dalyje nustatyta viršutinė 10 proc. koncerno apyvartos sankcijos riba. Jei Komisija būtų atsižvelgusi į reikšmingas 2000 m. ar 1999 m. apyvartas, ji būtų privalėjusi nustatyti 10 proc. koncerno apyvartos piniginę baudą dar prieš pritaikant išlygą dėl ypatingai svarbių liudytojų. Teismas nepagrįstai šį klausimą paliko atvirą, padaręs teisiškai klaidingą prielaidą, kad šis klausimas nevaidina jokio vaidmens atmetant su juo susijusį skundą.

               5)

               Toliau skundžiama tai, kad buvo nepakankamai atsižvelgta į neišsamaus dokumentų patikrinimo metu nuslėptų dokumentų reikšmę. Papildydamas savo pranešimą Pirmosios instancijos teismui, apeliantas nurodo į tai, kad Pirmosios instancijos teismas savo sprendime pirmą kartą papildomai pasiremia naujais ir apelianto padėtį pabloginančias dokumentais, kurie apeliantui nebuvo žinomi ir dėl kurių jis prieš tai negalėjo išsakyti savo nuomonės Pirmosios instancijos teismui.

               6)

               Toliau apeliantas skundžia tai, kad kategoriškas atsisakymas atsižvelgti į jo neabejotinai sumažėjusius finansinius pajėgumus skiriant piniginę baudą pažeidė proporcingumo principą ir jo teisę į nuosavybę. Konkurencijos teisės sankcijos neturėtų sukelti grėsmės sankcijų adresatų egzistencijai. Tai, ar sankcijos yra proporcingos ir teisėtos, kiekvienu konkrečiu atveju turėtų būti nustatoma atsižvelgiant į veikiančios įmonės kriterijų. Apelianto nuomone, iš esmės neleistina orientuotis į tai, kuriuos įmonės padalinius dar bus galima išgelbėti po to, kai sumokėjus piniginę baudą bus pradėta bankroto procedūra. Kiekviena sankcija privalo būti apskaičiuota taip, kad nebūtų priimami „mirties nuosprendžiai“ ekonomine prasme.

               7)

               Galiausiai apeliantas skundžia tai, kad Pirmosios instancijos teismas nenagrinėjo ir tik galutiniu sprendimu atmetė jo kelis kartus pateiktus teisinius reikalavimus dėl palūkanų ir delspinigių nustatymo. Pirmosios instancijos teismas nepagrįstai neatsižvelgė į tai, kad nėra jokio teisinio pagrindo nei palūkanoms ir delspinigiams nustatyti apskritai, nei šiuo atveju nustatytam referenciniam palūkanų ir delspinigių dydžiui. Net jei būtų pripažinta, jog iš esmės palūkanos yra leistinos siekiant užkirsti kelią piktnaudžiavimams ieškiniais, šiam tikslui pasiekti būtų pakakę daug mažesnių palūkanų. Tai galioja visų pirma atsižvelgus į drastiškai išaugusius sankcijų dydžius, dėl ko taip pat drastiškai išaugo absoliutus priskaičiuotų palūkanų dydis. Skundžiamame sprendime nebuvo nagrinėjami pateikti materialūs reikalavimai. Vietoje to Pirmosios instancijos teismas išnagrinėjo vieną reikalavimą, kurio apeliantas nebuvo pateikęs.

      (1)  Dar nepaskelbtas Recueil


title: Byla F-83/11: 2011 m. rugpjūčio 26 d. pareikštas ieškinys byloje ZZ prieš Komisiją

text:
               19.11.2011

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 340/41

         2011 m. rugpjūčio 26 d. pareikštas ieškinys byloje ZZ prieš Komisiją

   (Byla F-83/11)
   2011/C 340/86
   Proceso kalba: prancūzų

      Šalys

      Ieškovė: ZZ, atstovaujama advokatų S. Rodrigues, A. Blot ir C. Bernard-Glanz

      Atsakovė: Europos Komisija

      Ginčo dalykas bei aprašymas

   Konkurso EPSO/AST/112/10 — Asistentai (AST 3) atrankos komisijos pirmininko sprendimo neleisti ieškovei laikyti egzaminų panaikinimas.

      Ieškovės reikalavimai

               —

               Visų pirma:

                           —

                           panaikinti 2011 m. gegužės 17 d. sprendimą neleisti ieškovei laikyti egzaminų Konkurse EPSO/AST/112/10 — AST 3 lygio asistentai,

                           —

                           atitinkamai, nurodyti iš naujo įtraukti ieškovę į įdarbinimo procedūrą, pradėtą minėtu konkursu, prireikus surengiant naujus egzaminus.

               —

               Alternatyviai, jei nebūtų patenkintas pagrindinis reikalavimas, quod non, priteisti iš atsakovės preliminariai ex aequo et bono nustatytą 20 000 eurų sumą, skirtą atlyginti materialinę žalą, bei sprendimo, kuris bus priimtas, priėmimo dieną galiojančio dydžio delspinigius.

               —

               Bet kokiu atveju, priteisti iš atsakovės preliminariai ex aequo et bono nustatytą 20 000 eurų sumą, skirtą atlyginti neturtinę žalą, bei sprendimo, kuris bus priimtas, priėmimo dieną galiojančio dydžio delspinigius.

               —

               Priteisti iš Komisijos bylinėjimosi išlaidas.


title: Byla T-858/16: 2016 m. gruodžio 6 d. pareikštas ieškinys byloje Dow Corning ir Dow Corning Europe/Komisija

text:
               13.2.2017

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 46/20

         2016 m. gruodžio 6 d. pareikštas ieškinys byloje Dow Corning ir Dow Corning Europe/Komisija

   (Byla T-858/16)
   (2017/C 046/23)
   Proceso kalba: anglų

      Šalys

      Ieškovės: Dow Corning Corporation (Midlandas, Mičiganas, Jungtinės Valstijos) ir Dow Corning Europe (Sanefas, Belgija), atstovaujamos advokatų S. Verschuur, M. Stroungi ir L. Mélia

      Atsakovė: Europos Komisija

      Reikalavimai

   Ieškovės Bendrojo Teismo prašo:

               —

               panaikinti 2016 m. sausio 11 d. Komisijos sprendimo dėl valstybės pagalbos schemos, susijusios su pelno perviršio neapmokestinimu SA.37667 (2015/C) (ex 2015/NN) kurią įgyvendino Belgija (toliau – ginčijamas sprendimas) (1) 1–4 straipsnius,

               —

               subsidiariai panaikinti ginčijamo sprendimo 2 straipsnio 1 dalį,

               —

               priteisti iš Komisijos bylinėjimosi išlaidas.

      Ieškinio pagrindai ir pagrindiniai argumentai

   Grįsdamos ieškinį ieškovės remiasi keturiais pagrindais.

               1.

               Pirmasis ieškinio pagrindas, grindžiamas tuo, kad Komisija pažeidė Reglamento 2015/1589 (2) 1 straipsnio d punktą, kai išankstinius sprendimus dėl pelno perviršio neteisingai laikė schema, ir taip padarė įvairių akivaizdžių teisės, fakto ir vertinimo klaidų, taip pat pateikė nepakankamus motyvus.

               2.

               Antrasis ieškinio pagrindas, grindžiamas tuo, kad Komisija pažeidė SESV 107 straipsnio 1 dalį, kai padarė esminę teisės klaidą ir akivaizdžią vertinimo klaidą aiškindama ir taikydama referencinį pagrindą siekdama įvertinti, ar pagal išankstinius sprendimus dėl pelno perviršio suteiktas atrankusis pranašumas.

               3.

               Trečiasis ieškinio pagrindas, grindžiamas tuo, kad Komisija pažeidė SESV 107 straipsnio 1 dalį, kai neteisingai nusprendė, jog pagal išankstinius sprendimus dėl pelno perviršio suteiktas pranašumas, ir taip padarė įvairių faktinių ir vertinimo klaidų, neatliko rūpestingo ir nešališko tyrimo ir pateikė nepakankamus motyvus.

               4.

               Ketvirtasis ieškinio pagrindas, grindžiamas tuo, kad Komisija pažeidė Reglamento 2015/1589 16 straipsnį ir įvairius Sąjungos teisės principus, kai padarė esminę teisės klaidą ir akivaizdžią vertinimo klaidą bei pateikė nepakankamus motyvus nustatydama metodologiją, pagal kurią būtų galima apskaičiuoti tariamą pagalbą.

      (1)  2016 m. sausio 11 d. Komisijos sprendimas (ES) 2016/1699 dėl valstybės pagalbos schemos, susijusios su pelno perviršio neapmokestinimu SA.37667 (2015/C) (ex 2015/NN) kurią įgyvendino Belgija (pranešta dokumentu Nr. C(2015) 9837) (OL L 260, 2016, p. 61).

      (2)  2015 m. liepos 13 d. Tarybos reglamentas (ES) 2015/1589, nustatantis išsamias Sutarties dėl Europos Sąjungos veikimo 108 straipsnio taikymo taisykles (OL L 248, 2015, p. 9).


title: Byla T-431/07: 2011 m. gruodžio 15 d. Bendrojo Teismo nutartis byloje Gebr. Heller Maschinenfabrik prieš VRDT — Fernández Martinez (HELLER) (Bendrijos prekių ženklas — Protestas — Protesto atsiėmimas — Nereikalingumas priimti sprendimą)

text:
               11.2.2012

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 39/13

         2011 m. gruodžio 15 d. Bendrojo Teismo nutartis byloje Gebr. Heller Maschinenfabrik prieš VRDT — Fernández Martinez (HELLER)

   (Byla T-431/07) (1)

   (Bendrijos prekių ženklas - Protestas - Protesto atsiėmimas - Nereikalingumas priimti sprendimą)
   2012/C 39/25
   Proceso kalba: vokiečių

      Šalys

      Ieškovė: Gebr. Heller Maschinenfabrik GmbH (Niurtingenas, Vokietija), atstovaujama advokatų W. Keßler ir S. Baur

      Atsakovė: Vidaus rinkos derinimo tarnyba (prekių ženklams ir pramoniniam dizainui), atstovaujama iš pradžių S. Schäffner, vėliau R. Pethke

      Kita procedūros VRDT Apeliacinėje taryboje šalis, įstojusi į bylą Bendrajame Teisme: Fernández Martinez (Elčė, Ispanija)

      Dalykas

   Ieškinys dėl 2007 m. rugsėjo 11 d. VRDT antrosios apeliacinės tarybos sprendimo (byla R 974/2006-2), susijusio su protesto procedūra tarp Manuel Fernández Martinez ir Gebr. Heller Maschinenfabrik GmbH.

      Rezoliucinė dalis

               1.

               Nėra reikalo priimti sprendimą dėl šio ieškinio.

               2.

               Ieškovė padengia bylinėjimosi išlaidas.

      (1)  OL C 37, 2008 2 9.


title: Byla C-448/13 P: 2013 m. rugpjūčio 7 d. Delphi Technologies, Inc. pateiktas apeliacinis skundas dėl 2013 m. birželio 6 d. Bendrojo Teismo (šeštoji kolegija) sprendimo byloje T-515/11 Delphi Technologies, Inc. prieš Vidaus rinkos derinimo tarnybą (prekių ženklams ir pramoniniam dizainui) (VRDT)

text:
               26.10.2013

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 313/10

         2013 m. rugpjūčio 7 d.Delphi Technologies, Inc. pateiktas apeliacinis skundas dėl 2013 m. birželio 6 d. Bendrojo Teismo (šeštoji kolegija) sprendimo byloje T-515/11 Delphi Technologies, Inc. prieš Vidaus rinkos derinimo tarnybą (prekių ženklams ir pramoniniam dizainui) (VRDT)

   (Byla C-448/13 P)
   2013/C 313/19
   Proceso kalba: anglų

      Šalys

      Apeliantė: Delphi Technologies, Inc., atstovaujama Rechtsanwälte C. Albrecht, J. Heumann

      Kita proceso šalis: Vidaus rinkos derinimo tarnyba (prekių ženklams ir pramoniniam dizainui)

      Apeliantės reikalavimai

   Apeliantė Teisingumo Teismo prašo:

               —

               panaikinti 2013 m. birželio 6 d. Bendrojo Teismo sprendimą T-515/11, pripažinti negaliojančiu ginčijamą VRDT apeliacinės tarybos sprendimą, kuriuo atmestas apeliantės skundas dėl 2010 m. rugpjūčio 25 d. eksperto sprendimo, ir priteisti iš VRDT bylinėjimosi išlaidas.

      Apeliacinio skundo pagrindai ir pagrindiniai argumentai

   Apeliacinis skundas pateiktas dėl Europos Sąjungos Bendrojo Teismo šeštosios kolegijos sprendimo byloje T-515/11, kuriuo atmestas ieškinys dėl VRDT Antrosios apeliacinės tarybos sprendimo pritarti Bendrijos prekių ženklo INNOVATION FOR THE REAL WORLD paraiškos atmetimui, pripažinimo negaliojančiu.
   Apeliacinis skundas grindžiamas trimis pagrindais:

               1.

               Pirma, Bendrasis Teismas pažeidė Bendrijos prekių ženklo reglamento (1) 7 straipsnio 1 dalies b punktą, nes tinkamai neapibrėžė suinteresuotosios visuomenės ir jos supratimo lygio. Prekės skirtos tik profesionalams, labai gerai suprantantiems reklaminius šūkius.

               2.

               Antra, Bendrasis Teismas taip pat pažeidė Bendrijos prekių ženklo reglamento 7 straipsnio 1 dalies b punktą, nes per griežtai vertino, ar pateiktas registruoti prekių ženklas turi skiriamąjį požymį. Kalbant konkrečiai, Bendrasis Teismas netinkamai suprato gaires, pateiktas vėlesnėje teismo praktikoje, visų pirma, byloje Audi prieš OHIM (C-398/08 P).

               3.

               Trečia, Bendrasis Teismas pažeidė bendruosius vienodo vertinimo ir gero administravimo principus, kurie yra esminiai tinkamam ES veikimui. Reikėjo atsižvelgti į tai, kad praeityje VRDT registravo identiškos struktūros šūkius su žodžiu INNOVATION, net jei ankstesni sprendimai nėra privalomi.

         Apeliantė teigia, kad dėl minėtų priežasčių reikia panaikinti skundžiamą sprendimą ir pripažinti šūkio INNOVATION FOR THE REAL WORLD skiriamąjį požymį.

      (1)  2009 m. vasario 26 d. Tarybos reglamentas (EB) Nr. 207/2009 dėl Bendrijos prekių ženklo (OL L 78, p. 1).


title: Byla C-162/17 P: 2017 m. kovo 30 d. Lenkijos Respublikos pateiktas apeliacinis skundas dėl 2017 m. sausio 19 d. Bendrojo Teismo (devintoji kolegija) priimto sprendimo byloje T-701/15, Stock Polska/EUIPO – Lass & Steffen (LUBELSKA)

text:
               24.7.2017

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 239/22

         2017 m. kovo 30 d. Lenkijos Respublikos pateiktas apeliacinis skundas dėl 2017 m. sausio 19 d. Bendrojo Teismo (devintoji kolegija) priimto sprendimo byloje T-701/15, Stock Polska/EUIPO – Lass & Steffen (LUBELSKA)

   (Byla C-162/17 P)
   (2017/C 239/28)
   Proceso kalba: lenkų

      Šalys

      Apeliantė: Lenkijos Respublika, atstovaujama Bogusław Majczyna

      Kita proceso šalis: Europos Sąjungos intelektinės nuosavybės tarnyba (EUIPO)

      Apeliantės reikalavimai

               —

               Panaikinti 2017 m. sausio 19 d. Bendrojo Teismo (devintoji kolegija) sprendimą Stock Polska – EUIPO Lass & Steffen (LUBELSKA), T-701/15.

               —

               Grąžinti bylą iš naujo nagrinėti Bendrajam Teismui.

               —

               Nuspręsti, kad kiekviena šalis padengia savo bylinėjimosi išlaidas.

      Apeliacinio skundo pagrindai ir pagrindiniai argumentai

   Lenkijos Respublika prašo panaikinti 2017 m. sausio 19 d. Europos Sąjungos Bendrojo Teismo (devintoji kolegija) sprendimą Stock Polska – EUIPO Lass & Steffen (LUBELSKA), T-701/15 (EU:T:2017:16) ir grąžinti bylą iš naujo nagrinėti Bendrajam Teismui.
   Skundžiamu sprendimu Bendrasis Teismas atmetė Stock Polska sp. z o.o., kurios buveinė Liubline, ieškinį dėl 2015 m. rugsėjo 24 d. Vidaus rinkos reguliavimo tarnybos (VRDT, dabar – Europos Sąjungos intelektinės nuosavybės tarnyba (EUIPO)) apeliacinės tarybos sprendimo byloje R 1788/2014-5 ir paliko galioti 2014 m. gegužės 14 d. EUIPO sprendimą dėl atsisakymo registruoti Stock Polska sp. z o.o. Europos Sąjungos prekių ženklą.
   Bendrojo Teismo ir EUIPO sprendimais, remiantis 2009 m. vasario 26 d. Tarybos reglamento (EB) Nr. 207/2009 dėl Bendrijos prekių ženklo (1) 8 straipsnio 1 dalies b punktu, atsisakoma leisti registruoti prekių ženklą „Lubelska“ dėl jo panašumo į prekių ženklą „Lubeca“, dėl kurio atsiranda galimybė suklaidinti atitinkamą visuomenę Vokietijos teritorijoje, kur ankstesnis prekių ženklas „Lubeca“ yra saugomas, kiek tai susiję su šiuo prekių ženklu žymimų prekių kilme.
   Lenkijos Respublika skundžiamo sprendimo atžvilgiu nurodo šiuos apeliacinio skundo pagrindus:

               1.

               2009 m. vasario 26 d. Tarybos reglamento (EB) Nr. 207/2009 dėl Bendrijos prekių ženklo 8 straipsnio 1 dalies b punkto pažeidimą, nes nebuvo atliktas visapusiškas galimybės suklaidinti vertinimas, pagrįstas bendru prekių ženklo daromu įspūdžiu, atsižvelgiant į skiriamuosius ir dominuojančius elementus, ypač atsižvelgiant į tai, kad žymens panašumo į ankstesnį prekių ženklą vertinimas nepagrįstai buvo apribotas vienu to žymens elementu (žodiniu elementu).
               Bendrasis Teismas padarė klaidą nuspręsdamas, kad dviejų prekių ženklų panašumo vertinimą galima apriboti tik vieno iš šį sudedamąjį prekių ženklą sudarančių elementų (žodinio elemento) nagrinėjimu ir lyginti šį elementą su kitu prekių ženklu, neatsižvelgiant į vaizdinį elementą ir prieš tai nenustačius, kad žodinis elementas yra dominuojantis, o vaizdinis elementas neturi reikšmės. Bendrasis Teismas tik konstatavo, kad vaizdinis elementas turi silpnesnį skiriamąjį požymį, tačiau neatkreipė dėmesio į tai, kad silpnas elemento skiriamasis požymis nebūtinai reiškia, kad tas elementas negali dominuoti.

               2.

               Reglamento Nr. 207/2009 8 straipsnio 1 dalies b punkto, vienodo požiūrio, gero administravimo ir teisinio saugumo principų pažeidimą dėl to, kad EUIPO nesilaikė ankstesnės EUIPO gairėse išdėstytos savo sprendimų praktikos, ir dėl to priėmė tai praktikai prieštaraujantį sprendimą.
               Bendrasis Teismas neatsižvelgė į tai, kad EUIPO nesilaikė ankstesnės gairėse išdėstytos savo sprendimų praktikos dėl Reglamento Nr. 207/2009 8 straipsnio 1 dalies b punkto ir į tai, kad nebuvo ypatingų aplinkybių, pateisinančių tos praktikos nesilaikymą.

               3.

               Reglamento Nr. 207/2009 8 straipsnio 1 dalies b punkto pažeidimą atliekant galimybės suklaidinti vertinimą ir teisingais pripažinus faktus, kurie neatitinka visuotinai žinomų faktų, bei neatsižvelgus į visuotinai žinomus tikrus faktus, dėl ko buvo iškraipytos faktinės aplinkybės ir įrodymai, būtent:

                           a)

                           visuotinai žinomu faktu pripažinus tai, kad vidutinis Vokietijos vartotojas nežino pavadinimo „Lubeca“ reikšmės, neatsižvelgus į tai, kad lotyniškų miestų pavadinimų (t. y. Lubeca) žinojimo lygis neturi jokio ryšio su lotynų kalbos mokėjimo lygiu ir į tai, kad alkoholinių gėrimų vartotojai teikia didelę reikšmę tokių gėrimų geografinei kilmei,

                           b)

                           visuotinai žinomu faktu pripažinus tai, kad vaizdinis karūnos formos elementas yra plačiai naudojamas alkoholinių gėrimų etiketėse.

               4)

               Pareigos motyvuoti pažeidimą taikant Reglamento Nr. 207/2009 8 straipsnio 1 dalies b punktą:

                           a)

                           nenurodžius, kurį žymens elementą Bendrasis Teismas pripažino dominuojančiu,

                           b)

                           nenurodžius faktų, pagrindžiančių teiginį, kad žodžio „Lubeca“ reikšmės nežino vidutinis Vokietijos vartotojas.

      (1)  OL L 78, p. 1.


title: Byla T-31/09 2009 m. sausio 21 d. pareikštas ieškinys byloje Baid prieš VRDT ( LE GOMMAGE DES FACADES )

text:
               21.3.2009

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 69/50

         2009 m. sausio 21 d. pareikštas ieškinys byloje Baid prieš VRDT (LE GOMMAGE DES FACADES)
   (Byla T-31/09)
   (2009/C 69/110)
   Proceso kalba: prancūzų
   Šalys

      Ieškovė: Baid SARL (Paryžius, Prancūzija), atstovaujama advokato M. Grasset

      Atsakovė: Vidaus rinkos derinimo tarnyba (prekių ženklams ir pramoniniam dizainui)
   Ieškovės reikalavimai

               —

               Panaikinti 2008 m. spalio 30 d. Vidaus rinkos derinimo tarnybos (prekių ženklams ir pramoniniam dizainui) (VRDT) pirmosios apeliacinės tarybos sprendimą byloje R 963/2008-1 ir jį pakeisti taip, kad ieškovės VRDT pateikta apeliacija būtų pripažinta pagrįsta, o prašomas prekių ženklas — priimtas;

               —

               priteisti iš VRDT bylinėjimosi išlaidas.

         Ieškinio pagrindai ir pagrindiniai argumentai

      Prašomas įregistruoti Bendrijos prekių ženklas: žodinis prekių ženklas „LE GOMMAGE DES FACADES“ 3, 19 ir 37 klasės prekėms ir paslaugoms (paraiška Nr. 6 071 641)

      Eksperto sprendimas: atmesti paraišką

      Apeliacinės tarybos sprendimas: atmesti apeliaciją

      Ieškinio pagrindai: Tarybos reglamento (EB) Nr. 40/94 dėl Bendrijos prekių ženklo 7 straipsnio 1 dalies c punkto pažeidimas, nes prašomas įregistruoti prekių ženklas nebuvo aprašomasis; to paties reglamento 7 straipsnio 3 dalies pažeidimas, nes prašomas įregistruoti prekių ženklas įgijo skiriamąjį pobūdį dėl vartojimo; ir šio reglamento 73 straipsnio pažeidimas, nes ginčijamas sprendimas didžiąja dalimi grindžiamas nuorodomis į interneto tinklalapius.


title: Byla C-524/06 2008 m. gruodžio 16 d. Teisingumo Teismo (didžioji kolegija) sprendimas byloje ( Oberverwaltungsgericht für das Land Nordrhein-Westfalen (Vokietija) prašymas priimti prejudicinį sprendimą) Heinz Huber prieš Vokietijos Respubliką (Asmens duomenų teisinė apsauga — Europos Sąjungos pilietybė — Nediskriminavimo dėl pilietybės principas — Direktyva 95/46/EB — Būtinumo reikalavimas — Bendrasis asmens duomenų apie kitos valstybės narės pilietybę turinčius Sąjungos piliečius tvarkymas — Užsienio piliečių registras)

text:
               21.2.2009

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 44/5

         2008 m. gruodžio 16 d. Teisingumo Teismo (didžioji kolegija) sprendimas byloje (Oberverwaltungsgericht für das Land Nordrhein-Westfalen (Vokietija) prašymas priimti prejudicinį sprendimą) Heinz Huber prieš Vokietijos Respubliką

   (Byla C-524/06) (1)

   (Asmens duomenų teisinė apsauga - Europos Sąjungos pilietybė - Nediskriminavimo dėl pilietybės principas - Direktyva 95/46/EB - „Būtinumo“ reikalavimas - Bendrasis asmens duomenų apie kitos valstybės narės pilietybę turinčius Sąjungos piliečius tvarkymas - Užsienio piliečių registras)
   (2009/C 44/07)
   Proceso kalba: vokiečių
   Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas
   Oberverwaltungsgericht für das Land Nordrhein-Westfalen
   Šalys pagrindinėje byloje

      Ieškovas: Heinz Huber

      Atsakovė: Vokietijos Federacinė Respublika
   Dalykas
   Prašymas priimti prejudicinį sprendimą — Oberverwaltungsgericht für das Land Nordrhein-Westfalen (Vokietija) — EB 12 straipsnio 1 dalies, 17 straipsnio, 18 straipsnio 1 dalies ir 43 straipsnio 1 dalies bei 1995 m. spalio 24 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 95/46/EB dėl asmenų apsaugos tvarkant asmens duomenis ir dėl laisvo tokių duomenų judėjimo (OL L 281, p. 31; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 13 sk., 15 t., p. 355) 7 straipsnio aiškinimas — Bendrąjį kitų valstybių narių piliečių asmens duomenų tvarkymą centriniame užsieniečių registre numatantys nacionalinės teisės aktai, kurie skiriasi nuo nacionalinės teisės aktų dėl atitinkamos valstybės piliečių asmens duomenų, kurie tvarkomi tik savivaldybėms priskiriamuose gyvenamosios vietos deklaravimo registruose
   Rezoliucinė dalis

               1.

               Asmens duomenų apie atitinkamos valstybės narės pilietybės neturinčius Europos Sąjungos piliečius tvarkymo sistema, kaip antai įtvirtinta 1994 m. rugsėjo 2 d. Centrinio užsieniečių registro įstatyme (Gesetz über das Ausländerzentralregister) su pakeitimais, padarytais 2005 m. birželio 21 d. Įstatymu, kuria siekiama padėti už su teise apsigyventi susijusių teisės aktų taikymą atsakingoms nacionalinėms institucijoms, tenkina 1995 m. spalio 24 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 95/46/EB dėl asmenų apsaugos tvarkant asmens duomenis ir dėl laisvo tokių duomenų judėjimo 7 straipsnio e punkte įtvirtintą būtinumo reikalavimą, aiškinamą paisant bet kokios diskriminacijos dėl pilietybės draudimo, tik jei:

                           —

                           joje kaupiami tik tie duomenys, kurie šioms institucijoms yra būtini taikyti minėtus teisės aktus, ir

                           —

                           jeigu jos centralizuotas pobūdis leidžia veiksmingiau taikyti šiuos teisės aktus šios valstybės narės pilietybės neturinčių Europos Sąjungos piliečių teisės apsigyventi atžvilgiu.

                     Patikrinti, ar šios sąlygos įvykdytos pagrindinėje byloje, turi prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas.
               Bet kuriuo atveju su konkrečiu vardu ir pavarde susietų asmens duomenų tvarkymo ir saugojimo tokiame registre, koks yra Centrinis užsieniečių registras, statistiniais tikslais negalima laikyti būtinu Direktyvos 95/46 7 straipsnio e punkto prasme.

               2.

               EB 12 straipsnio 1 dalį reikia aiškinti taip, kad ji draudžia valstybei narei kovos su nusikalstamumu tikslu įdiegti specialiai šios valstybės narės pilietybės neturintiems Europos Sąjungos piliečiams skirtą asmens duomenų tvarkymo sistemą.

      (1)  OL C 56, 2007 3 10.


title: 2004 m. spalio 14 d. Teisingumo Teismo sprendimas (antroji kolegija), Byloje C-55/03 Europos Bendrijų Komisija prieš Ispanijos Karalystę (Darbuotojai — Diplomų pripažinimas — Civilinės aviacijos skrydžių valdymo vadovai — Nepriimtinumas)

text:
               4.12.2004

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 300/18

      TEISINGUMO TEISMO SPRENDIMAS

   (antroji kolegija)
   2004 m. spalio 14 d.
   Byloje C-55/03 Europos Bendrijų Komisija prieš Ispanijos Karalystę (1)

   (Darbuotojai - Diplomų pripažinimas - Civilinės aviacijos skrydžių valdymo vadovai - Nepriimtinumas)
   (2004/C 300/35)
   Proceso kalba: ispanų
   Byloje C-55/03 Europos Bendrijų Komisija, atstovaujama M. Patakia ir M. Valverde López, prieš Ispanijos Karalystę, atstovaujamą S. Ortiz Vaamonde, dėl ieškinio dėl įsipareigojimų pagal EB sutarties 226 straipsnį neįvykdymo, iškeltoje 2003 m. vasario 11 d., Teisingumo Teismas (antroji kolegija), susidedantis iš kolegijos pirmininko C. W. A. Timmermans (pranešėjas), teisėjų C. Gulmann, R. Schintgen, G. Arestis ir J. Klučka; generalinis advokatas: P. Léger, sekretorius: R. Grass, 2004 m. spalio 14 d. priėmė sprendimą, kurio rezoliucinėje dalyje nurodyta:

               1)

               Atmesti ieškinį kaip nepriimtiną.

               2)

               Priteisti iš Europos Bendrijų Komisijos bylinėjimosi išlaidas.

      (1)  OL C 83, 2003 4 5.


title: Byla C-97/09: 2010 m. spalio 26 d. Teisingumo Teismo (didžioji kolegija) sprendimas byloje ( Unabhängiger Finanzsenat, Außenstelle Wien (Austrija) prašymas priimti prejudicinį sprendimą) Ingrid Schmelz prieš Finanzamt Waldviertel (Šeštoji PVM direktyva — 24 straipsnio 3 dalis ir 28i straipsnis — Direktyva 2006/112/EB — 283 straipsnio 1 dalies c punktas — Galiojimas — EB 12, 43 ir 49 straipsniai — Vienodo požiūrio principas — Speciali smulkiojo verslo įmonėms skirta schema — Atleidimas nuo PVM — Atsisakymas leisti pasinaudoti atleidimu nuo mokesčiu kitose valstybėse narėse įsteigtiems apmokestinamiesiems asmenims — Sąvoka metinė apyvarta )

text:
               18.12.2010

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 346/12

         2010 m. spalio 26 d. Teisingumo Teismo (didžioji kolegija) sprendimas byloje (Unabhängiger Finanzsenat, Außenstelle Wien (Austrija) prašymas priimti prejudicinį sprendimą) Ingrid Schmelz prieš Finanzamt Waldviertel

   (Byla C-97/09) (1)

   (Šeštoji PVM direktyva - 24 straipsnio 3 dalis ir 28i straipsnis - Direktyva 2006/112/EB - 283 straipsnio 1 dalies c punktas - Galiojimas - EB 12, 43 ir 49 straipsniai - Vienodo požiūrio principas - Speciali smulkiojo verslo įmonėms skirta schema - Atleidimas nuo PVM - Atsisakymas leisti pasinaudoti atleidimu nuo mokesčiu kitose valstybėse narėse įsteigtiems apmokestinamiesiems asmenims - Sąvoka „metinė apyvarta“)
   2010/C 346/20
   Proceso kalba: vokiečių

      Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas

      Unabhängiger Finanzsenat, Außenstelle Wien

      Šalys pagrindinėje byloje

      Ieškovė: Ingrid Schmelz

      Atsakovė: Finanzamt Waldviertel

      Dalykas

   Prašymas priimti prejudicinį sprendimą — Unabhängiger Finanzsenat, Außenstelle Wien — 1977 m. gegužės 17 d. Šeštosios Tarybos direktyvos 77/388/EEB dėl valstybių narių apyvartos mokesčių įstatymų derinimo — Bendra pridėtinės vertės mokesčio sistema: vienodas vertinimo pagrindas (OL L 145, p. 1; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 9 sk., 1 t., p. 23), iš dalies pakeistos 1992 m. gruodžio 14 d. Tarybos direktyva 92/111/EEB, iš dalies keičiančia Direktyvą 77/388/EEB ir nustatančia supaprastinimo priemones, susijusias su pridėtinės vertės mokesčiu (OL L 384, p. 47; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 9 sk., 1 t., p. 224), 24 straipsnio 3 dalyje bei 28i straipsnyje ir 2006 m. lapkričio 28 d. Tarybos direktyvos 2006/112/EB dėl pridėtinės vertės mokesčio bendros sistemos (OL L 347, p. 1) 283 straipsnio 1 dalies c punkte esančių frazių galiojimas — Speciali smulkiojo verslo įmonėms skirta schema, pagal kurią leidžiamas atleidimas nuo mokesčio, išskyrus prekių tiekimą ar paslaugų teikimą, kai prekes tiekia ar paslaugas teikia apmokestinamasis asmuo, kuris nėra įsisteigęs nacionalinėje teritorijoje — Pirmiau minėtomis nuostatomis pagrįstas atsisakymas atleisti nuo mokesčio kitoje ES valstybėje narėje įsisteigusį apmokestinamąjį asmenį — Šios schemos atitiktis EB 12, 43 ir 49 straipsniams bei bendriesiems Bendrijos teisės principams — Šių frazių negaliojimo atveju: minėtos Direktyvos 77/388/EEB 24 straipsnyje ir Akto dėl Austrijos Respublikos, Suomijos Respublikos ir Švedijos Karalystės stojimo sąlygų ir Sutarčių, kuriomis yra grindžiama Europos Sąjunga, pritaikomųjų pataisų (OL C 241, p. 335) XV priedo IX dalies „Mokesčiai“ 2 punkto c papunktyje bei minėtos Direktyvos 2006/11//EB 287 straipsnyje esančios sąvokos „metinė apyvarta“ aiškinimas

      Rezoliucinė dalis

               1)

               Išnagrinėjus klausimus nematyti nė vieno veiksnio, kuris galėtų turėti įtakos 1977 m. gegužės 17 d. Šeštosios Tarybos direktyvos 77/388/EEB dėl valstybių narių apyvartos mokesčių įstatymų derinimo — Bendra pridėtinės vertės mokesčio sistema: vienodas vertinimo pagrindas, iš dalies pakeistos 2006 m. vasario 14 d. Tarybos direktyva 2006/18/EB, 24 straipsnio 3 dalies bei 28i straipsnio ir 2006 m. lapkričio 28 d. Tarybos direktyvos 2006/112/EB dėl pridėtinės vertės mokesčio bendros sistemos 283 straipsnio 1 dalies c punkto galiojimui EB 49 straipsnio atžvilgiu.

               2)

               Direktyvos 77/388, iš dalies pakeistos Direktyva 2006/18, 24 ir 24a straipsnius bei Direktyvos 2006/112 284–287 straipsnius reikia aiškinti taip, kad sąvoka „metinė apyvarta“ apima per vienus metus valstybėje narėje, kurioje įmonė įsteigta, realizuotą jos apyvartą.

      (1)  OL C 129, 2009 6 6.