title: Byla C-201/04: Hof van beroep te Antwerpen 2004 m. balandžio 27 d. sprendimu pateiktas prašymas priimti preliminarų nutarimą byloje Belgijos valstybė - Ministère des Finances prieš N.V. Molenbergnatie

text:
               10.7.2004

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 179/5

         Hof van beroep te Antwerpen 2004 m. balandžio 27 d. sprendimu pateiktas prašymas priimti preliminarų nutarimą byloje Belgijos valstybė - Ministère des Finances prieš N.V. Molenbergnatie
   (Byla C-201/04)
   (2004/C 179/10)
   Hof van beroep te Antwerpen 2004 m. balandžio 27 d. sprendimu kreipėsi į Europos Bendrijų Teisingumo Teismą su prašymu, kurį Teisingumo Teismo sekretoriatas gavo 2004 m. gegužės 5 d., priimti preliminarų nutarimą byloje Belgijos valstybė - Ministère des Finances prieš N.V. Molenbergnatie.
   Hof van beroep te Antwerpen prašo Teisingumo Teismo atsakyti į šiuos klausimus:

               1)

               Ar Bendrijos muitinės kodekso [1992 m. spalio 12 d. Tarybos reglamentas (EEB) Nr. 2913/92, nustatantis Bendrijos muitinės kodeksą (1)] 217–232 straipsniai, t.y. VII antraštinės dalies („Skola muitinei“) 3 skyriaus („Skolą muitinei sudarančios pinigų sumos išieškojimas“), susidedančios iš 1 skirsnio („Muito sumos įtraukimas į apskaitą ir pranešimas apie ją skolininkui“ – 217–221 straipsniai) ir 2 skirsnio („Muito sumos mokėjimo terminas ir procedūros“ – 222–232 straipsniai), nuostatos taikytinos išieškant iki 1994 m. sausio 1 d. atsiradusią skolą muitinei, kurį nebuvo išieškota ar pradėta išieškoti iki šios datos?

               2)

               Teigiamai atsakius į pirmą klausimą, ar Bendrijos muitinės kodekso 221 straipsnyje nustatytas pranešimas visada turi būti išsiunčiamas po muito sumos įtraukimo į apskaitą, kitaip tariant, ar prieš išsiunčiant Bendrijos muitinės kodekso 221 straipsnyje nustatytą pranešimą muito suma turi būti įtraukta į apskaitą?

               3)

               Ar pavėluotas pranešimas skolininkui apie privalomo sumokėti muito sumą, padarytas suėjus Bendrijos muitinės kodekso 221 straipsnio 3 dalies pradinėje redakcijoje [galiojusioje iki pakeitimo nuo 2000 m. gruodžio 19 d.), padaryto 2000 m. lapkričio 16 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamento (EB) Nr. 2700/2000 1 straipsnio 17 punktu] numatytam trijų metų terminui, nors per šį terminą muitinė galėjo tiksliai nustatyti teisiškai privalomo sumokėti muito sumą, užkerta kelią skolos muitinei išieškojimui, panaikina šią skolą, ar sukelia kitokias teisines pasekmes?

               4)

               Ar valstybės narės turi nustatyti Bendrijos muitinės kodekso 221 straipsnyje numatyto pranešimo skolininkui apie privalomo sumokėti muito sumą pateikimo procedūrą?
               Teigiamai atsakius į paskutinį klausimą, ar valstybė narė, nenustačiusi Bendrijos muitinės kodekso 221 straipsnyje numatyto pranešimo skolininkui apie privalomo sumokėti muito sumą pateikimo procedūros, gali įrodinėti, kad bet kuris (po įtraukimo į apskaitą) skolininkui perduotas dokumentas, kuriame nurodyta muito suma, prilygsta Bendrijos muitinės kodekso 221 straipsnyje numatytam pranešimui skolininkui apie privalomo sumokėti muito sumą, net jeigu šiame dokumente visiškai neminimas Bendrijos muitinės kodekso 221 straipsnis bei nenurodoma, kad tai yra pranešimas skolininkui apie privalomo sumokėti muito sumą?

      (1)  OL 1992, L 302, p. 1.


title: Byla C-313/11: 2011 m. birželio 21 d. pareikštas ieškinys byloje Europos Komisija prieš Lenkijos Respubliką

text:
               27.8.2011

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 252/23

         2011 m. birželio 21 d. pareikštas ieškinys byloje Europos Komisija prieš Lenkijos Respubliką

   (Byla C-313/11)
   2011/C 252/44
   Proceso kalba: lenkų

      Šalys

      Ieškovė: Europos Komisija, atstovaujama D. Bianchi ir A. Szmytkowska

      Atsakovė: Lenkijos Respublika

      Ieškovės reikalavimai

               —

               Pripažinti, kad nustačiusi draudimą Lenkijoje gaminti, tiekti į rinką ir naudoti gyvūnams šerti genetiškai modifikuotus pašarus ir pašarams skirtus genetiškai modifikuotus organizmus, Lenkijos Respublika neįvykdė savo pareigų pagal 2003 m. rugsėjo 22 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamento (EB) Nr. 1829/2003 dėl genetiškai modifikuoto maisto ir pašarų (1) 16 straipsnio 5 dalį, 19, 20 ir 34 straipsnius.

               —

               Priteisti iš Lenkijos Respublikos bylinėjimosi išlaidas.

      Ieškinio pagrindai ir pagrindiniai argumentai

   Komisija kaltina Lenkijos Respubliką, kad priėmusi Pašarų įstatymą, kuriuo uždrausta Lenkijoje gaminti, tiekti į rinką ir naudoti gyvūnams šerti genetiškai modifikuotus pašarus ir pašarams skirtus genetiškai modifikuotus organizmus, ši neįvykdė savo pareigų pagal Reglamentą (EB) Nr. 1829/2003. Priėmus minėtą reglamentą, kuriuo Sąjungos lygmeniu visiškai suderinamas su GMO pašarais susijusių leidimų išdavimas, Lenkija negali priimti teisės nuostatų, kuriomis draudžiama jos teritorijoje tiekti į rinką, naudoti ir gaminti produktus, kuriems išduoti minėti leidimai. Konkrečiai kalbant, Lenkija pažeidė:

               —

               Reglamento (EB) Nr. 1829/2003 16 straipsnio 5 dalį, pagal kurią leidimas išleisti į rinką, naudoti arba perdirbti GMO, kurie naudojami kaip pašarai, pašarus, kurių sudėtyje yra arba kurie susideda iš GMO, ir pašarus, pagamintus iš GMO, suteikiamas, atsisakoma jį suteikti, atnaujinamas, pakeičiamas, sustabdomas arba panaikinamas atsižvelgiant tik į šiame reglamente nurodytas priežastis ir laikantis tik jame nustatytos tvarkos,

               —

               reglamento 19 straipsnį, kuriame numatyta, kad kompetenciją išduoti leidimą turi Europos Komisija,

               —

               reglamento 20 straipsnį, pagal kurį produktai, iki Reglamento Nr. 1829/2003 įsigaliojimo teisėtai išleisti į rinką, pripažįstami teisėtai išleistais pagal šį reglamentą;

               —

               reglamento 34 straipsnį (išlyga dėl apsaugos priemonių), kuriame, atsižvelgiant į visišką nagrinėjamos srities suderinimą, įtvirtinta vienintelė galimybė imtis išskirtinių priemonių siekiant sustabdyti ar pakeisti išduotą leidimą.

         Neturi reikšmės, ar ginčijamo draudimo įsigaliojimas pagal nacionalinę teisę buvo atidėtas, nes vien tai, kad nacionalinis teisės aktų leidėjas priėmė ir paskelbė su Sąjungos teise nesuderinamas ginčijamas nuostatas, yra minėtu reglamentu Lenkijos Respublikai nustatytų pareigų nevykdymas.

      (1)  OL L 268, p. 1; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 13 sk., 32 t., p. 432.


title: Byla T-832/14: 2014 m. gruodžio 30 d. pareikštas ieškinys byloje Nutria/Komisija

text:
               9.3.2015

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 81/23

         2014 m. gruodžio 30 d. pareikštas ieškinys byloje Nutria/Komisija

   (Byla T-832/14)
   (2015/C 081/30)
   Proceso kalba: prancūzų

      Šalys

      Ieškovė: Nutria AE (Agios Konstantinos Locrida, Graikija), atstovaujama advokato M.-J. Jacquot

      Atsakovė: Europos Komisija

      Reikalavimai

   Ieškovė Bendrojo Teismo prašo:

               —

               priteisti iš Komisijos jai sumokėti 5 2 04  350 EUR patirtai žalai atlyginti,

               —

               priteisti iš Komisijos jai sumokėti papildomą 12  000 EUR sumą bylinėjimosi išlaidoms atlyginti.

      Ieškinio pagrindai ir pagrindiniai argumentai

   Grįsdama ieškinį ieškovė nurodo vienintelį ieškinio pagrindą, siejamą su Reglamento (EB) Nr. 1234/2007 (1) 191 straipsnio pažeidimu, nes Komisija atsisakė pratęsti galutinį terminą, per kurį turėjo būti įgyvendinta Europos maisto skirstymo labiausiai nepasiturintiems asmenims Bendrijoje 2010 m. programos Graikijos dalis.

      (1)  2007 m. spalio 22 d. Tarybos reglamentas (EB) Nr. 1234/2007, nustatantis bendrą žemės ūkio rinkų organizavimą ir konkrečias tam tikriems žemės ūkio produktams taikomas nuostatas (Bendras bendro žemės ūkio rinkų organizavimo reglamentas) (OL L 299, p. 1).


title: Byla C-137/12: 2013 m. spalio 22 d. Teisingumo Teismo (didžioji kolegija) sprendimas byloje Europos Komisija prieš Europos Sąjungos Tarybą (Ieškinys dėl panaikinimo — Tarybos sprendimas 2011/853/ES — Europos konvencija dėl sąlygine prieiga grindžiamų paslaugų ir sąlyginės prieigos paslaugų teisinės apsaugos — Direktyva 98/84/EB — Teisinis pagrindas — SESV 207 straipsnis — Bendra prekybos politika — SESV 114 straipsnis — Vidaus rinka)

text:
               14.12.2013

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 367/8

         2013 m. spalio 22 d. Teisingumo Teismo (didžioji kolegija) sprendimas byloje Europos Komisija prieš Europos Sąjungos Tarybą

   (Byla C-137/12) (1)

   (Ieškinys dėl panaikinimo - Tarybos sprendimas 2011/853/ES - Europos konvencija dėl sąlygine prieiga grindžiamų paslaugų ir sąlyginės prieigos paslaugų teisinės apsaugos - Direktyva 98/84/EB - Teisinis pagrindas - SESV 207 straipsnis - Bendra prekybos politika - SESV 114 straipsnis - Vidaus rinka)
   2013/C 367/13
   Proceso kalba: prancūzų

      Šalys

      Ieškovė: Europos Komisija, atstovaujama E. Cujo, I. Rogalski, R. Vidal Puig ir D. Stefanov

      Atsakovė: Europos Sąjungos Taryba, atstovaujama H. Legal, J.-P. Hix ir R. Liudvinavičiūtės-Cordeiro

      Ieškovės pusėje įstojusi į bylą šalis: Europos Parlamentas, atstovaujamas D. Warin ir J. Rodrigues

      Atsakovės pusėje įstojusios į bylą šalys: Prancūzijos Respublika, atstovaujama G. de Bergues, D. Colas ir N. Rouam, Nyderlandų Karalystė, atstovaujama C. Wissels, M. Bulterman ir M. de Ree, Lenkijos Respublika, atstovaujama M. Szpunar ir B. Majczyna, Švedijos Karalystė, atstovaujama A. Falk ir C. Stege, Jungtinė Didžiosios Britanijos ir Šiaurės Airijos Karalystė, atstovaujama A. Robinson, padedamo baristerio G. Facenna

      Dalykas

   Ieškinys dėl panaikinimo — 2011 m. lapkričio 29 d. Tarybos sprendimas 2011/853/ES dėl Europos Konvencijos dėl sąlygine prieiga grindžiamų paslaugų ir sąlyginės prieigos paslaugų teisinės apsaugos pasirašymo Sąjungos vardu (OL L 336, p. 1) — Teisinio pagrindo pasirinkimas — Pasiūlyto teisinio pagrindo bendros prekybos politikos srityje pakeitimas kitu pagrindu, susijusiu su vidaus rinkos sukūrimu ir veikimu — Tikslas paskatinti teikti sąlygine prieiga grindžiamas paslaugas tarp Sąjungos ir kitų Europos valstybių — Sąjungos išimtinės išorės kompetencijos pažeidimas.

      Rezoliucinė dalis

               1.

               Panaikinti 2011 m. lapkričio 29 d. Tarybos sprendimą 2011/853/ES dėl Europos konvencijos dėl sąlygine prieiga grindžiamų paslaugų ir sąlyginės prieigos paslaugų teisinės apsaugos pasirašymo Sąjungos vardu.

               2.

               Sprendimo 2011/853/ES padariniai lieka galioti, kol per protingą terminą, negalintį viršyti šešių mėnesių, įsigalios naujas sprendimas, pagrįstas tinkamu teisiniu pagrindu.

               3.

               Priteisti iš Europos Sąjungos Tarybos bylinėjimosi išlaidas.

               4.

               Prancūzijos Respublika, Nyderlandų Karalystė, Lenkijos Respublika, Švedijos Karalystė ir Jungtinė Didžiosios Britanijos ir Šiaurės Airijos Karalystė padengia savo bylinėjimosi išlaidas.

      (1)  OL C 151, 2012 5 26.


title: Byla T-614/14: 2016 m. birželio 16 d. Bendrojo Teismo sprendimas byloje Fútbol Club Barcelona/EUIPO – Kule (KULE) (Bendrijos prekių ženklas — Protesto procedūra — Žodinio Europos Sąjungos prekių ženklo KULE paraiška — Ankstesni nacionaliniai žodiniai prekių ženklai ir plačiai žinomas prekių ženklas CULE — Santykinis atmetimo pagrindas — Ankstesnių prekių ženklų naudojimo iš tikrųjų nebuvimas — Reglamento (EB) Nr. 207/2009 42 straipsnio 2 dalis — Reglamento Nr. 207/2009 8 straipsnio 1 dalies b punktas — Reglamento Nr. 207/2009 8 straipsnio 5 dalis)

text:
               25.7.2016

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 270/40

         2016 m. birželio 16 d. Bendrojo Teismo sprendimas byloje Fútbol Club Barcelona/EUIPO – Kule (KULE)

   (Byla T-614/14) (1)

   ((Bendrijos prekių ženklas - Protesto procedūra - Žodinio Europos Sąjungos prekių ženklo KULE paraiška - Ankstesni nacionaliniai žodiniai prekių ženklai ir plačiai žinomas prekių ženklas CULE - Santykinis atmetimo pagrindas - Ankstesnių prekių ženklų naudojimo iš tikrųjų nebuvimas - Reglamento (EB) Nr. 207/2009 42 straipsnio 2 dalis - Reglamento Nr. 207/2009 8 straipsnio 1 dalies b punktas - Reglamento Nr. 207/2009 8 straipsnio 5 dalis))
   (2016/C 270/44)
   Proceso kalba: anglų

      Šalys

      Ieškovas: Fútbol Club Barcelona (Barselona, Ispanija), atstovaujamas advokato J. Carbonell Callicó

      Atsakovė: Europos Sąjungos intelektinės nuosavybės tarnyba, atstovaujama K. Zajfert ir A. Folliard-Monguiral

      Kita procedūros EUIPO apeliacinėje taryboje šalis, įstojusi į bylą Bendrajame Teisme: Kule LLC (Niujorkas, Niujorkas, Jungtinės Valstijos), atstovaujama advokato F. Rodgers

      Dalykas

   Ieškinys dėl 2014 m. birželio 18 d. EUIPO ketvirtosios apeliacinės tarybos sprendimo (byla R 2375/2013-4), susijusio su protesto procedūra tarp Fútbol Club Barcelona ir Kule.

      Rezoliucinė dalis

               1.

               Atmesti ieškinį.

               2.

               Priteisit iš Fútbol Club Barcelona bylinėjimosi išlaidas.

      (1)  OL C 351, 2014 10 6.


title: Byla T-153/09: 2009 m. balandžio 8 d. pareikštas ieškinys byloje ISDIN prieš VRDT — Pfizer (ISDIN)

text:
               20.6.2009

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 141/54

         2009 m. balandžio 8 d. pareikštas ieškinys byloje ISDIN prieš VRDT — Pfizer (ISDIN)
   (Byla T-153/09)
   2009/C 141/110
   Kalba, kuria surašytas ieškinys: anglų

      Šalys

      Ieškovė: ISDIN, SA (Barselona, Ispanija), atstovaujama advokato M. Esteve Sanz

      Atsakovė: Vidaus rinkos derinimo tarnyba (prekių ženklams ir pramoniniam dizainui)

      Kita procedūros Apeliacinėje taryboje šalis: Pfizer Ltd (Sandvičas, Jungtinė Karalystė)

      Ieškovės reikalavimai

               —

               Panaikinti 2009 m. sausio 22 d. VRDT pirmosios apeliacinės tarybos sprendimą byloje R 390/2008-1;

               —

               jei pirmesnis reikalavimas nebūtų patenkintas, panaikinti 2009 m. sausio 22 d. VRDT pirmosios apeliacinės tarybos sprendimą byloje R 390/2008-1 tiek, kiek juo Bendrijos prekių ženklo registracija pripažinta negaliojančia tam tikroms 5 klasės prekėms;

               —

               Priteisti iš atsakovės ir prireikus iš kitos procedūros Apeliacinėje taryboje šalies bylinėjimosi išlaidas, įskaitant bylinėjimosi Apeliacinėje taryboje išlaidas.

      Ieškinio pagrindai ir pagrindiniai argumentai

      Įregistruotas Bendrijos prekių ženklas, dėl kurio pateiktas prašymas pripažinti jo registraciją negaliojančia: Žodinis prekių ženklas „ISDIN“ 3 ir 5 klasių prekėms

      Bendrijos prekių ženklo savininkas: ieškovė

      Šalis, prašanti pripažinti Bendrijos prekių ženklo registraciją negaliojančia: kita procedūros Apeliacinėje taryboje šalis

      Anuliavimo skyriaus sprendimas: Bendrijos prekių ženklo registraciją pripažinti iš dalies negaliojančia

      Apeliacinės tarybos sprendimas: atmesti apeliaciją

      Ieškinio pagrindai: Tarybos reglamento Nr. 40/94 (1) 73 straipsnio (dabar — Tarybos reglamento 207/2009 75 straipsnis) ir Komisijos reglamento Nr. 2868/95 (2) 50 taisyklės 2 dalies h punkto pažeidimas, nes Apeliacinė taryba neįvykdė pareigos nurodyti motyvus dėl nagrinėjamų prekių ženklų supainiojimo tikimybės; Tarybos reglamento Nr. 40/94 51 straipsnio 1 dalies a punkto (dabar — Tarybos reglamento 207/2009 52 straipsnio 1 dalies a punktas), skaitomo kartu su 8 straipsnio 1 dalies b punktu (dabar — Tarybos reglamento 207/2009 8 straipsnio 1 dalies b punktas) ir 74 straipsniu (dabar — Tarybos reglamento 207/2009 76 straipsnis), pažeidimas, nes Apeliacinė taryba neatsižvelgė į ieškovės motyvų pareiškime nurodytą produktų sąrašo apribojimą ir bendrai nusprendė, kad prekių ženklai, dėl kurių kilo ginčas, yra tapatūs; jei pirmesni reikalavimai nebūtų patenkinti: Tarybos reglamento Nr. 40/94 51 straipsnio 1 dalies a punkto, skaitomo kartu su 8 straipsnio 1 dalies b punktu, pažeidimas tiek, kiek ginčijamas sprendimas susijęs su tam tikromis 5 klasės prekėmis; Tarybos reglamento Nr. 40/94 51 straipsnio 1 dalies a punkto, skaitomo kartu su 8 straipsnio 1 dalies b punktu, pažeidimas, nes Apeliacinė taryba patvirtino Panaikinimo skyriaus sprendimą dėl visų prekių, kurios iš pradžių buvo saugomos ginčijamo prekių ženklo.

      (1)  Pakeistas 2009 m. vasario 26 d. Tarybos reglamentu (EB) Nr. 207/2009 dėl Bendrijos prekių ženklo, OL L 78, p. 1.

      (2)  1995 m. gruodžio 13 d. Komisijos Reglamentas (EB) Nr. 2868/95 skirtas įgyvendinti Tarybos reglamentą (EB) Nr. 40/94 dėl Bendrijos prekių ženklo (OL L 303, 1995, p. 1; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k. 17 sk., 1 t., p. 189).


title: Byla C-91/05 2008 m. gegužės 20 d. Teisingumo Teismo (didžioji kolegija) sprendimas byloje Europos Bendrijų Komisija prieš Europos Sąjungos Tarybą (Ieškinys dėl panaikinimo — ES 47 straipsnis — Bendra užsienio ir saugumo politika — Sprendimas 2004/833/BUSP — Bendrųjų veiksmų 2002/589/BUSP įgyvendinimas — Kova su šaulių ir lengvųjų ginklų platinimu — Bendrijos kompetencija — Vystomojo bendradarbiavimo politika)

text:
               5.7.2008

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 171/2

         2008 m. gegužės 20 d. Teisingumo Teismo (didžioji kolegija) sprendimas byloje Europos Bendrijų Komisija prieš Europos Sąjungos Tarybą

   (Byla C-91/05) (1)

   (Ieškinys dėl panaikinimo - ES 47 straipsnis - Bendra užsienio ir saugumo politika - Sprendimas 2004/833/BUSP - Bendrųjų veiksmų 2002/589/BUSP įgyvendinimas - Kova su šaulių ir lengvųjų ginklų platinimu - Bendrijos kompetencija - Vystomojo bendradarbiavimo politika)
   (2008/C 171/03)
   Proceso kalba: anglų
   Šalys

      Ieškovė: Europos Bendrijų Komisija, atstovaujama P. J. Kuijper, J. Enegren ir M. Petite

      Ieškovės pusėje į bylą įstojusi šalis: Europos Parlamentas, atstovaujamas R. Passos, K. Lindahl ir D. Gauci

      Atsakovė: Europos Sąjungos Taryba, atstovaujama J.-C. Piris, R. Gosalbo Bono, S. Marquardt ir E. Finnegan

      Atsakovės pusėje į bylą įstojusios šalys: Danijos Karalystė, atstovaujama A. Jacobsen ir C. Thorning, taip pat L. Lander Madsen, Ispanijos Karalystė, atstovaujama D. Díaz Abad, Prancūzijos Respublika, atstovaujama, G. de Bergues, taip pat E. Belliard ir C. Jurgensen, Nyderlandų Karalystė, atstovaujama, M. de Grave, taip pat C. Wissels ir H. G. Sevenster, Švedijos Karalystė, atstovaujama A. Falk, Jungtinė Didžiosios Britanijos ir Šiaurės Airijos Karalystė, atstovaujama R. Caudwell ir E. Jenkinson, baristerio A. Dashwood
   Dalykas
   2004 m. gruodžio 2 d. Tarybos sprendimo 2004/833/BUSP, įgyvendinančio Bendruosius veiksmus 2002/589/BUSP dėl Europos Sąjungos indėlio atsižvelgiant į VAVEB moratoriumą dėl šaulių ir lengvųjų ginklų (OL L 359, 2004, p. 65) panaikinimas ir Bendrųjų veiksmų 2002/589/BUSP pripažinimas neteisėtais (OL L 191, 2002, p. 1)
   Rezoliucinė dalis

               1.

               Panaikinti 2004 m. gruodžio 2 d. Tarybos sprendimą 2004/833/BUSP, įgyvendinantį Bendruosius veiksmus 2002/589/BUSP dėl Europos Sąjungos indėlio atsižvelgiant į VAVEB moratoriumą dėl šaulių ir lengvųjų ginklų.

               2.

               Europos Bendrijų Komisija ir Europos Sąjungos Taryba padengia savo bylinėjimosi išlaidas.

               3.

               Danijos Karalystė, Prancūzijos Respublika, Ispanijos Karalystė, Nyderlandų Karalystė, Švedijos Karalystė ir Jungtinė Didžiosios Britanijos ir Šiaurės Airijos Karalystė bei Europos Parlamentas padengia savo bylinėjimosi išlaidas.

      (1)  OL C 82, 2007 4 14.


title: Byla C-206/06 2008 m. liepos 17 d. Teisingumo Teismo (trečioji kolegija) sprendimas byloje ( Rechtbank Groningen (Olandija) prašymas priimti prejudicinį sprendimą) Essent Netwerk Noord BV, Nederlands Elekriciteit Administratiekantoor BV, Aluminium Delfzijl BV prieš Aluminium Delfzijl BV, Staat der Nederlanden, Nederlands Elektriciteit Administratiekantoor BV, Saranne BV (Elektros energijos vidaus rinka — Nacionalinės teisės aktai, kuriais įstatyme nurodytai bendrovei, privalančiai padengti per dideles išlaidas, leidžiama rinkti antkainį už elektros energijos perdavimą — Muitams lygiaverčio poveikio mokėjimai — Diskriminuojantys vidaus mokesčiai — Valstybių narių suteikta pagalba)

text:
               30.8.2008

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 223/4

         2008 m. liepos 17 d. Teisingumo Teismo (trečioji kolegija) sprendimas byloje (Rechtbank Groningen (Olandija) prašymas priimti prejudicinį sprendimą) Essent Netwerk Noord BV, Nederlands Elekriciteit Administratiekantoor BV, Aluminium Delfzijl BV prieš Aluminium Delfzijl BV, Staat der Nederlanden, Nederlands Elektriciteit Administratiekantoor BV, Saranne BV

   (Byla C-206/06) (1)

   (Elektros energijos vidaus rinka - Nacionalinės teisės aktai, kuriais įstatyme nurodytai bendrovei, privalančiai padengti per dideles išlaidas, leidžiama rinkti antkainį už elektros energijos perdavimą - Muitams lygiaverčio poveikio mokėjimai - Diskriminuojantys vidaus mokesčiai - Valstybių narių suteikta pagalba)
   (2008/C 223/06)
   Proceso kalba: olandų
   Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas
   Rechtbank Groningen
   Šalys pagrindinėje byloje
   Ieškovės: Essent Netwerk Noord BV, Nederlands Elekriciteit Administratiekantoor BV, Aluminium Delfzijl BV
   Atsakovės: Aluminium Delfzijl BV, Staat der Nederlanden, Nederlands Elektriciteit Administratiekantoor BV, Saranne BV
   Dalykas
   Prašymas priimti prejudicinį sprendimą — Rechtbank Groningen — EB 25 straipsnio, 87 straipsnio 1 dalies ir 90 straipsnio išaiškinimas — Nacionalinis teisės aktas, nustatantis elektros energijos tarifo antkainį, kurį Nyderlanduose įsisteigę vartotojai pereinamuoju laikotarpiu turi mokėti sistemos operatoriui — Sistemos operatoriaus pareiga pervesti iš antkainio susidariusią sumą įstatyme nurodytai nacionalinių elektros energijos gamintojų bendrovei kaip kompensaciją, atitinkančią šios bendrovės prieš rinkos liberalizavimą prisiimtų įsipareigojimų ir padarytų investicijų sumą — Šios bendrovės atliekamas perviršio pervedimas kompetentingai ministerijai
   Rezoliucinė dalis

               1.

               EB 25 straipsnį reikia aiškinti kaip draudžiantį teisės aktą, pagal kurį nacionaliniai elektros energijos pirkėjai savo sistemos operatoriui turi mokėti antkainį už valstybėje narėje pagamintą ir importuotą elektros energijos kiekį, kuris buvo perduotas šiems pirkėjams, kai šį antkainį minėtas operatorius turi pervesti šiuo tikslu teisės aktų leidėjo nurodytai bendrovei, kuri yra bendra keturių nacionalinių elektros energijos gamintojų dukterinė bendrovė ir anksčiau administravo visos pagamintos ir importuotos elektros energijos išlaidas, ir kai visas šis antkainis turi būti panaudotos padengti rinkos sąlygų neatitinkančias išlaidas, už kurias ši bendrovė yra asmeniškai atsakinga, dėl ko jos gautos sumos visiškai kompensuoja perduodamos nacionalinės elektros energijos sąnaudas.
               Taip pat yra tuo atveju, kai nacionalinės įmonės elektros energijos gamintojos privalo padengti šias išlaidas ir kai dėl sudarytų sutarčių sumokant valstybėje narėje pagamintos elektros energijos pirkimo kainą, išmokant dividendus įvairioms nacionalinėms įmonėms elektros energijos gamintojoms, kurių dukterinė bendrovė yra paskirta bendrovė, ar bet kuriuo kitu būdu antkainio suteiktą pranašumą paskirta bendrovė galėjo visiškai perduoti nacionalinėms įmonėms elektros energijos gamintojoms.
               EB 90 straipsnį reikia aiškinti kaip draudžiantį tą patį teisės aktą tokiomis aplinkybėmis, kai iš už perduotą elektros energiją renkamo mokesčio gautos pajamos yra tik iš dalies naudojamos padengti rinkos sąlygų neatitinkančias išlaidas, t. y. kai paskirtos bendrovės renkama suma tik iš dalies kompensuoja perduotos nacionalinės elektros energijos sąnaudas.

               2.

               EB 87 straipsnį reikia aiškinti taip: pagal 2000 m. gruodžio 21 d. Pereinamojo laikotarpio įstatymo dėl elektros energijos gamybos sektoriaus (Overgangswet Elektriciteitsproductiesector) 9 straipsnį paskirtai bendrovei sumokėtos sumos laikomos „valstybės pagalba“ šios Sutarties nuostatos prasme, jei jos yra ekonominė nauda, o ne kompensacija už paslaugas, kurias paskirta bendrovė teikia vykdydama su viešosiomis paslaugomis susijusius įsipareigojimus.

      (1)  OL C 178, 2006 7 29.


title: Byla C-261/13 P: 2013 m. kovo 7 d. Peter Schönberger pateiktas apeliacinis skundas dėl 2013 m. gegužės 8 d. Bendrojo Teismo (šeštoji kolegija) priimto sprendimo byloje T-186/11 Peter Schönberger prieš Europos Parlamentą

text:
               20.7.2013

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 207/27

         2013 m. kovo 7 d. Peter Schönberger pateiktas apeliacinis skundas dėl 2013 m. gegužės 8 d. Bendrojo Teismo (šeštoji kolegija) priimto sprendimo byloje T-186/11 Peter Schönberger prieš Europos Parlamentą

   (Byla C-261/13 P)
   2013/C 207/44
   Proceso kalba: vokiečių

      Šalys

      Apeliantas: Peter Schönberger, atstovaujamas Rechtsanwalt O. Mader

      Kita proceso šalis: Europos Parlamentas

      Apelianto reikalavimai

   Apeliantas prašo:

               —

               panaikinti 2013 m. kovo 7 d. Bendrojo Teismo sprendimą byloje T-186/11;

               —

               patenkinti apelianto pirmojoje instancijoje pareikštą ieškinį ir panaikinti sprendimą, apie kurį atsakovas pranešė apeliantui 2011 m. sausio 25 d. laišku, nes skundas Nr. 1188/2010 buvo baigtas nagrinėti, bet skundų komitetas neišnagrinėjo jo turinio.

               —

               priteisti iš atsakovo bylinėjimosi išlaidas.

      Apeliacinio skundo pagrindai ir pagrindiniai argumentai

   Apeliantas teigia, jog pristatydamas faktines aplinkybes Bendrasis Teismas ignoravo tai, kad skundų komiteto pirmininkas be jokio motyvo apeliantui nurodė, jog nors jo skundas yra priimtinas, bet negali būti nagrinėjamas iš esmės. Po to Bendrasis Teismas, iškreipdamas faktines aplinkybes, teigė, kad skundas buvo išnagrinėtas iš esmės.
   Apelianto teigimu, Bendrasis Teismas nepaisė pagrindinės teisės į skundą taikymo srities ir neteisingai nusprendė, kad apsiribojo skundo priimtinumo nagrinėjimu. Apeliantas teigia, kad teisės į skundą taikymo sritis taip pat apima skundo, kuris pripažintas priimtinu, materialų nagrinėjimą bei dėl esmės priimtą sprendimą (teisė į skundo nagrinėjimą).
   Apeliantas teigia, kad Bendrasis Teismas pats logiškai sau prieštaravo, jog priimtino skundo nenagrinėjimas neturi teisinio poveikio, priešingai nei nepriimtino skundo išnagrinėjimas.
   Apelianto teigimu, Bendrasis Teismas prieštaravo savo praktikai, nustatytai Sprendime Tegebauer
       (1). Bendrasis Teismas šiame sprendime iš tiesų pripažino, kad teisės į skundą veiksmingumui gali pakenkti, jei skundo turinys nebus išnagrinėtas.
   Bendrasis Teismas nepripažino, kad Parlamentas padarė teisės klaidą nemotyvavęs savo sprendimo. Bendrasis Teismas pakeitė savo motyvus tam, kad pateisintų skundo nenagrinėjimą.
   Bendrasis Teismas ignoravo tai, kad apeliantas neturėjo galimybės objektyviai pateikti savo nuomonės skundų komitetui.

      (1)  2011 m. rugsėjo 14 d. Bendrojo Teismo sprendimas Tegebauer prieš Parlamentą (T-308/07, dar nepaskelbtas Rinkinyje).


title: Byla T-4/05 Guido Strack 2005 m. sausio 4 d. pareikštas ieškinys Europos Bendrijų Komisijai

text:
               5.3.2005

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 57/39

         Guido Strack 2005 m. sausio 4 d. pareikštas ieškinys Europos Bendrijų Komisijai
   (Byla T-4/05)
   (2005/C 57/65)
   Proceso kalba: vokiečių
   2005 m. sausio 4 d. Europos Bendrijų Pirmosios instancijos teisme buvo pareikštas Guido Strack, gyvenančio Wasserliesch (Vokietija), atstovaujamo advokato R. Schmitt, ieškinys Europos Bendrijų Komisijai.
   Ieškovas Pirmosios instancijos teismo prašo:

               —

               panaikinti 2004 m. vasario 5 d. sprendimą nutraukti OLAF tyrimą OF/2002/0356 ir Final Case Report (bylos Nr. NT/sr D(2003)-AC-19723-01687 05.02.2004), kuriuo remiantis jis buvo priimtas;

               —

               įpareigoti atsakovę atnaujinti tyrimą ir parengti naują Final Case Report bei priteisti iš jos visas bylinėjimosi ir kitas išlaidas.

         Teisiniai pagrindai ir pagrindiniai argumentai
   Ieškovas, Komisijos pareigūnas, informavo Europos kovos su sukčiavimu tarnybos (OLAF) generalinį direktorių apie tai, kad dirbdamas Oficialiųjų leidinių biure jis sužinojo apie faktus, kurie leidžia manyti esant rimtų trūkumų. OLAF tyrimas, pradėtas remiantis šia informacija, buvo nutrauktas ginčijamu sprendimu.
   Ieškovas pirmiausia teigia, kad jo ieškinys yra priimtinas, kadangi ginčijamas sprendimas turi teisinių padarinių taip pat ir jam, nes atima iš jo pranešėjo apie vidinius trūkumus (angl. „Whistleblower“) teisinį statusą.
   Pagrįsdamas savo ieškinį ieškovas tvirtina, kad OLAF neišsamiai ištyrė nurodytas įvykio aplinkybes ir priėmė savavališką sprendimą.


title: Byla C-560/11: 2011 m. lapkričio 7 d. Commissione Tributaria Provinciale di Parma (Italija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje Danilo Debiasi prieš Agenzia delle Entrate — Ufficio di Parma

text:
               28.1.2012

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 25/34

      2011 m. lapkričio 7 d.Commissione Tributaria Provinciale di Parma (Italija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje Danilo Debiasi prieš Agenzia delle Entrate — Ufficio di Parma

      (Byla C-560/11)
      (2012/C 25/64)
      Proceso kalba: italų

         Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas

         Commissione Tributaria Provinciale di Parma

         Šalys pagrindinėje byloje

         Ieškovas: Danilo Debiasi

         Atsakovė: Agenzia delle Entrate — Ufficio di Parma

         Prejudicinis klausimas

      Ar nėra nacionalinės ir Bendrijos teisės kolizijos, konkrečiai kalbant, kiek tai susiję su Respublikos Prezidento dekreto Nr. 633/72 19 straipsnio 5 dalies ir 19a straipsnio nuostatomis ir 1977 m. gegužės 17 d. Direktyvos Nr. 77/388/EEB (1) 17 straipsnio 2 dalies a punkto nuostatomis, 2001 m. gegužės 23 d. dokumento COM (2001) 260 galutinis ir 2000 m. birželio 7 d. dokumento COM (2000) 348 galutinis bei „nevienodo vertinimo“, kiek tai susiję su PVM taisyklėmis skirtingose Europos Sąjungos valstybėse, nes toms pačioms medicinos paslaugoms taikomi skirtingi PVM tarifai.

         (1)  OL L 145, p. 1; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 9 sk., 1 t., p. 23.


title: Byla T-192/04 Flex Equipos de Descanso, S.A. 2004 m. gegužės 28 d. pareikštas ieškinys Vidaus rinkos derinimo tarnybai (prekių ženklams ir pramoniniam dizainui) (VRDT)

text:
               28.8.2004

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 217/23

         Flex Equipos de Descanso, S.A. 2004 m. gegužės 28 d. pareikštas ieškinys Vidaus rinkos derinimo tarnybai (prekių ženklams ir pramoniniam dizainui) (VRDT)
   (Byla T-192/04)
   (2004/C 217/43)
   Bylos kalba: anglų
   2004 m. gegužės 28 d. Europos Bendrijų Pirmosios instancijos teisme buvo pareikštas Flex Equipos de Descanso, S.A., įsisteigusios Madride (Ispanija), atstovaujamos advokato R. Ocquet, ieškinys Vidaus rinkos derinimo tarnybai (prekių ženklams ir pramoniniam dizainui) (VRDT).
   Legget & Platt, Incorporated buvo proceso apeliacinėje taryboje šalis.
   Pareiškėjas Pirmosios instancijos teismo prašo:

               —

               panaikinti 2004 m. kovo 18 d. Vidaus rinkos derinimo tarnybos pirmosios apeliacinės tarybos sprendimą byloje R 333/2003-1 ir pakeisti ta apimtimi, kuria buvo atmestas protestą pateikusio asmens įrodymas ir atmestas protestas B-386088

               —

               grąžinti bylą Vidaus rinkos derinimo tarnybai nagrinėti iš naujo ir nurodyti atmesti paraišką Nr. 1607167 „LURA-FLEX“ dėl Bendrijos prekių ženklo registracijos visoms nurodytoms prekėms;

               —

               priteisti iš atsakovo visas bylinėjimosi išlaidas.

         Teisiniai pagrindai ir pagrindiniai argumentai

               Paraišką Bendrijos prekių ženklui pateikęs asmuo:

               Legget & Platt, Inc.

               Prašomas įregistruoti Bendrijos prekių ženklas:

               Žodinis prekių ženklas „LURA-FLEX“ 6 ir 20 klasės prekėms (spyruoklės baldams, lovoms, matracams ir kėdėms; baldai, lovos, patalynė, matracai ir kt.) (paraiška Nr. 1607167)

               Ženklo ar žymens, kuriuo remiamasi protesto procese, savininkas:

               Fabricas Lucia Antonio Betere S.A., dabar Flex Equipos de Descanso, S.A.

               Ženklas ar žymuo, kuriuo remiamasi protesto procese:

               Ispanijoje įregistruotas figūrinis prekių ženklas „FLEX“ (medžiaga metalinėms konstrukcijoms, metalinių lovų rėmai; lovos, kombinuoti matracai su metalinėmis spyruoklėmis, baldai ir kt.) bei šių žymenų žinomumas žymint lovas, matracus ir pagalves

               Protestų skyriaus sprendimas:

               Atmesti protestą

               Apeliacinės tarybos sprendimas:

               Atmesti Flex Equipos de Descanso apeliaciją

               Teisiniai pagrindai:

               Komisijos reglamento Nr. 2868/95 (1) 18 taisyklės 2 dalies ir 22 taisyklės 4 dalies, protestą pateikusios asmens teisės būti išklausytam pagal 18 taisyklę bei Tarybos reglamento (EB) Nr. 40/94 (2) 8 straipsnio pažeidimas.

      (1)  Komisijos reglamentas (EB), skirtas įgyvendinti Tarybos reglamentą (EB) Nr. 40/94 dėl Bendrijos prekių ženklo (OL L 303, p. 1).

      (2)  1993 m. gruodžio 20 d. Tarybos reglamentas (EB) Nr. 40/94 dėl Bendrijos prekių ženklo, OL Nr. L 11, 1994 1 14, p. 1.


title: Byla C-607/12: 2012 m. gruodžio 24 d. Commissione tributaria provinciale di Genova (Italija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje Dresser Rand SA prieš Agenzia delle Entrate — Direzione Provinciale Ufficio Controlli

text:
               6.4.2013

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 101/7

         2012 m. gruodžio 24 d.Commissione tributaria provinciale di Genova (Italija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje Dresser Rand SA prieš Agenzia delle Entrate — Direzione Provinciale Ufficio Controlli

   (Byla C-607/12)
   2013/C 101/15
   Proceso kalba: italų

      Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas

      Commissione tributaria provinciale di Genova

      Šalys pagrindinėje byloje

      Pareiškėja: Dresser Rand SA

      Atsakovė: Agenzia delle Entrate — Direzione Provinciale Ufficio Controlli

      Prejudiciniai klausimai

               1.

               Ar prekių pervežimo iš vienos valstybės narės į Italijos teritoriją, siekiant patikrinti, ar jos suderinamos su nacionalinėje teritorijoje įgytomis prekėmis, operacija, jeigu su į Italiją įvežtomis prekėmis neatliekami jokie darbai, gali būti priskirta prie „su prekėmis susijusio darbo“ sąvokos, vartojamos Direktyvos 2006/112/EB (1) 17 straipsnio 2 dalies f punkte, ir šiuo atžvilgiu yra svarbu nustatyti, kokias operacijas vykdė F.B. ITMI ir DR-IT?

               2.

               Ar Direktyvos 2006/112/EB 17 straipsnio 2 dalies f punktas turi būti aiškinamas taip, kad juo draudžiama pagal nacionalinės teisės aktus arba valstybių narių praktiką nustatyti, kad prekių siuntimas ar gabenimas nėra laikomas pervežimu į kitą valstybę narę, išskyrus sąlygą, kad prekės grąžinamos į valstybę narę, iš kurios jos buvo išsiųstos ar išgabentos?

      (1)  OL L 347, p. 1.


title: Byla C-17/05 2006 m. spalio 3 d. Teisingumo Teismo (didžioji kolegija) sprendimas ( Court of Appeal (Civil Division) prašymas priimti prejudicinį sprendimą) B. F. Cadman prieš Health & Safety Executive (Socialinė politika — EB 141 straipsnis — Vienodo darbo užmokesčio mokėjimo darbuotojams vyrams ir moterims principas — Stažas kaip lemiamasis veiksnys nustatant darbo užmokesčius — Objektyvus pateisinimas — Įrodinėjimo pareiga)

text:
               2.12.2006

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 294/10

         2006 m. spalio 3 d. Teisingumo Teismo (didžioji kolegija) sprendimas (Court of Appeal (Civil Division) prašymas priimti prejudicinį sprendimą) B. F. Cadman prieš Health & Safety Executive

   (Byla C-17/05) (1)

   (Socialinė politika - EB 141 straipsnis - Vienodo darbo užmokesčio mokėjimo darbuotojams vyrams ir moterims principas - Stažas kaip lemiamasis veiksnys nustatant darbo užmokesčius - Objektyvus pateisinimas - Įrodinėjimo pareiga)
   (2006/C 294/17)
   Proceso kalba: anglų
   Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas
   Court of Appeal (Civil Division)
   Šalys pagrindinėje byloje

      Ieškovė: B. F. Cadman
   Atsakovė: Health & Safety Executive
   Į bylą įstojusi šalis: Equal Opportunities Commission
   Dalykas
   Prašymas priimti prejudicinį sprendimą — Court of Appeal (Civil Division) — EB 141 straipsnio aiškinimas — Vienodas vyriškos ir moteriškos lyties darbuotojų darbo užmokestis — Tarnybos trukmė, naudojama kaip kriterijus, lemiantis atlyginimo dydį ir, priklausomai nuo darbuotojų lyties, turintis skirtingą poveikį
   Rezoliucinė dalis
   EB 141 straipsnis turi būti aiškinamas taip, jog tuo atveju, kai dėl rėmimosi darbo stažo kriterijumi kaip lemiamuoju veiksniu nustatant darbo užmokesčius palyginami darbuotojai vyrai ir moterys už vienodą ar vienodos vertės darbą yra atlyginami skirtingai:

               —

               darbdavys neturi specialiai įrodyti, kad rėmimasis darbo stažo kriterijumi yra tinkamas šiam tikslui pasiekti, kiek tai susiję su tam tikru darbu, nebent darbuotojas pateiktų įrodymų, galinčių sukelti rimtų abejonių šiuo atžvilgiu, nes rėmimasis šiuo kriterijumi bendrąja prasme yra tinkamas kriterijus teisėtam tikslui — atlyginti už įgytą patirtį, kuri leidžia darbuotojui geriau atlikti užduotis, pasiekti;

               —

               nereikia įrodyti, kad atskiras darbuotojas per tam tikrą laikotarpį įgijo patirties, leidžiančios jam geriau atlikti savo darbą, kai darbo užmokesčio nustatymui naudojama profesinio klasifikavimo sistema pagrįsta darbo, kurį reikia atlikti, vertinimu.

      (1)  OL C 69, 2005 3 19.


title: Byla T-89/06  2006 m. kovo 15 d.  pareikštas ieškinys byloje  Lebard prieš Komisiją

text:
               3.6.2006

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 131/42

         2006 m. kovo 15 d. pareikštas ieškinys byloje Lebard prieš Komisiją

   (Byla T-89/06)
   (2006/C 131/79)
   Proceso kalba: prancūzų
   Šalys

      Ieškovas: Daniel Lebard (Briuselis, Belgija), atstovaujamas advokato M. de Guillenchmidt

      Atsakovė: Europos Bendrijų Komisija
   Ieškovės reikalavimai

               —

               panaikinti 2006 m. sausio 16 d. D. Lebard skirtame laiške Komisijos vardu išdėstytą sprendimą atmesti prašymą atšaukti sprendimą IV/M.1517;

               —

               panaikinti Komisijos sprendimą nutraukti koncentracijos bylą Rhodia/Albright & Wilson ir Hoechst/Rhôn-Poulenc tiek, kiek šios koncentracijos yra tarpusavyje susijusios;

               —

               nuspręsti, kad 2004 metų sprendimas IV/M.1378 yra panaikinamas;

               —

               priteisti iš Komisijos pervesti D. Lembard vieno euro dydžio sumą kaip patirtos žalos atlyginimą ir savo išlaidomis paskelbti ją pripažįstantį kalta Pirmosios instancijos teismo sprendimą ieškovo nurodytuose laikraščiuose bei priteisti visas bylinėjimosi išlaidas.

         Ieškinio pagrindai ir pagrindiniai argumentai
   1999 m. liepos 13 d. Sprendimu Nr. IV/M.1517 Komisija leido vykti koncentracijai Rhodia SA įgyjant visišką bendrovės Albright & Wilson, kurios prezidentu ieškovas buvo nuo 1999 m. liepos 28 d. iki 1999 m. spalio 14 d., kontrolę. 1999 m. rugpjūčio 9 d. Sprendimu Nr. IV/M.1378 Komisija taip pat leido įmonių Hoechst ir Rhôn-Poulenc, valdančios 67,25 % bendrovės Rhodia kontrolinio akcijų paketo, koncentraciją. Siekiant užtikrinti, kad ši koncentracija nepakenktų konkurencijai, Rhôn-Poulenc prisiėmė tam tikrus įsipareigojimus Rhodia atžvilgiu (perleisti dalyvavimą Rhodia kapitale, atskirai valdyti abi įmones), kurie buvo įtraukti į sprendimą Nr. IV/M.1378. Ieškovas Komisijai nusiuntė keletą laiškų, kuriuose ją informavo apie tariamą įsipareigojimų, prisiimtų byloje IV/M.1378, nesilaikymą ir prašė atšaukti sprendimą Nr. IV/M.1517. 2005 m. spalio 7 d. laiške Komisija jam atsakė, kad ji nesiruošia imtis jokių veiksmų dėl aplinkybių, apie kurias jai pranešė ieškovas, ir kad ji nusprendė nutraukti bylą. Atsakydamas į ieškovo laišką, 2006 m. sausio 16 d. Komisijos prezidento kabinetas jam nusiuntė laišką, patvirtinantį ankstesnę Komisijos poziciją, išdėstytą 2005 m. spalio 7 d. laiške, t. y. atmesti prašymą atšaukti Komisijos sprendimą byloje Nr. IV/M.1517. Šis ieškinys dėl panaikinimo buvo pareikštas dėl tariamo sprendimo 2006 m. sausio 16 d. Komisijos laiške.
   Grįsdamas savo ieškinį, ieškovas nurodo kelis ieškinio pagrindus.
   Pirma, dėl ieškinio priimtinumo jis teigia esantis tiesiogiai suinteresuotu pareikšti ieškinį, nes ginčijamas laiškas, kuriuo jam padaryta konkreti ir tiesioginė žala, buvo skirtas jam. Jis taip pat nurodo, kad 2006 m. sausio 16 d. laiškas, šio ieškinio dalykas, negali būti laikomas tik 2005 m. spalio 7 d. laišką patvirtinančiu dokumentu, nes tuo metu atsirado naujų įrodymų, galinčių iš esmės pakeisti ankstesnio akto priėmimo aplinkybes ir sąlygas Bendrijos teismų praktikos prasme. Čia ieškovas turi omeny Europos Parlamento nariams skirtą 2006 m. sausio 12 d. N. Kroes laišką dėl ginčijamos koncentracijos.
   Antra, ieškovas nurodo ieškinio pagrindus, susijusius su jo reikalavimais dėl esmės. Pirmuoju, susijusiu su materialinių ir procesinių konkurencijos taisyklių pažeidimu, jis kaltina Komisiją neišnagrinėjus jo bylos iš naujo ir nepasinaudojus įgaliojimais atšaukti savo vėlesnį sprendimą. Antruoju ieškinio pagrindu ieškovas nurodo piktnaudžiavimą, nes Komisija nesilaikė griežtos koncentracijų, kurioms anksčiau suteikė leidimą, įgyvendinimo kontrolės.
   Galiausia ieškovas nurodo ieškinio pagrindą, pagrįstą teismine gynyba, kuria naudotis, jo nuomone, privalo turėti teisę koncentracijos šalys, įskaitant ir koncentracijoje dalyvavusios įmonės vadovus.


title: Byla T-82/15: 2015 m. vasario 20 d. pareikštas ieškinys byloje InAccess Networks Integrated Systems/Komisija

text:
               11.5.2015

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 155/28

         2015 m. vasario 20 d. pareikštas ieškinys byloje InAccess Networks Integrated Systems/Komisija

   (Byla T-82/15)
   (2015/C 155/34)
   Proceso kalba: anglų

      Šalys

      Ieškovė: InAccess Networks Integrated Systems – Applications Services for Telecommunication and Related Equipment Commercial and Industrial Co. SA (Amarusijas, Graikija), atstovaujama solisitoriaus J. Grayston, advokatų P. Gjørtler ir G. Pandey

      Atsakovė: Europos Komisija

      Reikalavimai

   Ieškovė Bendrojo Teismo prašo:

               —

               panaikinti toliau nurodytus aktus, kiek Bendrasis Teismas konstatuos, kad aktai sukelia teisinių pasekmių, ir kiek šiuose aktuose ieškovės paraiškos, pateiktos pagal dotacijos susitarimą (nuorodos Nr. – projektas 216837 ATRACO), sudarytą įgyvendinant Europos bendrijos mokslo tyrimų, technologinės plėtros ir demonstracinės veiklos septintąją bendrąją programą (2007–2013 m.), nepripažįstamos tinkamomis ir jais siekiama įpareigoti ieškovę grąžinti gautas lėšas ir atlyginti nuostolius:

                           —

                           2014 m. gruodžio 11 d. rašte Nr. ARES (2014) 4162021 esantį Komisijos sprendimą,

                           —

                           2012 m. spalio 23 d. debeto avizoje Nr. ARES (2012) 1248814 įtvirtintą Komisijos sprendimą,

                           —

                           2012 m. gruodžio 7 d. rašte (be numerio) esantį Komisijos sprendimą.

               —

               priteisti iš Komisijos bylinėjimosi išlaidas.

      Ieškinio pagrindai ir pagrindiniai argumentai

   Grįsdama ieškinį ieškovė remiasi keturiais pagrindais.

               1.

               Pirmasis ieškinio pagrindas, susijęs su Europos Sąjungos pagrindinių teisių chartijos 41 straipsnio 1 ir 2 dalių ir teisės būti išklausytam pažeidimu
               Ieškovė nurodo, jog Komisija pripažino, kad vykdant pradinę audito procedūrą buvo pažeista jos teisė būti išklausytai, ir remdamasi tuo Komisija nusprendė atnaujinti bylą.

               2.

               Antrasis ieškinio pagrindas, susijęs su Europos Sąjungos pagrindinių teisių chartijos 41 straipsnio 1 dalies pažeidimu ir ieškovės teisėtų lūkesčių nepaisymu
               Ieškovė nurodo, jog dėl sprendimo atnaujinti audito procedūrą kilo teisėtas lūkestis, kad kiekvienas naujas sprendimas bus grindžiamas audito esme, o ne procedūrinėmis taisyklėmis, kurios buvo taikomos pateikiant dokumentus vykstant pradinei audito procedūrai.

               3.

               Trečiasis ieškinio pagrindas, susijęs su Europos Sąjungos pagrindinių teisių chartijos 41 straipsnio 2 dalies c punkto pažeidimu dėl nepakankamo motyvavimo
               Ieškovė nurodo, kad sprendime peržiūrėti Komisijos pateikti motyvai buvo nepakankami, nes susiję tik su vienu iš dviejų ginčijamų aspektų ir juose tik paviršutiniškai nurodyta, kad nepakanka pateiktų dokumentų.

               4.

               Ketvirtasis ieškinio pagrindas, susijęs su akivaizdžia vertinimo klaida
               Galiausiai ieškovė nurodo, kad nesant jokių dokumentų dėl atnaujintos audito procedūros rezultato, taigi ir galimybės ieškovei išdėstyti savo argumentus prieš priimant peržiūrėtą sprendimą, turi būti laikoma, kad Komisijos sprendime peržiūrėti, taigi ir pradiniame audito sprendime, padaryta esminė vertinimo klaida ir šie sprendimai priimti pažeidžiant ieškovės teisę būti išklausytai.


title: Byla T-638/15: 2015 m. lapkričio 12 d. pareikštas ieškinys byloje Alcohol Countermeasure Systems (International)/VRDT – Lion Laboratories (ALCOLOCK)

text:
               18.1.2016

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 16/50

         2015 m. lapkričio 12 d. pareikštas ieškinys byloje Alcohol Countermeasure Systems (International)/VRDT – Lion Laboratories (ALCOLOCK)

   (Byla T-638/15)
   (2016/C 016/60)
   Kalba, kuria surašytas ieškinys: anglų

      Šalys

      Ieškovė: Alcohol Countermeasure Systems (International) Inc. (Torontas, Kanada), atstovaujama advokatų E. Baud, P. Marchiset

      Atsakovė: Vidaus rinkos derinimo tarnyba (prekių ženklams ir pramoniniam dizainui) (VRDT)

      Kita procedūros Apeliacinėje taryboje šalis: Lion Laboratories Ltd (Baris, Jungtinė Karalystė)

      Su procedūra VRDT susijusi informacija

      Prekių ženklo, dėl kurio kilo ginčas, savininkė: ieškovė

      Prekių ženklas, dėl kurio kilo ginčas: žodinis Bendrijos prekių ženklas ALCOLOCK – Bendrijos prekių ženklas Nr. 8 443 301

      Procedūra VRDT: registracijos pripažinimo negaliojančia procedūra

      Ginčijamas sprendimas: 2015 m. rugpjūčio 11 d. VRDT pirmosios apeliacinės tarybos sprendimas byloje R 1323/2014-1

      Reikalavimai

   Ieškovė Bendrojo Teismo prašo:

               —

               panaikinti ginčijamą sprendimą,

               —

               pripažinti galiojančia Bendrijos prekių ženklo Alcohol Countermeasure Systems (International), Inc. registraciją,

               —

               priteisti iš VRDT bylinėjimosi išlaidas.

      Pagrindai, kuriais remiamasi

               —

               Reglamento Nr. 207/2009 8 straipsnio 2 dalies ir 15 straipsnio 2 dalies, Direktyvos Nr. 2008/95 10 straipsnio 2 dalies ir TRIPS sutarties 19 straipsnio 2 dalies pažeidimas, motyvavimo stoka ir faktų iškraipymas;

               —

               Reglamento Nr. 207/2009 57 straipsnio 2 ir 3 dalių pažeidimas ir nepakankamas motyvavimas;

               —

               Reglamento Nr. 207/2009 57 straipsnio ir SESV 296 straipsnio pažeidimas ir naudojimo iš tikrųjų sąvokos pagal Reglamentą Nr. 207/2009 pažeidimas.


title: Byla T-161/13: 2013 m. kovo 14 d. pareikštas ieškinys byloje First Islamic Investment Bank prieš Tarybą

text:
               18.5.2013

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 141/24

         2013 m. kovo 14 d. pareikštas ieškinys byloje First Islamic Investment Bank prieš Tarybą

   (Byla T-161/13)
   2013/C 141/44
   Proceso kalba: anglų

      Šalys

      Ieškovė: First Islamic Investment Bank Ltd (Labuanas, Malaizija), atstovaujama advokatų B. Mettetal ir C. Wucher-North

      Atsakovė: Europos Sąjungos Taryba

      Reikalavimai

   Ieškovė Bendrojo Teismo prašo:

               —

               panaikinti 2012 m. gruodžio 21 d. Tarybos sprendimo 2012/829/BUSP, kuriuo iš dalies keičiamas Sprendimas 2010/413/BUSP dėl ribojamųjų priemonių Iranui (OL L 356, 2012, p. 71), priedo I.I.10 punktą tiek, kiek jis susijęs su ieškove,

               —

               panaikinti 2012 m. gruodžio 21 d. Tarybos įgyvendinimo reglamento (ES) Nr. 1264/2012, kuriuo įgyvendinamas Reglamentas (ES) Nr. 267/2012 dėl ribojamųjų priemonių Iranui (OL L 356, 2012, p. 55), priedo I.I.10 punktą tiek, kiek jis susijęs su ieškove,

               —

               nurodyti atsakovei padengti jos pačios ir ieškovės patirtas bylinėjimosi išlaidas.

      Ieškinio pagrindai ir pagrindiniai argumentai

   Grįsdama ieškinį ieškovė remiasi trimis pagrindais.

               1.

               Pirmasis ieškinio pagrindas susijęs su tuo, kad ieškovė nepadeda į sąrašą įtrauktiems subjektams pažeisti ES reglamentų nuostatas ir neteikia finansinės paramos Irano vyriausybei. Ji nenaudojama Irano su nafta susijusiems mokėjimams nukreipti. Todėl esminis kriterijus įtraukti į ginčijamus 2012 m. gruodžio 21 d. Sprendimo 2012/829/BUSP ir 2012 m. gruodžio 21 d. Įgyvendinimo reglamento (ES) Nr. 1264/2012 priedus neįvykdytas ieškovės atžvilgiu, ir (arba) Taryba padarė akivaizdžią vertinimo klaidą, kai nustatinėjo, ar įvykdytas šis kriterijus. Taryba taip pat netaikė teisingo kriterijaus.

               2.

               Antrasis ieškinio pagrindas susijęs su tuo, kad Taryba pažeidė procedūrinius reikalavimus pateikti tinkamus Sprendimo 2012/829/BUSP ir Įgyvendinimo reglamento (ES) Nr. 1264/2012 priedų motyvus ir gerbti teisę į gynybą bei teisę į veiksmingą teisminę gynybą.

               3.

               Trečiasis ieškinio pagrindas susijęs su tuo, kad ieškovės įtraukimu į sąrašą pažeistas proporcingumo principas.


title: Byla T-207/09: 2011 m. rugsėjo 27 d. Bendrojo Teismo sprendimas byloje El Jirari Bouzekri prieš VRDT — Nike International (NC NICKOL) (Bendrijos prekių ženklas — Protesto procedūra — Vaizdinio Bendrijos prekių ženklo NC NICKOL paraiška — Ankstesnis vaizdinis Bendrijos prekių ženklas NIKE — Atmetimo motyvai — Supainiojimo pavojaus nebuvimas — Žymenų panašumo nebuvimas — Reglamento Nr. 40/94 8 straipsnio 5 dalis)

text:
               12.11.2011

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 331/18

         2011 m. rugsėjo 27 d. Bendrojo Teismo sprendimas byloje El Jirari Bouzekri prieš VRDT — Nike International (NC NICKOL)

   (Byla T-207/09) (1)

   (Bendrijos prekių ženklas - Protesto procedūra - Vaizdinio Bendrijos prekių ženklo NC NICKOL paraiška - Ankstesnis vaizdinis Bendrijos prekių ženklas NIKE - Atmetimo motyvai - Supainiojimo pavojaus nebuvimas - Žymenų panašumo nebuvimas - Reglamento Nr. 40/94 8 straipsnio 5 dalis)
   2011/C 331/32
   Proceso kalba: anglų

      Šalys

      Ieškovas: Mustapha El Jirari Bouzekri (Malaga, Ispanija), atstovaujamas advokato E. Ragot

      Atsakovė: Vidaus rinkos derinimo tarnyba (prekių ženklams ir pramoniniam dizainui), atstovaujama A. Folliard-Monguiral

      Kita procedūros VRDT Apeliacinėje taryboje šalis, įstojusi į bylą Bendrajame Teisme: Nike International Ltd (Bivertonas, Oregonas, Jungtinės Amerikos Valstijos), atstovaujama advokato M. de Justo Bailey

      Dalykas

   Ieškinys dėl 2009 m. vasario 25 d. Vidaus rinkos derinimo tarnybos (VRDT) antrosios apeliacinės tarybos sprendimo (byla R 554/2008-2), susijusio su protesto procedūra tarp Nike International Ltd ir M. Mustapha El Jirari Bouzekri.

      Rezoliucinė dalis

               1.

               Panaikinti 2009 m. vasario 25 d. Vidaus rinkos derinimo tarnybos (prekių ženklams ir pramoniniam dizainui) (VRDT) antrosios apeliacinės tarybos sprendimą (byla R 554/2008-2).

               2.

               VRDT padengia savo, o taip pat M. Mustapha El Jirari Bouzekri bylinėjimosi išlaidas. Nike International Ltd padengia savo bylinėjimosi išlaidas.

      (1)  OL C 167, 2009 7 18.


title: Byla T-543/13: 2015 m. kovo 4 d. Bendrojo Teismo sprendimas byloje Three-N-Products/VRDT – Munindra (PRANAYUR) (Bendrijos prekių ženklas — Protesto procedūra — Žodinio Bendrijos prekių ženklo PRANAYUR paraiška — Ankstesnis žodinis Bendrijos prekių ženklas AYUR ir ankstesni vaizdiniai Bendrijos prekių ženklai „Ayur“, „Ayur Naturals Herbals“ ir „Aanb“ — Santykinis atmetimo pagrindas — Galimybė supainioti — Reglamento (EB) Nr. 207/2009 8 straipsnio 1 dalies b punktas)

text:
               20.4.2015

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 127/24

         2015 m. kovo 4 d. Bendrojo Teismo sprendimas byloje Three-N-Products/VRDT – Munindra (PRANAYUR)

   (Byla T-543/13) (1)

   ((Bendrijos prekių ženklas - Protesto procedūra - Žodinio Bendrijos prekių ženklo PRANAYUR paraiška - Ankstesnis žodinis Bendrijos prekių ženklas AYUR ir ankstesni vaizdiniai Bendrijos prekių ženklai „Ayur“, „Ayur Naturals Herbals“ ir „Aanb“ - Santykinis atmetimo pagrindas - Galimybė supainioti - Reglamento (EB) Nr. 207/2009 8 straipsnio 1 dalies b punktas))
   (2015/C 127/33)
   Proceso kalba: anglų

      Šalys

      Ieškovė: Three-N-Products Private Ltd (Naujasis Delis, Indija), atstovaujama advokato N. Colombo

      Atsakovė: Vidaus rinkos derinimo tarnyba (prekių ženklams ir pramoniniam dizainui), atstovaujama V. Melgar

      Kita procedūros VRDT apeliacinėje taryboje šalis: Munindra Holding BV (Lelistadas, Nyderlandai)

      Dalykas

   Ieškinys dėl 2013 m. liepos 25 d. VRDT ketvirtosios apeliacinės tarybos sprendimo (byla R 638/2012-4), susijusio su protesto procedūra tarp Three-N-Products Private Ltd ir Munindra Holding BV.

      Rezoliucinė dalis

               1.

               Atmesti ieškinį.

               2.

               Priteisti iš Three-N-Products Private Ltd bylinėjimosi išlaidas.

      (1)  OL C 367, 2013 12 14.


title: Bylos C-488/12–C-491/12 ir C-526/12: 2013 m. spalio 10 d. Teisingumo Teismo nutartis byloje ( Debreceni Munkaügyi Bíróság (Vengrija) prašymas priimti prejudicinį sprendimą) Sándor Nagy (C-488/12) prieš Hajdú-Bihar Megyei Kormányhivatal , Lajos Tiborné Böszörményi (C-489/12), Róbert Gálóczhi-Tömösváry (C-490/12), Magdolna Margit Szabadosné Bay (C-491/12) prieš Mezőgazdasági és Vidékfejlesztési Hivatal ir Józsefné Ványai (C-26/12) prieš Nagyrábé Község Polgármesteri Hivatal (Prašymas priimti prejudicinį sprendimą — Europos Sąjungos pagrindinių teisių chartijos 30 straipsnis — Sąjungos teisės įgyvendinimas — Nebuvimas — Akivaizdus Teisingumo Teismo kompetencijos nebuvimas)

text:
               7.4.2014

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 102/3

         2013 m. spalio 10 d. Teisingumo Teismo nutartis byloje (Debreceni Munkaügyi Bíróság (Vengrija) prašymas priimti prejudicinį sprendimą) Sándor Nagy (C-488/12) prieš Hajdú-Bihar Megyei Kormányhivatal, Lajos Tiborné Böszörményi (C-489/12), Róbert Gálóczhi-Tömösváry (C-490/12), Magdolna Margit Szabadosné Bay (C-491/12) prieš Mezőgazdasági és Vidékfejlesztési Hivatal ir Józsefné Ványai (C-26/12) prieš Nagyrábé Község Polgármesteri Hivatal

   (Bylos C-488/12–C-491/12 ir C-526/12) (1)

   ((Prašymas priimti prejudicinį sprendimą - Europos Sąjungos pagrindinių teisių chartijos 30 straipsnis - Sąjungos teisės įgyvendinimas - Nebuvimas - Akivaizdus Teisingumo Teismo kompetencijos nebuvimas))
   2014/C 102/03
   Proceso kalba: vengrų

      Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas

   Debreceni Munkaügyi Bíróság

      Šalys

      Ieškovai: Nagy Sándor (C-488/12), Lajos Tiborné Böszörményi (C-489/12), Róbert Gálóczhi-Tömösváry (C-490/12), Magdolna Margit Szabadosné Bay (C-491/12) Józsefné Ványai (C-526/12)

      Atsakovės: Hajdú-Bihar Megyei Kormányhivatal (C-488/12), Mezőgazdasági és Vidékfejlesztési Hivatal (C-489/12, C-490/12, C-491/12), Nagyrábé Község Polgármesteri Hivatal (C-526/12)

      Dalykas

   Prašymas priimti prejudicinį sprendimą – Debreceni Munkaügyi Bíróság – Europos Sąjungos pagrindinių teisių chartijos 30 straipsnio išaiškinimas – Nepagrįstas atleidimas iš darbo – Atleidimas iš darbo nenurodžius motyvų – Viešojo administravimo įstaigos tarnautojas, atleistas iš darbo remiantis nacionalinio įstatymo, reglamentuojančio valstybės tarnautojų statutą, nuostata

      Rezoliucinė dalis

   Teisingumo Teismas akivaizdžiai neturi kompetencijos atsakyti į Debreceni Munkaügyi Bíróság (Vengrija) pateiktus klausimus.

      (1)  OL C 79, 2013 3 16.


title: Byla T-605/11: 2011 m. lapkričio 29 d. pareikštas ieškinys byloje Novartis prieš VRDT — Organic (BIOCERT)

text:
               4.2.2012

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 32/31

         2011 m. lapkričio 29 d. pareikštas ieškinys byloje Novartis prieš VRDT — Organic (BIOCERT)

   (Byla T-605/11)
   2012/C 32/65
   Kalba, kuria surašytas ieškinys: anglų

      Šalys

      Ieškovė: Novartis AG (Bazelis, Šveicarija), atstovaujama advokato M. Douglas

      Atsakovė: Vidaus rinkos derinimo tarnyba (prekių ženklams ir pramoniniam dizainui)

      Kita procedūros Apeliacinėje taryboje šalis: Dr. Organic Ltd (Svonsis, Jungtinė Karalystė)

      Reikalavimai

               —

               Panaikinti 2011 m. rugsėjo 28 d. Vidaus rinkos derinimo tarnybos (prekių ženklams ir pramoniniam dizainui) ketvirtosios apeliacinės tarybos sprendimą byloje R 1030/2010-4, ir

               —

               priteisti iš atsakovės bylinėjimosi išlaidas.

      Ieškinio pagrindai ir pagrindiniai argumentai

      Bendrijos prekių ženklo paraišką pateikęs asmuo: kita procedūros Apeliacinėje taryboje šalis.

      Prašomas įregistruoti Bendrijos prekių ženklas: žodinis prekių ženklas BIOCERT 3, 4, 5, 29, 30, 31, 32, 35 ir 44 klasių prekėms ir paslaugoms — Bendrijos prekių ženklo paraiškos Nr. 7134984.

      Prekių ženklo ar žymens, kuriuo remtasi per protesto procedūrą, savininkė: ieškovė.

      Prekių ženklas ar žymuo, kuriuo remiamasi: Austrijos žodinis prekių ženklas BIOCEF 5 klasės prekėms (registracijos Nr. 136273).

      Protestų skyriaus sprendimas: atmesti protestą.

      Apeliacinės tarybos sprendimas: atmesti apeliaciją.

      Ieškinio pagrindai: Tarybos reglamento Nr. 207/2009 8 straipsnio 1 dalies b punkto ir 76 straipsnio 1 dalies pažeidimas, nes Apeliacinė taryba: a) neteisingai aiškino Europos teismų nustatytus bendruosius principus ir padarė klaidingą išvadą, kad nėra galimybės supainioti BIOCEF ir BIOCERT prekių ženklų ir b) savo sprendime klaidingai rėmėsi faktais, kurių procedūros šalys nenurodė.


title: Byla F-6/12: 2012 m. gruodžio 5 d. Tarnautojų teismo (trečioji kolegija) sprendimas byloje Bourtembourg prieš Komisiją (Viešoji tarnyba — Pareigūnai — Ekspatriacijos išmoka — Nuolatinės gyvenamosios vietos sąvoka — Nuolatinis arba įprastas interesų centras — Laikinas apsigyvenimas siekiant baigti studijas — Profesinės veiklos vykdymo vieta — Terminuoti darbo santykiai)

text:
               9.2.2013

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 38/32

         2012 m. gruodžio 5 d. Tarnautojų teismo (trečioji kolegija) sprendimas byloje Bourtembourg prieš Komisiją

   (Byla F-6/12) (1)

   (Viešoji tarnyba - Pareigūnai - Ekspatriacijos išmoka - Nuolatinės gyvenamosios vietos sąvoka - Nuolatinis arba įprastas interesų centras - Laikinas apsigyvenimas siekiant baigti studijas - Profesinės veiklos vykdymo vieta - Terminuoti darbo santykiai)
   2013/C 38/61
   Proceso kalba: prancūzų

      Šalys

      Ieškovas: Julien Bourtembourg (Briuselis, Belgija), atstovaujamas advokato C. Dony

      Atsakovė: Europos Komisija, atstovaujama D. Martin ir V. Joris

      Dalykas

   Prašymas panaikinti Komisijos sprendimą atsisakyti suteikti ieškovui ekspatriacijos išmoką.

      Sprendimo rezoliucinė dalis

               1.

               Panaikinti 2011 m. gegužės 24 d. Europos Komisijos sprendimą atsisakyti suteikti J. Bourtembourg ekspatriacijos išmoką.

               2.

               Europos Komisija padengia savo ir J. Bourtembourg patirtas bylinėjimosi išlaidas.

      (1)  OL C 184, 2012 6 23, 22.


title: Informacinis pranešimas dėl nacionalinių teismų prašymų priimti prejudicinį sprendimą pateikimo

text:
               5.12.2009

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 297/1

         Įsigaliojus Lisabonos sutarčiai šis tekstas pakeičia Informaciją, paskelbtą OL C 143, 2005 6 11, p. 1, ir šios informacijos papildymą, paskelbtą 2008 3 8, OL C 64.

      INFORMACINIS PRANEŠIMAS

   dėl nacionalinių teismų prašymų priimti prejudicinį sprendimą pateikimo
   2009/C 297/01
   I.   Bendrosios nuostatos

               1.

               Prejudicinio sprendimo priėmimo sistema yra pagrindinis Europos Sąjungos teisės mechanizmas, skirtas suteikti nacionaliniams teismams priemonę užtikrinti vieningą šios teisės aiškinimą ir taikymą visose valstybėse narėse.

               2.

               Europos Sąjungos Teisingumo Teismo jurisdikcijai priklauso priimti prejudicinį sprendimą dėl Europos Sąjungos teisės išaiškinimo ir dėl Sąjungos institucijų, įstaigų ir organų priimtų aktų galiojimo. Ši bendroji jurisdikcija jam suteikta Europos Sąjungos sutarties 19 straipsnio 3 dalies b punktu (ESOL C 115, 2008, p. 13, toliau – ESS) ir Sutarties dėl Europos Sąjungos veikimo 267 straipsniu (ESOL C 115, 2008, p 47, toliau – SESV).

               3.

               Pagal SESV 256 straipsnio 3 dalį konkrečiose Statuto nustatytose srityse Bendrojo Teismo jurisdikcijai priklauso nagrinėti ir spręsti klausimus, pateiktus pagal 267 straipsnį dėl prejudicinio sprendimo. Kol neatlikti atitinkami Statuto pakeitimai, Teisingumo Teismas lieka vienintelis turintis jurisdikciją spręsti prejudicine tvarka.

               4.

               Nors SESV 267 straipsniu Teisingumo Teismui suteikta bendroji jurisdikcija, vis dėlto įvairiose nuostatose numatytos šios jurisdikcijos išimtys ar apribojimai. Šios nuostatos, be kita ko, yra SESV 275 bei 276 straipsniai ir Protokolo (Nr. 36) dėl Lisabonos sutarties pereinamojo laikotarpio nuostatų 10 straipsnis (ESOL C 115, 2008, p. 322).

               5.

               Prejudicinio sprendimo priėmimo procedūra grindžiama Teisingumo Teismo ir nacionalinių teismų bendradarbiavimu, kurio efektyvumui užtikrinti verta pateikti toliau išdėstytus patarimus nacionaliniams teismams.

               6.

               Šiais neprivalomais praktiniais patarimais siekiama suteikti nacionaliniams teismams rekomendacijas, susijusias su galimybe pateikti prašymą priimti prejudicinį sprendimą, ir prireikus padėti jiems suformuluoti ir išdėstyti Teisingumo Teismui pateikiamus klausimus.

      Dėl Teisingumo Teismo vaidmens prejudicinio sprendimo procese

               7.

               Teisingumo Teismo vaidmuo prejudicinio sprendimo procedūroje yra pateikti Sąjungos teisės aiškinimą arba nuspręsti dėl jos galiojimo, o ne taikyti šią teisę pagrindinės bylos pagrindą sudarančiai faktinei situacijai, kas priklauso nacionaliniam teismui. Teisingumo Teismui nepriklauso nei nuspręsti dėl pagrindinėje byloje iškeltų faktinių aplinkybių, nei priimti sprendimo dėl skirtingo nacionalinės teisės normų aiškinimo ar taikymo.

               8.

               Teisingumo Teismas priima sprendimus dėl Sąjungos teisės išaiškinimo ar galiojimo stengdamasis pateikti atsakymą, naudingą pagrindinei bylai išspręsti, tačiau padaryti iš jo atitinkamas išvadas ir prireikus netaikyti atitinkamos nacionalinės teisės normos priklauso būtent prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusiam teismui.

      Dėl sprendimo pateikti klausimą Teisingumo Teismui

         Klausimo pateikėjas

               9.

               Pagal SESV 267 straipsnį bet kuris valstybės narės teismas tiek, kiek jam priklauso spręsti pagal teisminę sprendimo priėmimo procedūrą, iš principo gali pateikti Teisingumo Teismui prejudicinį klausimą (1). Teismo sąvoką Teisingumo Teismas aiškina kaip savarankišką Sąjungos teisės sąvoką.

               10.

               Iniciatyva kreiptis į Teisingumo Teismą prejudicine tvarka priklauso tik nacionaliniam teismui, nepaisant to, ar pagrindinės bylos šalys to prašo.

         Prašymas priimti prejudicinį sprendimą dėl išaiškinimo

               11.

               Kiekvienas suinteresuotas teismas gali pateikti Teisingumo Teismui klausimą dėl Sąjungos teisės normos išaiškinimo, jei mano tai esant būtina jo nagrinėjamai bylai išspręsti

               12.

               Tačiau teismas, kurio sprendimai pagal nacionalinę teisę negali būti skundžiami teismine tvarka, iš principo privalo pateikti Teisingumo Teismui tokį klausimą, nebent atitinkamu klausimu jau egzistuoja teismo praktika (ir galimos naujos aplinkybės nekelia pagrįstų abejonių dėl galimybės taikyti šią teismo praktiką) arba teisingas nagrinėjamos teisės nuostatos aiškinimas yra visiškai akivaizdus.

               13.

               Todėl teismas, kurio sprendimai gali būti skundžiami teismine tvarka, gali, ypač jei mano esant Teisingumo Teismo praktikoje pakankamai išaiškinta, pats nuspręsti dėl teisingo Sąjungos teisės išaiškinimo ir taikymo jo nustatytai faktinei situacijai. Tačiau prašymas priimti prejudicinį sprendimą atitinkamoje proceso stadijoje gali būti ypač naudingas tais atvejais, kai jis susijęs su nauju klausimu dėl išaiškinimo, bendrai svarbiu Sąjungos teisės vienodam taikymui visose valstybėse narės, arba jei esama teismo praktika neatrodo taikytina naujoms faktinėms aplinkybėms.

               14.

               Nurodyti, kodėl prašomas išaiškinimas būtinas sprendimui priimti, priklauso nacionaliniam teismui.

         Prašymas priimti prejudicinį sprendimą dėl galiojimo

               15.

               Nors nacionaliniai teismai gali atmesti jiems šalių nurodytus teisės akto negaliojimo argumentus, jurisdikciją pripažinti negaliojančiu Sąjungos institucijos, įstaigos ar organo aktą turi tik Teisingumo Teismas.

               16.

               Todėl kiekvienas nacionalinis teismas, jam kilus abejonių dėl tokio akto galiojimo, privalo pateikti klausimą Teisingumo Teismui nurodydamas priežastis, dėl kurių jis mano, kad šis aktas galėtų būti negaliojantis.

               17.

               Vis dėlto, jei nacionaliniam teismui kyla labai rimtų abejonių dėl Sąjungos institucijos, įstaigos ar organo akto, kuriuo grindžiama nacionalinės teisės norma, galiojimo, jis išimtiniais atvejais gali laikinai sustabdyti šios normos taikymą arba savo nuožiūra imtis kitų laikinųjų apsaugos priemonių. Tokiu atveju jis privalo užduoti Teisingumo Teismui klausimą ir nurodyti priežastis, dėl kurių, jo manymu, šis aktas negalioja.

      Dėl prejudicinio klausimo pateikimo momento

               18.

               Nacionalinis teismas gali pateikti Teisingumo Teismui prejudicinį klausimą nustatęs, kad sprendimui jo nagrinėjamoje byloje priimti reikia nuspręsti dėl vieno ar kelių išaiškinimo ar galiojimo punktų; tik jis pats gali geriausiai įvertinti, kurioje proceso stadijoje reikėtų pateikti tokį klausimą.

               19.

               Vis dėlto pageidautina, kad sprendimas pateikti prejudicinį klausimą būtų priimtas toje proceso stadijoje, kurioje prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikiantis teismas gali apibrėžti faktines ir teisines problemos aplinkybes, kad Teisingumo Teismas turėtų visą medžiagą, prireikus būtiną patikrinti, ar Sąjungos teisė taikytina pagrindinėje byloje. Geresnio teisingumo vykdymo sumetimais prejudicinį klausimą taip pat gali būti naudinga suformuluoti išklausius bylos šalis.

      Dėl prašymo priimti prejudicinį sprendimą formos

               20.

               Nacionalinio teismo sprendimas pateikti Teisingumo Teismui prejudicinį klausimą gali būti bet kokios formos, pagal nacionalinę proceso teisę numatytos atskiriesiems klausimams spręsti. Tačiau reikėtų turėti omenyje tai, kad šis dokumentas yra proceso Teisingumo Teisme pagrindas ir šis turėtų turėti medžiagą, kuri leistų pateikti nacionaliniam teismui naudingą atsakymą. Be to, suinteresuotiems asmenims, turintiems teisę pateikti Teisingumo Teismui pastabas, visų pirma valstybėms narėms ir institucijoms siunčiamas tik prašymas priimti prejudicinį sprendimą ir jis verčiamas į kitas kalbas.

               21.

               Kadangi šis prašymas verčiamas, jis turėtų būti surašytas paprastai, aiškiai, tiksliai ir be perteklinės informacijos.

               22.

               Dešimties puslapių neviršijančio teksto paprastai pakanka tinkamai išdėstyti prašymo priimti prejudicinį sprendimą aplinkybes. Sprendimas pateikti prašymą priimti prejudicinį sprendimą turi būti lakoniškas, bet pakankamai išsamus ir jame turi būti pateikta visa reikšminga informacija, kad Teisingumo Teismas bei suinteresuoti asmenys, turintys teisę pateikti pastabas, galėtų lengvai suprasti pagrindinės bylos faktines ir teisines aplinkybes. Sprendime priimti prašymą dėl prejudicinio sprendimo visų pirma turi būti:

                           —

                           trumpai išdėstytas ginčo dalykas bei nustatytos reikšmingos faktinės aplinkybės arba bent paaiškintos preziumuojamos faktinės aplinkybės, kuriomis grindžiamas prejudicinis klausimas;

                           —

                           pateiktas nacionalinių nuostatų, kurios galėtų būti taikomos, turinys ir prireikus nurodyta su byla susijusi nacionalinių teismų praktika, kiekvienu atveju pateikiant tikslias nuorodas (pavyzdžiui, oficialiojo leidinio ar konkretaus rinkinio puslapį; atskirais atvejais – su nuorodomis į interneto tinklalapį);

                           —

                           kiek įmanoma tiksliau nurodytos konkrečiam atvejui svarbios Sąjungos teisės nuostatos;

                           —

                           paaiškintos priežastys, paskatinusios prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikiantį teismą klausti dėl konkrečių Sąjungos teisės nuostatų išaiškinimo ar galiojimo, bei jo nustatytas ryšys tarp šių nuostatų ir pagrindinėje byloje taikytinų nacionalinės teisės aktų;

                           —

                           prireikus išdėstyta pagrindinės bylos šalių pateiktų argumentų santrauka.

                     Kad būtų lengviau skaityti ir daryti nuorodas, pageidautina, kad sprendimo pateikti prašymą punktai arba pastraipos būtų numeruotos.

               23.

               Galiausiai prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikiantis teismas gali, jei mano esant įmanoma, glaustai nurodyti, kaip, jo manymu, reikėtų atsakyti į prejudicine tvarka užduotus klausimus.

               24.

               Prejudicinį klausimą ar klausimus reikėtų nurodyti atskiroje ir aiškiai išskirtoje sprendimo pateikti prašymą dėl prejudicinio sprendimo dalyje, paprastai jo pradžioje arba pabaigoje. Jie turi būti suprantami neskaitant prašymo motyvų, kurie vis tik sudaro tinkamam įvertinimui būtiną kontekstą.

      Dėl prašymo priimti prejudicinį sprendimą poveikio nacionaliniam procesui

               25.

               Prejudicinio klausimo pateikimas lemia bylos nagrinėjimo nacionaliniame teisme sustabdymą iki bus priimtas Teisingumo Teismo sprendimas.

               26.

               Tačiau nacionalinis teismas išlaiko teisę imtis laikinųjų apsaugos priemonių, ypač prašymo priimti prejudicinį sprendimą dėl galiojimo atveju (žr. 17 punktą).

      Dėl bylinėjimosi išlaidų ir teisinės pagalbos

               27.

               Teisingumo Teisme vykstanti prejudicinio sprendimo priėmimo procedūra yra nemokama ir šis teismas nesprendžia pagrindinės bylos šalių bylinėjimosi išlaidų klausimo; šį klausimą spręsti priklauso nacionaliniam teismui.

               28.

               Jei viena iš šalių stokoja lėšų ir nacionalinės nuostatos tai leidžia, prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikiantis teismas gali paskirti šiai šaliai teisinę pagalbą su bylos nagrinėjimu Teisingumo Teisme susijusioms išlaidoms, visų pirma atstovavimo, padengti. Teisingumo Teismas taip pat gali skirti tokią teisinę pagalbą, jei atitinkama šalis negavo teisinės pagalbos pagal nacionalinę teisę arba jeigu ši pagalba nepadengia arba tik iš dalies padengia Teisingumo Teisme patirtas išlaidas.

      Dėl nacionalinio teismo ir Teisingumo Teismo susirašinėjimo

               29.

               Prašymą priimti prejudicinį sprendimą kartu su atitinkamais dokumentais (visų pirma bylos medžiaga arba jos kopija) nacionalinis teismas turi siųsti tiesiogiai Teisingumo Teismui registruotu laišku (adresu: „Greffe de la Cour de Justice, L-2925 Luxembourg“, tel.: +352 4303-1).

               30.

               Iki sprendimo paskelbimo Teisingumo Teismo kanceliarija informuoja nacionalinį teismą apie bylos eigą siųsdama jam procesinių dokumentų kopijas.

               31.

               Priimtą sprendimą Teisingumo Teismas siunčia prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusiam teismui. Teisingumo Teismas būtų dėkingas, jei nacionalinis teismas jį informuotų apie išvadas, pagrindinėje byloje padarytas iš šio sprendimo, prireikus atsiųsdamas jam savo galutinį sprendimą.

         II.   Prejudicinio sprendimo priėmimo skubos tvarka procedūra (PPU)

               32.

               Šioje pranešimo dalyje pateikiami praktiniai patarimai dėl prejudicinio sprendimo priėmimo skubos tvarka procedūros, taikomos prašymų priimti prejudicinius sprendimus, susijusius su laisvės, saugumo ir teisingumo erdve, atvejais. Ši procedūra reglamentuojama Protokolo Nr. 3 Dėl Europos Sąjungos Teisingumo Teismo statuto (ESOL C 115, 2008, p. 210) 23a straipsniu ir Teisingumo Teismo procedūros reglamento 104b straipsniu. Galimybė prašyti taikyti šią procedūrą yra atskira nuo galimybės prašyti taikyti pagreitintą procedūrą susiklosčius minėto protokolo 23a straipsnyje ir Procedūros reglamento 104a straipsnyje numatytoms aplinkybėms.

      Dėl prejudicinio sprendimo priėmimo skubos tvarka procedūros taikymo sąlygų

               33.

               Prejudicinio sprendimo priėmimo skubos tvarka procedūra gali būti taikoma tik sritims, kurias apima laisvės, saugumo ir teisingumo erdvei skirta SESV trečiosios dalies V antraštinė dalis.

               34.

               Dėl šios procedūros taikymo sprendžia Teisingumo Teismas. Toks sprendimas paprastai priimamas tik motyvuotu prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusio teismo prašymu. Išimtiniais atvejais Teisingumo Teismas gali savo iniciatyva nuspręsti prašymui priimti prejudicinį sprendimą taikyti sprendimo priėmimo skubos tvarka procedūrą, jeigu ji atrodo būtina.

               35.

               Prejudicinio sprendimo priėmimo skubos tvarka procedūra pasižymi įvairių proceso Teisingumo Teisme stadijų supaprastinimu, tačiau dėl jos taikymo šiam teismui, šalims ir kitiems proceso dalyviams, visų pirma valstybėms narėms, kyla didelių suvaržymų.

               36.

               Todėl šią procedūrą taikyti galima prašyti tik jei tikrai būtina, kad Teisingumo Teismas priimtų prejudicinį sprendimą per kuo trumpesnį laiką. Nors neįmanoma išsamiai išvardyti visų tokių atvejų, visų pirma dėl laisvės, saugumo ir teisingumo erdvę reglamentuojančių Sąjungos teisės normų įvairovės ir kaitos, tačiau nacionalinis teismas galėtų pateikti prašymą taikyti prejudicinio sprendimo priėmimo skubos tvarka procedūrą, pavyzdžiui: SESV 267 straipsnio ketvirtojoje pastraipoje numatytu atveju, kai pateiktas klausimas lemia asmens, kuris yra sulaikytas ar kurio laisvė apribota, teisinės padėties įvertinimą, arba kai kyla ginčas dėl tėvų teisių ar vaikų globos, kai teismo, į kurį kreiptasi remiantis Sąjungos teise, jurisdikcija priklauso nuo atsakymo į prejudicinį klausimą.

      Dėl prašymo taikyti prejudicinio sprendimo priėmimo skubos tvarka procedūrą

               37.

               Tam, kad Teisingumo Teismas galėtų greitai nuspręsti, ar reikia imtis prejudicinio sprendimo priėmimo skubos tvarka procedūros, prašyme turi būti išdėstytos teisinės ir faktinės aplinkybės, patvirtinančios skubą ir visų pirma nurodyta grėsmė, kuri kiltų, jei prašymui priimti prejudicinį sprendimą būtų taikoma įprasta procedūra.

               38.

               Jei įmanoma, prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas glaustai nurodo, kaip, jo manymu, reikėtų atsakyti į vieną ar keletą užduotų klausimų. Dėl tokio nurodymo šalims ir kitiems suinteresuotiems proceso dalyviams lengviau išdėstyti savo poziciją, o Teisingumo Teismui – priimti sprendimą, todėl jis padeda paspartinti procedūrą.

               39.

               Prašymo taikyti prejudicinio sprendimo priėmimo skubos tvarka procedūrą forma turi leisti Teisingumo Teismo kanceliarijai nedelsiant nustatyti, kad byla turi būti nagrinėjama pagal specialią procedūrą. Todėl atitinkamą prašymą reikėtų pateikti dokumentu, atskiru nuo sprendimo pateikti prašymą priimti prejudicinį sprendimą, arba aiškiai jį nurodyti prie šio sprendimo pridėtame laiške.

               40.

               Paties sprendimo pateikti prašymą priimti prejudicinį sprendimą glaustumas juo labiau yra svarbus skubos atveju, nes leidžia paspartinti procedūrą.

      Dėl Teisingumo Teismo, nacionalinio teismo ir šalių susirašinėjimo

               41.

               Susirašinėjimui su nacionaliniu teismu ir jo nagrinėjamos bylos šalimis nacionaliniai teismai, pateikiantys prašymus taikyti prejudicinio sprendimo priėmimo skubos tvarka procedūrą, raginami nurodyti elektroninio pašto adresą, telefakso numerį, kuriais Teisingumo Teismas prireikus galėtų pasinaudoti, bei atitinkamų bylos šalių atstovų elektroninio pašto adresus ir telefakso numerius.

               42.

               Pasirašyto sprendimo pateikti prašymą priimti prejudicinį sprendimą kopiją kartu su prašymu taikyti prejudicinio sprendimo priėmimo skubos tvarka procedūrą Teisingumo Teismui iš pradžių galima perduoti elektroniniu paštu (ECJ-Registry@curia.europa.eu) arba telefaksu (+352 43 37 66). Imtis veiksmų dėl prašymo priimti prejudicinį sprendimą ir prašymo taikyti prejudicinio sprendimo priėmimo skubos tvarka procedūrą bus galima iš karto gavus tokią kopiją. Tačiau šių dokumentų originalus Teisingumo Teismo kanceliarijai vis tiek reikia perduoti kuo skubiau.

      (1)  Pagal Protokolo Nr. 36 10 straipsnio 1–3 dalis Teisingumo Teismo įgaliojimai pagal policijos ir teisminio bendradarbiavimo baudžiamosiose bylose sričiai skirtą ESS VI antraštinę dalį, kokia ji buvo iki Lisabonos sutarties (OL C 306, 2007, p. 1) įsigaliojimo, išlieka tokie patys daugiausia penkerius metus nuo Lisabonos sutarties įsigaliojimo (2009 m. gruodžio 1 diena.). Taigi šiuo laikotarpiu prašymus priimti prejudicinį sprendimą dėl šių aktų gali pateikti tik tų valstybių narių teismai, kurios pripažino Teisingumo Teismo jurisdikciją kiekviena atskirai nurodydama, ar kreiptis į Teisingumo Teismą gali visi jos teismai, ar tik tie, kurių sprendimai toliau teismine tvarka neskundžiami.


title: Byla C-404/15: 2015 m. liepos 24 d. Hanseatisches Oberlandesgericht in Bremen (Vokietija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą baudžiamojoje byloje prieš Pál Aranyosi

text:
               28.9.2015

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 320/18

         2015 m. liepos 24 d.Hanseatisches Oberlandesgericht in Bremen (Vokietija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą baudžiamojoje byloje prieš Pál Aranyosi
   (Byla C-404/15)
   (2015/C 320/26)
   Proceso kalba: vokiečių

      Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas

   Hanseatisches Oberlandesgericht in Bremen

      Šalys pagrindinėje byloje

   Pál Aranyosi

      Kita šalis: Generalstaatsanwaltschaft Bremen

      Prejudiciniai klausimai

               1.

               Ar 2002 m. birželio 13 d. Tarybos pagrindų sprendimo dėl Europos arešto orderio ir perdavimo tarp valstybių narių tvarkos (2002/584/TVR) (1) 1 straipsnio 3 dalį reikia aiškinti taip, kad ekstradicija siekiant patraukti asmenį baudžiamojon atsakomybėn negalima, jei yra svarių priežasčių manyti, kad laisvės atėmimo sąlygos orderį išduodančioje valstybėje narėje pažeidžia to asmens pagrindines teises ir bendruosius teisės principus, įtvirtintus Europos Sąjungos sutarties 6 straipsnyje, o gal šią nuostatą reikia aiškinti taip, kad tokiais atvejais vykdančioji valstybė narė sprendimą dėl ekstradicijos galimumo gali arba turi susieti su reikalavimu suteikti garantiją, kad bus laikomasi laisvės atėmimo sąlygų? Ar vykdančioji valstybė narė gali arba turi nustatyti konkrečius minimalius reikalavimus dėl laisvės atėmimo sąlygų, kurias reikalaujama užtikrinti?

               2.

               Ar 2002 m. birželio 13 d. Tarybos pagrindų sprendimo dėl Europos arešto orderio ir perdavimo tarp valstybių narių tvarkos (2002/584/TVR) 5 straipsnį ir 6 straipsnio 1 dalį reikia aiškinti taip, kad orderį išduodanti teisminė institucija taip pat turi įgaliojimus suteikti garantiją, kad bus laikomasi laisvės atėmimo sąlygų, o gal tai yra orderį išduodančiosios valstybės narės kompetencija?

      (1)  OL L 190, p. 1; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 19 sk., 6 t., p. 34.


title: Byla T-330/09: 2011 m. vasario 17 d. Bendrojo Teismo nutartis byloje RapidEye prieš Komisiją (Ieškinys dėl panaikinimo — Valstybės pagalba — Vokietijos valstybės institucijų suteikta pagalba pagal regioninės pagalbos daugiasektorinę programą — Palydovo perduodamos geografinės informacijos sistemos projektas — Prašymas patvirtinti sprendimo, kuriuo pagalba pripažinta suderinama su vidaus rinka, taikymo sritį — Komisijos atsakymas — Aktas, dėl kurio negalima pareikšti ieškinio — Nepriimtinumas)

text:
               9.4.2011

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 113/13

         2011 m. vasario 17 d. Bendrojo Teismo nutartis byloje RapidEye prieš Komisiją

   (Byla T-330/09) (1)

   (Ieškinys dėl panaikinimo - Valstybės pagalba - Vokietijos valstybės institucijų suteikta pagalba pagal regioninės pagalbos daugiasektorinę programą - Palydovo perduodamos geografinės informacijos sistemos projektas - Prašymas patvirtinti sprendimo, kuriuo pagalba pripažinta suderinama su vidaus rinka, taikymo sritį - Komisijos atsakymas - Aktas, dėl kurio negalima pareikšti ieškinio - Nepriimtinumas)
   2011/C 113/25
   Proceso kalba: vokiečių

      Šalys

      Ieškovė: RapidEye AG (Brandenburgas prie Hafelio, Vokietija), atstovaujama advokato T. Jestaedt

      Atsakovė: Europos Komisija, atstovaujama K. Gross ir B. Martenczuk

      Dalykas

   Prašymas panaikinti 2009 m. birželio 9 d. Komisijos rašte, susijusiame su Vokietijos valstybės institucijų RapidEye AG suteikta pagalba palydovo perduodamos geografinės informacijos sistemos sukūrimui (Valstybės pagalba CP 183/2009 — Vokietija, RapidEye AG (Patikrinimas a posteriori MSR 1998 — N 416/2002), tariamai išdėstytą sprendimą.

      Rezoliucinė dalis

               1.

               Ieškinį atmesti kaip nepriimtiną.

               2.

               Priteisti iš RapidEye AG bylinėjimosi išlaidas.

      (1)  OL C 267, 2009 11 7.


title: 2005 m. liepos 14 d. Teisingumo Teismo nutartis (antroji kolegija), Byloje C-52/04 (dėl Bundesverwaltungsgericht prašymo priimti prejudicinį sprendimą): Personalrat der Feuerwehr Hamburg prieš Leiter der Feuerwehr Hamburg (Darbo reglamento 104 straipsnio 3 dalis — Socialinė politika — Darbuotojų sauga ir sveikatos apsauga — Direktyva 89/391/EEB ir Direktyva 93/104/EB — Taikymo sritis — Valstybinės priešgaisrinės apsaugos tarnybos ugniagesiai gelbėtojai — Įtraukimas — Sąlygos)

text:
               3.9.2005

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 217/23

      TEISINGUMO TEISMO NUTARTIS

   (antroji kolegija)
   2005 m. liepos 14 d.
   Byloje C-52/04 (dėl Bundesverwaltungsgericht prašymo priimti prejudicinį sprendimą): Personalrat der Feuerwehr Hamburg prieš Leiter der Feuerwehr Hamburg
       (1)

   (Darbo reglamento 104 straipsnio 3 dalis - Socialinė politika - Darbuotojų sauga ir sveikatos apsauga - Direktyva 89/391/EEB ir Direktyva 93/104/EB - Taikymo sritis - Valstybinės priešgaisrinės apsaugos tarnybos ugniagesiai gelbėtojai - Įtraukimas - Sąlygos)
   (2005/C 217/44)
   Proceso kalba: vokiečių
   Byloje C-52/04 dėl Bundesverwaltungsgericht (Vokietija) 2003 m. gruodžio 17 d. sprendimu kurį Teisingumo Teismas gavo 2004 m. vasario 10 d., pagal EB 234 straipsnį pateikto prašymo priimti prejudicinį sprendimą byloje Personalrat der Feuerwehr Hamburg prieš Leiter der Feuerwehr Hamburg, Teisingumo Teismas (antroji kolegija), kurį sudaro kolegijos pirmininkas C. W. A. Timmermans, teisėjai C. Gulmann, R. Schintgen (pranešėjas), J. Makarczyk ir J. Klučka, generalinis advokatas D. Ruiz-Jarabo Colomer, sekretorius R. Grass, 2005 m. liepos 14 d. priėmė nutartį, kurios rezoliucinėje dalyje nurodyta:
   1989 m. birželio 12 d. Tarybos direktyvos 89/391/EEB dėl priemonių darbuotojų saugai ir sveikatos apsaugai darbe gerinti nustatymo 2 straipsnis ir 1993 m. lapkričio 23 d. Tarybos direktyvos 93/104/EB dėl tam tikrų darbo laiko organizavimo aspektų 1 straipsnio 3 dalis turi būti aiškinami taip:

               —

               pagrindinėje byloje nagrinėjama valstybinės priešgaisrinės apsaugos tarnybos ugniagesių gelbėtojų veikla paprastai patenka į šių direktyvų taikymo sritį taip, jog iš principo Direktyvos 93/104 6 straipsnio 2 dalis draudžia nustatyti ilgesnį nei 48 valandų maksimalų darbo laiką per savaitę, įskaitant budėjimo laikotarpius;

               —

               visgi toks prailginimas įmanomas išskirtinėmis ypatingai pavojingomis ir didelio masto aplinkybėmis, kurių metu tikslas užtikrinti tinkamą tarnybų funkcionavimą saugos, sveikatos apsaugos, viešosios tvarkos srityse turi laikinai dominuoti ugniagesių gelbėtojų saugos ir sveikatos apsaugos užtikrinimo reikalavimo atžvilgiu; tačiau net ir tokiomis išskirtinėmis aplinkybėmis visomis įmanomomis priemonėmis turi būti laikomasi Direktyvos 89/39 reikalavimų.

      (1)  OL C 94, 2004 4 17.


title: Byla T-413/06 P 2008 m. rugsėjo 4 d. Pirmosios instancijos teismo sprendimas byloje Gualtieri prieš Komisiją (Apeliacinis skundas — Deleguotas nacionalinis ekspertas — Nutartis dėl bylos perdavimo — Sprendimas, dėl kurio galima pateikti apeliacinį skundą — Nepriimtinumas)

text:
               25.10.2008

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 272/25

         2008 m. rugsėjo 4 d. Pirmosios instancijos teismo sprendimas byloje Gualtieri prieš Komisiją

   (Byla T-413/06 P) (1)

   (Apeliacinis skundas - Deleguotas nacionalinis ekspertas - Nutartis dėl bylos perdavimo - Sprendimas, dėl kurio galima pateikti apeliacinį skundą - Nepriimtinumas)
   (2008/C 272/46)
   Proceso kalba: italų
   Šalys

      Apeliantė: Claudia Gualtieri (Briuselis, Belgija), atstovaujama advokatų P. Gualtieri ir M. Gualtieri

      Atsakovė: Europos Bendrijų Komisija, atstovaujama J. Currall, padedamo advokato G. Faedo
   Dalykas
   Apeliacinis skundas dėl 2006 m. spalio 9 d. Europos Sąjungos Tarnautojų teismo (pirmoji kolegija) nutarties Gualtieri prieš Komisiją (F-53/06, dar nepaskelbtos Rinkinyje) panaikinimo.
   Sprendimo rezoliucinė dalis

               1.

               Atmesti apeliacinį skundą.

               2.

               Claudia Gualtieri padengia savo ir Komisijos nurodytas šioje instancijoje patirtas bylinėjimosi išlaidas.

      (1)  OL C 42, 2007 2 24.


title: Byla C-423/11 P: 2011 m. rugpjūčio 11 d. Lenkijos Respublikos pateiktas apeliacinis skundas dėl 2011 m. gegužės 23 d. Bendrojo Teismo (septintoji kolegija) priimto sprendimo byloje T-226/10, Prezes Urzędu Komunikacji Elektronicznej prieš Komisiją

text:
               22.10.2011

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 311/22

         2011 m. rugpjūčio 11 d. Lenkijos Respublikos pateiktas apeliacinis skundas dėl 2011 m. gegužės 23 d. Bendrojo Teismo (septintoji kolegija) priimto sprendimo byloje T-226/10, Prezes Urzędu Komunikacji Elektronicznej prieš Komisiją

   (Byla C-423/11 P)
   2011/C 311/38
   Proceso kalba: lenkų

      Šalys

      Apeliantė: Lenkijos Respublika, atstovaujama M. Szpunar

      Kitos proceso šalys: Europos Komisija, Prezes Urzędu Komunikacji Elektronicznej

      Apeliantės reikalavimai

               —

               Panaikinti 2011 m. gegužės 23 d. Europos Sąjungos Bendrojo Teismo nutartį byloje T-226/10.

      Apeliacinio skundo pagrindai ir pagrindiniai argumentai

   Ieškinio atmetimo priežastis buvo darbo santykiai, siejantys Prezes Urzędu Komunikacji Elektronicznej atstovaujančius teisės patarėjus, su šia tarnyba, dėl kurių, Bendrojo Teismo nuomone, jie negali atstovauti ieškovui Bendrajame Teisme. Šią nutartį Lenkijos Respublikos vyriausybė skundžia tokiais pagrindais:

               Pirma, Teisingumo Teismo statuto 19 straipsnio trečios ir ketvirtos pastraipų pažeidimas, neteisingai jas išaiškinus. Europos Sąjungos teisės nuostatomis nėra harmonizuojamos leistinos teisinių paslaugų teikimo formos. Statuto 19 straipsnyje taip pat nėra numatyta jokių apribojimų šiuo klausimu ir daroma tiesioginė nuoroda į nacionalines normas. Lenkijos Respublikos nuomone, Statuto 19 straipsnis nėra pagrindas bendrai ir diskriminaciniu būdu atimti iš darbo sutarties pagrindu teisinę pagalbą teikiančių teisės patarėjų teisę būti atstovais Teisingumo Teisme, nes Lenkijos teisės normomis užtikrinamas jų visiškas nepriklausomumas.

               Antra, ESS 5 straipsnio 4 dalyje įtvirtinto proporcingumo principo pažeidimas. Lenkijos Respublikos vyriausybės nuomone, draudimas darbo santykiais su proceso šalimi siejamam teisės patarėjui būti jos atstovu viršija tai, kad reikalinga siekiant užtikrinti, kad paslaugą proceso šaliai teiktų nepriklausomas teisininkas. Jos teigimu, egzistuoja mažiau materialiniu ir procedūriniu požiūriu ribojančių priemonių, kurios gali leisti pasiekti tą patį tikslą, visų pirma — nacionalinės nuostatos dėl profesinės veiklos draudimo ir profesinės etikos.

               Trečia, procedūrinių taisyklių pažeidimas, nepateikus reikiamo motyvavimo. Lenkijos Respublikos vyriausybės nuomone, Bendrasis Teismas nepateikė pakankamo nutarties byloje T-226/10 pagrindimo ir visų pirma neišsakė nuomonės dėl teisinio santykio, siejančio teisės patarėjus su Prezes Urzędu Komunikacji Elektronicznej, specifikos.


title: Byla C-368/15: 2015 m. liepos 14 d. Korkein hallinto-oikeus (Suomija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje Ilves Jakelu Oy/Liikenne- ja viestintäministeriö

text:
               21.9.2015

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 311/34

         2015 m. liepos 14 d.Korkein hallinto-oikeus (Suomija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje Ilves Jakelu Oy/Liikenne- ja viestintäministeriö

   (Byla C-368/15)
   (2015/C 311/40)
   Proceso kalba: suomių

      Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas

      Korkein hallinto-oikeus

      Šalys pagrindinėje byloje

      Ieškovė: Ilves Jakelu Oy

      Kita proceso šalis: Liikenne- ja viestintäministeriö

      Prejudiciniai klausimai

               1.

               Ar aiškinant Pašto direktyvos 97/67/EB (1), iš dalies pakeistos direktyvomis 2002/39/EB (2) ir 2008/6/EB (3), 9 straipsnį sutartinių klientų pašto siuntų pristatymas laikytinas universaliosioms paslaugoms nepriskiriama paslauga, kaip ji suprantama pagal šios normos 1 dalį, ar universaliosioms paslaugoms priskiriama paslauga, kaip ji suprantama pagal šios normos 2 dalį, kai pašto įmonė su savo klientais suderina pristatymo sąlygas ir klientams taiko individualiai sutartą tarifą?

               2.

               Jeigu pirmiau minėtas sutartinių klientų pašto siuntų pristatymas yra universaliosioms paslaugoms nepriskiriama paslauga, ar 9 straipsnio 1 dalis ir 2 straipsnio 14 punktas turi būti aiškinami taip, kad tokių pašto paslaugų teikimas tokiomis kaip pagrindinės bylos aplinkybėmis gali būti susiejamas su reikalavimu gauti individualią licenciją, kokia numatyta Pašto įstatyme?

               3.

               Jeigu pirmiau minėtas sutartinių klientų pašto siuntų pristatymas yra universaliosioms paslaugoms nepriskiriama paslauga, ar 9 straipsnio 1 dalis turi būti aiškinama taip, kad leidimas šioms paslaugoms gali būti susietas tik su įpareigojimais užtikrinti atitiktį pagrindiniams reikalavimams, kaip jie suprantami pagal 2 straipsnio 19 punktą, ir kad leidimai šioms paslaugoms negali būti susiejami su įpareigojimais dėl atitinkamų paslaugų kokybės, prieinamumo ir teikimo, kaip jie suprantami pagal direktyvos 9 straipsnio 2 dalį?

               4.

               Jeigu leidimai pirmiau minėtam sutartinių klientų pašto siuntų pristatymui gali būti susieti tik su įpareigojimais užtikrinti atitiktį pagrindiniams reikalavimams, ar tokie kaip pagrindinėje byloje nagrinėjami įpareigojimai dėl pašto paslaugos teikimo sąlygų, siuntų pristatymo dažnumo, adreso keitimo ir pristatymo sustabdymo paslaugos, siuntų žymėjimo ir surinkimo vietų gali būti laikomi atitinkančiais pagrindinius reikalavimus pagal 2 straipsnio 19 punktą ir būtinais norint užtikrinti atitiktį pagrindiniams reikalavimams, kaip tai suprantama pagal 9 straipsnio 1 dalį?

      (1)  1997 m. gruodžio 15 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 97/67/EB dėl Bendrijos pašto paslaugų vidaus rinkos plėtros bendrųjų taisyklių ir paslaugų kokybės gerinimo (OL L 15, 1998, p. 14; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 6 sk., 3 t., p. 71).

      (2)  2002 m. birželio 10 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2002/39/EB, iš dalies keičianti Direktyvą 97/67/EB, dėl Bendrijos pašto paslaugų rinkos tolesnio atvėrimo konkurencijai (OL L 176, p. 21; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 6 sk., 4 t., p. 316).

      (3)  2008 m. vasario 20 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2008/6/EB, iš dalies keičianti Direktyvą 97/67/EB, siekiant visiško Bendrijos pašto paslaugų vidaus rinkos suformavimo (OL L 52, p. 3).


title: Byla C-137/08: 2010 m. lapkričio 9 d. Teisingumo Teismo (didžioji kolegija) sprendimas byloje VB Pénzügyi Lízing Zrt. prieš Ferenc Schneider (Budapesti II. és III. Kerületi Bíróság (Vengrijos Respublika) prašymas priimti prejudicinį sprendimą) (Direktyva 93/13/EEB — Nesąžiningos sąlygos sutartyse su vartotojais — Vertinimo kriterijai — Nacionalinio teismo atliekamas ex officio vertinimas, ar jurisdikciją nustatanti sąlyga yra nesąžininga — Teisingumo Teismo statuto 23 straipsnis)

text:
               15.1.2011

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 13/2

         2010 m. lapkričio 9 d. Teisingumo Teismo (didžioji kolegija) sprendimas byloje VB Pénzügyi Lízing Zrt. prieš Ferenc Schneider (Budapesti II. és III. Kerületi Bíróság (Vengrijos Respublika) prašymas priimti prejudicinį sprendimą)
   (Byla C-137/08) (1)

   (Direktyva 93/13/EEB - Nesąžiningos sąlygos sutartyse su vartotojais - Vertinimo kriterijai - Nacionalinio teismo atliekamas ex officio vertinimas, ar jurisdikciją nustatanti sąlyga yra nesąžininga - Teisingumo Teismo statuto 23 straipsnis)
   2011/C 13/02
   Proceso kalba: vengrų

      Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas

      Budapesti II. és III. Kerületi Bíróság

      Šalys pagrindinėje byloje

      Ieškovė: VB Pénzügyi Lízing Zrt.

      Atsakovas: Ferenc Schneider

      Dalykas

   Prašymas priimti prejudicinį sprendimą — Budapesti II. és III. Kerületi Bíróság — Protokolo dėl Teisingumo Teismo statuto 23 straipsnio pirmos pastraipos ir 1993 m. balandžio 5 d. Tarybos direktyvos 93/13/EEB dėl nesąžiningų sąlygų sutartyse su vartotojais (OL L 95, p. 29; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 15 sk., 2 t., p. 288) išaiškinimas — Sutarties sąlyga dėl jurisdikcijos suteikimo, pagal kurią paskiriamas arčiausiai pardavėjo ar tiekėjo, o ne vartotojo, buveinės vietos esantis teismas — Nacionalinio teismo įgaliojimai atliekant savo jurisdikcijos kontrolę ex officio nagrinėti sutarties sąlygą dėl jurisdikcijos suteikimo — Sutarties sąlygos nesąžiningumo vertinimo kriterijai

      Rezoliucinė dalis

               1.

               Nacionalinės teisės nuostata, pagal kurią prašymą priimti prejudicinį sprendimą teikiantis teismas ex officio turi informuoti savo valstybės narės teisingumo ministrą tuo pačiu metu, kai inicijuojamas prejudicinio sprendimo priėmimo procesas, neprieštarauja Teisingumo Teismo statuto 23 straipsnio pirmai pastraipai.

               2.

               SESV 267 straipsnis aiškintinas taip, kad Europos Sąjungos Teisingumo Teismas turi kompetenciją aiškinti 1993 m. balandžio 5 d. Tarybos direktyvos 93/13/EEB dėl nesąžiningų sąlygų sutartyse su vartotojais 3 straipsnio 1 dalyje pavartotą sąvoką „nesąžiningos sąlygos“ bei šios direktyvos priede išvardytas sąlygas, taip pat pateikti kriterijus, kuriuos nacionalinis teismas gali arba turi taikyti vertindamas sutarties sąlygą pagal direktyvos nuostatas, turint omenyje tai, kad šis teismas, remdamasis minėtais kriterijais ir atsižvelgdamas į nagrinėjamo atvejo aplinkybes, turi priimti konkretų sprendimą dėl tam tikros sutarties sąlygos kvalifikavimo.

               3.

               Nacionalinis teismas turi savo iniciatyva nustatyti, ar pardavėjo ar tiekėjo su vartotoju sudarytoje sutartyje numatyta išimtinę teritorinę jurisdikciją suteikianti sąlyga, kuri yra jame nagrinėjamo ginčo dalykas, patenka į direktyvos taikymo sritį, o atsakius į šį klausimą teigiamai, savo iniciatyva įvertinti galimą tokios teritorinę jurisdikciją nustatančios sąlygos nesąžiningumą.

      (1)  OL C 183, 2008 7 19.