title: Byla C-186/22: 2022 m. kovo 9 d. Consiglio di Stato (Italija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje Sad Trasporto Locale SpA / Provincia autonoma di Bolzano

text:
               2022 5 30

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 213/31

      2022 m. kovo 9 d.Consiglio di Stato (Italija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje Sad Trasporto Locale SpA / Provincia autonoma di Bolzano

      (Byla C-186/22)
      (2022/C 213/42)
      Proceso kalba: italų

         Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas

         Consiglio di Stato (Valstybės Taryba)

         Šalys pagrindinėje byloje

         Pareiškėja ir apeliantė: Sad Trasporto Locale SpA

         Atsakovė ir kita apeliacinio proceso šalis: Provincia autonoma di Bolzano

         Prejudiciniai klausimai

                  1.

                  Ar Reglamento Nr. 1370/2007/EB (1) 1 straipsnio 2 dalis turi būti aiškinama taip, kad pagal ją draudžiama Reglamentą Nr. 1370/2007/EB taikyti nacionalinių ir tarptautinių viešųjų daugiarūšio keleivinio transporto paslaugų teikimui, kai, pirma, viešoji transporto paslauga sudarant sutartį yra nedalomo pobūdžio ir teikiama tramvajais, funikulieriais bei lyniniais keltuvais ir, antra, kai bėginėmis transporto rūšimis teikiama 50 % visos operatoriui patikėtos teikti nedalomos paslaugos?

                  2.

                  Jeigu atsakymas į pirmąjį klausimą būtų neigiamas ir jeigu būtų laikoma, kad Reglamentas Nr. 1370/2007 taip pat taikytinas viešųjų nacionalinių ir tarptautinių daugiarūšio keleivinio transporto paslaugų teikimui, kai, pirma, sutarties sudarymo požiūriu viešoji transporto paslauga yra nedalomo pobūdžio ir yra teikiama tramvajais, funikulieriais bei lyniniais keltuvais, ir, antra, bėginėms transporto rūšims tenka daugiau kaip 50 proc. visos operatoriui patikėtos teikti nedalomos paslaugos, ar Reglamento Nr. 1370/2007 5 straipsnio 1 ir 2 dalys turi būti aiškinamos taip, kad pagal jas, taip pat ir tiesiogiai sudarant viešųjų keleivinio tramvajų transporto paslaugų sutartį su vidaus operatoriumi, reikia patikrinti, kokia buvo pavedimo teikti paslaugą teisinė forma, ir ar dėl to aktai, kurie nėra paslaugų koncesijos sutartys, nepatenka į Reglamento Nr. 1370/2007 5 straipsnio 2 dalies taikymo sritį?

                  3.

                  Papildomai, jeigu atsakymas į antrąjį klausimą būtų teigiamas, ar Direktyvos 2014/23/ES (2) 5 straipsnio 1 dalies b punktas ir 2 dalis turi būti aiškinami taip, kad su paslaugų teikimu susijusi veiklos rizika negali būti perduota subjektui, su kuriuo sudaryta sutartis, tuo atveju, kai: a) sudaryta sutartis grindžiama bendrosiomis sąnaudomis, pajamas priskiriant sutartį skiriančiam subjektui; b) vienintelės sudarytoje sutartyje numatomos operatoriaus veiklos pajamos, kartu su [sutartį skiriančio] subjekto mokamu atlygiu, yra proporcingos suteiktos paslaugos apimčiai (todėl paklausos rizika neįtraukiama); c) sutartį skiriančiam subjektui paliekama veiklos paklausos rizika (kylanti dėl atlygio sumažinimo paslaugų apimčiai nukritus žemiau nustatytos ribos), reguliavimo rizika (kylanti dėl teisės aktų ar reguliavimo pakeitimų, taip pat dėl kompetentingų subjektų vėlavimo išduoti leidimus ir (arba) sertifikatus), finansinė rizika (kylanti dėl atlygio nesumokėjimo ar pavėluoto sumokėjimo, taip pat dėl atlygio sumų nekoregavimo), rizika dėl force majeure priežasčių (kylanti dėl nenumatyto paslaugų teikimo sąlygų pasikeitimo); ir d) sutartimi subjektui, kuriam patikima teikti paslaugą, perduodama pasiūlymo veiklos rizika (kylanti dėl veiksnių, kurių operatorius negali kontroliuoti – energijos, žaliavų, medžiagų sąnaudų svyravimų), darbo santykių rizika (kylanti dėl personalo sąnaudų svyravimų pagal kolektyvines sutartis), valdymo rizika (kylanti dėl neigiamos veiklos sąnaudų dinamikos dėl klaidingų įverčių), taip pat socialinė ir aplinkosaugos rizika (kylanti dėl atsitiktinių įvykių vykdymo metu, susijusių su turtu, naudojamu paslaugai teikti)?

                  4.

                  Galiausiai, ar SESV 107 straipsnio 1 dalis ir 108 straipsnio 3 dalis turi būti aiškinamos taip, kad kompetentingai vietos valdžios institucijai tiesiogiai sudarant viešųjų keleivinio transporto paslaugų sutartį su vidaus operatoriumi, valstybės pagalba, kuriai taikytina SESV 108 straipsnio 3 dalyje numatyta išankstinės kontrolės procedūra, laikytina suteikiama kompensacija už su viešąja paslauga susijusių įpareigojimų vykdymą, apskaičiuojama remiantis valdymo sąnaudomis, kurios, nors ir siejamos su numatomais paslaugų poreikiais, tačiau, pirma, apskaičiuojamos remiantis sąnaudomis, kurias patyrė pasitraukiantis operatorius, kuriam skirta paslaugų koncesijos sutartis buvo pratęsta ilgesniam nei dešimties metų laikotarpiui, ir, antra, grindžiamos sąnaudomis ar atlygiais, vis dar siejamais su ankstesne koncesija arba, bet kuriuo atveju, su visiems sektoriaus operatoriams taikomais standartiniais rinkos parametrais?

         (1)  2007 m. spalio 23 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentas (EB) Nr. 1370/2007 dėl keleivinio geležinkelių ir kelių transporto viešųjų paslaugų ir panaikinantis Tarybos reglamentus (EEB) Nr. 1191/69 ir (EEB) Nr. 1107/70 (OL L 315, 2007, p. 1).

         (2)  2014 m. vasario 26 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2014/23/ES dėl koncesijos sutarčių suteikimo (OL L 94, 2014, p. 1).


title: Byla C-191/22: 2022 m. kovo 11 d. Conseil d'État (Belgija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje ME / État belge

text:
               2022 5 30

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 213/32

      2022 m. kovo 11 d.Conseil d'État (Belgija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje ME / État belge

      (Byla C-191/22)
      (2022/C 213/43)
      Proceso kalba: prancūzų

         Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas

         Conseil d'État

         Šalys pagrindinėje byloje

         Pareiškėjas: ME

         Atsakovė: Conseil d'État

         Prejudiciniai klausimai

      Ar Europos Sąjungos pagrindinių teisių chartijos 7 ir 24 straipsniai ir 2003 m. rugsėjo 22 d. Tarybos direktyvos 2003/86/EB dėl teisės į šeimos susijungimą (1) [4 straipsnio 1 dalies c punktas], taip pat vienodo požiūrio ir teisinio saugumo principai turi būti aiškinami taip, kad pagal juos valstybės narės privalo atsižvelgti į prisijungiančio asmens amžių ne tada, kai pateikiamas prašymas dėl šeimos susijungimo, o tada, kai pateikiamas pabėgėliu pripažinto globėjo tarptautinės apsaugos prašymas, ir laikyti prisijungiantį asmenį nepilnamečiu, kaip tai suprantama pagal Direktyvos 2003/86/EB 4 straipsnio [1 dalies c punktą], jei jis buvo nepilnametis tuo metu, kai globėjas pateikė prieglobsčio prašymą, tačiau tapo pilnametis prieš globėjui įgyjant pabėgėlio statusą ir prieš pateikiant prašymą dėl šeimos susijungimo?

         (1)  OL L 251, 2003, p. 12.


title: Byla C-196/22: 2022 m. kovo 11 d. Corte suprema di cassazione (Italija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje IB / Regione Lombardia, Provincia di Pavia

text:
               2022 5 30

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 213/33

      2022 m. kovo 11 d.Corte suprema di cassazione (Italija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje IB / Regione Lombardia, Provincia di Pavia

      (Byla C-196/22)
      (2022/C 213/44)
      Proceso kalba: italų

         Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas

         Corte suprema di cassazione

         Šalys pagrindinėje byloje

         Kasatorius: IB

         Kitos kasacinio proceso šalys: Regione Lombardia, Provincia di Pavia

         Prejudiciniai klausimai

                  1)

                  Ar pagal 1992 m. birželio 30 d. Tarybos reglamento (EEB) Nr. 2080/92, nustatančio Bendrijos pagalbos schemą miškininkystės priemonėms žemės ūkyje (1), nuostatas, bet neįtvirtinančio paramos nutraukimo ir sankcijų taikymo nuostatų, draudžiama, kartu atsižvelgiant į 1995 m. gruodžio 18 d. Tarybos reglamento (EB, Euratomas) Nr. 2988/95 dėl Europos Bendrijų finansinių interesų apsaugos (2) nuostatas, taikyti vidaus teisės nuostatą, pagal kurią įgyvendinant Reglamento Nr. 2080/92 normas suteikus paramą nustatyto pažeidimo atveju numatyta ją nutraukti ir grąžinti gautas sumas?

                  2)

                  Jeigu atsakymas į pirmą klausimą būtų neigiamas, ar pagal 1992 m. birželio 30 d. Tarybos reglamento (EEB) Nr. 2080/92, nustatančio Bendrijos pagalbos schemą miškininkystės priemonėms žemės ūkyje, nuostatas draudžiama, kartu atsižvelgiant į 1995 m. gruodžio 18 d. Tarybos reglamento (EB, Euratomas) Nr. 2988/95 nuostatas ir jo [10] konstatuojamojoje dalyje numatytus teisingumo ir proporcingumo principus, taikyti vidaus teisės nuostatą, pagal kurią įgyvendinant Reglamento Nr. 2080/92 normas suteikus paramą nustatyto pažeidimo atveju numatyta ją nutraukti ir grąžinti gautas sumas, jei mišku apželdintas ar pagerintas plotas yra 20 % mažesnis, palyginti su plotu, už kurį buvo skirta ir išmokėta parama?

                  3)

                  Jeigu atsakymas į pirmą klausimą būtų neigiamas, ar pagal 1992 m. birželio 30 d. Tarybos reglamento (EEB) Nr. 2080/92, nustatančio Bendrijos pagalbos schemą miškininkystės priemonėms žemės ūkyje, nuostatas draudžiama, kartu atsižvelgiant į 1995 m. gruodžio 18 d. Tarybos reglamento (EB, Euratomas) Nr. 2988/95 nuostatas, taikyti atgaline data vidaus teisės nuostatą, pagal kurią įgyvendinant Reglamento Nr. 2080/92 normas suteikus paramą nustatyto pažeidimo atveju numatyta ją nutraukti ir grąžinti gautas sumas?

                  4)

                  Jeigu atsakymas į pirmą klausimą būtų neigiamas, ar pagal 1992 m. birželio 30 d. Tarybos reglamento (EEB) Nr. 2080/92, nustatančio Bendrijos pagalbos schemą miškininkystės priemonėms žemės ūkyje, nuostatas draudžiama, kartu atsižvelgiant į 1995 m. gruodžio 18 d. Tarybos reglamento (EB, Euratomas) Nr. 2988/95 nuostatas, vidaus teisės nuostatą, pagal kurią įgyvendinant Reglamento Nr. 2080/92 normas suteikus paramą nustatyto pažeidimo atveju numatyta ją nutraukti ir grąžinti gautas sumas, aiškinti taip, kad paramos gavėjas privalo grąžinti visas gautas sumas, o ne tik sumas už metus, už kuriuos buvo pripažintas pažeidimas suteikus paramą?

         (1)  1992 m. birželio 30 d. Tarybos reglamentas (EEB) Nr. 2080/92, nustatantis Bendrijos pagalbos schemą miškininkystės priemonėms žemės ūkyje (OL L 215, 1992, p. 96).

         (2)  1995 m. gruodžio 18 d. Tarybos reglamentas (EB, Euratomas) Nr. 2988/95 dėl Europos Bendrijų finansinių interesų apsaugos (OL L 312, 1995, p. 1; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 1 sk., 1 t., p. 340).


title: Byla C-209/22: 2022 m. kovo 18 d. Rayonen sad Lukovit (Bulgarija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą baudžiamojoje byloje prieš Strafverfahren

text:
               2022 5 30

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 213/34

      2022 m. kovo 18 d.Rayonen sad Lukovit (Bulgarija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą baudžiamojoje byloje prieš Strafverfahren

      (Byla C-209/22)
      (2022/C 213/45)
      Proceso kalba: bulgarų

         Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas

         Rayonen sad Lukovit (Bulgarija)

         Šalis pagrindinėje baudžiamojoje byloje

         Rayonna prokuratura Lovech, teritorialno otdelenie Lukovit

         Prejudiciniai klausimai

                  1.

                  Ar faktinės aplinkybės, kai, atliekant su narkotinių medžiagų turėjimu susijusios nusikalstamos veikos tyrimą, fiziniam asmeniui, kurį policija įtarė turint narkotinių medžiagų, buvo taikytos prievartos priemonės, t. y. atlikta asmens krata ir konfiskacija, patenka į Direktyvos 2013/48/ES (1) dėl teisės turėti advokatą vykstant baudžiamajam procesui ir Europos arešto orderio vykdymo procedūroms ir dėl teisės reikalauti, kad po laisvės atėmimo būtų informuota trečioji šalis, ir teisės susisiekti su trečiaisiais asmenimis ir konsulinėmis įstaigomis laisvės atėmimo metu ir Direktyvos 2012/13/ЕS (2) dėl teisės į informaciją baudžiamajame procese taikymo sritį?

                  2.

                  Jei į pirmąjį klausimą būtų atsakyta teigiamai: koks yra tokio asmens statusas pagal šias direktyvas, kai nacionalinėje teisėje nenumatytas „įtariamojo“ teisinis institutas ir jam nebuvo oficialiu pranešimu suteiktas „kaltinamojo“ statusas, taip pat ar tokiam asmeniui turi būti suteikiama teisė į informaciją ir teisė turėti advokatą?

                  3.

                  Ar pagal teisėtumo principą ir draudimą savavaliauti leidžiama tokia nacionalinės teisės norma, kaip Nakazatelno-protsesualen kodeks (Baudžiamojo proceso kodeksas, toliau – NPK) 219 straipsnio 2 dalis, kurioje numatyta, kad kaltinamojo statusą asmeniui ikiteisminio tyrimo institucija gali suteikti taip pat surašydama dėl jo atlikto pirmo ikiteisminio tyrimo veiksmo protokolą, kai nacionalinėje teisėje nenumatytas „įtariamojo“ teisinis institutas ir teisės į gynybą pagal nacionalinės teisės aktus atsiranda tik oficialaus „kaltinamojo“ statuso suteikimo momentu, o tai vėlgi yra ikiteisminio tyrimo institucijos diskrecija, taip pat ar tokia nacionalinė procedūra daro neigiamą poveikį veiksmingam naudojimuisi teise turėti advokatą ir šios teisės esmei, kaip tai suprantama pagal Direktyvos 2013/48/ES 3 straipsnio 3 dalies b punktą?

                  4.

                  Ar pagal praktinio Sąjungos teisės veiksmingumo principą leidžiama tokia nacionalinė praktika, kai atliekant teisminę prievartos priemonių, skirtų įrodymams rinkti, įskaitant asmens kratą ir konfiskaciją per ikiteisminį tyrimą, peržiūrą neleidžiama patikrinti, ar nebuvo padarytas pakankamai kvalifikuotas įtariamųjų ir kaltinamųjų pagrindinių teisių, garantuojamų Europos Sąjungos pagrindinių teisių chartijos 47 ir 48 straipsniuose, Direktyvoje 2013/48/ES ir Direktyvoje 2012/13/ES, pažeidimas?

                  5.

                  Ar pagal teisinės valstybės principą leidžiamos nacionalinės teisės nuostatos ir jurisprudencija, pagal kurias teismas neturi teisės patikrinti kaltinamojo statuso asmeniui suteikimo, kai būtent ir tik nuo šio formalaus veiksmo priklauso tai, ar fiziniam asmeniui suteikiamos teisės į gynybą, kai jam buvo taikytos prievartos priemonės ikiteisminio tyrimo tikslais?

         (1)  OL L 294, 2013, p. 1.

         (2)  OL L 142, 2012, p. 1.


title: Byla C-237/22 P: 2022 m. balandžio 4 d. Mylan IRE Healthcare Ltd pateiktas apeliacinis skundas dėl 2022 m. sausio 26 d. Bendrojo Teismo (devintoji kolegija) priimto sprendimo byloje T-303/16 Mylan IRE Healthcare / Komisija

text:
               2022 5 30

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 213/35

      2022 m. balandžio 4 d.Mylan IRE Healthcare Ltd pateiktas apeliacinis skundas dėl 2022 m. sausio 26 d. Bendrojo Teismo (devintoji kolegija) priimto sprendimo byloje T-303/16 Mylan IRE Healthcare / Komisija

      (Byla C-237/22 P)
      (2022/C 213/46)
      Proceso kalba: anglų

         Šalys

         Apeliantė: Mylan IRE Healthcare Ltd, atstovaujama advokatų I. Vernimme ir L. Bidaine

         Kitos proceso šalys: Europos Komisija, UAB VVB

         Apeliantės reikalavimai

      Apeliantė Teisingumo Teismo prašo:

                  —

                  pripažinti apeliacinį skundą priimtinu ir pagrįstu;

                  —

                  panaikinti visą skundžiamą sprendimą;

                  —

                  jeigu Teisingumo Teismas mano, kad šioje proceso stadijoje tai įmanoma, panaikinti 2016 m. balandžio 4 d. Komisijos sprendimą C(2016) 2083 final dėl žmonėms skirtų vaistų „Tobramycin VVB“ ir susijusių pavadinimų vaistų, kurių sudėtyje yra veikliosios medžiagos tobramicino, rinkodaros leidimo pagal Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 2001/83/EB 29 straipsnį (ginčijamas sprendimas); kitu atveju – grąžinti bylą Bendrajam Teismui;

                  —

                  nurodyti Komisijai padengti apeliantės bylinėjimosi išlaidas, patirtas šioje ir pirmojoje instancijose;

                  —

                  nurodyti UAB VVB pačiai padengti savo bylinėjimosi išlaidas, patirtas šioje ir pirmojoje instancijose.

         Apeliacinio skundo pagrindai ir pagrindiniai argumentai

      Grįsdama savo ieškinį, apeliantė remiasi dviem pagrindais.
      Pirmasis ieškinio pagrindas grindžiamas teisės klaida, padaryta aiškinant „klinikinio pranašumo“ sąvoką 1999 m. gruodžio 16 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamento (EB) Nr. 141/2000 dėl retųjų vaistų (1) (Retųjų vaistų reglamentas) 8 straipsnio 3 dalies c punkte, ypač atsižvelgiant į Bendrojo Teismo pateiktą sąvokos „akivaizdžiai naudingas“ aiškinimą pagal Retųjų vaistų reglamento 3 straipsnį.
      Antras ieškinio pagrindas grindžiamas tuo, kad Bendrasis Teismas pateikė nepakankamus motyvus pagrįsti savo išvadai, kad TOBI / Tobramycin VVB buvo saugesnis už Tobi Podhaler didelei daliai tikslinės populiacijos, ypač atsižvelgiant į ginčijamo sprendimo turinį.

         (1)  OL L 18, 2000, p. 1.


title: Byla C-251/22 P: 2022 m. balandžio 8 d. Scania AB, Scania CV AB, Scania Deutschland GmbH pateiktas apeliacinis skundas dėl 2022 m. vasario 2 d. Bendrojo Teismo (dešimtoji išplėstinė kolegija) priimto sprendimo byloje T-799/17 Scania ir kt. / Komisija

text:
               2022 5 30

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 213/35

      2022 m. balandžio 8 d.Scania AB, Scania CV AB, Scania Deutschland GmbH pateiktas apeliacinis skundas dėl 2022 m. vasario 2 d. Bendrojo Teismo (dešimtoji išplėstinė kolegija) priimto sprendimo byloje T-799/17 Scania ir kt. / Komisija

      (Byla C-251/22 P)
      (2022/C 213/47)
      Proceso kalba: anglų

         Šalys

         Apeliantės: Scania AB, Scania CV AB, Scania Deutschland GmbH, atstovaujamos advocaat D. Arts, avocate F. Miotto, advocate N. De Backer, advocaat C.E. Schillemans, advokater C. Langenius, S. Falkner, L. Ulrichs, P. Hammarskiöld

         Kita proceso šalis: Europos Komisija

         Apeliančių reikalavimai

      Apeliantės Teisingumo Teismo prašo:

                  —

                  panaikinti visą ar iš dalies skundžiamą sprendimą;

                  —

                  panaikinti visą ar iš dalies 2017 m. rugsėjo 27 d. Komisijos sprendimą C(2017) 6467 final dėl procedūros pagal SESV 101 straipsnį ir Europos ekonominės erdvės (EEE) susitarimo 53 straipsnį (byla AT.39824 – Sunkvežimiai) ir (arba) sumažinti skirtų baudų dydį;

                  —

                  arba grąžinti bylą iš naujo nagrinėti Bendrajam Teismui ir

                  —

                  priteisti iš Europos Komisijos pirmojoje ir šioje apeliacinėje instancijose patirtas bylinėjimosi išlaidas.

         Apeliacinio skundo pagrindai ir pagrindiniai argumentai

      Grįsdamos apeliacinį skundą, apeliantės remiasi keturiais pagrindais:

                  1.

                  Pirmajame pagrinde apeliantės teigia, kad Bendrasis Teismas padarė teisės klaidą, kai nepripažino, kad priimdama sprendimą dėl susitarimo (1) ir paskui tęsdama tyrimą dėl Scania su ta pačia tyrimo grupe, Komisija pažeidė Europos Sąjungos pagrindinių teisių chartijos 41 straipsnio 1 dalį, kaip ji aiškinama Teisingumo Teismo jurisprudencijoje.

                  2.

                  Antrajame pagrinde apeliantės teigia, kad Bendrasis Teismas padarė teisės klaidą, kai Vokietijos lygio veiksmų geografinę apimtį išplėtė visai EEE, nors ji apsiribojo tik Vokietija.

                  3.

                  Trečiajame pagrinde apeliantės teigia, kad Bendrasis Teismas padarė teisės klaidą, kai veiksmus trimis skirtingais lygmenimis pripažino vienu pažeidimu.

                  4.

                  Papildomame ketvirtajame pagrinde apeliantės teigia, kad Bendrasis Teismas padarė teisės klaidą, kai paliko galioti baudą už veiksmus, dėl kurių suėjęs senaties terminas.

         (1)  2016 m. liepos 19 d. Komisijos sprendimas C(2016) 4673 final dėl procedūros pagal SESV 101 straipsnį ir EEE susitarimo 53 straipsnį (byla AT.39824 – Sunkvežimiai).


title: Byla C-62/21: 2022 m. sausio 11 d. Teisingumo Teismo penktosios kolegijos pirmininko nutartis byloje (Bundesgerichtshof (Vokietija) prašymas priimti prejudicinį sprendimą) Leinfelder Uhren München GmbH & Co. KG / E. Leinfelder GmbH, TL, SW, WL

text:
               2022 5 30

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 213/36

      2022 m. sausio 11 d. Teisingumo Teismo penktosios kolegijos pirmininko nutartis byloje (Bundesgerichtshof (Vokietija) prašymas priimti prejudicinį sprendimą) Leinfelder Uhren München GmbH & Co. KG / E. Leinfelder GmbH, TL, SW, WL

      (Byla C-62/21) (1)

      (2022/C 213/48)
      Proceso kalba: vokiečių
      Penktosios kolegijos pirmininkas nutartimi nurodė išbraukti bylą iš registro.

         (1)  OL C 189, 2021 5 17.


title: Byla T-277/21: 2022 m. kovo 30 d. Bendrojo Teismo sprendimas byloje Daimler / EUIPO (Trikampio formos žvaigždžių juodame fone atvaizdas I) (Europos Sąjungos prekių ženklas – Vaizdinio Europos Sąjungos prekių ženklo paraiška – Trikampio formos žvaigždžių juodame fone atvaizdas I – Absoliutus atsisakymo registruoti pagrindas – Skiriamojo požymio nebuvimas – Reglamento (ES) 2017/1001 7 straipsnio 1 dalies b punktas)

text:
               2022 5 30

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 213/37

      2022 m. kovo 30 d. Bendrojo Teismo sprendimas byloje Daimler / EUIPO (Trikampio formos žvaigždžių juodame fone
         atvaizdas I)

      (Byla T-277/21) (1)

      (Europos Sąjungos prekių ženklas - Vaizdinio Europos Sąjungos prekių ženklo paraiška - Trikampio formos žvaigždžių juodame fone atvaizdas I - Absoliutus atsisakymo registruoti pagrindas - Skiriamojo požymio nebuvimas - Reglamento (ES) 2017/1001 7 straipsnio 1 dalies b punktas)
      (2022/C 213/49)
      Proceso kalba: vokiečių

         Šalys

         Ieškovė: Daimler AG (Štutgartas, Vokietija), atstovaujama avocate N. Siebertz

         Atsakovė: Europos Sąjungos intelektinės nuosavybės tarnyba (EUIPO), atstovaujama J. Schäfer ir E. Markakis

         Dalykas

      Ieškinys dėl 2021 m. kovo 18 d. EUIPO penktosios apeliacinės tarybos sprendimo (byla R 1895/2020-5), susijusio su prašymu įregistruoti žymenį, kuriame atvaizduojamos trikampio formos žvaigždžių juodame fone atvaizdas I, kaip Europos Sąjungos prekių ženklą.

         Rezoliucinė dalis

                  1.

                  Atmesti ieškinį.

                  2.

                  Daimler AG padengia bylinėjimosi išlaidas.

         (1)  OL C 278, 2021 7 12.


title: Byla T-278/21: 2022 m. kovo 30 d. Bendrojo Teismo sprendimas byloje Daimler / EUIPO (Trikampio formos žvaigždžių juodame fone atvaizdas II) (Europos Sąjungos prekių ženklas – Vaizdinio Europos Sąjungos prekių ženklo paraiška – Trikampio formos žvaigždžių atvaizdas juodame fone II – Absoliutus atsisakymo registruoti pagrindas – Skiriamojo požymio nebuvimas – Reglamento (ES) 2017/1001 7 straipsnio 1 dalies b punktas)

text:
               2022 5 30

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 213/37

      2022 m. kovo 30 d. Bendrojo Teismo sprendimas byloje Daimler / EUIPO (Trikampio formos žvaigždžių juodame fone
         atvaizdas II)

      (Byla T-278/21) (1)

      (Europos Sąjungos prekių ženklas - Vaizdinio Europos Sąjungos prekių ženklo paraiška - Trikampio formos žvaigždžių atvaizdas juodame fone II - Absoliutus atsisakymo registruoti pagrindas - Skiriamojo požymio nebuvimas - Reglamento (ES) 2017/1001 7 straipsnio 1 dalies b punktas)
      (2022/C 213/50)
      Proceso kalba: vokiečių

         Šalys

         Ieškovė: Daimler AG (Štutgartas, Vokietija), atstovaujama avocate N. Siebertz

         Atsakovė: Europos Sąjungos intelektinės nuosavybės tarnyba (EUIPO), atstovaujama J. Schäfer ir E. Markakis

         Dalykas

      Ieškinys dėl 2021 m. kovo 18 d. EUIPO penktosios apeliacinės tarybos sprendimo (byla R 1896/2020-5), susijusio su prašymu įregistruoti žymenį, kuriame pateikiamas trikampio formos žvaigždžių juodame fone atvaizdas II, kaip Europos Sąjungos prekių ženklą.

         Rezoliucinė dalis

                  1.

                  Atmesti ieškinį.

                  2.

                  Daimler AG padengia bylinėjimosi išlaidas.

         (1)  OL C 278, 2021 7 12.


title: Byla T-279/21: 2022 m. kovo 30 d. Bendrojo Teismo sprendimas byloje Daimler / EUIPO (Trikampio formos žvaigždžių juodame fone atvaizdas IV) (Europos Sąjungos prekių ženklas – Vaizdinio Europos Sąjungos prekių ženklo paraiška – Trikampio formos žvaigždžių juodame fone atvaizdas IV – Absoliutus atsisakymo registruoti pagrindas – Skiriamojo požymio nebuvimas – Reglamento (ES) 2017/1001 7 straipsnio 1 dalies b punktas)

text:
               2022 5 30

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 213/38

      2022 m. kovo 30 d. Bendrojo Teismo sprendimas byloje Daimler / EUIPO (Trikampio formos žvaigždžių juodame fone atvaizdas IV)

      (Byla T-279/21) (1)

      (Europos Sąjungos prekių ženklas - Vaizdinio Europos Sąjungos prekių ženklo paraiška - Trikampio formos žvaigždžių juodame fone atvaizdas IV - Absoliutus atsisakymo registruoti pagrindas - Skiriamojo požymio nebuvimas - Reglamento (ES) 2017/1001 7 straipsnio 1 dalies b punktas)
      (2022/C 213/51)
      Proceso kalba: vokiečių

         Šalys

         Ieškovė: Daimler AG (Štutgartas, Vokietija), atstovaujama avocate N. Siebertz

         Atsakovė: Europos Sąjungos intelektinės nuosavybės tarnyba (EUIPO), atstovaujama J. Schäfer ir E. Markakis

         Dalykas

      Ieškinys dėl 2021 m. kovo 18 d. EUIPO penktosios apeliacinės tarybos sprendimo (byla R 1898/2020-5), susijusio su prašymu įregistruoti žymenį, kuriame pateikiamas trikampio formos žvaigždės juodame fone atvaizdas IV, kaip Europos Sąjungos prekių ženklą.

         Rezoliucinė dalis

                  1.

                  Atmesti ieškinį.

                  2.

                  Priteisti iš Daimler AG bylinėjimosi išlaidas.

         (1)  OL C 278, 2021 7 12.


title: Byla T-280/21: 2022 m. kovo 30 d. Bendrojo Teismo sprendimas byloje Daimler / EUIPO (Trikampio formos žvaigždžių juodame fone atvaizdas III) (Europos Sąjungos prekių ženklas – Vaizdinio Europos Sąjungos prekių ženklo paraiška – Trikampio formos žvaigždžių juodame fone atvaizdas III – Absoliutus atsisakymo registruoti pagrindas – Skiriamojo požymio nebuvimas – Reglamento 2017/1001 7 straipsnio 1 dalies b punktas)

text:
               2022 5 30

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 213/38

      2022 m. kovo 30 d. Bendrojo Teismo sprendimas byloje Daimler / EUIPO (Trikampio formos žvaigždžių juodame fone
         atvaizdas III)

      (Byla T-280/21) (1)

      (Europos Sąjungos prekių ženklas - Vaizdinio Europos Sąjungos prekių ženklo paraiška - Trikampio formos žvaigždžių juodame fone atvaizdas III - Absoliutus atsisakymo registruoti pagrindas - Skiriamojo požymio nebuvimas - Reglamento 2017/1001 7 straipsnio 1 dalies b punktas)
      (2022/C 213/52)
      Proceso kalba: vokiečių

         Šalys

         Ieškovė: Daimler AG (Štutgartas, Vokietija), atstovaujama avocate N. Siebertz

         Atsakovė: Europos Sąjungos intelektinės nuosavybės tarnyba (EUIPO), atstovaujama J. Schäfer ir E. Markakis

         Dalykas

      Ieškinys dėl 2021 m. kovo 18 d. EUIPO penktosios apeliacinės tarybos sprendimo (byla R 1897/2020-5), susijusio su paraiška įregistruoti vaizdinį žymenį, kuriame pateikiamas trikampio formos žvaigždžių juodame fone atvaizdas III, kaip Europos Sąjungos prekių ženklą.

         Rezoliucinė dalis

                  1.

                  Atmesti ieškinį.

                  2.

                  Priteisti iš Daimler AG bylinėjimosi išlaidas.

         (1)  OL C 278, 2021 7 12.


title: Byla C-116/20: 2022 m. balandžio 7 d. Teisingumo Teismo (antroji kolegija) sprendimas byloje (Curtea de Apel Timişoara (Rumunija) prašymas priimti prejudicinį sprendimą) SC Avio Lucos SRL / Agenţia de Plăţi şi Intervenţie pentru Agricultură – Centrul judeţean Dolj, Agenţia de Plăţi şi Intervenţie pentru Agricultură (APIA) – Aparat Central (Prašymas priimti prejudicinį sprendimą – Žemės ūkis – Bendra žemės ūkio politika – Tiesioginės paramos schemos – Bendrosios taisyklės – Vienkartinės išmokos už plotus schema – Reglamentas (EB) Nr. 73/2009 – 2 straipsnio c punktas – Sąvoka „žemės ūkio veikla“ – 35 straipsnis – Reglamentas (EB) Nr. 1122/2009 – Nacionalinės teisės aktai, pagal kuriuos reikalaujama pateikti teisinį dokumentą, suteikiantį teisę naudotis ūkininkui pagal koncesijos sutartį suteiktu žemės ūkio paskirties sklypu ir pagal kuriuos tokia sutartis galioja, tik jei būsimas koncesininkas yra gyvulių augintojas arba savininkas – Ganyklos koncesininkas, sudaręs bendradarbiavimo sutartį su gyvulių augintojais – Res judicata galia)

text:
               2022 5 30

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 213/2

      2022 m. balandžio 7 d. Teisingumo Teismo (antroji kolegija) sprendimas byloje (Curtea de Apel Timişoara (Rumunija) prašymas priimti prejudicinį sprendimą) SC Avio Lucos SRL / Agenţia de Plăţi şi Intervenţie pentru Agricultură – Centrul judeţean Dolj, Agenţia de Plăţi şi Intervenţie pentru Agricultură (APIA) – Aparat Central

      (Byla C-116/20) (1)

      (Prašymas priimti prejudicinį sprendimą - Žemės ūkis - Bendra žemės ūkio politika - Tiesioginės paramos schemos - Bendrosios taisyklės - Vienkartinės išmokos už plotus schema - Reglamentas (EB) Nr. 73/2009 - 2 straipsnio c punktas - Sąvoka „žemės ūkio veikla“ - 35 straipsnis - Reglamentas (EB) Nr. 1122/2009 - Nacionalinės teisės aktai, pagal kuriuos reikalaujama pateikti teisinį dokumentą, suteikiantį teisę naudotis ūkininkui pagal koncesijos sutartį suteiktu žemės ūkio paskirties sklypu ir pagal kuriuos tokia sutartis galioja, tik jei būsimas koncesininkas yra gyvulių augintojas arba savininkas - Ganyklos koncesininkas, sudaręs bendradarbiavimo sutartį su gyvulių augintojais - Res judicata galia)
      (2022/C 213/02)
      Proceso kalba: rumunų

         Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas

         Curtea de Apel Timişoara

         Šalys pagrindinėje byloje

         Apeliantė: SC Avio Lucos SRL

         Kitos apeliacinio proceso šalys: Agenţia de Plăţi şi Intervenţie pentru Agricultură – Centrul judeţean Dolj, Agenţia de Plăţi şi Intervenţie pentru Agricultură (APIA) – Aparat Central

         Rezoliucinė dalis

                  1.

                  2009 m. sausio 19 d. Tarybos reglamentą Nr. 73/2009, nustatantį bendrąsias tiesioginės paramos schemų ūkininkams pagal bendrą žemės ūkio politiką taisykles ir nustatantį tam tikras paramos schemas ūkininkams, iš dalies keičiantį [r]eglamentus (EB) Nr. 1290/2005, (EB) Nr. 247/2006, (EB) Nr. 378/2007 ir panaikinantį Reglamentą (EB) Nr. 1782/2003, ir iš dalies pakeistą 2013 m. gruodžio 17 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentu (ES) Nr. 1310/2013, ir 2009 m. lapkričio 30 d. Komisijos reglamentą (EB) Nr. 1122/2009, kuriuo nustatomos išsamios Tarybos reglamento (EB) Nr. 73/2009 įgyvendinimo taisyklės, susijusios su kompleksiniu paramos susiejimu, moduliavimu ir integruota administravimo ir kontrolės sistema pagal tame reglamente numatytas ūkininkams skirtas tiesioginės paramos schemas, ir Tarybos reglamento (EB) Nr. 1234/2007 įgyvendinimo taisyklės, susijusios su kompleksiniu paramos susiejimu pagal vyno sektoriui numatytą paramos schemą, reikia aiškinti taip: jais nedraudžiami nacionalinės teisės aktai, pagal kuriuos paramos pagal vienkartinės išmokos už plotus schemą gavimas siejamas su pareiškėjo pareiga įrodyti, kad jis turi „teisę naudotis“ žemės ūkio paskirties žeme, dėl kurios pateikta ši paraiška, su sąlyga, kad laikomasi atitinkamais Sąjungos teisės aktais siekiamų tikslų ir Sąjungos teisės bendrųjų principų, ypač proporcingumo principo.

                  2.

                  Reglamentą Nr. 73/2009, iš dalies pakeistą Reglamentu Nr. 1310/2013, ir Reglamentą Nr. 1122/2009 reikia aiškinti taip: pagal juos nedraudžiami nacionalinės teisės aktai, kuriuose numatyta, jog konkrečiu atveju, kai paramos pagal vienkartinės išmokos už plotus schemą gavėjas teisę naudotis žemės ūkio paskirties žeme pagrindžia koncesijos sutartimi dėl teritorinei administracinei institucijai viešosios nuosavybės teise priklausančios ganyklos, tokia sutartis galioja, tik jei būsimas koncesininkas yra gyvulių augintojas arba savininkas.

                  3.

                  Reglamento Nr. 73/2009, iš dalies pakeisto Reglamentu Nr. 1310/2013, 2 straipsnio c punktą reikia aiškinti taip: sąvoka „žemės ūkio veikla“ apima veiklą, kai asmuo sudaro koncesijos sutartį dėl ganyklų ir vėliau sudaro bendradarbiavimo sutartį su gyvulių augintojais, pagal kurią gyvulių augintojai gano gyvulius pagal koncesijos sutartį suteiktoje žemėje, o koncesininkas pasilieka teisę naudotis žeme, tačiau įsipareigoja neriboti ganymo veiklos ir prisiima atsakomybę už ganyklų priežiūrą, jei tokia priežiūra atitinka šio reglamento III priede nurodytame neprivalomame standarte nustatytas sąlygas.

                  4.

                  Sąjungos teisę reikia aiškinti taip: pagal ją draudžiama valstybės narės teisinėje sistemoje taikyti res judicata principą, kai dėl jo teismas, nagrinėjantis ginčą tarp tų pačių šalių dėl akto, kuriuo susigrąžinamos pagal vienkartinės išmokos už plotus schemą pareiškėjui išmokėtos sumos, teisėtumo, negali patikrinti, ar nacionaliniai reikalavimai, susiję su dokumento, kuriuo grindžiama teisė naudotis žemės ūkio paskirties žemės plotu, dėl kurio buvo pateikta paraiška paramai gauti, teisėtumu, atitinka Sąjungos teisę, nes šis aktas dėl susigrąžinimo grindžiamas tais pačiais faktais ir tomis pačiomis nacionalinėmis taisyklėmis, kurios išnagrinėtos ankstesniame įsiteisėjusiame teismo sprendime.

         (1)  OL C 279, 2020 8 24.


title: Byla C-140/20: 2022 m. balandžio 5 d. Teisingumo Teismo (didžioji kolegija) sprendimas byloje (Supreme Court (Airija) prašymas priimti prejudicinį sprendimą) G.D. / The Commissioner of An Garda Síochána, Minister for Communications, Energy and Natural Resources, Attorney General (Prašymas priimti prejudicinį sprendimą – Asmens duomenų tvarkymas elektroninių ryšių sektoriuje – Pranešimų konfidencialumas – Elektroninių ryšių paslaugų teikėjai – Bendras ir nediferencijuotas srauto ir vietos nustatymo duomenų saugojimas – Prieiga prie saugomų duomenų – A posteriori teisminė kontrolė – Direktyva 2002/58/EB – 15 straipsnio 1 dalis – Europos Sąjungos pagrindinių teisių chartija – 7, 8, 11 straipsniai bei 52 straipsnio 1 dalis – Galimybė nacionaliniam teismui apriboti negaliojančiais pripažintų su Sąjungos teise nesuderinamų teisės aktų poveikį laiko atžvilgiu – Netaikymas)

text:
               2022 5 30

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 213/3

      2022 m. balandžio 5 d. Teisingumo Teismo (didžioji kolegija) sprendimas byloje (Supreme Court (Airija) prašymas priimti prejudicinį sprendimą) G.D. / The Commissioner of An Garda Síochána, Minister for Communications, Energy and Natural Resources, Attorney General

      (Byla C-140/20) (1)

      (Prašymas priimti prejudicinį sprendimą - Asmens duomenų tvarkymas elektroninių ryšių sektoriuje - Pranešimų konfidencialumas - Elektroninių ryšių paslaugų teikėjai - Bendras ir nediferencijuotas srauto ir vietos nustatymo duomenų saugojimas - Prieiga prie saugomų duomenų - A posteriori teisminė kontrolė - Direktyva 2002/58/EB - 15 straipsnio 1 dalis - Europos Sąjungos pagrindinių teisių chartija - 7, 8, 11 straipsniai bei 52 straipsnio 1 dalis - Galimybė nacionaliniam teismui apriboti negaliojančiais pripažintų su Sąjungos teise nesuderinamų teisės aktų poveikį laiko atžvilgiu - Netaikymas)
      (2022/C 213/03)
      Proceso kalba: anglų

         Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas

         Supreme Court

         Šalys pagrindinėje byloje

         Ieškovas: G.D.

         Atsakovai: The Commissioner of An Garda Síochána, Minister for Communications, Energy and Natural Resources, Attorney General

         Rezoliucinė dalis

                  1.

                  2002 m. liepos 12 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 2002/58/EB dėl asmens duomenų tvarkymo ir privatumo apsaugos elektroninių ryšių sektoriuje (Direktyva dėl privatumo ir elektroninių ryšių), iš dalies pakeistos 2009 m. lapkričio 25 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2009/136/EB, 15 straipsnio 1 dalis, siejama su Europos Sąjungos pagrindinių teisių chartijos 7, 8, 11 straipsniais ir 52 straipsnio 1 dalimi, turi būti aiškinama taip, kad pagal ją draudžiamos teisėkūros priemonės, kuriomis prevenciškai numatomas bendras ir nediferencijuotas srauto ir vietos nustatymo duomenų saugojimas, siekiant kovoti su sunkiais nusikaltimais ir užkirsti kelią didelėms grėsmėms visuomenės saugumui. Tačiau pagal minėtą 15 straipsnio 1 dalį, siejamą su Pagrindinių teisių chartijos 7, 8, 11 straipsniais ir 52 straipsnio 1 dalimi, nedraudžiamos teisėkūros priemonės, kuriomis, siekiant kovoti su sunkiais nusikaltimais ir užkirsti kelią didelėms grėsmėms visuomenės saugumui:

                              —

                              numatomas tikslinis srauto ir vietos nustatymo duomenų saugojimas, kuris, remiantis objektyviais ir nediskriminaciniais veiksniais, ribojamas atsižvelgiant į duomenų subjektų kategorijas arba geografinius kriterijus laikotarpiu, neviršijančiu to, kas griežtai būtina, tačiau kurį galima pratęsti,

                              —

                              numatomas bendras ir nediferencijuotas ryšio šaltinio IP adresų saugojimas laikotarpiu, neviršijančiu to, kas griežtai būtina,

                              —

                              numatomas bendras ir nediferencijuotas duomenų, susijusių su elektroninių ryšių priemonių naudotojų civiline tapatybe, saugojimas ir

                              —

                              leidžiama kompetentingos institucijos, kuriai taikoma veiksminga teisminė kontrolė, sprendimu įpareigoti elektroninių ryšių paslaugų teikėjus apibrėžtu laikotarpiu užtikrinti operatyvų srauto ir vietos nustatymo duomenų, kuriuos turi šie paslaugų teikėjai, saugojimą,

                        kai aiškios ir tikslios tokių priemonių taikymo taisyklės užtikrina, kad saugant nagrinėjamus duomenis būtų laikomasi su tokiu saugojimu susijusių materialinių ir procesinių sąlygų ir atitinkami asmenys turėtų veiksmingas garantijas nuo piktnaudžiavimo rizikos.

                  2.

                  Direktyvos 2002/58, iš dalies pakeistos Direktyva2009/136, 15 straipsnio 1 dalis, siejama su Pagrindinių teisių chartijos 7, 8, 11 straipsniais ir 52 straipsnio 1 dalimi, turi būti aiškinama taip, kad pagal ją draudžiami nacionalinės teisės aktai, pagal kuriuos, tiriant sunkius nusikaltimus ir vykdant baudžiamąjį persekiojimą už juos, policijos pateiktus prašymus leisti susipažinti su saugomais duomenimis centralizuotai tvarko policijos pareigūnas, kuriam padeda policijoje įsteigtas padalinys, turintis tam tikrą autonomiją vykdant savo pareigas ir kurio sprendimams vėliau gali būti taikoma teisminė kontrolė.

                  3.

                  Sąjungos teisė turi būti aiškinama taip, kad pagal ją nacionaliniam teismui draudžiama apriboti laiko atžvilgiu jo paties pagal nacionalinę teisę pripažinto negaliojančiu nacionalinės teisės akto, kuriuo elektroninių ryšių paslaugų teikėjai įpareigojami bendrai ir nediferencijuotai saugoti srauto ir vietos nustatymo duomenis, poveikį, kai toks teisės aktas nesuderinamas su Direktyvos 2002/58, iš dalies pakeistos Direktyva 2009/136, 15 straipsnio 1 dalimi, siejama su Pagrindinių teisių chartija. Remiantis valstybių narių procesinės autonomijos principu, taip saugant duomenis gautų įrodymų priimtinumo klausimas sprendžiamas pagal nacionalinę teisę, laikantis, be kita ko, lygiavertiškumo ir veiksmingumo principų.

         (1)  OL C 247, 2020 7 27.


title: Byla C-161/20: 2022 m. balandžio 5 d. Teisingumo Teismo (didžioji kolegija) sprendimas byloje Europos Komisija / Europos Sąjungos Taryba (Ieškinys dėl panaikinimo – 2020 m. vasario 5 d. Nuolatinių atstovų komiteto (COREPER) akte išdėstytas Tarybos sprendimas, kuriuo patvirtintas pasiūlymas Tarptautinei jūrų organizacijai (TJO) dėl gyvavimo ciklo gairių, skirtų iš tvarių alternatyviųjų degalų „nuo gręžinio iki bako“ išmetamam šiltnamio efektą sukeliančių dujų kiekiui įvertinti, nustatymo – ESS 17 straipsnio 1 dalis – Europos Sąjungos atstovavimas išorės lygmeniu – Tarybai pirmininkaujančios valstybės narės vykdomas šio pasiūlymo pateikimas TJO valstybių narių ir Komisijos vardu)

text:
               2022 5 30

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 213/5

      2022 m. balandžio 5 d. Teisingumo Teismo (didžioji kolegija) sprendimas byloje Europos Komisija / Europos Sąjungos Taryba

      (Byla C-161/20) (1)

      (Ieškinys dėl panaikinimo - 2020 m. vasario 5 d. Nuolatinių atstovų komiteto (COREPER) akte išdėstytas Tarybos sprendimas, kuriuo patvirtintas pasiūlymas Tarptautinei jūrų organizacijai (TJO) dėl gyvavimo ciklo gairių, skirtų iš tvarių alternatyviųjų degalų „nuo gręžinio iki bako“ išmetamam šiltnamio efektą sukeliančių dujų kiekiui įvertinti, nustatymo - ESS 17 straipsnio 1 dalis - Europos Sąjungos atstovavimas išorės lygmeniu - Tarybai pirmininkaujančios valstybės narės vykdomas šio pasiūlymo pateikimas TJO valstybių narių ir Komisijos vardu)
      (2022/C 213/04)
      Proceso kalba: anglų

         Šalys

         Ieškovė: Europos Komisija, iš pradžių atstovaujama J.–F. Brakeland, S. L. Kalėda, W. Mölls ir E. Georgieva, vėliau –J.–F. Brakeland, S. L. Kalėda ir E. Georgieva

         Atsakovė: Europos Sąjungos Taryba, atstovaujama N. Rouam, K. Michoel, T. Haas ir A. Norberg

         Atsakovės pusėje įstojusios į bylą šalys: Belgijos Karalystė, atstovaujama S. Baeyens ir P. Cottin, padedamų advocaten V. Van Thuyne ir W. Timmermans; Čekijos Respublika, atstovaujama M. Smolek, J. Vláčil, D. Czechová, K. Najmanová ir L. Březinová; Danijos Karalystė, iš pradžių atstovaujama J. Nymann-Lindegren, M. Jespersen, V. Pasternak Jørgensen ir M. Søndahl Wolff, vėliau – V. Pasternak Jørgensen ir M. Søndahl Wolff; Vokietijos Federacinė Respublika, atstovaujama D. Klebs ir J. Möller; Graikijos Respublika, atstovaujama S. Chala; Prancūzijos Respublika, atstovaujama J.-L. Carré, T. Stéhelin ir A.-L. Desjonquères; Nyderlandų Karalystė, atstovaujama M. K. Bulterman, M. H. S. Gijzen ir M. J. M. Hoogveld; Suomijos Respublika, atstovaujama H. Leppo; Švedijos Karalystė, atstovaujama O. Simonsson, J. Lundberg, C. Meyer-Seitz, A. M. Runeskjöld, M. Salborn Hodgson, H. Shev, H. Eklinder ir R. Shahsavan Eriksson

         Rezoliucinė dalis

                  1.

                  Atmesti ieškinį.

                  2.

                  Europos Komisija padengia savo ir Europos Sąjungos Tarybos patirtas bylinėjimosi išlaidas.

                  3.

                  Belgijos Karalystė, Čekijos Respublika, Danijos Karalystė, Vokietijos Federacinė Respublika, Graikijos Respublika, Prancūzijos Respublika, Nyderlandų Karalystė, Suomijos Respublika ir Švedijos Karalystė padengia savo bylinėjimosi išlaidas.

         (1)  OL C 209, 2020 6 22.


title: Byla C-176/20: 2022 m. balandžio 7 d. Teisingumo Teismo (antroji kolegija) sprendimas byloje (Curtea de Apel Alba Iulia (Rumunija) prašymas priimti prejudicinį sprendimą) SC Avio Lucos SRL / Agenţia de Plăţi şi Intervenţie pentru Agricultură – Centrul judeţean Dolj, Agenţia de Plăţi şi Intervenţie pentru Agricultură (APIA) – Aparat Central (Prašymas priimti prejudicinį sprendimą – Žemės ūkis – Bendra žemės ūkio politika – Tiesioginės paramos schemos – Bendrosios taisyklės – Vienkartinės išmokos už plotus sistema – Reglamentas (ES) Nr. 1307/2013 – 4 straipsnio 1 dalies a ir c punktai ir 2 dalies b punktas – Nacionalinės teisės aktai, pagal kuriuos tiesioginė parama siejama su tuo, kad ūkininkas turi nuosavus gyvulius – 9 straipsnio 1 dalis – Sąvoka „aktyvus ūkininkas“ – Reglamentas (ES) Nr. 1306/2013 – 60 straipsnis – Nuostata dėl apgavystės – Sąvoka „dirbtinai sukurtos sąlygos)

text:
               2022 5 30

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 213/5

      2022 m. balandžio 7 d. Teisingumo Teismo (antroji kolegija) sprendimas byloje (Curtea de Apel Alba Iulia (Rumunija) prašymas priimti prejudicinį sprendimą) SC Avio Lucos SRL / Agenţia de Plăţi şi Intervenţie pentru Agricultură – Centrul judeţean Dolj, Agenţia de Plăţi şi Intervenţie pentru Agricultură (APIA) – Aparat Central

      (Byla C-176/20) (1)

      (Prašymas priimti prejudicinį sprendimą - Žemės ūkis - Bendra žemės ūkio politika - Tiesioginės paramos schemos - Bendrosios taisyklės - Vienkartinės išmokos už plotus sistema - Reglamentas (ES) Nr. 1307/2013 - 4 straipsnio 1 dalies a ir c punktai ir 2 dalies b punktas - Nacionalinės teisės aktai, pagal kuriuos tiesioginė parama siejama su tuo, kad ūkininkas turi nuosavus gyvulius - 9 straipsnio 1 dalis - Sąvoka „aktyvus ūkininkas“ - Reglamentas (ES) Nr. 1306/2013 - 60 straipsnis - Nuostata dėl apgavystės - Sąvoka „dirbtinai sukurtos sąlygos)
      (2022/C 213/05)
      Proceso kalba: rumunų

         Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas

         Curtea de Apel Alba Iulia

         Šalys pagrindinėje byloje

         Apeliantė: SC Avio Lucos SRL

         Kitos apeliacinio proceso šalys: Agenţia de Plăţi şi Intervenţie pentru Agricultură – Centrul judeţean Dolj, Agenţia de Plăţi şi Intervenţie pentru Agricultură (APIA) – Aparat Central

         Rezoliucinė dalis

                  1.

                  2013 m. gruodžio 17 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamento (EB) Nr. 1307/2013, kuriuo nustatomos pagal bendros žemės ūkio politikos paramos sistemas ūkininkams skiriamų tiesioginių išmokų taisyklės ir panaikinami Tarybos reglamentas (EB) Nr. 637/2008 ir Tarybos reglamentas (EB) Nr. 73/2009, 4 straipsnio 1 dalies c punkto iii papunktį ir 2 dalies b punktą reikia aiškinti taip, kad pagal juos nedraudžiami nacionalinės teisės aktai, kuriuose numatyta, kad šiose nuostatose nurodytą minimalią veiklą ganyti arba kultivuoti tinkamos būklės natūraliai laikomuose žemės ūkio paskirties žemės plotuose ūkininkas turi vykdyti ganydamas savo laikomus gyvulius.

                  2.

                  Reglamento Nr. 1307/2013 4 straipsnio 1 dalies a ir c punktai ir 9 straipsnio 1 dalis turi būti aiškinami taip, kad į sąvoką „aktyvus ūkininkas“, kaip ji suprantama pagal šią antrąją nuostatą, patenka juridinis asmuo, sudaręs koncesijos sutartį dėl savivaldybei priklausančių ganyklų ploto ir jame ganantis fiziniams asmenims nuosavybės teise priklausančius gyvulius, kuriuos jie perdavė jam naudotis neatlygintinai, jeigu šis asmuo šiame ganyklų plote vykdo „minimalią veiklą“, kaip tai suprantama pagal šio reglamento 4 straipsnio 1 dalies c punkto iii papunktį.

                  3.

                  2013 m. gruodžio 17 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamento (ES) Nr. 1306/2013 dėl bendros žemės ūkio politikos finansavimo, valdymo ir stebėsenos, kuriuo panaikinami Tarybos reglamentai (EEB) Nr. 352/78, (EB) Nr. 165/94, (EB) Nr. 2799/98, (EB) Nr. 814/2000, (EB) Nr. 1200/2005 ir (EB) Nr. 485/2008, 60 straipsnis turi būti aiškinamas taip, kad situacija, kai grįsdamas savo paraišką finansinės paramos pagal vienkartinės išmokos už plotus sistemą prašytojas pateikia koncesijos sutartį dėl ganyklų plotų ir neatlygintines panaudos sutartis dėl šiuose plotuose ganytinų gyvulių, gali patekti į sąvoką „dirbtinai sukurtos sąlygos“, kaip tai suprantama pagal šią nuostatą, jeigu, pirma, iš objektyvių aplinkybių visumos matyti, kad nors taikytinuose teisės aktuose numatytos sąlygos formaliai įvykdytos, juose numatytas tikslas nepasiektas, ir, antra, nustatomas siekis gauti naudos iš Sąjungos teisės aktų, dirbtinai sukuriant jai gauti būtinas sąlygas.

         (1)  OL C 297, 2020 9 7.


title: Byla C-228/20: 2022 m. balandžio 7 d. Teisingumo Teismo (antroji kolegija) sprendimas byloje (Niedersächsisches Finanzgericht (Vokietija) prašymas priimti prejudicinį sprendimą) I GmbH / Finanzamt H (Prašymas priimti prejudicinį sprendimą – Bendra pridėtinės vertės mokesčio (PVM) sistema – Direktyva 2006/112/EB – 132 straipsnio 1 dalies b punktas – Tam tikros su visuomenės interesais susijusios veiklos neapmokestinimas – Ligoninių ir medicininės priežiūros veiklos neapmokestinimas – Privati ligoninė – Deramai pripažinta įstaiga – Panašios socialinės sąlygos)

text:
               2022 5 30

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 213/6

      2022 m. balandžio 7 d. Teisingumo Teismo (antroji kolegija) sprendimas byloje (Niedersächsisches Finanzgericht (Vokietija) prašymas priimti prejudicinį sprendimą) I GmbH / Finanzamt H

      (Byla C-228/20) (1)

      (Prašymas priimti prejudicinį sprendimą - Bendra pridėtinės vertės mokesčio (PVM) sistema - Direktyva 2006/112/EB - 132 straipsnio 1 dalies b punktas - Tam tikros su visuomenės interesais susijusios veiklos neapmokestinimas - Ligoninių ir medicininės priežiūros veiklos neapmokestinimas - Privati ligoninė - Deramai pripažinta įstaiga - Panašios socialinės sąlygos)
      (2022/C 213/06)
      Proceso kalba: vokiečių

         Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas

         Niedersächsisches Finanzgericht

         Šalys pagrindinėje byloje

         Pareiškėja: I GmbH

         Kita administracinio proceso šalis: Finanzamt H

         Rezoliucinė dalis

                  1.

                  2006 m. lapkričio 28 d. Tarybos direktyvos 2006/112/EB dėl pridėtinės vertės mokesčio bendros sistemos 132 straipsnio 1 dalies b punktas turi būti aiškinamas taip: pagal jį draudžiamos nacionalinės teisės nuostatos, kuriose numatyta, jog privačios ligoninės teikiamos sveikatos priežiūros paslaugos neapmokestinamos pridėtinės vertės mokesčiu, jei ši ligoninė yra licencijuota pagal nacionalinės teisės nuostatas, nustatančias bendrąją sveikatos draudimo sistemą, įtraukus ją į federalinės žemės ligoninių poreikio planą arba jai sudarius sveikatos priežiūros paslaugų teikimo sutartį su valstybinėmis ligonių kasomis arba alternatyvaus sveikatos draudimo kasomis, ir dėl kurių panašios privačios ligoninės, teikiančios panašias paslaugas socialinėmis sąlygomis, panašiomis į viešosios teisės reguliuojamoms įstaigoms taikomas sąlygas, yra vertinamos skirtingai, kiek tai susiję su šioje nuostatoje numatytu neapmokestinimu.

                  2.

                  Direktyvos 2006/112 132 straipsnio 1 dalies b punktas turi būti aiškinamas taip: siekdamos nustatyti, ar privačios ligoninės sveikatos priežiūros paslaugos teikiamos socialinėmis sąlygomis, panašiomis į viešosios teisės reguliuojamoms įstaigoms, kurios siekia sumažinti sveikatos priežiūros išlaidas ir padaryti kokybiškas sveikatos priežiūros paslaugas labiau prieinamas fiziniams asmenims, taikomas sąlygas, valstybės narės kompetentingos institucijos gali atsižvelgti į valstybinių ligoninių teikiamoms paslaugoms taikomas reguliavimo sąlygas, taip pat į šios privačios ligoninės veiklos (jos darbuotojų, ploto, įrangos ir vadovavimo efektyvumo) rodiklius, jeigu šie rodikliai taip pat taikomi valstybinėms ligoninėms. Be to, galima atsižvelgti į dieninių įkainių apskaičiavimo taisykles ir į tai, kad minėtos privačios ligoninės teikiamų paslaugų išlaidos padengiamos socialinės apsaugos sistemos lėšomis arba pagal sutartis su valdžios institucijomis, siekiant užtikrinti, kad pacientui tenkančios išlaidos būtų panašios į valstybinės ligoninės pacientui už panašias paslaugas tenkančias išlaidas.

         (1)  OL C 271, 2020 8 17.


title: Byla C-236/20: 2022 m. balandžio 7 d. Teisingumo Teismo (pirmoji kolegija) sprendimas byloje (Tribunale Amministrativo Regionale per la Emilia Romagna (Italija) prašymas priimti prejudicinį sprendimą) PG / Ministero della Giustizia, CSM – Consiglio Superiore della Magistratura, Presidenza del Consiglio dei Ministri (Prašymas priimti prejudicinį sprendimą – Socialinė politika – Bendrasis ETUC, UNICE ir CEEP susitarimas dėl darbo pagal terminuotas sutartis – 2 ir 4 punktai – UNICE, CEEP ir ETUC bendrasis susitarimas dėl darbo ne visą darbo dieną – 4 straipsnis – Nediskriminavimo principas – Vienodas požiūris užimtumo ir profesinėje srityje – Taikos teisėjai ir bendrosios kompetencijos teismų teisėjai – 5 punktas – Priemonės, kuriomis siekiama nubausti už piktnaudžiavimą paeiliui sudarant terminuotas darbo sutartis – Direktyva 2003/88/EB – 7 straipsnis – Mokamos kasmetinės atostogos)

text:
               2022 5 30

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 213/7

      2022 m. balandžio 7 d. Teisingumo Teismo (pirmoji kolegija) sprendimas byloje (Tribunale Amministrativo Regionale per la Emilia Romagna (Italija) prašymas priimti prejudicinį sprendimą) PG / Ministero della Giustizia, CSM – Consiglio Superiore della Magistratura, Presidenza del Consiglio dei Ministri

      (Byla C-236/20) (1)

      (Prašymas priimti prejudicinį sprendimą - Socialinė politika - Bendrasis ETUC, UNICE ir CEEP susitarimas dėl darbo pagal terminuotas sutartis - 2 ir 4 punktai - UNICE, CEEP ir ETUC bendrasis susitarimas dėl darbo ne visą darbo dieną - 4 straipsnis - Nediskriminavimo principas - Vienodas požiūris užimtumo ir profesinėje srityje - Taikos teisėjai ir bendrosios kompetencijos teismų teisėjai - 5 punktas - Priemonės, kuriomis siekiama nubausti už piktnaudžiavimą paeiliui sudarant terminuotas darbo sutartis - Direktyva 2003/88/EB - 7 straipsnis - Mokamos kasmetinės atostogos)
      (2022/C 213/07)
      Proceso kalba: italų

         Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas

         Tribunale Amministrativo Regionale per la Emilia Romagna

         Šalys pagrindinėje byloje

         Pareiškėja: PG

         Atsakovė: Ministero della Giustizia, CSM – Consiglio Superiore della Magistratura, Presidenza del Consiglio dei Ministri

         dalyvaujant: Unione Nazionale Giudici di Pace (Unagipa), TR, PV, Associazione Nazionale Giudici di Pace – ANGDP, RF, GA, GOT Non Possiamo Più Tacere, Unione Nazionale Italiana Magistrati Onorari – UNIMO

         Rezoliucinė dalis

                  1.

                  2003 m. lapkričio 4 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 2003/88/EB dėl tam tikrų darbo laiko organizavimo aspektų 7 straipsnis, 1997 m. birželio 6 d. sudaryto Bendrojo susitarimo dėl darbo ne visą darbo dieną, įtraukto į 1997 m. gruodžio 15 d. Tarybos direktyvos 97/81/EB dėl Bendrojo susitarimo dėl darbo ne visą darbo dieną, sudaryto tarp UNICE, CEEP ir ETUC, iš dalies pakeistos 1998 m. balandžio 7 d. Tarybos direktyva 98/23/EB, priedą, 4 straipsnis ir 1999 m. kovo 18 d. sudaryto Bendrojo susitarimo dėl darbo pagal terminuotas sutartis, esančio 1999 m. birželio 28 d. Tarybos direktyvos 1999/70/EB dėl Europos profesinių sąjungų konfederacijos (ETUC), Europos pramonės ir darbdavių konfederacijų sąjungos (UNICE) ir Europos įmonių, kuriose dalyvauja valstybė, centro (CEEP) bendrojo susitarimo dėl darbo pagal terminuotas sutartis, priede, 4 punktas turi būti aiškinami taip, kad pagal juos draudžiamos nacionalinės teisės nuostatos, nenumatančios taikos teisėjams teisės nei į 30 dienų mokamas kasmetines atostogas, nei į nuo darbo santykių priklausančią socialinės apsaugos ir socialinio draudimo sistemą, kaip antai numatytą bendrosios kompetencijos teismų teisėjams, jeigu šie taikos teisėjai patenka į „ne visą darbo dieną dirbančio darbuotojo“ sąvoką, kaip ji suprantama pagal Bendrąjį susitarimą dėl darbo ne visą darbo dieną, ir (arba) į „pagal terminuotą darbo sutartį dirbančio darbuotojo“ sąvoką, kaip ji suprantama pagal Bendrąjį susitarimą dėl darbo pagal terminuotas sutartis, ir jų padėtis yra panaši į bendrosios kompetencijos teismo teisėjų.

                  2.

                  1999 m. kovo 18 d. sudaryto Bendrojo susitarimo dėl darbo pagal terminuotas sutartis 5 punkto 1 dalis turi būti aiškinama taip, kad ja draudžiamos nacionalinės teisės nuostatos, pagal kurias terminuoti darbo santykiai gali būti pratęsiami ne daugiau kaip tris kartus paeiliui, kiekvieną kartą ketveriems metams ir neviršijant bendros šešiolikos metų trukmės, ir kuriose nenumatyta galimybė veiksmingai ir atgrasomai nubausti už piktnaudžiavimą atnaujinant darbo santykius.

         (1)  OL C 271, 2020 8 17.


title: Byla C-333/20: 2022 m. balandžio 7 d. Teisingumo Teismo (penktoji kolegija) sprendimas byloje (Curtea de Apel Bucureşti (Rumunija) prašymas priimti prejudicinį sprendimą) Berlin Chemie A. Menarini SRL / Administraţia Fiscală pentru Contribuabili Mijlocii Bucureşti – Direcţia Generală Regională a Finanţelor Publice Bucureşti (Prašymas priimti prejudicinį sprendimą – Pridėtinės vertės mokestis (PVM) – Direktyva 2006/112/EB – 44 straipsnis – Paslaugų teikimo vieta – Įgyvendinimo reglamentas (ES) Nr. 282/2011 – 11 straipsnio 1 dalis – Paslaugų teikimas – Apmokestinimo vieta – Sąvoka „nuolatinis padalinys“ – Vienos valstybės narės bendrovė, susijusi su kitoje valstybėje narėje esančia bendrove – Tinkama žmogiškųjų ir techninių išteklių struktūra – Galimybė gauti nuolatinio padalinio poreikiams tenkinti teikiamas paslaugas ir jomis naudotis – Bendrovės, susijusios su bendrove gavėja, vykdomas rinkodaros, reglamentavimo, reklamos ir atstovavimo paslaugų teikimas)

text:
               2022 5 30

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 213/8

      2022 m. balandžio 7 d. Teisingumo Teismo (penktoji kolegija) sprendimas byloje (Curtea de Apel Bucureşti (Rumunija) prašymas priimti prejudicinį sprendimą) Berlin Chemie A. Menarini SRL / Administraţia Fiscală pentru Contribuabili Mijlocii Bucureşti – Direcţia Generală Regională a Finanţelor Publice Bucureşti

      (Byla C-333/20) (1)

      (Prašymas priimti prejudicinį sprendimą - Pridėtinės vertės mokestis (PVM) - Direktyva 2006/112/EB - 44 straipsnis - Paslaugų teikimo vieta - Įgyvendinimo reglamentas (ES) Nr. 282/2011 - 11 straipsnio 1 dalis - Paslaugų teikimas - Apmokestinimo vieta - Sąvoka „nuolatinis padalinys“ - Vienos valstybės narės bendrovė, susijusi su kitoje valstybėje narėje esančia bendrove - Tinkama žmogiškųjų ir techninių išteklių struktūra - Galimybė gauti nuolatinio padalinio poreikiams tenkinti teikiamas paslaugas ir jomis naudotis - Bendrovės, susijusios su bendrove gavėja, vykdomas rinkodaros, reglamentavimo, reklamos ir atstovavimo paslaugų teikimas)
      (2022/C 213/08)
      Proceso kalba: rumunų

         Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas

         Curtea de Apel Bucureşti

         Šalys pagrindinėje byloje

         Pareiškėja: Berlin Chemie A. Menarini SRL

         Atsakovas: Administraţia Fiscală pentru Contribuabili Mijlocii Bucureşti – Direcţia Generală Regională a Finanţelor Publice Bucureşti

         dalyvaujant: Berlin Chemie AG

         Rezoliucinė dalis

      2006 m. lapkričio 28 d. Tarybos direktyvos 2006/112/EB dėl pridėtinės vertės mokesčio bendros sistemos, iš dalies pakeistos 2008 m. vasario 12 d. Tarybos direktyva 2008/8/EB, 44 straipsnis ir 2011 m. kovo 15 d. Tarybos įgyvendinimo reglamento (ES) Nr. 282/2011, kuriuo nustatomos Direktyvos 2006/112 įgyvendinimo priemonės, 11 straipsnis turi būti aiškinami taip, kad bendrovė, kurios registruota buveinė yra vienoje valstybėje narėje, nelaikoma turinčia nuolatinį padalinį kitoje valstybėje narėje dėl to, kad ten šiai bendrovei priklauso patronuojamoji bendrovė, kuri jai suteikia žmogiškųjų ir techninių išteklių pagal sutartis, pagal kurias patronuojamoji bendrovė išimtinai jai teikia rinkodaros, reglamentavimo, reklamos ir atstovavimo paslaugas, kurios gali turėti tiesioginės įtakos jos pardavimų apimčiai.

         (1)  OL C 339, 2020 10 12.


title: Byla C-342/20: 2022 m. balandžio 7 d. Teisingumo Teismo (antroji kolegija) sprendimas byloje (Helsingin hallinto-oikeus (Suomija) prašymas priimti prejudicinį sprendimą) A SCPI (Prašymas priimti prejudicinį sprendimą – Apmokestinimas – SESV 63 ir 65 straipsniai – Laisvas kapitalo judėjimas – Apribojimai – Juridinių asmenų pelno mokestis – Investicinių fondų atleidimas nuo mokesčio – Atleidimo nuo mokesčio sąlygos – Sąlyga, susijusi su fondo sutartine forma)

text:
               2022 5 30

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 213/9

      2022 m. balandžio 7 d. Teisingumo Teismo (antroji kolegija) sprendimas byloje (Helsingin hallinto-oikeus (Suomija) prašymas priimti prejudicinį sprendimą) A SCPI

      (Byla C-342/20) (1)

      (Prašymas priimti prejudicinį sprendimą - Apmokestinimas - SESV 63 ir 65 straipsniai - Laisvas kapitalo judėjimas - Apribojimai - Juridinių asmenų pelno mokestis - Investicinių fondų atleidimas nuo mokesčio - Atleidimo nuo mokesčio sąlygos - Sąlyga, susijusi su fondo sutartine forma)
      (2022/C 213/09)
      Proceso kalba: suomių

         Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas

         Helsingin hallinto-oikeus

         Šalys pagrindinėje byloje

         Pareiškėja: A SCPI

         dalyvaujant: Veronsaajien oikeudenvalvontayksikkö

         Rezoliucinė dalis

      SESV 63 ir 65 straipsniai turi būti aiškinami taip, kad pagal juos draudžiami nacionalinės teisės aktai, pagal kuriuos, pajamų iš nuomos ir pelno, gauto pardavus nekilnojamojo turto bendrovių pastatus ar akcijas, atleidimo nuo mokesčio galimybę numatant tik sutartinės formos investiciniams fondams, toks atleidimas nuo mokesčio netaikomas pagal teisės aktus įsteigtiems alternatyviems investiciniams fondams nerezidentams, nors pastarieji, kadangi įsteigimo valstybėje narėje jiems taikomas finansinio skaidrumo režimas, toje valstybėje narėje neapmokestinami pajamų mokesčiu.

         (1)  OL C 339, 2020 10 12.


title: Byla C-385/20: 2022 m. balandžio 7 d. Teisingumo Teismo (ketvirtoji kolegija) sprendimas byloje (Juzgado de Primera Instancia n° 49 de Barcelona (Ispanija) prašymas priimti prejudicinį sprendimą) EL, TP / Caixabank SA (Prašymas priimti prejudicinį sprendimą – Nesąžiningos sąlygos sutartyse su vartotojais – Direktyva 93/13/EEB – Veiksmingumo principas – Lygiavertiškumo principas – Teismo procesas, kuriuo siekiama, kad sutarties sąlyga būtų pripažinta nesąžininga – Nacionalinio teismo „ex officio“ vykdomos kontrolės įgaliojimai – Nacionalinė bylinėjimosi išlaidų nustatymo procedūra – Atlygintinos bylinėjimosi išlaidos advokato honorarams)

text:
               2022 5 30

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 213/9

      2022 m. balandžio 7 d. Teisingumo Teismo (ketvirtoji kolegija) sprendimas byloje (Juzgado de Primera Instancia no 49 de Barcelona (Ispanija) prašymas priimti prejudicinį sprendimą) EL, TP / Caixabank SA

      (Byla C-385/20) (1)

      (Prašymas priimti prejudicinį sprendimą - Nesąžiningos sąlygos sutartyse su vartotojais - Direktyva 93/13/EEB - Veiksmingumo principas - Lygiavertiškumo principas - Teismo procesas, kuriuo siekiama, kad sutarties sąlyga būtų pripažinta nesąžininga - Nacionalinio teismo „ex officio“ vykdomos kontrolės įgaliojimai - Nacionalinė bylinėjimosi išlaidų nustatymo procedūra - Atlygintinos bylinėjimosi išlaidos advokato honorarams)
      (2022/C 213/10)
      Proceso kalba: ispanų

         Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas

         Juzgado de Primera Instancia no 49 de Barcelona

         Šalys pagrindinėje byloje

         Ieškovai: EL, TP

         Atsakovas: Caixabank SA

         Rezoliucinė dalis

                  1.

                  1993 m. balandžio 5 d. Tarybos direktyvos 93/13/EEB dėl nesąžiningų sąlygų sutartyse su vartotojais 6 straipsnio 1 dalis ir 7 straipsnio 1 dalis, siejamos su veiksmingumo principu, turi būti aiškinamos taip, kad pagal jas nedraudžiamos nacionalinės teisės nuostatos, kuriose, nustatant bylinėjimosi išlaidas, susijusias su ieškiniu dėl sutarties sąlygos nesąžiningumo, numatyta advokato honorarams, atlygintiniems bylą dėl esmės laimėjusiam vartotojui iš verslininko, iš kurio priteistos bylinėjimosi išlaidos, taikoma maksimali riba, jei taikant šią maksimalią ribą vartotojui šiuo pagrindu gali būti atlyginta suma, kuri yra pagrįsta ir proporcinga, palyginti su išlaidomis, kurių jis objektyviai turėjo patirti, kad pareikštų tokį ieškinį.

                  2.

                  Direktyvos 93/13 6 straipsnio 1 dalis ir 7 straipsnio 1 dalis, siejamos su veiksmingumo principu, turi būti aiškinamos taip, kad pagal jas nedraudžiamos nacionalinės teisės nuostatos, pagal kurias ginčo vertė, kuria remiantis apskaičiuojamos išlaidos, atlygintinos vartotojui, laimėjusiam bylą išnagrinėjus ieškinį dėl nesąžiningos sutarties sąlygos, turi būti nustatyta ieškinyje arba, jei to nepadaryta, – šiose teisės nuostatose, ir vėliau šių duomenų negalima keisti, jeigu teismas, galiausiai atsakingas už bylinėjimosi išlaidų nustatymą, gali laisvai nustatyti realią ginčo vertę vartotojui, jam užtikrindamas galimybę pasinaudoti teise į pagrįstos ir proporcingos sumos, palyginti su išlaidomis, kurių jis objektyviai turėjo patirti, kad pareikštų tokį ieškinį, atlyginimą.

         (1)  OL C 423, 2020 12 7.


title: Byla C-429/20 P: 2022 m. balandžio 7 d. Teisingumo Teismo (septintoji kolegija) sprendimas byloje Solar Ileias Bompaina AE / Europos Komisija (Apeliacinis skundas – Valstybės pagalba – Iš atsinaujinančių energijos išteklių gaminamos elektros energijos rinka – Nacionalinės teisės aktai, kuriais tariamai suteikiamas neteisėtas pranašumas elektros energijos tiekėjams – Europos Komisijai pateiktas skundas – Sprendimas atmesti skundą nepradėjus oficialios tyrimo procedūros – Ieškinys dėl panaikinimo – Reglamentas (ES) Nr. 2015/1589 – 1 straipsnio h punktas – Sąvoka „suinteresuotoji šalis“ – Nepriimtinumas)

text:
               2022 5 30

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 213/10

      2022 m. balandžio 7 d. Teisingumo Teismo (septintoji kolegija) sprendimas byloje Solar Ileias Bompaina AE / Europos Komisija

      (Byla C-429/20 P) (1)

      (Apeliacinis skundas - Valstybės pagalba - Iš atsinaujinančių energijos išteklių gaminamos elektros energijos rinka - Nacionalinės teisės aktai, kuriais tariamai suteikiamas neteisėtas pranašumas elektros energijos tiekėjams - Europos Komisijai pateiktas skundas - Sprendimas atmesti skundą nepradėjus oficialios tyrimo procedūros - Ieškinys dėl panaikinimo - Reglamentas (ES) Nr. 2015/1589 - 1 straipsnio h punktas - Sąvoka „suinteresuotoji šalis“ - Nepriimtinumas)
      (2022/C 213/11)
      Proceso kalba: anglų

         Šalys

         Apeliantė: Solar Ileias Bompaina AE, atstovaujama dikigoros A. Metaxas ir Rechtsanwalt A. Bartosch

         Kita proceso šalis: Europos Komisija, atstovaujama B. Stromsky ir K. Herrmann

         Rezoliucinė dalis

                  1.

                  Atmesti apeliacinį skundą.

                  2.

                  Priteisti iš Solar Ileias Bompaina AE bylinėjimosi išlaidas.

         (1)  OL C 359, 2020 10 26.


title: Sujungtos bylos C-447/20 ir C-448/20: 2022 m. balandžio 7 d. Teisingumo Teismo (ketvirtoji kolegija) sprendimas byloje (Supremo Tribunal Administrativo (Portugalija) prašymas priimti prejudicinį sprendimą) Instituto de Financiamento da Agricultura e Pescas IP (IFAP) / LM (C-447/20), BD, Autoridade Tributária e Aduaneira (C-448/20) (Prašymas priimti prejudicinį sprendimą – Reglamentas (EB, Euratomas) Nr. 2988/95 – Europos Sąjungos nuosavi ištekliai – Sąjungos finansinių interesų apsauga – Patraukimas atsakomybėn už pažeidimus – 4 straipsnis – Administracinių priemonių priėmimas – 3 straipsnio 1 dalis – Patraukimo atsakomybėn senaties terminas – Pabaiga – Galimybė remtis per priverstinio išieškojimo procedūrą – 3 straipsnio 2 dalis – Įvykdymo terminas – Taikymas – Eigos pradžia – Nutraukimas ir sustabdymas – Valstybių narių diskrecija)

text:
               2022 5 30

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 213/11

      2022 m. balandžio 7 d. Teisingumo Teismo (ketvirtoji kolegija) sprendimas byloje (Supremo Tribunal Administrativo (Portugalija) prašymas priimti prejudicinį sprendimą) Instituto de Financiamento da Agricultura e Pescas IP (IFAP) / LM (C-447/20), BD, Autoridade Tributária e Aduaneira (C-448/20)

      (Sujungtos bylos C-447/20 ir C-448/20) (1)

      (Prašymas priimti prejudicinį sprendimą - Reglamentas (EB, Euratomas) Nr. 2988/95 - Europos Sąjungos nuosavi ištekliai - Sąjungos finansinių interesų apsauga - Patraukimas atsakomybėn už pažeidimus - 4 straipsnis - Administracinių priemonių priėmimas - 3 straipsnio 1 dalis - Patraukimo atsakomybėn senaties terminas - Pabaiga - Galimybė remtis per priverstinio išieškojimo procedūrą - 3 straipsnio 2 dalis - Įvykdymo terminas - Taikymas - Eigos pradžia - Nutraukimas ir sustabdymas - Valstybių narių diskrecija)
      (2022/C 213/12)
      Proceso kalba: portugalų

         Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas

         Supremo Tribunal Administrativo

         Šalys pagrindinėje byloje

         Ieškovas: Instituto de Financiamento da Agricultura e Pescas IP (IFAP)

         Atsakovė: LM (C-447/20), BD, Autoridade Tributária e Aduaneira (C-448/20)

         Rezoliucinė dalis

                  1.

                  1995 m. gruodžio 18 d. Tarybos reglamento (EB, Euratomas) Nr. 2988/95 dėl Europos [Sąjungos] finansinių interesų apsaugos 3 straipsnio 1 dalis turi būti aiškinama taip, kad laikantis lygiavertiškumo ir veiksmingumo principų pagal ją nedraudžiami nacionalinės teisės aktai, pagal kuriuos siekdamas užginčyti sprendimą dėl neteisėtai išmokėtų sumų išieškojimo, priimtą pasibaigus šioje nuostatoje numatytam patraukimo atsakomybėn senaties terminui, jo adresatas turi remtis šio sprendimo neteisėtumu per tam tikrą terminą kompetentingame administraciniame teisme, antraip sueis naikinamasis terminas, ir nebegali prieštarauti dėl šio sprendimo vykdymo, remdamasis tuo pačiu neteisėtumu per prieš jį pradėtą priverstinio išieškojimo teisminę procedūrą.

                  2.

                  Reglamento Nr. 2988/95 3 straipsnio 2 dalies pirma pastraipa turi būti aiškinama taip, kad ji iš karto įsigalioja nacionalinėje teisinėje sistemoje ir nacionalinėms valdžios institucijoms nereikia imtis įgyvendinimo priemonių. Iš to matyti, kad sprendimo dėl neteisėtai gautų sumų išieškojimo adresatas bet kuriuo atveju turi turėti galimybę remtis šio reglamento 3 straipsnio 2 dalies pirmoje pastraipoje numatyto vykdymo termino arba prireikus pagal minėto reglamento 3 straipsnio 3 dalį pratęsto vykdymo termino pasibaigimu, kad prieštarautų priverstiniam šių sumų išieškojimui.

                  3.

                  Reglamento Nr. 2988/95 3 straipsnio 2 dalies pirma pastraipa turi būti aiškinama kaip draudžianti nacionalinės teisės aktus, kuriuose numatyta, kad joje nustatytas vykdymo terminas pradedamas skaičiuoti nuo sprendimo, kuriuo įpareigojama grąžinti neteisėtai gautas sumas, priėmimo dienos, nors jis turėtų būti skaičiuojamas nuo dienos, kai šis sprendimas tampa galutinis, t. y. dienos, kai baigiasi apskundimo terminai arba išnaudojamos visos teisių gynimo priemonės.

                  4.

                  Reglamento Nr. 2988/95 3 straipsnio 2 dalies antra pastraipa turi būti aiškinama kaip nedraudžianti nacionalinės teisės aktų, pagal kuriuos šios dalies pirmoje pastraipoje numatytas vykdymo terminas nutraukiamas dėl teismo šaukimo dėl priverstinai išieškotinos skolos, dėl kurios priimtas sprendimas išieškoti.

         (1)  OL C 443, 2020 12 21.


title: Byla C-489/20: 2022 m. balandžio 7 d. Teisingumo Teismo (antroji kolegija) sprendimas byloje (Lietuvos vyriausiojo administracinio teismo (Lietuva) prašymas priimti prejudicinį sprendimą) UB / Kauno teritorinė muitinė (Prašymas priimti prejudicinį sprendimą – Sąjungos muitinės kodeksas – Skolos muitinei išnykimas – Neteisėtai į Sąjungos muitų teritoriją įvežtos prekės – Sulaikymas ir konfiskavimas – Direktyva 2008/118/EB – Akcizai – Direktyva 2006/112/EB – Pridėtinės vertės mokestis – Apmokestinimo momentas – Prievolė apskaičiuoti mokestį)

text:
               2022 5 30

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 213/12

      2022 m. balandžio 7 d. Teisingumo Teismo (antroji kolegija) sprendimas byloje (Lietuvos vyriausiojo administracinio teismo (Lietuva) prašymas priimti prejudicinį sprendimą) UB / Kauno teritorinė muitinė

      (Byla C-489/20) (1)

      (Prašymas priimti prejudicinį sprendimą - Sąjungos muitinės kodeksas - Skolos muitinei išnykimas - Neteisėtai į Sąjungos muitų teritoriją įvežtos prekės - Sulaikymas ir konfiskavimas - Direktyva 2008/118/EB - Akcizai - Direktyva 2006/112/EB - Pridėtinės vertės mokestis - Apmokestinimo momentas - Prievolė apskaičiuoti mokestį)
      (2022/C 213/13)
      Proceso kalba: lietuvių

         Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas

      Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas

         Šalys pagrindinėje byloje

         Pareiškėjas: UB

         Atsakovė: Kauno teritorinė muitinė

         dalyvaujant: Muitinės departamentui prie Lietuvos Respublikos Finansų ministerijos

         Rezoliucinė dalis

                  1.

                  2013 m. spalio 9 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamento (ES) Nr. 952/2013, kuriuo nustatomas Sąjungos muitinės kodeksas, 124 straipsnio 1 dalies e punktas turi būti aiškinamas taip, kad skola muitinei išnyksta, kai prekės sulaikomos ir vėliau konfiskuojamos, nors jos jau buvo neteisėtai įvežtos į Europos Sąjungos muitų teritoriją.

                  2.

                  2008 m. gruodžio 16 d. Tarybos direktyvos 2008/118/EB dėl bendros akcizų tvarkos, panaikinančios Direktyvą 92/12/EEB, 2 straipsnio b punktas ir 7 straipsnio 1 dalis ir 2006 m. lapkričio 28 d. Tarybos direktyvos 2006/112/EB dėl pridėtinės vertės mokesčio bendros sistemos 2 straipsnio 1 dalies d punktas ir 70 straipsnis turi būti aiškinami taip, kad skolos muitinei išnykimas dėl Reglamento Nr. 952/2013 124 straipsnio 1 dalies e punkte numatyto pagrindo nelemia skolos, susijusios atitinkamai su akcizais ir pridėtinės vertės mokesčiu už neteisėtai į Europos Sąjungos muitų teritoriją įvežtas prekes, išnykimo.

         (1)  OL C 433, 2020 12 14.


title: Byla C-180/22: 2022 m. kovo 9 d. Bundesfinanzhof (Vokietija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje Finanzamt Hamm / Harry Mensing

text:
               2022 6 7

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 222/16

      2022 m. kovo 9 d.Bundesfinanzhof (Vokietija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje Finanzamt Hamm / Harry Mensing

      (Byla C-180/22)
      (2022/C 222/27)
      Proceso kalba: vokiečių

         Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas

         Bundesfinanzhof

         Šalys pagrindinėje byloje

         Atsakovė ir kasatorė: Finanzamt Hamm

         Ieškovas ir kita kasacinio proceso šalis: Harry Mensing

         Prejudiciniai klausimai

                  1.

                  Ar tokiomis aplinkybėmis, kaip antai susiklosčiusios pagrindinėje byloje, kai apmokestinamasis asmuo, remdamasis Sprendimu Mensing (1), teigia, kad ir meno kūrinių, kuriuos jis anksčiau įsigijo iš autoriaus (arba jo teisių perėmėjų) neapmokestinamo tiekimo Bendrijos viduje būdu, tiekimas patenka į maržos apmokestinimo schemą pagal Direktyvos 2006/112/EB (2) 311 ir paskesnius straipsnius, apmokestinamoji vertė pagal šio sprendimo 49 punktą turi būti nustatoma išimtinai vadovaujantis Sąjungos teise, o tai reikštų, kad paskutinės instancijos nacionaliniam teismui draudžiama aiškinti nacionalinės teisės nuostatą (šiuo atveju – Umsatzsteuergesetz (Pridėtinės vertės mokesčio įstatymas) 25a straipsnio 3 dalies trečią sakinį) taip, kad už įsigijimą Bendrijos viduje mokėtinas PVM neįeina į apmokestinamąją vertę?

                  2.

                  Jeigu į pirmąjį klausimą būtų atsakyta teigiamai: ar Direktyvos 2006/112 311 ir paskesni straipsniai turi būti aiškinami taip, kad, taikant maržos apmokestinimo schemą iš autoriaus (ar jo teisių perėmėjų) Bendrijos viduje anksčiau įsigytų meno kūrinių tiekimui, už prekių įsigijimą Bendrijos viduje mokėtinas PVM turi būti išskaičiuotas iš maržos, ar šiuo atžvilgiu Sąjungos teisėje egzistuoja netyčinė spraga, kurios neįmanoma ištaisyti plėtojant teisės normas jurisprudencijoje ir kurią ištaisyti gali tik direktyvos leidėjas?

         (1)  2018 m. lapkričio 29 d. sprendimas (C-264/17, EU:C:2018:968).

         (2)  2006 m. lapkričio 28 d. Tarybos direktyva dėl pridėtinės vertės mokesčio bendros sistemos (OL L 347, 2006, p. 1).


title: Byla C-192/22: 2022 m. kovo 11 d. Bundesarbeitsgericht (Vokietija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje FI / Bayerische Motoren Werke AG

text:
               2022 6 7

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 222/17

      2022 m. kovo 11 d.Bundesarbeitsgericht (Vokietija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje FI / Bayerische Motoren Werke AG

      (Byla C-192/22)
      (2022/C 222/28)
      Proceso kalba: vokiečių

         Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas

         Bundesarbeitsgericht

         Šalys pagrindinėje byloje

         Ieškovas, apeliantas ir kasatorius: FI

         Atsakovė, kita apeliacinio proceso šalis ir kita kasacinio proceso šalis: Bayerische Motoren Werke AG

         Prejudiciniai klausimai

                  1.

                  Ar, remiantis Direktyvos 2003/88/EB (1) 7 straipsniu arba Europos Sąjungos pagrindinių teisių chartijos 31 straipsnio 2 dalimi, nacionalinę nuostatą, pavyzdžiui, Bundesurlaubsgesetz (Federalinis atostogų įstatymas) 7 straipsnio 3 dalį, draudžiama aiškinti taip, kad tokių darbo santykių etapu, kai dėl priešpensinio amžiaus dirbama ne visą darbo laiką, įgyta ir dar neįgyvendinta darbuotojo teisė į kasmetines mokamas atostogas atleidimo etapu pasibaigus atostogų metams arba vėliau yra prarandama?
                  Jei Teisingumo Teismas į šį klausimą atsakytų neigiamai:

                  2.

                  Ar, remiantis Direktyvos 2003/88/EB 7 straipsniu arba Europos Sąjungos pagrindinių teisių chartijos 31 straipsnio 2 dalimi, draudžiama nacionalinę nuostatą, pavyzdžiui, Bundesurlaubsgesetz 7 straipsnio 3 dalį, aiškinti taip, kad darbuotojo, kuris atostogų metais iš tokių darbo santykių etapo, kai dėl priešpensinio amžiaus dirbama ne visą darbo laiką, pereina į atleidimo etapą, anksčiau neįgyvendinta teisė į kasmetines mokamas atostogas pasibaigus atostogų metams arba vėliau yra prarandama, jei darbdavys, prieš tai neįvykdęs savo pareigos bendradarbiauti įgyvendinant teisę į atostogas, suteikė darbuotojui visas kasmetines atostogas pagal prašymą už laikotarpį prieš pat prasidedant atleidimo etapui, tačiau teisė į atostogas bent iš dalies negalėjo būti įgyvendinta dėl to, kad darbuotojas po to, kai jam buvo suteiktos atostogos, susirgo ir tapo nedarbingas?

         (1)  2003 m. lapkričio 4 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2003/88/EB dėl tam tikrų darbo laiko organizavimo aspektų (OL L 299, 2003, p. 9; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 5 sk., 4 t., p. 381).


title: Byla C-200/22: 2022 m. kovo 14 d. Curtea de Apel Alba Iulia (Rumunija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje Vantage Logistics S.R.L. / Administraţia Judeţeană a Finanţelor Publice Alba, Auto Help Alba S.R.L., Banca Transilvania S.A., BRD – Groupe Société Générale S.A., S.C. Croma S.R.L., S.C. Polaris M.Holding, S.C. Elit România Piese Auto Originale S.R.L., S.C. Nedo Auto Service S.R.L., CH Insolvency I.P.U.R.L., teismo paskirtas likvidatorius S.C. Nedo Auto Service S.R.L.

text:
               2022 6 7

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 222/18

      2022 m. kovo 14 d.Curtea de Apel Alba Iulia (Rumunija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje Vantage Logistics S.R.L. / Administraţia Judeţeană a Finanţelor Publice Alba, Auto Help Alba S.R.L., Banca Transilvania S.A., BRD – Groupe Société Générale S.A., S.C. Croma S.R.L., S.C. Polaris M.Holding, S.C. Elit România Piese Auto Originale S.R.L., S.C. Nedo Auto Service S.R.L., CH Insolvency I.P.U.R.L., teismo paskirtas likvidatorius S.C. Nedo Auto Service S.R.L.

      (Byla C-200/22)
      (2022/C 222/29)
      Proceso kalba: rumunų

         Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas

         Curtea de Apel Alba Iulia

         Šalys pagrindinėje byloje

         Apeliantė: Vantage Logistics S.R.L.

         Kitos proceso šalys: Administraţia Judeţeană a Finanţelor Publice Alba, Auto Help Alba S.R.L., Banca Transilvania S.A., BRD – Groupe Société Générale S.A., S.C. Croma S.R.L., S.C. Polaris M.Holding, S.C. Elit România Piese Auto Originale S.R.L., S.C. Nedo Auto Service S.R.L., CH Insolvency I.P.U.R.L., teismo paskirtas likvidatorius S.C. Nedo Auto Service S.R.L.

         Prejudicinis klausimas

      Ar Sąjungos teisė, iš [Europos Sąjungos pagrindinių teisių] chartijos 17 straipsnio kylantis pagarbos privačios nuosavybės teisei ir jos apsaugos principas, Europos Sąjungos teisės viršenybės prieš nacionalinę teisę principas ir 2019 m. birželio 20 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos (ES) 2019/1023 dėl prevencinio restruktūrizavimo sistemų, skolų panaikinimo ir draudimo verstis veikla ir priemonių restruktūrizavimo, nemokumo ir skolų panaikinimo procedūrų veiksmingumui didinti, kuria iš dalies keičiama Direktyva (ES) 2017/1132 (Restruktūrizavimo ir nemokumo direktyva) (1), 9 straipsnio 6 dalies pirmas sakinys gali būti aiškinami taip, kad jais draudžiami tokie nacionalinės teisės aktai, kaip antai nagrinėjamas pagrindinėje byloje [Įstatymo Nr. 85/2014 139 straipsnio 1 dalies C punktas], pagal kurį nemokumo bylose [leidžiama] reorganizavimo (restruktūrizavimo) planą laikyti priimtu, jei, esant dviem arba keturioms reikalavimų kategorijoms, už jį balsuoja ne mažiau kaip [pusės] kategorijų [kreditoriai], su sąlyga, kad planui pritartų [vienos] iš nepalankioje padėtyje esančių kategorijų [kreditoriai] ir kreditoriai, kurių reikalavimai sudaro ne mažiau kaip 30 % visos reikalavimų vertės?

         (1)  OL L 172, 2019, p. 18.


title: Byla C-203/22: 2022 m. kovo 16 d. Verwaltungsgericht Wien (Austrija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje CK

text:
               2022 6 7

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 222/18

      2022 m. kovo 16 d.Verwaltungsgericht Wien (Austrija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje CK

      (Byla C-203/22)
      (2022/C 222/30)
      Proceso kalba: vokiečių

         Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas

         Verwaltungsgericht Wien

         Šalys pagrindinėje byloje

         Kasatorė: CK

         Dalyvaujant: Dun & Bradstreet Austria GmbH, Magistrat der Stadt Wien

         Prejudiciniai klausimai

                  1.

                  Kokius su turiniu susijusius reikalavimus turi atitikti suteikta informacija tam, kad galėtų būti laikoma pakankamai „prasminga“, kaip tai suprantama pagal Bendrojo duomenų apsaugos reglamento (BDAR) (1) 15 straipsnio 1 dalies h punktą?
                  Ar – bent jau saugant gamybinę paslaptį – profiliavimo atveju duomenų valdytojas, suteikdamas informaciją apie „loginį pagrindimą“, iš principo privalo atskleisti ir pagrindinę informaciją, kuri leidžia aiškiai atsekti, kodėl konkrečiu atveju automatizuotu būdu buvo priimtas būtent toks sprendimas, visų pirma toliau nurodytą informaciją: 1) tvarkytus duomenų subjekto duomenis, 2) profiliavimui naudoto algoritmo dalis, kurios yra būtinos atsekamumui, ir 3) esminę informaciją, leidžiančią suprasti ryšį tarp tvarkytos informacijos ir atlikto įvertinimo?
                  Ar profiliavimo atvejais asmeniui, kuris turi teisę susipažinti su duomenimis, kaip tai suprantama pagal Bendrojo duomenų apsaugos reglamento (BDAR) 15 straipsnio 1 dalies h punktą, ir tuomet, kai reiškiamas gamybine paslaptimi grindžiamas prieštaravimas, privaloma suteikti bent jau toliau nurodytą informaciją, susijusią su konkrečiu jo asmens duomenų tvarkymu, tam, kad būtų užtikrintos jo teisės, kylančios iš Bendrojo duomenų apsaugos reglamento (BDAR) 22 straipsnio 3 dalies:

                              a)

                              visą bent jau pseudoanonimizuotą informaciją, visų pirma apie duomenų subjekto duomenų tvarkymo būdą, kuri leistų patikrinti, ar buvo laikytasi Bendrojo duomenų apsaugos reglamento (BDAR);

                              b)

                              įvesties duomenis, kurie buvo naudoti kuriant profilį;

                              c)

                              parametrus ir įvesties kintamuosius, kuriais buvo remtasi atliekant vertinimą;

                              d)

                              šių parametrų ir įvesties kintamųjų įtaką gautam vertinimui;

                              e)

                              informaciją apie tai, kaip buvo gauti šie parametrai ir (arba) įvesties kintamieji;

                              f)

                              paaiškinimą, kodėl asmuo, turintis teisę susipažinti su duomenimis, kaip tai suprantama pagal Bendrojo duomenų apsaugos reglamento (BDAR) 15 straipsnio 1 dalies h punktą, buvo priskirtas prie tam tikros vertinamosios kategorijos, ir paaiškinimą, kokia išvada buvo susieta su šiuo vertinimu;

                              g)

                              profilio kategorijų sąrašą ir paaiškinimą, kokia vertinamoji išvada yra siejama su kiekviena iš profilio kategorijų?

                  2.

                  Ar Bendrojo duomenų apsaugos reglamento (BDAR) 15 straipsnio 1 dalies h punkte įtvirtinta teisė susipažinti su duomenimis yra susijusi su Bendrojo duomenų apsaugos reglamento (BDAR) 22 straipsnio 3 dalyje garantuotomis teisėmis pareikšti savo požiūrį ir užginčyti priimtą automatizuotą sprendimą, kaip jis suprantamas pagal Bendrojo duomenų apsaugos reglamento (BDAR) 22 straipsnį, tiek, kiek pagal prašymą leisti susipažinti su duomenimis, kaip tai suprantama pagal Bendrojo duomenų apsaugos reglamento (BDAR) 15 straipsnio 1 dalies h punktą, suteiktinos informacijos apimtis yra pakankamai „prasminga“ tik tuomet, kai susipažinti su duomenimis siekiančiam asmeniui ir duomenų subjektui, kaip jis suprantamas pagal Bendrojo duomenų apsaugos reglamento (BDAR) 15 straipsnio 1 dalies h punktą, sudaromos galimybės iš tiesų, visapusiškai ir sėkmingai įgyvendinti savo Bendrojo duomenų apsaugos reglamento (BDAR) 22 straipsnio 3 dalyje garantuotas teises pareikšti savo požiūrį ir užginčyti priimtą automatizuotą sprendimą, kaip jis suprantamas pagal Bendrojo duomenų apsaugos reglamento (BDAR) 22 straipsnį?

                  3.

                              a)

                              Ar Bendrojo duomenų apsaugos reglamento (BDAR) 15 straipsnio 1 dalies h punktas turi būti aiškinamas taip, kad informacija gali būti laikoma „prasminga“, kaip tai suprantama pagal šią nuostatą, tik tuo atveju, kai ji yra tokia plati, kad asmuo, turintis teisę susipažinti su duomenimis, kaip tai suprantama pagal Bendrojo duomenų apsaugos reglamento (BDAR) 15 straipsnio 1 dalies h punktą, turi galimybę nustatyti, ar ši suteikta informacija iš tiesų atitinka tikrovę, t. y., ar konkretus automatizuotas sprendimas iš tiesų pagrįstas atskleista informacija?

                              b)

                              Jeigu atsakymas būtų teigiamas: kaip elgtis, jeigu duomenų valdytojo suteiktos informacijos teisingumą galima patikrinti tik atskleidus asmeniui, turinčiam teisę susipažinti su duomenimis, kaip tai suprantama pagal Bendrojo duomenų apsaugos reglamento (BDAR) 15 straipsnio 1 dalies h punktą, Bendruoju duomenų apsaugos reglamentu (BDAR) saugomus trečiųjų asmenų duomenis (black box)?
                              Ar šią prieštarą tarp teisės susipažinti su duomenimis, kaip tai suprantama pagal Bendrojo duomenų apsaugos reglamento (BDAR) 15 straipsnio 1 dalį, ir trečiųjų asmenų teisės į duomenų apsaugą, be kita ko, galima išspręsti patikrinimui būtinus trečiųjų asmenų, įtrauktų į tą patį profiliavimą, duomenis atskleidžiant išimtinai valdžios institucijai arba teismui, kad jie savarankiškai patikrintų, ar atskleisti šių trečiųjų asmenų duomenys atitinka tikrovę?

                              c)

                              Jeigu atsakymas būtų teigiamas: kokias teises bet kuriuo atveju privaloma suteikti asmeniui, turinčiam teisę susipažinti su duomenimis, kaip tai suprantama pagal Bendrojo duomenų apsaugos reglamento (BDAR) 15 straipsnio 1 dalies h punktą, tuo atveju, kai būtina užtikrinti kitų asmenų teisių apsaugą, kaip ji suprantama pagal Bendrojo duomenų apsaugos reglamento (BDAR) 15 straipsnio 4 dalį, sukuriant trečiojo klausimo b punkte minėtą juodąją dėžę (black box)?
                              Ar tokiu atveju asmeniui, turinčiam teisę susipažinti su duomenimis, kaip tai suprantama pagal Bendrojo duomenų apsaugos reglamento (BDAR) 15 straipsnio 1 dalies h punktą, kitų asmenų duomenys, kuriuos duomenų valdytojas pagal Bendrojo duomenų apsaugos reglamento (BDAR) 15 straipsnio 1 dalį privalo atskleisti, bet kuriuo atveju privalo būti atskleisti pseudoanonimizuota forma tam, kad būtų galima patikrinti priimto sprendimo teisingumą?

                  4

                              a)

                              Kaip reikia elgtis, jeigu pagal Bendrojo duomenų apsaugos reglamento (BDAR) 15 straipsnio 1 dalies h punktą suteiktina informacija taip pat atitinka komercinės paslapties reikalavimus pagal Direktyvos 2016/943 (2) 2 straipsnio 1 punktą?
                              Ar prieštarą tarp Bendrojo duomenų apsaugos reglamento (BDAR) 15 straipsnio 1 dalies h punkte garantuotos teisės susipažinti su duomenimis ir Direktyvoje 2016/943 garantuotos teisės į komercinės paslapties neatskleidimą galima išspręsti komercine paslaptimi, kaip ji suprantama pagal Direktyvos 2016/943 2 straipsnio 1 punktą, laikytiną informaciją atskleidžiant išimtinai valdžios institucijai arba teismui, kad jie savarankiškai patikrintų, ar reikia preziumuoti komercinės paslapties, kaip ji suprantama pagal Direktyvos 2016/943 2 straipsnio 1 punktą, buvimą, ir ar duomenų valdytojo pagal Bendrojo duomenų apsaugos reglamento (BDAR) 15 straipsnio 1 dalies h punktą suteikta informacija atitinka tikrovę?

                              b)

                              Jeigu atsakymas būtų teigiamas: kokias teises bet kuriuo atveju privaloma suteikti asmeniui, turinčiam teisę susipažinti su duomenimis, kaip tai suprantama pagal Bendrojo duomenų apsaugos reglamento (BDAR) 15 straipsnio 1 dalies h punktą, tuo atveju, kai yra būtina užtikrinti kitų asmenų teisių apsaugą, kaip ji suprantama pagal Bendrojo duomenų apsaugos reglamento (BDAR) 15 straipsnio 4 dalį, sukuriant ketvirtojo klausimo a punkte minėtą juodąją dėžę (black box)?
                              Ar (ir) tuo atveju, kai valdžios institucijai arba teismui atskleistina informacija ir asmeniui, turinčiam teisę susipažinti su duomenimis, kaip tai suprantama pagal Bendrojo duomenų apsaugos reglamento (BDAR) 15 straipsnio 1 dalies h punktą, atskleistina informacija nesutampa, profiliavimo atvejais asmeniui, turinčiam teisę susipažinti su duomenimis, kaip tai suprantama pagal Bendrojo duomenų apsaugos reglamento (BDAR) 15 straipsnio 1 dalies h punktą, bet kuriuo atveju turi būti atskleista toliau nurodyta informacija apie konkrečiai su juo susijusių duomenų tvarkymą tam, kad jam būtų sudarytos galimybės įgyvendinti savo Bendrojo duomenų apsaugos reglamento (BDAR) 22 straipsnio 3 dalyje numatytas teises:

                                          a)

                                          visą bent jau pseudoanonimizuotą informaciją, visų pirma apie duomenų subjekto duomenų tvarkymo būdą, kuri leistų patikrinti, ar buvo laikytasi Bendrojo duomenų apsaugos reglamento (BDAR);

                                          b)

                                          įvesties duomenis, kurie buvo naudoti kuriant profilį;

                                          c)

                                          parametrus ir įvesties kintamuosius, kuriais buvo remtasi atliekant vertinimą;

                                          d)

                                          šių parametrų ir įvesties kintamųjų įtaką gautam vertinimui;

                                          e)

                                          informaciją apie tai, kaip buvo gauti šie parametrai ir (arba) įvesties kintamieji;

                                          f)

                                          paaiškinimą, kodėl asmuo, turintis teisę susipažinti su duomenimis, kaip ji suprantama pagal Bendrojo duomenų apsaugos reglamento (BDAR) 15 straipsnio 1 dalies h punktą, buvo priskirtas prie tam tikros vertinamosios kategorijos, ir paaiškinimą, kokia išvada buvo susieta su šiuo vertinimu;

                                          g)

                                          profilio kategorijų sąrašą ir paaiškinimą, kokia vertinamoji išvada yra siejama su kiekviena iš profilio kategorijų?

                  5.

                  Ar Bendrojo duomenų apsaugos reglamento (BDAR) 15 straipsnio 4 dalies nuostata kaip nors riboja pagal Bendrojo duomenų apsaugos reglamento (BDAR) 15 straipsnio 1 dalies h punktą suteiktinos informacijos apimtį?
                  Jeigu atsakymas būtų teigiamas, kokiu būdu ši teisė susipažinti su duomenimis yra ribojama Bendrojo duomenų apsaugos reglamento (BDAR) 15 straipsnio 4 dalimi ir kaip atitinkamu atveju reikia nustatyti šio apribojimo apimtį?

                  6.

                  Ar Datenschutzgesetz (Duomenų apsaugos įstatymas) 4 straipsnio 6 dalis, kurioje nustatyta, kad „BDAR 15 straipsnyje numatyta duomenų subjekto teisė susipažinti su duomenimis, nepažeidžiant kitų įstatymu nustatytų apribojimų, duomenų valdytojo atžvilgiu paprastai netaikoma tuomet, kai pateikus šią informaciją kiltų grėsmė komercinei arba gamybinei duomenų valdytojo ar trečiųjų asmenų paslapčiai“, yra suderinama su Bendrojo duomenų apsaugos reglamento (BDAR) 15 straipsnio 1 dalies, siejamos su 22 straipsnio 3 dalimi, reikalavimais? Jeigu taip, kokius reikalavimus šis suderinamumas turi atitikti?

         (1)  2016 m. balandžio 27 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentas (ES) 2016/679 dėl fizinių asmenų apsaugos tvarkant asmens duomenis ir dėl laisvo tokių duomenų judėjimo ir kuriuo panaikinama Direktyva 95/46/EB (OL L 119, 2016, p. 1).

         (2)  2016 m. birželio 8 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva (ES) 2016/943 dėl neatskleistos praktinės patirties ir verslo informacijos (komercinių paslapčių) apsaugos nuo neteisėto jų gavimo, naudojimo ir atskleidimo (OL L 157, p. 1).


title: Byla C-217/22: 2022 m. kovo 24 d. Tribunale ordinario di Bologna (Italija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje OV / Ministero dell’Interno – Unità Dublino

text:
               2022 6 7

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 222/21

      2022 m. kovo 24 d.Tribunale ordinario di Bologna (Italija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje OV / Ministero dell’Interno – Unità Dublino

      (Byla C-217/22)
      (2022/C 222/31)
      Proceso kalba: italų

         Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas

         Tribunale ordinario di Bologna

         Šalys pagrindinėje byloje

         Pareiškėjas: OV

         Atsakovas: Ministero dell’Interno – Unità Dublino (Vidaus reikalų ministerija – Dublino padalinys)

         Prejudicinis klausimas

      Ar Europos Parlamento ir Tarybos reglamento (ES) Nr. 604/2013 (1) 4 ir 5 straipsniai, atsižvelgiant, be kita ko, į šio reglamento 27 straipsnyje įtvirtintą teisę į veiksmingą teisinę gynybą, turi būti aiškinami taip, kad pareiškėjas, kuris prašančiosios valstybės teismuose ginčijo šios valstybės Dublino padalinio priimtą sprendimą dėl perdavimo taikant 18 straipsnio 1 dalies b punkte numatytą atsiėmimo procedūrą, turi teisę remtis tuo, kad valstybė, į kurią kreiptasi, pažeidė reglamento 4 straipsnyje nustatytą pareigą pateikti informaciją arba reglamento 5 straipsnyje nustatytą pareigą surengti asmeninį pokalbį su prašytoju, ir, jei taip, kokią reikšmę turi toks pažeidimas?

         (1)  2013 m. birželio 26 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentas (ES) Nr. 604/2013, kuriuo išdėstomi valstybės narės, atsakingos už trečiosios šalies piliečio arba asmens be pilietybės vienoje iš valstybių narių pateikto tarptautinės apsaugos prašymo nagrinėjimą, nustatymo kriterijai ir mechanizmai (OL L 180, 2013, p. 31).