title: Byla C-46/05 Europos Bendrijų Komisijos 2005 m. vasario 7 d. pareikštas ieškinys Airijai

text:
               16.4.2005

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 93/10

         Europos Bendrijų Komisijos 2005 m. vasario 7 d. pareikštas ieškinys Airijai
   (Byla C-46/05)
   (2005/C 93/19)
   Proceso kalba: anglų
   2005 m. vasario 7 d. Europos Bendrijų Teisingumo Teisme buvo pareikštas Europos Bendrijų Komisijos, atstovaujamos Nicola Yerrell, nurodžiusios adresą dokumentams įteikti Liuksemburge, ieškinys Airijai.
   Europos Bendrijų Komisija Teisingumo Teismo prašo:

               a)

               pripažinti, kad nepriimdama 2000 m. lapkričio 27 d. Tarybos direktyvą 2000/79/EB dėl Europos aviakompanijų asociacijos (AEA), Europos transporto darbuotojų federacijos (ETF), Europos skrydžių įgulų asociacijos (ECA), Europos regioninių aviakompanijų asociacijos (ERA) ir Tarptautinės oro vežėjų asociacijos (IACA) Europos susitarimo dėl civilinės aviacijos mobiliųjų darbuotojų darbo laiko organizavimo (1) įgyvendinančių įstatymų ir kitų teisės aktų, arba bent jau apie juos nepranešdama Komisijai, Airija neįvykdė savo įsipareigojimų pagal EB sutartį

               b)

               priteisti iš Airijos bylinėjimosi išlaidas.

         Ieškinio pagrindai ir pagrindiniai argumentai
   Direktyvos perkėlimo į nacionalinę teisę terminas baigėsi 2003 m. gruodžio 1 d.

      (1)  OL L 302, 2000 12 1, p. 57.


title: Byla C-175/06 2007 m. rugsėjo 27 d. Teisingumo Teismo ketvirtosios kolegijos pirmininko nutartis ( Tribunale civile di Genova (Italija) prašymas priimti prejudicinį sprendimą) Alessandro Tedesco prieš Tomasoni Fittings Srl, RWO Marine Equipement Ltd

text:
               22.12.2007

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 315/31

         2007 m. rugsėjo 27 d. Teisingumo Teismo ketvirtosios kolegijos pirmininko nutartis (Tribunale civile di Genova (Italija) prašymas priimti prejudicinį sprendimą) Alessandro Tedesco prieš Tomasoni Fittings Srl, RWO Marine Equipement Ltd

   (Byla C-175/06) (1)

   (2007/C 315/52)

      Proceso kalba: italų

   Ketvirtosios kolegijos pirmininkas nutartimi nurodė išbraukti bylą iš registro.

      (1)  OL C 154, 2006 7 1.


title: Byla C-440/06 2007 m. spalio 25 d. Teisingumo Teismo (penktoji kolegija) sprendimas Europos Bendrijų Komisija prieš Graikijos Respubliką (Valstybės įsipareigojimų neįvykdymas — Direktyva 91/271/EEB — Tarša ir teršalai — Miesto nuotėkų valymas — 3 ir 4 straipsniai)

text:
               22.12.2007

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 315/19

         2007 m. spalio 25 d. Teisingumo Teismo (penktoji kolegija) sprendimas Europos Bendrijų Komisija prieš Graikijos Respubliką

   (Byla C-440/06) (1)

   (Valstybės įsipareigojimų neįvykdymas - Direktyva 91/271/EEB - Tarša ir teršalai - Miesto nuotėkų valymas - 3 ir 4 straipsniai)
   (2007/C 315/32)
   Proceso kalba: graikų
   Šalys

      Ieškovė: Europos Bendrijų Komisija, atstovaujama S. Pardo Quintillán ir M. Konstantinidis

      Atsakovė: Graikijos Respublika, atstovaujama E. Skandalou
   Dalykas
   Valstybės įsipareigojimų neįvykdymas — 1991 m. gegužės 21 d. Tarybos direktyvos 91/271/EEB dėl miesto nuotėkų valymo (OL L 135, p. 40) 3 ir 4 straipsnių pažeidimas — Tinkamo miesto nuotėkų valymo 24 aglomeracijose neužtikrinimas
   Rezoliucinė dalis

               1.

               Artemidos, Chrisupolio, Igumenicos, Herakliono (Kreta), Katerinės, Koropio, Lefkimio, Litochoro (Pierija), Malijos, Markopulo, Megaros, Nea Kidonijos (Kreta), Naupakto, Nea Makrės, Parikijos (Paras), Poro-Galato, Rafinos, Salonikų (turistinė zona), Tripolio, Zantės, Aleksandrijos (Imatija), Edesos ir Kalimno aglomeracijose nenumačiusi, atskirais atvejais, įrengti miesto nuotėkų surinkimo sistemų, atitinkančių 1991 m. gegužės 21 d. Tarybos direktyvos 91/271/EEB dėl miesto nuotėkų valymo 3 straipsnio reikalavimus, ir (arba) miesto nuotėkų valymo sistemų, atitinkančių šios direktyvos 4 straipsnio reikalavimus, Graikijos Respublika neįvykdė įsipareigojimų pagal šiuos straipsnius.

               2.

               Atmesti likusią ieškinio dalį.

               3.

               Priteisti iš Graikijos Respublikos bylinėjimosi išlaidas.

      (1)  OL C 310, 2006 12 16.


title: Byla C-156/13: 2013 m. kovo 28 d. Bundesgerichtshof (Vokietija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje Digibet Ltd, Gert Albers prieš Westdeutsche Lotterie GmbH & Co. oHG

text:
               29.6.2013

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 189/2

         2013 m. kovo 28 d.Bundesgerichtshof (Vokietija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje Digibet Ltd, Gert Albers prieš Westdeutsche Lotterie GmbH & Co. oHG

   (Byla C-156/13)
   2013/C 189/03
   Proceso kalba: vokiečių

      Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas

      Bundesgerichtshof

      Šalys pagrindinėje byloje

      Kasatoriai: Digibet Ltd, Gert Albers

      Kita kasacinio proceso šalis: Westdeutsche Lotterie GmbH & Co. oHG

      Prejudiciniai klausimai

               1.

               Ar tai yra nenuoseklus azartinių lošimų sektoriaus ribojimas, kai

                           —

                           viena vertus, valstybėje narėje, kuri yra federacinė valstybė, pagal vyraujančios daugumos federalinių žemių teisę iš principo draudžiama organizuoti viešai prieinamus azartinius lošimus internete ir jiems tarpininkauti, išskyrus (bet neprivalomai) loterijas ir sporto lažybas, siekiant suteikti tinkamą alternatyvą nelegaliems azartiniams lošimams ir užkirsti kelią jų plitimui,

                           —

                           kita vertus, šios valstybės narės vienoje federalinėje žemėje pagal joje galiojančius teisės aktus, remiantis tam tikrais detaliai nustatytais objektyviais reikalavimais, bet kuris Sąjungos pilietis ir jam prilyginamas juridinis asmuo turi gauti leidimą verstis sporto lažybomis internetu, ir dėl to likusioje federalinės teritorijos dalyje galiojantis vertimosi azartiniais lošimais internetu ribojimas gali būti mažiau tinkamas juo siekiamiems teisėtiems bendrojo intereso tikslams pasiekti?

               2.

               Ar atsakymas į pirmąjį klausimą priklauso nuo to, ar dėl skirtingos teisinės situacijos vienoje federalinėje žemėje kitose federalinėse žemėse galiojantys azartinių lošimų ribojimai tampa visiškai netinkami arba gerokai mažiau tinkami jais siekiamiems teisėtiems bendrojo intereso tikslams pasiekti?
               Jei į pirmąjį klausimą būtų atsakyta teigiamai:

               3.

               Ar nenuoseklumas būtų pašalintas, jei federalinė žemė, kurios teisės aktai nukrypsta nuo kitose federalinėse žemėse galiojančių normų, perimtų tose federalinėse žemėse galiojančius azartinių lošimų ribojimus, net jei šioje federalinėje žemėje ligšiolinės palankesnės teisės normos, kuriomis reglamentuojami azartiniai lošimai internetu, joje jau išduotoms koncesijoms taikomos per dar kelerius metus truksiantį pereinamąjį laikotarpį, nes šie leidimai negali būti panaikinti arba šis panaikinimas lemtų tai, jog federalinė žemė turėtų sumokėti pernelyg dideles kompensacijas žalai atlyginti?

               4.

               Ar atsakymas į trečiąjį klausimą priklauso nuo to, ar per kelerius metus truksiantį pereinamąjį laikotarpį kitose federalinėse žemėse galiojantys azartinių lošimų ribojimai tampa visiškai netinkami arba gerokai mažiau tinkami?


title: Byla C-681/11: 2013 m. birželio 18 d. Teisingumo Teismo (didžioji kolegija) sprendimas byloje ( Oberster Gerichtshof (Austrija) prašymas priimti prejudicinį sprendimą) Bundeswettbewerbsbehörde, Bundeskartellanwalt prieš Schenker und Co AG ir kt. (Karteliai — SESV 101 straipsnis — Reglamentas (EB) Nr. 1/2003 — 5 straipsnis ir 23 straipsnio 2 dalis — Baudos skyrimo subjektyvios sąlygos — Teisinės nuomonės arba nacionalinės konkurencijos institucijos sprendimo poveikis — Nacionalinės konkurencijos institucijos teisė konstatuoti Europos Sąjungos konkurencijos teisės pažeidimą neskiriant baudos)

text:
               3.8.2013

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 225/22

         2013 m. birželio 18 d. Teisingumo Teismo (didžioji kolegija) sprendimas byloje (Oberster Gerichtshof (Austrija) prašymas priimti prejudicinį sprendimą) Bundeswettbewerbsbehörde, Bundeskartellanwalt prieš Schenker und Co AG ir kt.

   (Byla C-681/11) (1)

   (Karteliai - SESV 101 straipsnis - Reglamentas (EB) Nr. 1/2003 - 5 straipsnis ir 23 straipsnio 2 dalis - Baudos skyrimo subjektyvios sąlygos - Teisinės nuomonės arba nacionalinės konkurencijos institucijos sprendimo poveikis - Nacionalinės konkurencijos institucijos teisė konstatuoti Europos Sąjungos konkurencijos teisės pažeidimą neskiriant baudos)
   2013/C 225/36
   Proceso kalba: vokiečių

      Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas

      Oberster Gerichtshof

      Šalys pagrindinėje byloje

      Ieškovai: Bundeswettbewerbsbehörde, Bundeskartellanwalt

      Atsakovai: Schenker und Co AG, ABX Logistics (Austria) GmbH, Logwin Invest Austria GmbH, Logwin Road + Rail Austria GmbH, Alpentrans Spedition und Transport GmbH, Kapeller Internationale Spedition GmbH, Johann Strauss GmbH, Wildenhofer Spedition und Transport GmbH, DHL Express (Austria) GmbH, G. Englmayer Spedition GmbH, Internationale Spedition Schneckenreither Gesellschaft mbH, Leopold Schöffl GmbH & Co KG, Express-Interfracht Internationale Spedition GmbH, Rail Cargo, A. Ferstl Speditionsgesellschaft mbH, Spedition, Lagerei und Beförderung von Gütern mit Kraftfahrzeugen Alois Herbst GmbH & Co KG, Johann Huber Spedition und Transportgesellschaft mbH, Keimelmayr Speditions- u. Transport GmbH, „Spedpack“-Speditions- und Verpackungsgessellschaft mbH, Thomas Spedition GmbH, Koch Spedition GmbH, Maximilian Schludermann, Kubicargo Speditions GmbH bankroto administratorius, Kühne + Nagel GmbH, Lagermax Internationale Spedition Gesellschaft mbH, Morawa Transport GmbH, Johann Ogris Internationale Transport- und Speditions GmbH, Traussnig Spedition GmbH, Treu SpeditionsgesmbH, Spedition Anton Wagner GmbH, Gebrüder Weiss GmbH, Marehard u. Wuger Internat. Speditions- u. Logistik GmbH

      Dalykas

   Prašymas priimti prejudicinį sprendimą — Oberster Gerichtshof (Viena) — Sąjungos teisės nuostatų kartelių srityje ir visų pirma SESV 101 straipsnio išaiškinimas — Kainų kartelyje dalyvavusioms transporto įmonėms skirta bauda — Šių įmonių padaryta teisės klaida dėl kartelio teisėtumo

      Rezoliucinė dalis

               1.

               SESV 101 straipsnis turi būti aiškinamas taip, kad šį straipsnį pažeidusi įmonė negali išvengti baudos, jei pažeidimas padarytas įmonei suklydus dėl savo veiksmų teisėtumo ir tai susiję su advokato teisinės nuomonės arba nacionalinės konkurencijos institucijos sprendimo turiniu.

               2.

               SESV 101 straipsnis ir 2002 m. gruodžio 16 d. Tarybos reglamento (EB) Nr. 1/2003 dėl konkurencijos taisyklių, nustatytų [SESV 101] ir [102] straipsniuose, įgyvendinimo 5 straipsnis ir 23 straipsnio 2 dalis turi būti aiškinami taip, kad tuo atveju, jei nustatomas SESV 101 straipsnio pažeidimas, nacionalinės konkurencijos institucijos išimties tvarka gali tik pripažinti šį pažeidimą, bet neskirti baudos, jeigu atitinkama įmonė dalyvavo nacionalinėje atleidimo nuo baudų programoje.

      (1)  OL C 89, 2012 3 24.


title: Byla T-143/07 2007 m. balandžio 30 d. pareikštas ieškinys byloje UMG Recordings prieš VRDT — Osman (MOTOWN)

text:
               23.6.2007

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 140/41

         2007 m. balandžio 30 d. pareikštas ieškinys byloje UMG Recordings prieš VRDT — Osman (MOTOWN)

   (Byla T-143/07)
   (2007/C 140/67)
   Kalba, kuria surašytas ieškinys: anglų
   Šalys

      Ieškovė: UMG Recordings, Inc. (Santa Monica, JAV), atstovaujama advokatų E. Armijo Chávarri, A. Castán Pérez-Gómez

      Atsakovė: Vidaus rinkos derinimo tarnyba (prekių ženklams ir pramoniniam dizainui)

      Kita procedūros Apeliacinėje taryboje šalis: Jimmy Osman (Londonas, Jungtinė Karalystė)
   Ieškovės reikalavimai
   Ieškovė Teisingumo Teismo prašo:

               —

               Priimti jos ieškinį bei prie jo pridėtus dokumentus ir pripažinti, kad ieškinys dėl 2007 m. vasario 15 d. VRDT antrosios apeliacinės tarybos sprendimo byloje R-523/2006-2 pateiktas laiku ir tinkamai bei po reikiamų proceso etapų priimti sprendimą, panaikinantį minėtą sprendimą ir aiškiai nurodantį, kad VRDT turi padengti bylinėjimosi išlaidas.

         Ieškinio pagrindai ir pagrindiniai argumentai

      Įregistruotas Bendrijos prekių ženklas, dėl kurio pateiktas prašymas pripažinti jo registraciją negaliojančia: žodinis Bendrijos prekių ženklas „MOTOWN“ 9, 25, 41 ir 42 klasių prekėms ir paslaugoms — paraiška Nr. 206 243
   Bendrijos prekių ženklo savininkas: UMG Recordings

      Šalis, prašanti pripažinti Bendrijos prekių ženklo registraciją negaliojančia: Jimmy Osman

      Anuliavimo skyriaus sprendimas: patenkinti prašymą pripažinti registraciją negaliojančia dėl visų ginčijamų 42 klasės paslaugų ir šį prašymą atmesti tiek, kiek jis susijęs su 41 klasės paslaugomis

      Apeliacinės tarybos sprendimas: patenkinti Jimmy Osman apeliacinį skundą

      Ieškinio pagrindai: Tarybos reglamento (EB) Nr. 40/94 15 straipsnio 1 dalies ir 50 straipsnio 1 dalies pažeidimas
   Ieškovė teigia, kad Apeliacinė taryba tariamai suklydo vertindama įrodymus, pateiktus įrodyti jos prekių ženklo naudojimą ginčijamoms 41 klasės paslaugoms.
   Ieškovė teigia, pirma, kad Apeliacinė taryba neatsižvelgė į tai, jog ginčijamą prekių ženklą ginčijamoms paslaugoms naudojo ir registruotas savininkas, ir jo sutikimą turintys tretieji asmenys.
   Antra, ieškovės teigimu, Apeliacinė taryba „diskotekų paslaugas“ supainiojo su „muzikos renginių rengimu“, ir neatsižvelgė į tai, kad jos patenka į skirtingas paslaugų kategorijas.
   Ieškovė tvirtina, trečia, kad, netgi darant prielaidą, kad ji tiesiogiai ar netiesiogiai neteikė „diskotekų paslaugų“ ir (arba) neužsiėmė „muzikos renginių rengimu“, turėjo būti pripažinta, kad ji teikė specifines, minėtoms kategorijoms priskirtinas paslaugas, ir kad šių „papildomų paslaugų“ teikimas leido jai įvykdyti pareigą naudoti savo ženklą taip vadinamoms bendroms paslaugų (būtent ginčijamų paslaugų) kategorijoms.


title: Byla C-577/12: 2012 m. gruodžio 10 d. Unabhängiger Finanzsenat, Außenstelle Wien (Austrija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje Michaela Hopfgartner prieš Finanzamt Wien

text:
               16.3.2013

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 79/6

         2012 m. gruodžio 10 d.Unabhängiger Finanzsenat, Außenstelle Wien (Austrija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje Michaela Hopfgartner prieš Finanzamt Wien

   (Byla C-577/12)
   2013/C 79/10
   Proceso kalba: vokiečių

      Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas

      Unabhängiger Finanzsenat, Außenstelle Wien

      Šalys pagrindinėje byloje

      Apeliantė: Michaela Hopfgartner

      Atsakovė: Finanzamt Wien

      Prejudicinis klausimas

   Ar Sąjungos teisei, pirmiausia nuostatoms dėl laisvės teikti paslaugas (SESV 56 ir paskesni straipsniai), prieštarauja nacionalinės teisės aktas, pagal kurį teisės gauti šeimos pašalpą galiojimas pratęsiamas — kartu įvykdžius kitas sąlygas — tik tuo atveju, jei savanoriškos su pagalba susijusios praktinės veiklos vykdymo vieta yra Austrijoje?


title: Byla T-411/05  2005 m. lapkričio 18 d.  pareikštas ieškinys byloje  Gerolf Annemans prieš Komisiją

text:
               11.2.2006

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 36/32

         2005 m. lapkričio 18 d. pareikštas ieškinys byloje Gerolf Annemans prieš Komisiją

   (Byla T-411/05)
   (2006/C 36/69)
   Proceso kalba: olandų
   Šalys

      Ieškovas: Gerolf Annemans (Antverpenas, Belgija), atstovaujamas advokato C. Symons

      Atsakovė: Europos Bendrijų Komisija
   Ieškovo reikalavimai

               —

               2005 m. rugsėjo 5 d. Europos Bendrijų Komisijos sprendimo (byla COMP/39.225) panaikinimas pagal EB 231 straipsnio pirmą pastraipą.

         Ieškinio pagrindai ir pagrindiniai argumentai
   Ieškovas nurodo, kad jis pateikė Komisijai skundą prieš Belgacom ir Telenet dėl EB 81 ir 82 straipsnių pažeidimo prijungimo prie plačiajuosčio interneto paslaugos teikimo galutiniams vartotojams rinkoje.
   Komisija ieškovą informavo, kad šiuo momentu, remiantis jo pateiktais faktais, nėra pagrindo atlikti tolesnį tyrimą ir kad jos pozicija, pagrįsta jos tarnybų turima informacija, iki papildomų duomenų, kurias ieškovas prireikus gali pateikti, gavimo yra tik laikina.
   Ieškovas pirmiausia tvirtina, kad ne pareiškėjas privalo ieškoti įrodymų savo skundui pagrįsti, o tai turi padaryti pati Komisija, remdamasi ieškovo pateiktomis faktinėmis prielaidomis.
   Ieškovo nuomone, Komisijos paaiškinimas, kad paslaugų teikėjai savo kainas nustato atsižvelgdami į rinkos lyderį, nėra įtikinamas atsakymas į klausimą, ar praktikoje neegzistuojantis skirtumas tarp Belgacom ir Telenet interneto kainų yra atsitiktinis laisvoje rinkoje ar atsiranda dėl EB 81 straipsnio pažeidimo.
   Be to, ieškovas tvirtina, kad aukštesnės kainos Belgijoje, kurias jis nurodė savo skunde, neįrodo EB 82 straipsnio pažeidimo, tačiau tai taip pat nėra įrodymas, jog nebuvo padarytas pažeidimas. Komisija, remdamasi šiuo pagrindu, negali teigti, kad kaltinamos įmonės nepadarė EB 82 straipsnio pažeidimo.
   Toliau pareiškėjas aiškina, kad Komisija klysta, abejodama Belgacom ir Telenet dominuojančia padėtimi Belgijos rinkoje. Ieškovas nurodo, jog abi įmonės taiko maždaug tokias pačias aukštas kainas ir pasidalija beveik 90 % Belgijos prieigos prie plačiajuosčio interneto rinkos. Ieškovas taip pat mano, kad negalima daryti jokių išvadų iš fakto, jog rinkoje yra konkuruojančių ir nebrangių prisijungimo prie interneto su mažesniu parsisiųsdinimo greičiu galimybių. Ieškovo nuomone, Komisija prieštarauja pati sau, tvirtinama vienu metu kad Belgisch Instituut voor Postdiensten en Telecommunicatie (BIPT) užtikrina konkurenciją, ir kad šis institutas šiuo metu tiria, ar iš tikrųjų Belgijos rinkoje yra užtikrinama konkurencija.
   Galiausiai ieškovas teigia, kad Komisija neįrodo, kodėl neegzistuoja pakankamas Bendrijos interesas.


title: Byla C-388/05  2005 m. spalio 24 d.  Europos Bendrijų Komisijos pareikštas ieškinys Italijos Respublikai

text:
               28.1.2006

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 22/5

         2005 m. spalio 24 d. Europos Bendrijų Komisijos pareikštas ieškinys Italijos Respublikai
   (Byla C-388/05)
   (2006/C 22/09)
   Proceso kalba: italų
   2005 m. spalio 24 d. Europos Bendrijų Teisingumo Teisme buvo pareikštas Europos Bendrijų Komisijos, atstovaujamos A. Aresu ir D. Recchia, ieškinys Italijos Respublikai.
   Ieškovė Teisingumo Teismo prašo:

               —

               pripažinti, kad

                           a)

                           iki 1998 m. gruodžio 28 d., kai turėjo būti įsteigta speciali apsaugos teritorija (SAT) „Valloni e steppe pedegarganiche“, Italijos Respublika, įgyvendindama „regioninio susitarimo“ planą ir jame numatytus projektus, kurie galėjo daryti įtaką PST (Paukščiams svarbi teritorija) Nr. 94 (iš 1989 m. PST katalogo) „Gargano Promontory“ esančioms buveinėms ir paukščiams ir kurie iš tiesų pažeidė buveines ir rimtai trikdė paukščius tose PST, ir nesiimdama priemonių, kad būtų išvengta turinčių rimtas pasekmes buveinių taršos ar pažeidimo, arba bet kokio paukščių trikdymo, neįvykdė savo įsipareigojimų pagal 1979 m. balandžio 2 d. Tarybos direktyvos 79/409/EEB (1) dėl laukinių paukščių apsaugos 4 straipsnio 4 dalį;

                           b)

                           po 1998 m. gruodžio 28 d., kai turėjo būti įsteigta speciali apsaugos teritorija (SAT) „Valloni e steppe pedegarganiche“, Italijos Respublika neįvykdė savo įsipareigojimų pagal 1992 m. gegužės 21 d. Tarybos direktyvos 92/43/EEB (2) dėl natūralių buveinių ir laukinės faunos bei floros apsaugos 6 straipsnio 2, 3 ir 4 dalis ir 7 straipsnį;

               —

               priteisti iš Italijos Respublikos bylinėjimosi išlaidas.

         Ieškinio pagrindai ir pagrindiniai argumentai
   Italijos Respublika įgyvendindama „regioninio susitarimo“ planą ir jame numatytus projektus, kurie galėjo daryti įtaka PST (Paukščiams svarbi teritorija) Nr. 94 (iš 1989 m. PST katalogo) „Gargano Promontory“ ir kurie iš tiesų pažeidė buveines ir rimtai trikdė paukščius minėtose PST, ir nesiimdama priemonių, kad būtų išvengta turinčių rimtas pasekmes buveinių taršos ar pažeidimo, arba bet kokio paukščių trikdymo, neįvykdė savo įsipareigojimų pagal 1979 m. balandžio 2 d. Tarybos direktyvos 79/409/EEB dėl laukinių paukščių apsaugos 4 straipsnio 4 dalį, o po 1998 m. gruodžio 28 d. — pagal 1992 m. gegužės 21 d. Tarybos direktyvos 92/43/EEB dėl natūralių buveinių ir laukinės faunos bei floros apsaugos 6 straipsnio 2, 3 ir 4 dalis ir 7 straipsnį.

      (1)  OL L 103, 1979 4 25, p. 1

      (2)  OL L 206, 1992 7 22, p. 7


title: Byla T-198/12: 2012 m. gegužės 14 d. pareikštas ieškinys byloje Vokietija prieš Komisiją

text:
               7.7.2012

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 200/19

         2012 m. gegužės 14 d. pareikštas ieškinys byloje Vokietija prieš Komisiją

   (Byla T-198/12)
   2012/C 200/39
   Proceso kalba: vokiečių

      Šalys

      Ieškovė: Vokietijos Federacinė Respublika, atstovaujama T. Henze ir A. Wiedmann

      Atsakovė: Europos Komisija

      Reikalavimai

   Ieškovė Bendrojo Teismo prašo:

               —

               panaikinti 2012 m. kovo 1 d. Komisijos sprendimą C(2012) 1348 galutinis dėl tam tikrų nacionalinių nuostatų, apie kurias pranešė Vokietijos Federacinė Vyriausybė, kuriomis ir po Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 2009/48/EB dėl žaislų saugos taikymo pradžios dienos paliekamos galioti švino, bario, arseno, stibio, gyvsidabrio ir nitrozoaminų bei nitrojunginių žaisluose koncentracijos ribinės vertės (pranešta 2012 m. kovo 2 d.),
               tiek, kiek jame nėra patvirtintos nacionalinės nuostatos, apie kurias buvo pranešta, kuriomis paliekamos galioti stibio, arseno ir gyvsidabrio elementų ribinės vertės (1 straipsnis 1 dalis), ir
               tiek, kiek jame patvirtintos nacionalinės nuostatos, apie kurias buvo pranešta, kuriomis paliekamos galioti švino ir bario elementų ribinės vertės, nustatant terminą tik iki 2013 m. liepos 21 d. (1 straipsnio 2 ir 3 dalys);

               —

               priteisti iš Komisijos bylinėjimosi išlaidas.

      Ieškinio pagrindai ir pagrindiniai argumentai

   Grįsdama ieškinį ieškovė remiasi šiais pagrindais:

               1.

               Pirmasis ieškinio pagrindas susijęs su Sutarčių pažeidimu pagal SESV 263 straipsnio antros pastraipos trečią alternatyvą kartu su SESV 114 straipsniu, nes termino nustatymas patvirtinimui švino ir bario atžvilgiu yra neteisėtas.
               Ieškovė tvirtina, kad tiek, kiek nacionalines nuostatas, apie kurias buvo pranešta, kuriomis paliekamos galioti švino ir bario elementų ribinės vertės, Komisija patvirtino, nustatydama terminą tik iki 2013 m. liepos 21 d., ginčijamas sprendimas pažeidžia Sutartis, kaip tai suprantama pagal SESV 263 straipsnio antros pastraipos trečią alternatyvą, nes termino nustatymas yra SESV 114 straipsnyje nustatytos terminų ir patvirtinimo fikcijos sistemos apėjimas.

               2.

               Antrasis ieškinio pagrindas susijęs su esminių procedūrinių reikalavimų pažeidimu pagal SESV 263 straipsnio antros pastraipos antrą alternatyvą, nes buvo pažeista SESV 296 2 straipsnio antroje pastraipoje nustatyta pareiga motyvuoti nustatant terminą patvirtinimui švino ir bario atžvilgiu.
               Ieškovė tvirtina, kad Komisija pažeidė pareigą motyvuoti pagal SESV 296 straipsnio antrą pastraipą ir todėl pažeidė esminį procedūrinį reikalavimą, kaip tai suprantama pagal SESV 263 straipsnio antros pastraipos antrą alternatyvą, tiek, kiek nacionalines nuostatas, apie kurias buvo pranešta, kuriomis paliekamos galioti švino ir bario elementų ribinės vertės, Komisija patvirtino, nustatydama terminą tik iki 2013 m. liepos 21 dienos.

               3.

               Trečiasis ieškinio pagrindas susijęs su piktnaudžiavimu įgaliojimais pagal SESV 263 straipsnio antros pastraipos ketvirtą alternatyvą, nustatant terminą patvirtinimui švino ir bario atžvilgiu

               4.

               Ketvirtasis ieškinio pagrindas susijęs su Sutarčių pažeidimu pagal SESV 263 straipsnio antros pastraipos trečią alternatyvą, nes buvo nepaisomas vertinimo kriterijus pagal SESV 114 straipsnio 4 ir 6 dalis stibio, arseno ir gyvsidabrio atžvilgiu
               Ieškovė teigia, kad tiek, kiek Komisija manė, jog federalinė vyriausybė neįrodė, kad Direktyvoje 2009/48/EB (1) nebėra siūlomo tinkamo apsaugos lygio, t. y. kad ja kenkiama sveikatai, pažeidžiamos Sutartys pagal SESV 263 straipsnio antros pastraipos trečią alternatyvą, nes Komisija neatsižvelgė į kriterijų, numatytą pagal SESV 114 straipsnio 4 ir 6 dalis, siekiant įvertinti, ar ir kaip turi būti patvirtintas nacionalinių nuostatų laikymasis, priėmus derinimo priemonę dėl svarbių reikalavimų, kaip tai suprantama pagal SESV 36 straipsnį.
               Ieškovė mano, kad — atsižvelgiant į Teisingumo Teismo praktiką byloje Danija prieš Komisiją (C-3/00) — kriterijus yra tai, ar prašymą pateikusi valstybė narė įrodo, kad nacionalinėmis nuostatomis užtikrinamas toks visuomenės sveikatos apsaugos lygis, kuris yra didesnis už Bendrijos derinimo priemonėje nustatytąjį, ir kad šios nuostatos neviršija to, kas būtina šiam tikslui pasiekti.

               5.

               Penktasis ieškinio pagrindas susijęs su Sutarčių pažeidimu pagal SESV 263 straipsnio antros pastraipos trečią alternatyvą, nes faktiniu ir teisiniu požiūriu buvo klaidingai taikomos SESV 114 straipsnio 4 ir 6 dalys stibio, arseno ir gyvsidabrio atžvilgiu
               Ieškovė teigia, kad tiek, kiek Komisija manė, jog federalinė vyriausybė neįrodė, kad nacionalinėmis nuostatomis užtikrinamas didesnis apsaugos lygis nei Direktyvoje 2009/48/EB, ginčijamas sprendimas pažeidžia taip pat SESV 114 straipsnio 4 ir 6 dalis ir todėl pažeidžiamos Sutartys, kaip tai suprantama pagal SESV 263 straipsnio antros pastraipos trečią alternatyvą, nes nacionalinės nuostatos, nustatančios ribines vertes stibio, arseno ir gyvsidabrio elementams žaisluose, faktiškai užtikrina didesnį saugos lygį vaikų sveikatai nei Direktyva 2009/48/EG, jos taip pat neviršija to, kas būtina šiam tikslui pasiekti ir, be to, federalinė vyriausybė tai pakankamai įrodė, atsižvelgdama į Teisingumo Teismo praktiką.

      (1)  2009 m. birželio 18 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2009/48/EB dėl žaislų saugos (OL L 170, p. 1).


title: Byla C-163/08 2008 m. balandžio 17 d. Monomeles Protodikeio Rethimnis (Graikija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje Dimitrios G. Ladakis, Andreas M. Birtas, Konstantinos G. Kyriakopoulos, Emmanouil V. Klamponis, Sofokis E. Mastorakis prieš Dimos Geropotamou

text:
               5.7.2008

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 171/20

         2008 m. balandžio 17 d.Monomeles Protodikeio Rethimnis (Graikija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje Dimitrios G. Ladakis, Andreas M. Birtas, Konstantinos G. Kyriakopoulos, Emmanouil V. Klamponis, Sofokis E. Mastorakis prieš Dimos Geropotamou

   (Byla C-163/08)
   (2008/C 171/33)
   Proceso kalba: graikų
   Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas
   Monomeles Protodikeio Rethimnis
   Šalys pagrindinėje byloje

      Ieškovai: Dimitrios G Ladakis, Andreas M. Birtas, Konstantinos G. Kyriakopoulos, Emmanouil V. Klamponis, Sofokis E. Mastorakis

      Atsakovas: Dimos Geropotamou
   Prejudiciniai klausimai

               1)

               Ar ETUC, UNICE ir CEEP bendrojo susitarimo dėl darbo pagal terminuotas sutartis, kuris yra Tarybos direktyvos 1999/70/EB (OL L 175, 1999 liepos 10 d., p. 42) dalis, 5 punktas ir 8 punkto 1 ir 3 dalys turi būti aiškinami taip, kad Bendrijos teisė neleidžia šio bendrojo susitarimo taikymo pagrindu valstybei narei priimti nuostatų, kai: a) nacionalinėje teisės sistemoje dar iki įsigaliojant direktyvai egzistavo lygiavertės priemonės bendrojo susitarimo 5 punkto 1 dalies prasme ir b) priimtomis nuostatomis bendrajam susitarimui taikyti nacionalinėje teisės sistemoje sumažinama bendra pagal terminuotas darbo sutartis dirbančių darbuotojų apsauga?

               2)

               Jeigu į pirmąjį klausimą būtų atsakyta teigiamai, kai nacionalinėje teisės sistemoje iki įsigaliojant Direktyvai 1999/70/EB jau egzistavo lygiavertės normos bendrojo susitarimo 5 punkto 1 dalies prasme, kaip pagrindinėje byloje aptariama Įstatymo Nr. 2112/1920 8 straipsnio 3 dalis, ar įstatyminės nuostatos, tokios kaip pagrindinėje byloje aptariamas Prezidento dekreto Nr. 164/2004 11 straipsnis, priėmimas, remiantis šio bendrojo susitarimo taikymu, yra draudžiamas bendros pagal terminuotas darbo sutartis dirbančių darbuotojų apsaugos nacionalinėje teisės sistemoje sumažinimas bendrojo susitarimo 8 punkto 1 ir 3 dalių prasme, kai:

                           a)

                           minėta įstatyminė norma, skirta taikyti bendrąjį susitarimą, priimta pasibaigus Direktyvos 1999/70/EB perkėlimo terminui, tačiau į jos rationae temporis taikymo sritį patenka tik terminuotos darbo sutartys ar santykiai, buvę jos įsigaliojimo momentu ar baigę galioti iki nustatyto laiko prieš jai įsigaliojant, bet pasibaigus direktyvos perkėlimo terminui, nors ankstesnių lygiaverčių normų taikymo sritis nėra apribota laike ir apima visas terminuotas darbo sutartis, kurios buvo sudarytos, galiojo ar baigė galioti Direktyvos 1999/70/EB įsigaliojimo momentu ir pasibaigus jos perkėlimo terminui;

                           b)

                           kai į aptariamos teisinės priemonės, skirtos taikyti bendrąjį susitarimą, taikymo sritį patenka tik terminuotos darbo sutartys ar santykiai, kurie, tam, kad būti laikomi nustatytais paeiliui minėtos priemonės tikslais, turi atitikti šias kumuliacines sąlygas:

                                       i)

                                       kad tarp jų būtų praėjęs ne ilgesnis kaip 3 mėnesių laikotarpis ir, be to,

                                       ii)

                                       kad jų bendra galiojimo trukmė būtų bent jau 24 mėnesiai iki šiai priemonei įsigaliojant, neatsižvelgiant į tai, kiek kartų jos buvo atnaujintos, arba bendra įdarbinimo trukmė yra bent 18 mėnesių per 24 mėnesius, skaičiuojamus nuo pradinės sutarties sudarymo, jei jos buvo atnaujintos bent 3 kartus po to, kai buvo sudaryta pradinė darbo sutartis, nors ankstesnės lygiavertės normos nenumato šių sąlygų, o apima visas terminuotas (paeiliui sudaromas) darbo sutartis, nesvarbu, kokia minimali įdarbinimo trukmė ar kiek kartų sutartys atnaujintos;

                           c)

                           aptariama teisinė priemonė, skirta taikyti bendrąjį susitarimą, kaip teisinę pasekmę pagal terminuotas darbo sutartis dirbančių darbuotojų apsaugai ir piktnaudžiavimo prevencijai bendrojo susitarimo dėl darbo pagal terminuotas darbo sutartis prasme numato terminuotų darbo sutarčių pripažinimą neterminuotomis darbo sutartimis ateityje (ex nunc), nors ankstesnės lygiavertės priemonės numato terminuotas darbo sutartis pripažinti neterminuotomis darbo sutartimis nuo jų sudarymo momento (ex tunc)?

               3)

               Jeigu į pirmąjį klausimą būtų atsakyta teigiamai, kai nacionalinėje teisės sistemoje iki įsigaliojant Direktyvai 1999/70/EB jau egzistavo lygiavertės normos bendrojo susitarimo dėl darbo pagal terminuotas sutartis, kuris yra šios direktyvos dalis, 5 punkto 1 dalies prasme, kaip antai pagrindinėje byloje aptariama Įstatymo Nr. 2112/1920 8 straipsnio 3 dalis, ar priimtas teisės aktas, pagrįstas bendrojo susitarimo taikymu, toks kaip pagrindinėje byloje aptariamas Prezidento dekreto Nr. 164/2004 7 straipsnis, kuris kaip vienintelę pagal terminuotas darbo sutartis dirbančių darbuotojų apsaugos nuo piktnaudžiavimo priemonę numato darbdavio pareigą sumokėti atlyginimą ir išeitinę išmoką, jeigu paeiliui sudaromos sutartys sudarytos piktnaudžiaujant, atsižvelgiant į tai, kad:

                           a)

                           pareiga sumokėti atlyginimą ir išeitinę išmoką nacionalinėje teisėje numatyta kiekvienu darbo santykių atveju ir ji nėra skirta piktnaudžiavimo prevencijai bendrojo susitarimo prasme, ir

                           b)

                           jau ankstesnės lygiavertės normos taikymo teisinė pasekmė yra (vienintelės) terminuotos darbo sutarties pripažinimas neterminuota darbo sutartimi, yra neleidžiamas bendros pagal terminuotas darbo sutartis dirbančių darbuotojų apsaugos sumažinimas nacionalinėje teisės sistemoje bendrojo susitarimo 8 punkto 1 ir 3 dalių prasme?

               4)

               Jeigu į pirmesnius klausimus būtų atsakyta teigiamai, ar nacionalinis teismas, aiškindamas savo nacionalinę teisę pagal Direktyvą 1999/70/EB, turi netaikyti su šia direktyva nesuderinamų teisinės priemonės nuostatų, kurios buvo priimtos remiantis bendruoju susitarimu, bet nustato mažesnę bendrą pagal terminuotas darbo sutartis dirbančių darbuotojų apsaugą vidaus teisės sistemoje, tokių kaip Prezidento dekreto Nr. 164/2004 nuostatos, pagal kurias numanomai ir netiesiogiai, bet aiškiai netaikoma atitinkama apsauga piktnaudžiavimo atvejais, kai darbuotojas sudarė vieną terminuotą darbo sutartį, pagal kurią jis realiai turi teikti paslaugas, skirtas patenkinti ne laikinus, ypatingus ar skubius, bet „nuolatinius ir ilgalaikius“ poreikius, ir vietoje jų taikyti lygiaverčiame nacionaliniame teisės akte, egzistavusiame dar iki įsigaliojant šiai direktyvai, esančias nuostatas, kaip antai Įstatymo Nr. 2112/1920 8 straipsnio 3 dalis?

               5)

               Jeigu nacionalinis teismas manytų, kad iš principo nuostata (šiuo atveju — Įstatymo Nr. 2112/1920 8 straipsnio 3 dalis), kuri yra lygiavertė nuostata bendrojo susitarimo dėl darbo pagal terminuotas sutartis, kuris yra Direktyvos 1999/70/EB dalis, 5 punkto 1 dalies prasme, yra taikoma ginčo dėl terminuoto darbo atveju, ir kad pagal šią nuostatą, nustačius, jog paeiliui sudarytos darbo sutartys sudarytos kaip terminuotos sutartys be objektyvios priežasties, susijusios su darbo pobūdžiu, tipu ir savybėmis, šią sutartį reikia pripažinti neterminuota darbo sutartimi:

                           a)

                           ar su Bendrijos teise suderinamas nacionalinio teismo pateiktas nacionalinės teisės išaiškinimas ir taikymas, pagal kurį aplinkybė, kad terminuotas darbo sutartis sudaryta, remiantis teisės norma, reglamentuojančia įdarbinimą pagal terminuotas darbo sutartis sezoniniams, periodiniams, laikiniems poreikiams tenkinti, kiekvienu atveju yra objektyvi priežastis tokioms sutartims sudaryti, net jeigu realiai buvo tenkinami nuolatiniai ir ilgalaikiai poreikiai;

                           b)

                           ar su Bendrijos teise yra suderinamas nacionalinio teismo nacionalinės teisės išaiškinimas ir taikymas, pagal kurį nuostata, draudžianti terminuotas darbo sutartis viešajame sektoriuje pakeisti į neterminuotas darbo sutartis, turi būti aiškinama taip, kad viešajame sektoriuje absoliučiai ir bet kuriuo atveju draudžiama sudarytą terminuotą darbo sutartį ar nustatytus terminuotus darbo santykius pakeisti neterminuota darbo sutartimi ar neterminuotais darbo santykiais, net jeigu ji sudaryta ar jie nustatyti piktnaudžiaujant, t. y. kai realiai tenkinami poreikiai buvo „nuolatiniai ir ilgalaikiai“, o nacionalinis teismas neturi galimybės panašiu atveju nustatyti tikrojo teisinio nagrinėjamų darbo santykių pobūdžio ir tokią sutartį teisingai pripažinti neterminuota darbo sutartimi; ar vis dėlto toks draudimas turi būti taikomas tik terminuotoms darbo sutartims, kurios buvo iš tiesų sudarytos tam, kad būtų tenkinami laikini, nenumatyti, skubūs, ypatingi ar panašūs poreikiai, bet netaikomas tuo atveju, kai šios sutartys realiai sudarytos siekiant tenkinti „nuolatinius ir ilgalaikius“ poreikius?


title: Byla C-177/13 P: 2013 m. balandžio 9 d. Marek Marszałkowski pateiktas apeliacinis skundas dėl 2013 m. vasario 4 d. Bendrojo Teismo (pirmoji kolegija) priimto sprendimo byloje T-159/11 Marszałkowski prieš Vidaus rinkos derinimo tarnybą (prekių ženklams ir pramoniniam dizainui) — Mar-Ko Fleischwaren GmbH & Co. KG

text:
               20.7.2013

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 207/4

         2013 m. balandžio 9 d. Marek Marszałkowski pateiktas apeliacinis skundas dėl 2013 m. vasario 4 d. Bendrojo Teismo (pirmoji kolegija) priimto sprendimo byloje T-159/11 Marszałkowski prieš Vidaus rinkos derinimo tarnybą (prekių ženklams ir pramoniniam dizainui) — Mar-Ko Fleischwaren GmbH & Co. KG

   (Byla C-177/13 P)
   2013/C 207/06
   Proceso kalba: lenkų

      Šalys

      Apeliantas: Marek Marszałkowski, atstovaujamas radca prawny C. Sadkowski

      Kitos proceso šalys: Vidaus rinkos derinimo tarnyba (prekių ženklams ir pramoniniam dizainui), Mar-Ko Fleischwaren GmbH & Co. KG

      Apelianto reikalavimai

               —

               Panaikinti skundžiamą Bendrojo Teismo sprendimą, pripažinti negaliojančiu 2011 m. sausio 11 d. Vidaus rinkos derinimo tarnybos (VRDT) ketvirtosios apeliacinės tarybos sprendimą (byla R 760/2010-4), įpareigoti VRDT įregistruoti apelianto paraiškoje nurodytą žymenį „Marko Walichnowy“ apeliacijoje nurodytoms prekėms ir priteisti iš kitos šalies bylinėjimosi išlaidas, patirtas šioje apeliacinėje instancijoje ir Bendrajame Teisme.

               —

               Alternatyviai, panaikinti skundžiamą Bendrojo Teismo sprendimą ir pagal Teisingumo Teismo statuto 61 straipsnio pirmos pastraipos pirmąjį sakinį perduoti bylą iš naujo nagrinėti Bendrajam Teismui.

      Apeliacinio skundo pagrindai ir pagrindiniai argumentai

   Apeliantas teigia, kad Bendrasis Teismas pažeidė Reglamento Nr. 207/2009 8 straipsnio 1 dalies b punktą ir Bendrojo Teismo procedūros reglamento 48 straipsnio 2 dalį.
   Dėl Reglamento Nr. 207/2009 8 straipsnio 1 dalies b punkto pažeidimo apeliantas teigia, kad Bendrasis Teismas

               —

               pažeidė teisę tinkamai neišnagrinėjęs, ar prekės, kurias apima nagrinėjami prekių ženklai, yra panašios,

               —

               pažeidė teisę, nes klaidingai taikė 8 straipsnio 1 dalies b punktą ir nusprendė, kad ginčijami prekių ženklai yra panašūs,

               —

               pažeidė teisę nusprendęs, kad žodis MARKO yra dominuojantis prekių ženklo „Walichnowy Marko“ elementas,

               —

               pažeidė teisę neapibrėžęs atitinkamos visuomenės, kurią galima suklaidinti, ir nusprendęs, kad egzistuoja galimybė suklaidinti vidutinį Lenkijos vartotoją,

               —

               pažeidė teisę neatsižvelgęs į prekių ženklo „Walichnowy Marko“ gerą vardą ir į tai, kad jis turi prioritetą Lenkijos teritorijoje nuo 1995 m.,

               —

               pažeidė teisę neatsižvelgęs į vidutinio prekių, pažymėtų nagrinėjamais prekių ženklais, vartotojo pastabumo lygį ir į tai, ar šis pastabumo lygis gali sumažinti suklaidinimo galimybę.

         Dėl Bendrojo Teismo procedūros reglamento 48 straipsnio 2 dalies pažeidimo apeliantas teigia, kad skundžiamo sprendimo 26 punkte Bendrasis Teismas klaidingai nusprendė, jog tik per teismo posėdį apeliantas nurodė, kad prašomas įregistruoti prekių ženklas Lenkijoje yra įregistruotas nuo 1995 m.


title: Byla F-91/10: 2010 m. rugsėjo 30 d. pareikštas ieškinys byloje AK prieš Komisiją

text:
               15.1.2011

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 13/40

         2010 m. rugsėjo 30 d. pareikštas ieškinys byloje AK prieš Komisiją

   (Byla F-91/10)
   ()
   2011/C 13/79
   Proceso kalba: prancūzų

      Šalys

      Ieškovas: AK, atstovaujamas advokatų S. Orlandi, A. Coolen, J.-N. Louis ir E. Marchal

      Atsakovė: Europos Komisija

      Ginčo dalykas bei aprašymas

   Sprendimo, kuriuo atmetamas ieškovo prašymas atlyginti žalą, patirtą dėl to, kad nebuvo parengtos tarnybinės veiklos vertinimo ataskaitos ir pradėti administracinį tyrimą priekabiavimo faktams nustatyti, panaikinimas ir prašymas atlyginti patirtą žalą.

      Ieškovo reikalavimai

               —

               Panaikinti sprendimą atmesti ieškovo 2009 m. lapkričio 24 d. pateiktą prašymą atlyginti žalą, patirtą dėl to, kad nebuvo tarnybinės veiklos vertinimo ataskaitos už 2001–2002 m., 2004 m., 2005 ir 2008 m. laikotarpiu bei pradėti administracinį tyrimą priekabiavimo faktams nustatyti;

               —

               nurodyti Komisijai sumokėti ieškovui, pirma, 53 000 eurų sumą už prarastą galimybę būti paaukštintam į A5 lygį vykstant 2003 m. pareigų paaukštinimo procedūrai, be to, kad jo teisės į pensiją būtų patikslintos sumokant atitinkamas išmokas, antra, 400 eurų sumą kas mėnesį (atitinkančią 70 % skirtumo tarp jo gaunamos invalidumo pensijos ir sumos, kurią jis gautų, jei būtų buvęs paaukštintas 2003 m.) ir, trečia, 35 000 eurų už patirtą moralinę žalą dėl besitęsiančios neteisėtos jo administracinės situacijos neatsižvelgiant į, visų pirma, 2005 m. balandžio 20 d. ir 2009 m. spalio 6 d. Pirmosios instancijos teismo sprendimus ir 2007 m. gruodžio 13 d. Europos Sąjungos tarnautojų teismo sprendimą;

               —

               priteisti iš Europos Komisijos bylinėjimosi išlaidas.


title: Byla F-103/09: 2010 m. liepos 13 d. Tarnautojų teismo pirmosios kolegijos nutartis byloje Allen ir kt. prieš Komisiją (Viešoji tarnyba — Darbuotojai, įdarbinti vykdant JET projektą — Ieškinys dėl žalos atlyginimo — Protingas terminas — Vėlavimas)

text:
               23.10.2010

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 288/72

      2010 m. liepos 13 d. Tarnautojų teismo pirmosios kolegijos nutartis byloje Allen ir kt. prieš Komisiją

      (Byla F-103/09) (1)

      (Viešoji tarnyba - Darbuotojai, įdarbinti vykdant JET projektą - Ieškinys dėl žalos atlyginimo - Protingas terminas - Vėlavimas)
      (2010/C 288/136)
      Proceso kalba: anglų

         Šalys

         Ieškovai: John Allen (Horspath, Jungtinė Karalystė) ir kt., atstovaujami QC P. Lasok, baristerių I. Hutton ir B. Lask

         Atsakovė: Europos Komisija, atstovaujama J. Currall ir D. Martin

         Dalykas

      Prašymas atlyginti nuostolius, atsiradusius dėl to, kad atsakovė neįdarbino ieškovų laikinaisiais tarnautojais darbo bendroje įmonėje JET laikotarpiu

         Rezoliucinė dalis

                  1.

                  Atmesti ieškinį kaip nepriimtiną.

                  2.

                  J. Allen ir kiti 110 ieškovų, kurių vardai ir pavardės nurodyti ieškovų sąraše, padengia visas bylinėjimosi išlaidas.

         (1)  OL C 37, 2010 2 13, p. 51.


title: Byla C-407/12: 2013 m. kovo 27 d. Teisingumo Teismo pirmininko nutartis byloje Europos Komisija prieš Slovėnijos Respubliką

text:
               3.8.2013

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 225/58

         2013 m. kovo 27 d. Teisingumo Teismo pirmininko nutartis byloje Europos Komisija prieš Slovėnijos Respubliką

   (Byla C-407/12) (1)

   2013/C 225/121
   Proceso kalba: slovėnų
   Teisingumo Teismo pirmininkas nutartimi nurodė išbraukti bylą iš registro.

      (1)  OL C 331, 2012 10 27.


title: Byla C-585/10: 2010 m. gruodžio 13 d. Vestre Landsret (Danija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje Niels Møller prieš Haderslev Kommune

text:
               5.2.2011

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 38/8

         2010 m. gruodžio 13 d.Vestre Landsret (Danija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje Niels Møller prieš Haderslev Kommune

   (Byla C-585/10)
   2011/C 38/10
   Proceso kalba: danų

      Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas

      Vestre Landsret

      Šalys pagrindinėje byloje

      Ieškovas: Niels Møller

      Atsakovė: Haderslev Kommune

      Prejudicinis klausimas

   Ar 1996 m. rugsėjo 24 d. Tarybos direktyvos 96/61/EB dėl taršos integruotos prevencijos ir kontrolės (1) I priedo 6.6 punkto c papunktį reikia aiškinti kaip apimantį vietas kiaulaitėms?

      (1)  OL L 257, p. 26; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 15 sk., 3 t., p. 80.


title: Byla C-84/15: 2016 m. kovo 17 d. Teisingumo Teismo (dešimtoji kolegija) sprendimas byloje (Hoge Raad der Nederlanden (Nyderlandai) prašymas priimti prejudicinį sprendimą) Sonos Europe BV/Staatssecretaris van Financiën (Prašymas priimti prejudicinį sprendimą — Reglamentas (EEB) Nr.°2658/87 — Muitų sąjunga ir bendrasis muitų tarifas — Tarifinis klasifikavimas — Kombinuotoji nomenklatūra — 8517, 8518, 8519, 8527 ir 8543 pozicijos — Autonominis aparatas, skirtas skaitmeniniams garso failams srautiniu būdu priimti ir gauti ir sustiprintam garsui atkurti)

text:
               2.5.2016

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 156/14

         2016 m. kovo 17 d. Teisingumo Teismo (dešimtoji kolegija) sprendimas byloje (Hoge Raad der Nederlanden (Nyderlandai) prašymas priimti prejudicinį sprendimą) Sonos Europe BV/Staatssecretaris van Financiën

   (Byla C-84/15) (1)

   ((Prašymas priimti prejudicinį sprendimą - Reglamentas (EEB) Nr.o2658/87 - Muitų sąjunga ir bendrasis muitų tarifas - Tarifinis klasifikavimas - Kombinuotoji nomenklatūra - 8517, 8518, 8519, 8527 ir 8543 pozicijos - Autonominis aparatas, skirtas skaitmeniniams garso failams srautiniu būdu priimti ir gauti ir sustiprintam garsui atkurti))
   (2016/C 156/19)
   Proceso kalba: nyderlandų

      Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas

      Hoge Raad der Nederlanden

      Šalys pagrindinėje byloje

      Ieškovė: Sonos Europe BV

      Atsakovė: Staatssecretaris van Financiën

      Rezoliucinė dalis

   1987 m. liepos 23 d. Tarybos reglamento (EEB) Nr. 2658/87 dėl tarifų ir statistinės nomenklatūros bei dėl Bendrojo muitų tarifo, iš dalies pakeisto 2008 m. rugsėjo 19 d. Komisijos reglamentu (EB) Nr. 1031/2008 ir 2009 m. rugsėjo 30 d. Komisijos reglamentu (EB) Nr. 948/2009, I priede pateiktą Kombinuotąją nomenklatūrą reikia aiškinti taip, kad toks autonominis aparatas, kaip nagrinėjamas pagrindinėje byloje, kuris skirtas skaitmeniniams garso failams per tinklą priimti ir gauti ir sustiprintam garsui atkurti, priskirtinas prie KN 8519 tarifinės pozicijos su sąlyga, kad prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas įvertins visas jam žinomas faktines aplinkybes.

      (1)  OL C 146, 2015 5 4.


title: Byla C-128/09: 2009 m. balandžio 6 d. Conseil d'État (Belgija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje Antoine Boxus, Willy Roua prieš Valonijos regioną

text:
               4.7.2009

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 153/18

         2009 m. balandžio 6 d. Conseil d'État (Belgija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje Antoine Boxus, Willy Roua prieš Valonijos regioną
   (Byla C-128/09)
   2009/C 153/35
   Proceso kalba: prancūzų

      Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas

      Conseil d'État

      Šalys pagrindinėje byloje

      Ieškovai: Antoine Boxus, Willy Roua

      Atsakovas: Valonijos regionas

      Prejudiciniai klausimai

               1.

               Ar Direktyvos 85/337/EEB dėl tam tikrų valstybės ir privačių projektų poveikio aplinkai vertinimo (1) 1 straipsnio 5 punktą galima aiškinti taip, kad į jo taikymo sritį nepatenka teisės aktas, t. y. 2008 m. liepos 17 d. Valonijos dekretas dėl kelių leidimų, pagrįstų viršesniais bendrojo intereso pagrindais, kuriame tik nurodoma, kad „egzistuoja viršesni bendrojo intereso pagrindai“ suteikti leidimus projektuoti, aplinkosaugos leidimus ir atskirus leidimus dėl jame išvardytų aktų ir darbų ir kuriuo „patvirtinami“ leidimai, kurių atžvilgiu „egzistuoja viršesni bendrojo intereso pagrindai?“

               2.

                           a)

                           Ar Direktyvos 85/337/EEB, iš dalies pakeistos Tarybos direktyva 97/11/EB (2) ir Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2003/35/EB (3), 1, 5, 6, 7, 8 ir 10 a straipsniai draudžia teisinę tvarką, pagal kurią teisė įgyvendinti projektą, kurio poveikį aplinkai reikia įvertinti, suteikiama teisės aktu, dėl kurio nėra galimybės kreiptis į teismą ar kitą įstatymu nustatytą nepriklausomą ir nešališką instituciją, norint ginčyti, tiek esmės, tiek vykdytos procedūros požiūriu, sprendimą, kuriuo suteikiama teisė įgyvendinti projektą?

                           b)

                           Ar 1998 m. birželio 25 d. sudarytos Orhuso konvencijos dėl teisės gauti informaciją, visuomenės dalyvavimo priimant sprendimus ir teisės kreiptis į teismus aplinkosaugos klausimais, kurią Europos Bendrija patvirtino 2005 m. vasario 17 d. Tarybos sprendimu 2005/370/EB (4), 9 straipsnį reikia aiškinti kaip įpareigojantį valstybes nares numatyti galimybę kreiptis į teismą ar kitą įstatymu nustatytą nepriklausomą ir nešališką instituciją, kad galėtų užginčyti sprendimų, veikimo ar neveikimo, kuriems taikomos 6 straipsnio nuostatos, bet kokiais esmės ar procedūriniais klausimais, susijusiais tiek su materialiniu, tiek procedūriniu leidimų vykdyti projektus, kurių poveikį aplinkai reikia įvertinti, išdavimo režimu, teisėtumą?

                           c)

                           Ar atsižvelgiant į 1998 m. birželio 25 d. sudarytos Orhuso konvenciją dėl teisės gauti informaciją, visuomenės dalyvavimo priimant sprendimus ir teisės kreiptis į teismus aplinkosaugos klausimais, kurią Europos Bendrija patvirtino 2005 m. vasario 17 d. Tarybos sprendimu 2005/370/EB, Direktyvos 85/337/EEB, iš dalies pakeistos Direktyva 2003/35/EB, 10 a straipsnis turi būti aiškinamas kaip įpareigojantis valstybes nares numatyti galimybę kreiptis į teismą ar kitą įstatymu nustatytą nepriklausomą ir nešališką instituciją, kad galėtų užginčyti sprendimų, veikimo ar neveikimo bet kokiais esmės ar procedūriniais klausimais, susijusiais tiek su materialiniu, tiek procedūriniu leidimų vykdyti projektus, kurių poveikį aplinkai reikia įvertinti, išdavimo režimu, teisėtumą?

      (1)  1985 m. birželio 27 d. Tarybos direktyva 85/337/EEB dėl tam tikrų valstybės ir privačių projektų poveikio aplinkai vertinimo (OL L 175, p. 40; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 15 sk., 1 t., p. 248).

      (2)  1997 m. kovo 3 d. Tarybos direktyva 97/11/EB, iš dalies keičianti Direktyvą 85/337/EEB dėl tam tikrų valstybės ir privačių projektų poveikio aplinkai vertinimo (OL L 73, p. 5; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 15 sk., 3 t., p. 151).

      (3)  2003 m. gegužės 26 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2003/35/EB, nustatanti visuomenės dalyvavimą rengiant tam tikrus su aplinka susijusius planus ir programas ir iš dalies keičianti Tarybos direktyvas 85/337/EEB ir 96/61/EB dėl visuomenės dalyvavimo ir teisės kreiptis į teismus (OL L 156, p. 17; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 15 sk., 7 t., p. 466).

      (4)  2005 m. vasario 17 d. Tarybos sprendimas 2005/370/EB dėl Konvencijos dėl teisės gauti informaciją, visuomenės dalyvavimo priimant sprendimus ir teisės kreiptis į teismus aplinkosaugos klausimais sudarymo Europos bendrijos vardu (OL L 124, p. 1).


title: Byla T-275/14: 2014 m. balandžio 30 d. pareikštas ieškinys byloje Drahtwerk St. Ingbert ir kt./Komisija

text:
               14.7.2014

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 223/28

         2014 m. balandžio 30 d. pareikštas ieškinys byloje Drahtwerk St. Ingbert ir kt./Komisija

   (Byla T-275/14)
   2014/C 223/33
   Proceso kalba: vokiečių

      Šalys

      Ieškovės: Drahtwerk St. Ingbert GmbH (St. Ingbert, Vokietija), DWK Drahtwerk Köln GmbH (Kelnas, Vokietija), Kalksteingrube Auersmacher GmbH (Felklingenas, Vokietija), Rogesa Roheisengesellschaft Saar mbH (Dilingenas, Vokietija), Stahlguss Saar GmbH (St. Ingbert) ir Zentralkokerei Saar GmbH (Dilingenas), atstovaujamos advokatų S. Altenschmidt ir H. Janssen

      Atsakovė: Europos Komisija

      Reikalavimai

   Ieškovės Bendrojo Teismo prašo:

               —

               panaikinti 2013 m. gruodžio 18 d. Europos Komisijos sprendimą byloje Valstybės pagalba SA.33995 (2013/C) – Parama iš atsinaujinančių energijos išteklių pagamintai elektros energijai ir Atsinaujinančiosios energijos įstatymu (EEG) sumažintas papildomas mokestis daug energijos naudojančioms įmonėms,

               —

               priteisti iš atsakovės bylinėjimosi išlaidas.

      Ieškinio pagrindai ir pagrindiniai argumentai

   Grįsdamos ieškinį ieškovės remiasi trimis pagrindais.

               1.

               Pirmasis ieškinio pagrindas: SESV 107 straipsnio 1 dalies pažeidimas

                           —

                           Ieškovės tvirtina, kad ginčijamu sprendimu pažeidžiama SESV 107 straipsnio 1 dalis, nes Įstatyme dėl pirmenybės teikimo atsinaujinantiems energijos ištekliams (toliau – EEG) numatytas sumažintas EEG mokestis ir specialiosios nuostatos dėl kompensavimo nereiškia, kad skiriama valstybės lėšų ar jos kontroliuojamų išteklių. Visos šiai priemonei kvalifikuoti reikšmingos aplinkybės konstatuotos ikiteisminėje procedūroje, kurioje dalyvavo Komisija ir Vokietijos Federacinė Respublika. Nebebuvo abejonių, kurias Komisija būtų turėjusi išreikšti per procedūrą pagal SESV 108 straipsnio 2 dalį ir Reglamento (EB) Nr. 659/1999, nustatančio išsamias EB Sutarties 93 straipsnio taikymo taisykles (1), 4 straipsnio 4 dalį.

               2.

               Antrasis ieškinio pagrindas: SESV 108 straipsnio 1 dalies ir teisinio saugumo principo pažeidimas

                           —

                           Ieškovės šiuo klausimu tvirtina, kad Komisija pažeidė 108 straipsnio 1 dalį ir teisinio saugumo principą, kai taikė naujai pagalbai taikomą procedūrą, numatytą Reglamento Nr. 659/1999 4 straipsnio 4 dalyje, o ne esamai pagalbai taikomą procedūrą pagal Reglamento Nr. 659/1999 17 ir paskesnius straipsnius, kad EEG iš anksto įvertintų kaip pagalbą. Šiuo klausimu jos visų pirma teigia, kad 2002 m. gegužės 22 d. sprendime Komisija pripažino, kad 2000 m. EEG nėra pagalba, kaip ji suprantama pagal SESV 107 straipsnio 1 dalį, nes nebuvo panaudoti valstybės kontroliuojami ištekliai. 2000 m. EEG pakeitimai, padaryti 2012 m. EEG, nebuvo esminiai, palyginti su 2002 m. gegužės 22 d. Komisijos sprendimu. Todėl Komisija galėjo per procedūrą pagal SESV 108 straipsnio 1 dalį paskelbti kitokią teisinę nuomonę ir neužkrauti naštos ieškovėms.

               3.

               Trečiasis ieškinio pagrindas: Pagrindinių teisių chartijos 41 straipsnio ir teisės būti išklausytam principo pažeidimas

                           —

                           Be to, ieškovės tvirtina, kad atsakovė priėmė ginčijamą sprendimą, prieš tai nesuteikusi ieškovėms galimybės išsakyti savo poziciją.

      (1)  1999 m. kovo 22 d. Tarybos reglamentas (EB) Nr. 659/1999, nustatantis išsamias EB Sutarties 93 straipsnio taikymo taisykles (OL L 83, p. 1; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 8 sk., 1 t., p. 339).


title: Byla T-435/17: 2017 m. kovo 30 d. pareikštas ieškinys byloje Grendele/EUIPO – Hipanema (HIPANEMA)

text:
               28.8.2017

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 283/54

         2017 m. kovo 30 d. pareikštas ieškinys byloje Grendele/EUIPO – Hipanema (HIPANEMA)

   (Byla T-435/17)
   (2017/C 283/83)
   Kalba, kuria surašytas ieškinys: ispanų

      Šalys

      Ieškovė: Grendele, SA (Sobralis, Brazilija), atstovaujama advokato J. L. de Castro Hermida

      Atsakovė: Europos Sąjungos intelektinės nuosavybės tarnyba (EUIPO)

      Kita procedūros Apeliacinėje taryboje šalis: Hipanema (Paryžius, Prancūzija)

      Su procedūra EUIPO susijusi informacija

      Prekių ženklo, dėl kurio kilo ginčas, savininkė: kita procedūros Apeliacinėje taryboje šalis

      Prekių ženklas, dėl kurio kilo ginčas: tarptautinis vaizdinis prekių ženklas, kuriame yra žodinis elementas HIPANEMA, kurio registracija galioja Europos Sąjungoje –Europos Sąjungoje galiojanti tarptautinė registracija Nr. 1 154 586

      Procedūra EUIPO: protesto procedūra

      Ginčijamas sprendimas: 2017 m. sausio 20 d. EUIPO antrosios apeliacinės tarybos sprendimas byloje R 629/2016-2

      Reikalavimai

   Ieškovė Bendrojo Teismo prašo:

               —

               panaikinti ginčijamą sprendimą ir jį pakeisti sprendimu, kuriame pripažįstamas ryšys tarp prekių, ženklinamų prekių ženklu, dėl kurio kilo ginčas, ir prekių, kurios ženklinamos ankstesniais protestą pateikusios šalies prekių ženklais, tiek, kiek būtina siekiant pripažinti šių prekių panašumą pagal Reglamento (ES) Nr. 207/2009 dėl Europos Sąjungos prekių ženklo 8 straipsnio 1 dalies b punktą,

               —

               pripažinus šį prekių panašumą, palyginti žymenis, dėl kurių kilo ginčas, žodiniu aspektu, nes to nebuvo padaryta nei per protesto procedūrą, nei nagrinėjant administracinį ieškinį, pripažinti žymenų, dėl kurių kilo ginčas, tapatumą fonetiniu ir semantiniu aspektais bei grafinį panašumą, konstatuoti, jog prekių ženklai, dėl kurių kilo ginčas, negali egzistuoti vienu metu, ir, galiausiai, atmesti prašymą Sąjungoje saugoti tarptautinį prekių ženklą nr. 1 154 586 HIPANEMA, taikomą 14 klasei. Arba, jeigu Bendrasis Teismas nuspręstų, kad neturi jurisdikcijos šiais klausimais, grąžinti bylą EUIPO Apeliacinei tarybai ir ją įpareigoti nustatyti prekių ženklais, dėl kurių kilo ginčas, ženklinamų prekių panašumą.

      Pagrindas, kuriuo remiamasi

               —

               Reglamento Nr. 207/2009 8 straipsnio 1 dalies b punkto pažeidimas.


title: Byla C-490/14: 2015 m. spalio 29 d. Teisingumo Teismo (antroji kolegija) sprendimas byloje (Bundesgerichtshof (Vokietija) prašymas priimti prejudicinį sprendimą) Freistaat Bayern/Verlag Esterbauer GmbH (Prašymas priimti prejudicinį sprendimą — Duomenų bazių teisinė apsauga — Direktyva 96/9/EB — 1 straipsnio 2 dalis — Taikymo sritis — Duomenų bazės — Topografiniai žemėlapiai — Duomenų bazę sudarantys pavieniai elementai — Galimybė atskirti šiuos elementus nepadarant poveikio jų informacinio turinio vertei — Atsižvelgimas į topografinio žemėlapio tikslą vartotojui)

text:
               21.12.2015

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 429/5

         2015 m. spalio 29 d. Teisingumo Teismo (antroji kolegija) sprendimas byloje (Bundesgerichtshof (Vokietija) prašymas priimti prejudicinį sprendimą) Freistaat Bayern/Verlag Esterbauer GmbH

   (Byla C-490/14) (1)

   ((Prašymas priimti prejudicinį sprendimą - Duomenų bazių teisinė apsauga - Direktyva 96/9/EB - 1 straipsnio 2 dalis - Taikymo sritis - Duomenų bazės - Topografiniai žemėlapiai - Duomenų bazę sudarantys pavieniai elementai - Galimybė atskirti šiuos elementus nepadarant poveikio jų informacinio turinio vertei - Atsižvelgimas į topografinio žemėlapio tikslą vartotojui))
   (2015/C 429/06)
   Proceso kalba: vokiečių

      Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas

      Bundesgerichtshof

      Šalys pagrindinėje byloje

      Ieškovė: Freistaat Bayern

      Atsakovė: Verlag Esterbauer GmbH

      Rezoliucinė dalis

   1996 m. kovo 11 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 96/9/EB dėl duomenų bazių teisinės apsaugos 1 straipsnio 2 dalį reikia aiškinti taip, kad iš topografinio žemėlapio trečiojo asmens paimti geografiniai duomenys siekiant gaminti ir parduoti kitą žemėlapį po paėmimo išlaiko pakankamą informacinę vertę, kad galėtų būti pripažinti „duomenų bazės“„pavieniais elementais“, kaip jie suprantami pagal šią nuostatą.

      (1)  OL C 34, 2015 2 2.


title: Byla C-211/16: 2016 m. balandžio 15 d. Commissione Tributaria Provinciale di Torino (Italija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje Bimotor SpA/Agenzia delle Entrate - Direzione Provinciale II di Torino

text:
               11.7.2016

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 251/7

         2016 m. balandžio 15 d.Commissione Tributaria Provinciale di Torino (Italija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje Bimotor SpA/Agenzia delle Entrate - Direzione Provinciale II di Torino

   (Byla C-211/16)
   (2016/C 251/10)
   Proceso kalba: italų

      Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas

      Commissione Tributaria Provinciale di Torino

      Šalys pagrindinėje byloje

      Apeliantė: Bimotor Spa

      Atsakovė: Agenzia delle Entrate - Direzione Provinciale II di Torino

      Prejudiciniai klausimai

   Ar Bendrijos teisės nuostatos PVM srityje (1977 m. gegužės 17 d. Šeštoji Tarybos direktyva 77/388/EEB (1) iš dalies pakeista Direktyva 2002/38/EB (2) ir Direktyva 2006/112/EB (3)) draudžia tokią valstybės narės teisės normą, kaip antai 2000 m. gruodžio 23 d. Legge Nr. 388 34 straipsnio 1 dalis, pagal kurią PVM kreditas už vienus mokestinius metus gali būti įskaitytas ar grąžintas ne visas, bet iki nustatytos maksimalios ribos?

      (1)  1977 m. gegužės 17 d. Šeštoji Tarybos direktyva 77/388/EEB dėl valstybių narių apyvartos mokesčių įstatymų derinimo – Bendra pridėtinės vertės mokesčio sistema: vienodas vertinimo pagrindas (OL L 145, p. 1; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 9 sk., 1 t., p. 23).

      (2)  2002 m. gegužės 7 d. Tarybos direktyva 2002/38/EB iš dalies keičianti ir laikinai iš dalies keičianti Direktyvą 77/388/EEB dėl pridėtinės vertės mokesčio priemonių taikomų radijo ir televizijos transliacijų paslaugoms ir tam tikroms elektroninėmis priemonėmis teikiamoms paslaugoms (OL L 128, p. 41; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 9 sk., 1 t. p. 358).

      (3)  2006 m. lapkričio 28 d. Tarybos direktyva 2006/112/EB dėl pridėtinės vertės mokesčio bendros sistemos (OL L 347, p. 1).


title: 2005 m. birželio 9 d. Pirmosios Instancijos Teismo nutartis, Byloje T-265/03 Helm Düngemittel GmbH prieš Europos Bendrijų Komisiją (Pagalba maisto produktais — Siuntos užstato dalinis nusavinimas — Prašymas atlyginti nusavintą sumą — Arbitražinė išlyga — Ieškinys dėl panaikinimo — Nepriimtinumas)

text:
               17.9.2005

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 229/18

      PIRMOSIOS INSTANCIJOS TEISMO NUTARTIS

   2005 m. birželio 9 d.
   Byloje T-265/03 Helm Düngemittel GmbH prieš Europos Bendrijų Komisiją
       (1)

   (Pagalba maisto produktais - Siuntos užstato dalinis nusavinimas - Prašymas atlyginti nusavintą sumą - Arbitražinė išlyga - Ieškinys dėl panaikinimo - Nepriimtinumas)
   (2005/C 229/37)
   Proceso kalba: vokiečių
   Byloje T-265/03 Helm Düngemittel GmbH, įsteigta Hamburge (Vokietija), atstovaujama advokato W. Waschmann, prieš Europos Bendrijų Komisiją, atstovaujamą advokatų G. Berscheid ir M. Niejahr, nurodžiusių adresą dokumentams įteikti Liuksemburge, dėl prašymo panaikinti sprendimą, tariamai esantį 2003 m. gegužės 23 d. Komisijos laiške dėl ieškovės pateikto siuntos užstato dalies nusavinimo dėl vėlavimo tiekiant trąšas pagal maisto pagalbos Šiaurės Korėjai programą, vykdomą taikant 1997 m. gruodžio 16 d. Komisijos reglamentą (EB) Nr. 2519/97, nustatantį bendras produktų, tiekiamų kaip Bendrijos pagalba maistu pagal Tarybos reglamentą (EB) Nr. 1292/96, surinkimo taisykles (OL L 346, p. 23), Pirmosios instancijos teismas (trečioji kolegija), kurį sudaro kolegijos pirmininkas M. Jaeger, teisėjai J. Azizi ir E. Cremona; sekretorius H. Jung, 2005 m. birželio 9 d. priėmė nutartį, kurios rezoliucinėje dalyje nurodyta:

               1.

               Atmesti ieškinį kaip nepriimtiną.

               2.

               Priteisti iš ieškovės bylinėjimosi išlaidas.

      (1)  OL C 239, 2003 10 4.


title: Byla C-214/08 P 2008 m. gegužės 22 d. Philippe Guigard pateiktas apeliacinis skundas dėl 2008 m. kovo 11 d. Pirmosios instancijos teismo (trečioji kolegija) priimto sprendimo byloje T-301/05 Guigard prieš Komisiją

text:
               30.8.2008

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 223/19

         2008 m. gegužės 22 d. Philippe Guigard pateiktas apeliacinis skundas dėl 2008 m. kovo 11 d. Pirmosios instancijos teismo (trečioji kolegija) priimto sprendimo byloje T-301/05 Guigard prieš Komisiją

   (Byla C-214/08 P)
   (2008/C 223/31)
   Proceso kalba: prancūzų
   Šalys

      Apeliantas: Philippe Guigard, atstovaujamas advokatų S. Rodrigues ir C Bernard-Glanz

      Kita proceso šalis: Europos Bendrijų Komisija
   Apelianto reikalavimai

               —

               pripažinti apeliacinį skundą nepriimtinu;

               —

               panaikinti 2008 m. kovo 11 d. Europos Bendrijų Pirmosios instancijos teismo sprendimą byloje T-301/05;

               —

               patenkinti ieškovės pirmoje instancijoje pateiktus reikalavimus dėl panaikinimo ir žalos atlyginimo;

               —

               priteisti iš atsakovės pirmoje instancijoje visas bylinėjimosi išlaidas, susijusias su ieškiniu dėl panaikinimo ir apeliaciniu skundu.

         Apeliacinio skundo pagrindai ir pagrindiniai argumentai
   Grįsdamas savo ieškinį apeliantas iš esmės nurodo tris pagrindus.
   Pirmuoju pagrindu, kurį sudaro dvi dalys, apeliantas visų pirma teigia, kad Pirmosios instancijos teismas klaidingai aiškino ketvirtąją Lomės konvenciją (1).
   Visų pirma Pirmosios instancijos teismas klydo nuspręsdamas, kad pagal Lomės konvencijos 313 straipsnio 2 dalies k punktą nacionalinė mokėjimų agentūra turi nuspręsti dėl techninės pagalbos konsultantų ir ekspertų atrankos, neatsižvelgdama į šia konvencija Komisijai suteiktus biudžeto kontrolės ir lėšų valdymo įgaliojimus bei šiai institucijai tenkančią pareigą suteikti nacionalinei mokėjimų agentūrai techninę pagalbą derybų dėl sutarčių srityje.
   Antra, Pirmosios instancijos teismas klydo nuspręsdamas, kad nacionalinės mokėjimų agentūros Komisijai pateiktas prašyme dėl apelianto darbo sutarties pratęsimo patvirtinimo turi būti aiškiai nurodoma į Lomės konvencijos 314 straipsnį, kad pradėtų eiti šioje nuostatoje nustatytas 30 dienų terminas, nors toks reikalavimas niekaip neišplaukė iš šio straipsnio. Apelianto manymu, jei būtų teisingai aiškinamas minėtas straipsnis Pirmosios instancijos teismas turėjo konstatuoti, jog Komisija šį terminą pažeidė.
   Antruoju pagrindu apeliantas teigia, kad skundžiamojo sprendimo motyvuose yra akivaizdus prieštaravimas, nes Pirmosios instancijos teismas dėl pagrindo, susijusio su Lomės konvencijos 317 straipsnio a punktu, nusprendė, kad šis pagrindas yra pateiktas pavėluotai ir, antra, kad jis iš esmės sutapo su pagrindu, susijusiu su šios konvencijos 313 straipsnio 2 dalies k punktu. Apelianto teigimu, toks pat pagrindas negali būti atmestas kaip nepriimtinas ir kaip nepriimtinas.
   Pagaliau trečiuoju pagrindu apeliantas teigia, kad Pirmosios instancijos teismas pažeidė jo gynybos teises, nes, pirma, neatsižvelgė į visus jo teismo posėdyje nurodytus argumentus ir, antra, iškraipė jo pagrindą, susijusį su rūpestingumo pareigos, gero administravimo ir teisėtų lūkesčių apsaugos principų pažeidimu.

      (1)  Ketvirtoji Afrikos, Karibų jūros ir Ramiojo vandenyno grupės valstybių (AKR) ir Europos Bendrijų Lomės konvencija, pasirašyta 1989 m. gruodžio 15 d. Lomėje (patvirtinta 1991 m. vasario 25 d. Tarybos ir Komisijos sprendimu 91/400/EAPB, EEB dėl ketvirtosios AKR ir EEB konvencijos sudarymo, OL L 229, p. 1), peržiūrėta 1995 m. lapkričio 4 d. Mauricijuje pasirašytu susitarimu (OL, L 156, 1998, p. 3).


title: Byla T-42/13: 2013 m. sausio 28 d. pareikštas ieškinys byloje 1. garantovaná prieš Komisiją

text:
               16.3.2013

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 79/30

         2013 m. sausio 28 d. pareikštas ieškinys byloje 1. garantovaná prieš Komisiją

   (Byla T-42/13)
   2013/C 79/51
   Proceso kalba: anglų

      Šalys

      Ieškovė: 1. garantovaná a.s. (Bratislava, Slovakija), atstovaujama solisitoriaus M. Powell, baristerio G. Forwood, advokatų M. Staroň ir P. Hodál

      Atsakovė: Europos Komisija

      Reikalavimai

   Ieškovė Bendrojo Teismo prašo:

               —

               Panaikinti 2012 m. gruodžio 21 d. Komisijos raštą byloje COMP/39.396 — Kalcio karbidas, kiek pagal jį:

                           —

                           taikoma 4,5 % palūkanų norma laikotarpiams, kuriais Bendrasis Teismas i) atidėjo 2009 m. liepos 22 d. Komisijos sprendimo C(2009) 5791 galutinis byloje Nr. COMP/39.396 — Kalcio karbido ir magnio pagrindo reagentai, naudojami plieno ir dujų pramonėje, 2 straipsnio įgyvendinimą ieškovės atžvilgiu ir ii) atidėjo reikalavimą, kad ieškovė pateiktų banko garantiją, kad būtų išvengta nedelstino minėto sprendimo 2 straipsnyje nustatytos baudos išieškojimo,

                           —

                           nustatyta, kad 2013 m. sausio 25 d. mokėtina suma, apimanti baudą ir palūkanas už pavėluotą mokėjimą, siekia 20 293 586,60 EUR,

                           —

                           formaliai nurodoma, kad ieškovė privalo ne vėliau kaip 2013 m. sausio 25 d. atlikti laikiną 20 293 586,60 EUR mokėjimą arba pateikti šią sumą padengiančią priimtiną finansinę garantiją.

               —

               Nurodyti atsakovei padengti bylinėjimosi išlaidas.

      Ieškinio pagrindai ir pagrindiniai argumentai

   Grįsdama ieškinį ieškovė remiasi keturiais pagrindais.

               1.

               Pirmasis ieškinio pagrindas: Komisija neturėjo jokio teisinio pagrindo taikyti palūkanas už laikotarpį, kurį apima nutartis dėl laikinųjų apsaugos priemonių, nes 2009 m. spalio 20 d. Nutartimi dėl laikinųjų apsaugos priemonių atidėtas 2009 m. liepos 22 d. Komisijos sprendimo C(2009) 5791 2 straipsnio įgyvendinimas ieškovės atžvilgiu. Pati bauda netapo „mokėtina“, kaip tai suprantama pagal Įgyvendinimo taisyklių (1) 79 straipsnio c punktą. Vadovaujantis principu accessorium sequitur principale, su bauda susijusios palūkanos gali susidaryti tik nuo tos dienos, kai bauda tampa mokėtina.

               2.

               Antrasis ieškinio pagrindas: kiek tai susiję su laikotarpiu, kurį apima nutartis dėl laikinųjų apsaugos priemonių, 4,5 % tarifo palūkanų taikymas pažeidė ieškovės teisėtus lūkesčius, nes 2011 m. kovo 2 d. Nutartimi dėl laikinųjų apsaugos priemonių atidėtas reikalavimas, kad ieškovė pateiktų banko garantiją, kad būtų išvengta nedelstino 2009 m. liepos 22 d. Komisijos sprendimo C(2009) 5791 2 straipsnyje jai nustatytos baudos išieškojimo. Dėl šios nutarties ieškovė buvo tokioje padėtyje, tarsi būtų pateikusi banko garantiją. Todėl ieškovė galėjo, remdamasi 2009 m. liepos 24 d. Komisijos raštu, kuriame pranešta apie Sprendimą C(2009) 5791, teisėtai tikėtis, kad nuo baudos mokėtinos palūkanos bus apskaičiuotos taikant Įgyvendinimo taisyklių 86 straipsnio 5 dalyje nustatytą tarifą.

               3.

               Trečiasis ieškinio pagrindas: taikant 4,5 % tarifo palūkanas laikotarpiams, kuriuos apima nutartys dėl laikinųjų apsaugos priemonių, panaikinamas praktinis nutarčių dėl laikinųjų apsaugos priemonių poveikis, nes Įgyvendinimo taisyklių 86 straipsnio 2 dalies b punkte ir 86 straipsnio 5 dalyje numatytų dviejų palūkanų tarifų paskirtis — paskatinti įmones pateikti banko garantiją ir, atvirkščiai, nubausti tas, kurios atsisako mokėti mokėtina tapusią baudą ar pateikti tinkamą banko garantiją. Ieškovės negalima bausti taikant baudžiamąjį palūkanų tarifą už tai, kad ji nepateikia banko garantijos, tokiomis aplinkybėmis, kai i) Bendrasis Teismas atidėjo baudos mokėjimą ir ii) pripažino, kad ieškovė objektyviai negalėjo pateikti banko garantijos.

               4.

               Ketvirtasis ieškinio pagrindas: taikant 4,5 % tarifo palūkanas laikotarpiams, kuriuos apima nutartys dėl laikinųjų apsaugos priemonių, pažeidžiamas proporcingumo principas. Neproporcinga bausti ieškovę, taikant Įgyvendinimo taisyklių 86 straipsnio 2 dalies b punkte nustatyto tarifo palūkanas, tokiomis aplinkybėmis, kai i) bauda nėra mokėtina ir ii) ES teismas nustatė, kad ji negali sumokėti baudos ar suteikti tinkamos banko garantijos.

      (1)  2002 m. gruodžio 23 d. Komisijos reglamentas (EB, Euratomas) Nr. 2342/2002, nustatantis išsamias Tarybos reglamento (EB, Euratomas) Nr. 1605/2002 dėl Europos Bendrijų bendrajam biudžetui taikomo finansinio reglamento įgyvendinimo taisykles (OL L 357, p. 1; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 1 sk., 4 t., p. 145), iš daleis pakeistas.


title: Byla T-102/08 P 2008 m. vasario 25 d. Asa Sundholm pateiktas apeliacinis skundas dėl 2007 m. gruodžio 13 d. Tarnautojų teismo sprendimo byloje F-27/07 Sundholm prieš Komisiją

text:
               26.4.2008

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 107/38

         2008 m. vasario 25 d. Asa Sundholm pateiktas apeliacinis skundas dėl 2007 m. gruodžio 13 d. Tarnautojų teismo sprendimo byloje F-27/07 Sundholm prieš Komisiją

   (Byla T-102/08 P)
   (2008/C 107/64)
   Proceso kalba: prancūzų
   Šalys

      Apeliantė: Asa Sundholm (Briuselis, Belgija), atstovaujama advokatų S. Orlandi, A. Coolen, J.-N. Louis, E. Marchal

      Kita proceso šalis: Europos Bendrijų Komisija
   Apeliantės reikalavimai

               —

               panaikinti 2007 m. gruodžio 13 d. Tarnautojų teismo (antroji kolegija) sprendimą byloje F–27/07;

               —

               priimant naują sprendimą ir padarant tai, ką turėjo padaryti pirmasis teismas: panaikinti sprendimą dėl ieškovės tarnybinės veiklos nuo 2001 m. liepos 1 d. iki 2002 m. gruodžio 31 d. vertinimo ataskaitos parengimo, įgyvendinant 2005 m. balandžio 20 d. Pirmosios instancijos teismo sprendimą;

               —

               priteisti iš atsakovės bylinėjimosi išlaidas.

         Apeliacinio skundo pagrindai ir pagrindiniai argumentai
   Savo apeliaciniu skundu ieškovė prašo panaikinti Tarnautojų teismo sprendimą, kuriuo buvo atmestas ieškinys, susijęs su jos prašymu panaikinti Komisijos sprendimą dėl jos tarnybinės veiklos nuo 2001 m. liepos 1 d. iki 2002 m. gruodžio 31 d. vertinimo ataskaitos parengimo, nes pirmoji ataskaita už minėtą laikotarpį buvo panaikinta 2005 m. balandžio 20 d. Pirmosios instancijos teismo sprendimu (1).
   Grįsdama savo apeliacinį skundą ieškovė nurodo vienintelį pagrindą, pagrįstą teisės klaida, EB 233 straipsnio pažeidimu ir Bendrijos teisės dėl specialios pareigos motyvuoti nesilaikymu.
   Ji tvirtina, kad Tarnautojų teismas padarė teisės klaidą neatsižvelgdamas į 2005 m. balandžio 20 d. Pirmosios instancijos teismo sprendimo apimtį ir pažeidė EB 233 straipsnį, nuspręsdamas, kad Paskyrimų tarnyba, vykdydama sprendimą ir atsižvelgdama į jos motyvus bei laiką, tarp panaikinto sprendimo ir minėto Pirmosios instancijos teismo sprendimo vykdymo, neturėjo pateikti išsamių motyvų, nepažeidžiant pareigos, kurią turi administracija, t. y. specialiai motyvuoti tarnybinės veiklos vertinimo ataskaitą, parengtą vykdant Pirmosios instancijos sprendimą, ir kaip mano ieškovė, pavėluotai.
   Be to, ji tvirtina, kad Tarnautojų teismas visiškai neatsižvelgė į Pirmosios instancijos teismo galutinio sprendimo viršenybę, pripažindamas, kad paprasčiausias komentarų, į kuriuos neteisėtai buvo atsižvelgta, ištrynimas yra tinkamas ieškovės vertinimo ištaisymas.

      (1)  Pirmosios instancijos teismo sprendimas Sundholm prieš Komisiją, T–86/04, dar nepaskelbtas Rinkinyje.


               3.10.2013

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 287/14

         2013 m. birželio 28 d. ELPA priežiūros institucijos ieškinys Islandijai
   (Byla E-10/13)
   2013/C 287/10
   ELPA priežiūros institucija, atstovaujama Xavier Lewis ir Florence Simonetti, atliekančių ELPA priežiūros institucijos, 35, Rue Belliard, 1040 Brussels, Belgium, įgaliotinių funkcijas, 2013 m. birželio 28 d. pateikė ieškinį Islandijai ELPA Teisme.
   ELPA priežiūros institucija ELPA teismo prašo:

               1.

               pripažinti, kad neteisingai įgyvendinusi teisės akto, nurodyto EEE susitarimo XVIII priedo 21b punkte (2006 m. liepos 5 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 2006/54/EB dėl moterų ir vyrų lygių galimybių ir vienodo požiūrio į moteris ir vyrus užimtumo bei profesinės veiklos srityje principo įgyvendinimo (nauja redakcija)) 2 straipsnio 1 dalies a–d punktus ir 2 straipsnio 2 dalies a–b punktus, suderinto su EEE susitarimu jo 1 protokolu, per nustatytą laikotarpį, Islandija neįvykdė įsipareigojimų pagal tą teisės aktą.

               2.

               nurodyti Islandijai padengti teisminio proceso išlaidas.

      Teisinės bei faktinės aplinkybės ir teismui pateikti ieškinio pagrindai:

               —

               Prašymas susijęs su tuo, kad Islandija ne vėliau kaip 2012 m. rugpjūčio 20 d. nesilaikė ELPA priežiūros institucijos 2012 m. birželio 20 d. pagrįstos nuomonės dėl neteisingai įgyvendinto teisės akto, nurodyto EEE susitarimo XVIII priedo 21b punkte (2006 m. liepos 5 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 2006/54/EB dėl moterų ir vyrų lygių galimybių ir vienodo požiūrio į moteris ir vyrus užimtumo bei profesinės veiklos srityje principo įgyvendinimo (nauja redakcija)) (toliau – direktyva), 2 straipsnio 1 dalies a–d punktų ir 2 straipsnio 2 dalies a–b punktų.

               —

               ELPA priežiūros institucija teigia, kad Islandija, nepriimdama per nurodytą laikotarpį priemonių, būtinų direktyvai įgyvendinti, neįvykdė savo įsipareigojimų, nustatytų direktyvos 2 straipsnio 1 dalies a–d punktuose ir 2 straipsnio 2 dalies a–b punktuose.


title: Byla T-43/05 Camper S.L.2005 m. sausio 31 d. pareikštas ieškinys Vidaus rinkos derinimo tarnybai (prekių ženklams ir pramoniniam dizainui)

text:
               30.4.2005

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 106/26

      Camper S.L.2005 m. sausio 31 d. pareikštas ieškinys Vidaus rinkos derinimo tarnybai (prekių ženklams ir pramoniniam dizainui)
   (Byla T-43/05)
   (2005/C 106/58)
   Kalba, kuria surašytas ieškinys: anglų
   2005 m. sausio 31 d. Europos Bendrijų Pirmosios instancijos teisme buvo pareikštas Camper S.L., įsteigtos Inca, Mallorca (Ispanija), atstovaujamos I. Temiñ o Ceniceros, ieškinys Vidaus rinkos derinimo tarnybai (prekių ženklams ir pramoniniam dizainui).

      JC AB, įsteigta Mölnlycke (Švedija), buvo proceso Apeliacinėje taryboje šalis.
   Ieškovė Pirmosios instancijos teismo prašo:

               —

               priimti ieškinį dėl Vidaus rinkos derinimo tarnybos (prekių ženklams ir pramoniniam dizainui) pirmosios apeliacinės tarybos sprendimo byloje R 170/2004-1, kuriuo atmetamas skundas, pateiktas atsisakius 25 klasėje įregistruoti Bendrijos prekių ženklą 1.954.601;

               —

               pripažinti, kad Bendrijos prekių ženklo Nr. 1.954.601 BROTHERS BY CAMPER registracija yra galima visoms 25 klasės prekėms;

               —

               nurodyti kiekvienai šaliai pačiai padengti savo bylinėjimosi išlaidas ir pusiau padalinti bendras išlaidas.

         Ieškinio pagrindai ir pagrindiniai argumentai

               Paraišką Bendrijos prekių ženklui pateikęs asmuo:

               Ieškovė

               Prašomas įregistruoti Bendrijos prekių ženklas:

               Figūrinis prekių ženklas BROTHERS BY CAMPER prekėms ir paslaugoms, priskiriamoms 18, 25 ir 39 klasėms (odos gaminiai, rūbai, avalynė, galvos apdangalai, vežimas ..) — paraiška Nr. 1 954 601

               Ženklo ar žymens, kuriuo remiamasi protesto procese, savininkas:

               JC AB

               Ženklas ar žymuo, kuriuo remiamasi protesto procese:

               Švedų, suomių ir danų figūrinis prekių ženklas „Brothers“ 25 klasės prekėms (rūbai, avalynė ir galvos apdangalai)

               Protestų skyriaus sprendimas:

               Atmesti protestą tiek, kiek jis grindžiamas ankstesniu švedų prekių ženklu. Priimti protestą dėl dalies ginčijamų 25 klasės prekių, t. y. „rūbai, avalynė, galvos apdangalai“ tiek, kiek jis grindžiamas ankstesniu danų ir suomių prekių ženklu.

               Apeliacinės tarybos sprendimas:

               Atmesti ieškovės apeliacinį skundą

               Teisiniai pagrindai:

               Prekių ženklai, dėl kurių kilo ginčas, nėra tokie panašūs, kad egzistuotų supainiojimo galimybė pagal Reglamento (EB) Nr. 40/94 8 straipsnio 1 dalies b punktą.


title: Byla C-260/06 ir C-261/06 2007 m. lapkričio 8 d. Teisingumo Teismo (ketvirtoji kolegija) sprendimas ( Cour d'appel de Montpellier (Prancūzija) prašymas priimti prejudicinį sprendimą) baudžiamosiose bylose prieš Daniel Escalier (C-260/06), Jean Bonnarel  (C-261/06) (Augalų apsaugos produktai — Paralelinis importas — Leidimo pateikti į rinką suteikimo procedūra — Priimtinumas — Sąlygos — Proporcingumo principo paisymas)

text:
               22.12.2007

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 315/18

         2007 m. lapkričio 8 d. Teisingumo Teismo (ketvirtoji kolegija) sprendimas (Cour d'appel de Montpellier (Prancūzija) prašymas priimti prejudicinį sprendimą) baudžiamosiose bylose prieš Daniel Escalier (C-260/06), Jean Bonnarel (C-261/06)
   (Byla C-260/06 ir C-261/06) (1)

   (Augalų apsaugos produktai - Paralelinis importas - Leidimo pateikti į rinką suteikimo procedūra - Priimtinumas - Sąlygos - Proporcingumo principo paisymas)
   (2007/C 315/29)
   Proceso kalba: prancūzų
   Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas
   Cour d'appel de Montpellier
   Šalis pagrindinėse baudžiamosiose bylose
   Daniel Escalier (C-260/06), Jean Bonnarel (C-261/06)
   Dalykas
   Prašymai priimti prejudicinį sprendimą — Cour d'appel de Montpellier — EB sutarties 28 ir 30 straipsnių bei 1991 m. liepos 15 d. Tarybos direktyvos 91/414/EEB dėl augalų apsaugos produktų pateikimo į rinką (OL L 230, p. 1) aiškinimas — Nacionalinės teisės aktai, įpareigojantys žemdirbį, kuris tik savo ūkio poreikiams importuoja augalų apsaugos produktą, kilusį iš kitos valstybės narės ir kurio atžvilgiu šioje kitoje valstybėje jau buvo išduotas leidimas teikti į rinką vadovaujantis Direktyva 91/414/EEB, laikytis supaprastintos leidimo teikti į rinką tvarkos, skirtos patikrinti produkto tapatumo sąlygas, ir sumokėti 800 eurų mokestį
   Rezoliucinė dalis
   Valstybė narė gali numatyti privalomą supaprastintą leidimo pateikti į rinką procedūrą paralelinio augalų apsaugos produkto importo iš kitos valstybės narės, kur jam jau buvo išduotas toks leidimas, atveju, jeigu importą vykdo žemdirbys vien savo ūkio poreikiams, o taip išduotas leidimas pateikti į rinką suteikiamas konkrečiam ūkio subjektui. Tokio leidimo suteikimas negali priklausyti nuo to, ar atitinkamas ūkio subjektas pažymėjo importuotą produktą savo prekių ženklu, jeigu šis subjektas yra žemdirbys, vykdantis paralelinį importą tik savo ūkio poreikiams. Šio leidimo išdavimui negali būti taikoma rinkliava, kuri nėra proporcinga patikrinimo arba administracinių veiksmų, reikalingų leidimo paraiškai išnagrinėti, sąnaudoms. Vis dėlto fiksuoto tokių sąnaudų dydžio nustatymas yra leistinas, jeigu paisoma proporcingumo principo.

      (1)  OL C 212, 2006 9 2.


title: Byla C-208/13: 2013 m. balandžio 15 d. Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio (Italija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje Autorità Garante della Concorrenza e del Mercato prieš Ministero delle Infrastrutture e dei Trasporti, Ministero dello Sviluppo Economico

text:
               20.7.2013

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 207/10

         2013 m. balandžio 15 d.Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio (Italija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje Autorità Garante della Concorrenza e del Mercato prieš Ministero delle Infrastrutture e dei Trasporti, Ministero dello Sviluppo Economico

   (Byla C-208/13)
   2013/C 207/18
   Proceso kalba: italų

      Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas

      Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio

      Šalys pagrindinėje byloje

      Ieškovė: Autorità Garante della Concorrenza e del Mercato

      Atsakovės: Ministero delle Infrastrutture e dei Trasporti, Ministero dello Sviluppo Economico

      Prejudiciniai klausimai

               1.

               Ar konkurencijos laisvės, laisvo įmonių judėjimo, įsisteigimo laisvės ir laisvės teikti paslaugas, įtvirtintų atitinkamai ESS 4 straipsnio 3 dalyje, SESV 101, 49, 56 ir 96 straipsniuose, apsaugą atitinka Sąjungos valstybių narių nacionalinės nuostatos, kuriose nustatomos minimalios vežimo kelių transportu veiklos išlaidos, apimančios privalomą atlygio už paslaugą sudedamosios dalies, taigi sutarties kainos, nustatymą, ir jei taip, kokia apimtimi?

               2.

               Ar ir kokiomis sąlygomis minėtų principų apribojimai yra pateisinami reikalavimu apsaugoti viešąjį kelių eismo saugumo interesą ir, ar šiuo interesu galima pagrįsti minimalių veiklos išlaidų nustatymą, kaip numatyta 2008 m. Dekreto įstatymo Nr. 112 su vėlesniais pakeitimais ir papildymais 83a straipsnyje?

               3.

               Ar, atsižvelgiant į tai, minimalių veiklos išlaidų nustatymas, gali būti patikėtas atitinkamų ūkio subjektų kategorijai laisva valia sudarant susitarimus, o jiems nesant, įstaigų, į kurių sudėtį įeina daug sektoriaus privatiems ūkio subjektams atstovaujančių subjektų, nesant išankstinių teisės aktuose įtvirtintų kriterijų?


title: Byla C-154/07 2007 m. kovo 20 d. Bundesverwaltungsgericht (Vokietija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje Firma 01051 Telekom GmbH prieš Vokietijos Federacinę Respubliką

text:
               23.6.2007

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 140/8

         2007 m. kovo 20 d.Bundesverwaltungsgericht (Vokietija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje Firma 01051 Telekom GmbH prieš Vokietijos Federacinę Respubliką

   (Byla C-154/07)
   (2007/C 140/14)
   Proceso kalba: vokiečių
   Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas
   Bundesverwaltungsgericht
   Šalys pagrindinėje byloje
   Ieškovė: Firma 01051 Telekom GmbH

      Atsakovė: Vokietijos Federacinė Respublika
   Tretysis asmuo: Deutsche Telekom AG
   Prejudiciniai klausimai
   Ar 1990 m. birželio 28 d. Komisijos direktyvą 90/388/EEB dėl konkurencijos telekomunikacijų paslaugų rinkose (Konkurencijos direktyva (1)) ir 1997 m. birželio 30 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvą 97/33/EB dėl telekomunikacijų tinklų sujungimo siekiant užtikrinti universaliąsias paslaugas ir sąveiką vadovaujantis atvirojo tinklo teikimo (ATT) principais (Tinklų sujungimo direktyva (2)) reikia suprasti taip, kad nacionalinė reguliavimo institucija negali 2003 m. įpareigoti su viešuoju vietiniu telekomunikacijų tinklu sujungto jungiamojo tinklo operatoriaus mokėti dominuojančią padėtį rinkoje užimančiam vietinio tinklo operatoriui mokestį, skirtą padengti deficitą, kuris vietinio tinklo operatoriui susidaro teikiant prieigą prie vietinės linijos?
   Jeigu į pirmąjį klausimą būtų atsakyta teigiamai:
   Ar į tokio įsipareigojimo pagal vidaus teisės nuostatą prieštaravimą Bendrijos teisei turi atsižvelgti nacionalinis teismas, nagrinėdamas bylą dėl jungiamojo tinklo operatoriaus reikalavimo patenkinimo?

      (1)  OL L 192, p. 10.

      (2)  OL L 199, p. 32.


title: Byla C-377/13: 2013 m. liepos 3 d. Tribunal Arbitral Tributário (Centro de Arbitragem Administrativa — CAAD) (Portugalija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje Ascendi Beiras Litoral e Alta, Auto Estradas das Beiras Litoral e Alta, SA prieš Autoridade Tributária e Aduaneira

text:
               21.9.2013

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 274/8

         2013 m. liepos 3 d.Tribunal Arbitral Tributário (Centro de Arbitragem Administrativa — CAAD) (Portugalija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje Ascendi Beiras Litoral e Alta, Auto Estradas das Beiras Litoral e Alta, SA prieš Autoridade Tributária e Aduaneira

   (Byla C-377/13)
   2013/C 274/13
   Proceso kalba: portugalų

      Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas

      Tribunal Arbitral Tributário (Centro de Arbitragem Administrativa — CAAD)

      Šalys pagrindinėje byloje

      Ieškovė: Ascendi Beiras Litoral e Alta, Auto Estradas das Beiras Litoral e Alta, SA

      Atsakovė: Autoridade Tributária e Aduaneira

      Prejudicinis klausimas

   Ar 1969 m. liepos 17 d. Tarybos direktyvos 69/335/EEB (1) (su pakeitimais, padarytais 1985 m. birželio 10 d. Tarybos direktyva 85/303/EEB (2)), 4 straipsnio 1 dalies c punktu ir 2 dalies a punktu, 7 straipsnio 1 dalimi ir 10 straipsnio a pastraipa draudžiama taikyti nacionalinės teisės aktus, kaip antai 2001 m. gruodžio 14 d. Įstatymą-dekretą Nr. 322-B/2001, pagal kurį žyminiu mokesčiu apmokestinamas bet koks kapitalo bendrovių įstatinio kapitalo didinimas konvertuojant akcininkų turimus kreditorinius reikalavimus už anksčiau bendrovei suteiktas antrines paslaugas, nors tos antrinės paslaugos buvo suteiktos grynaisiais pinigais, atsižvelgiant į tai, kad 1984 m. liepos 1 d. toks kapitalo didinimas pagal nacionalinės teisės aktus buvo apmokestinamas 2 % žyminiu mokesčiu ir kad tą pačią dieną pagal tuos teisės aktus kapitalo didinimui grynųjų pinigų įnašais žyminis mokestis nebuvo taikomas?

      (1)  1969 m. liepos 17 d. Tarybos direktyva 69/335/EEB dėl netiesioginių kapitalo pritraukimo mokesčių (OL L 249, p. 25; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 9 sk., 1 t., p. 11).

      (2)  1985 m. birželio 10 d. Tarybos direktyva 85/303/EEB iš dalies keičianti Direktyvą 69/335/EEB dėl netiesioginių mokesčių taikomų kapitalui pritraukti (OL L 156, p. 23; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 9 sk., 1 t., p. 122).


title: Byla T-271/15 P: 2015 m. gegužės 28 d. Tuula Rajala pateiktas apeliacinis skundas dėl 2015 m. kovo 18 d. Tarnautojų teismo sprendimo byloje F-24/14 Rajala/VRDT

text:
               10.8.2015

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 262/32

         2015 m. gegužės 28 d. Tuula Rajala pateiktas apeliacinis skundas dėl 2015 m. kovo 18 d. Tarnautojų teismo sprendimo byloje F-24/14 Rajala/VRDT

   (Byla T-271/15 P)
   (2015/C 262/43)
   Proceso kalba: anglų

      Šalys

      Apeliantė: Tuula Rajala (El Campello, Ispanija), atstovaujama advokato H. Tettenborn

      Kita proceso šalis: Vidaus rinkos derinimo tarnyba (prekių ženklams ir pramoniniam dizainui)

      Reikalavimai

   Apeliantė Bendrojo Teismo prašo:

               —

               panaikinti 2015 m. kovo 18 d. Tarnautojų teismo sprendimą byloje F-24/14;

               —

               panaikinti apeliantės vertinimo ataskaitą už laikotarpį nuo 2011 m. spalio 1 d. iki 2012 m. gruodžio 31 d.;

               —

               nurodyti VRDT sumokėti apeliantei Bendrojo Teismo nuožiūra tinkamą kompensaciją, bet nemažesnę negu 500 eurų, už dėl minėtos vertinimo ataskaitos patirtą neturtinę ir turtinę žalą;

               —

               nurodyti VRDT sumokėti bylinėjimosi Tarnautojų teisme ir Bendrajame teisme išlaidas.

      Apeliacinio skundo pagrindai ir pagrindiniai argumentai

   Grįsdama apeliacinį skundą apeliantė remiasi keturiais pagrindais.

               1.

               Pirmasis pagrindas susijęs su tuo, kad Tarnautojų teismas iškraipė daug faktinių aplinkybių ir pagrindė sprendimą iškraipytomis faktinėmis aplinkybėmis. Apeliantė nurodo tokius iškraipytus faktus:

                           —

                           iškraipytas faktas, kad terminų laikymasis buvo sutrikdytas dėl apeliantės sveikatos problemų;

                           —

                           iškraipytas faktas, kad terminų laikymąsi neigiamai paveikė tai, kad tik vienas vertintojas dirbo suomių kalba dalį vertinimo laikotarpio ir vienas iš tik dviejų suomių vertintojų likusią vertinamojo laikotarpio dalį;

                           —

                           iškraipytas faktas, kad apeliantė dirbo su išskirtinai daug ypač sudėtingų bylų, kurioms reikėjo daug laiko;

                           —

                           iškraipyti faktai dėl neigiamo poveikio, kurį Sprendimo IP Translator įvykdymas turėjo apeliantės produktyvumui ir sprendimų terminams;

                           —

                           iškraipyti faktai dėl terminų skaičiavimo apeliantei palyginti su kitais vertintojais.

               2.

               Antrasis pagrindas susijęs su tuo, kad Tarnautojų teismas padarė teisės klaidą, nes konstatavo, jog nėra akivaizdžios darbo rezultatų vertinimo klaidos, nors penki iš septynių vertintų gebėjimų buvo įvertinti bent kaip atitinkantys užimamai darbo vietai reikalaujamą lygį.

               3.

               Trečiasis pagrindas susijęs su tuo, kad Tarnautojų teismas padarė teisės klaidą, nes atmetė pagrindą dėl VRDT pažeisto pasitikėjimo.

               4.

               Ketvirtasis pagrindas susijęs su tuo, kad Tarnautojų teismas padarė teisės klaidą, nes atmetė pagrindą dėl VRDT pažeistų apeliantės teisėtų lūkesčių.


title: Byla T-460/08 2008 m. spalio 10 d. pareikštas ieškinys byloje Komisija prieš Acentro Turismo

text:
               6.12.2008

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 313/53

         2008 m. spalio 10 d. pareikštas ieškinys byloje Komisija prieš Acentro Turismo

   (Byla T-460/08)
   (2008/C 313/94)
   Proceso kalba: italų
   Šalys

      Ieškovė: Europos Bendrijų Komisija, atstovaujama A. Aresu, A. Caeiros

      Atsakovė: Acentro Turismo SpA (Milanas, Italija)
   Ieškovės reikalavimai

               —

               Priteisti iš bendrovės Acentro Turismo SpA pagrindinę 13 497,46 eurų sumą.

               —

               Priteisti iš šios bendrovės 2 278,55 eurų sumą kaip palūkanas, susidariusias iki šio ieškinio pateikimo dienos, ir palūkanas, kurios susidarys nuo šio ieškinio pateikimo dienos iki realaus pagrindinės sumos sumokėjimo dienos, kurių galutinę sumą reikia nustatyti pagal Italijos teisėje numatytą palūkanų normą.

               —

               Priteisti iš šios bendrovės palūkanas nuo minėtų palūkanų, susidariusių iki šio ieškinio pateikimo dienos, kurių galutinę sumą reikia nustatyti minėtų palūkanų sumokėjimo dieną pagal Italijos teisėje numatytą palūkanų normą.

               —

               Priteisti iš šios bendrovės bylinėjimosi išlaidas.

         Ieškinio pagrindai ir pagrindiniai argumentai
   Šiuo ieškiniu Europos Komisija, atstovaudama Europos atominės energijos bendrijai (Euratomui), prašo Pirmosios instancijos teismo priteisti iš bendrovės Acentro Turismo SpA, įsteigtos pagal Italijos teisę, 13 497,46 eurų sumą su palūkanomis, kurią ši privalo sumokėti pagal 1990 m. sudarytos paslaugų teikimo sutarties Nr. 349-90-04 TL ISP I, kuria minėtai bendrovei patikėtos Ispros kelionių agentūros funkcijos, įgyvendinimo taisykles.
   Komisija tvirtina, kad bendrovė Acentro neapmokėjo dviejų sąskaitų, kurias pati Komisija jai pateikė pagal ginčijamos sutarties 8 straipsnį, ir kad šis įsiskolinimas užtektinai įrodytas, atsižvelgiant į tos sutarties turinį, ir todėl nagrinėjamas įsiskolinimas yra neginčijamas, likvidus ir pareikalautinas.