title: Byla C-62/19: 2020 m. gruodžio 3 d. Teisingumo Teismo (ketvirtoji kolegija) sprendimas byloje (Tribunalul Bucureşti (Rumunija) prašymas priimti prejudicinį sprendimą) Star Taxi App SRL / Unitatea Administrativ Teritorială Municipiul Bucureşti prin Primar General, Consiliul General al Municipiului Bucureşti (Prašymas priimti prejudicinį sprendimą – SESV 56 straipsnis – Taikymas – Išimtinai vidaus situacija – Direktyva 2000/31/EB – 2 straipsnio a punktas – Sąvoka „informacinės visuomenės paslaugos“ – 3 straipsnio 2 ir 4 dalys – 4 straipsnis – Taikymas – Direktyva 2006/123/EB – Paslaugos – III skyrius (Teikėjų įsisteigimo laisvė) ir IV skyrius (Laisvas paslaugų judėjimas) – Taikymas – 9 ir 10 straipsniai – Direktyva (ES) 2015/1535 – 1 straipsnio 1 dalies e ir f punktai – Sąvoka „paslaugų taisyklė“ – Sąvoka „techninis reglamentas“ – 5 straipsnio 1 dalis – Nepranešimas iš anksto – Galimybė pasiremti – Asmenų, pageidaujančių keliauti mieste iš vienos vietos į kitą, ir licenciją turinčių taksi vairuotojų ryšio užmezgimo naudojant išmaniajam telefonui skirtą programėlę veikla – Kvalifikavimas – Nacionalinis reglamentavimas, pagal kurį šiai veiklai taikomas reikalavimas gauti išankstinį leidimą)

text:
               2021 2 1

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 35/7

      2020 m. gruodžio 3 d. Teisingumo Teismo (ketvirtoji kolegija) sprendimas byloje (Tribunalul Bucureşti (Rumunija) prašymas priimti prejudicinį sprendimą) Star Taxi App SRL / Unitatea Administrativ Teritorială Municipiul Bucureşti prin Primar General, Consiliul General al Municipiului Bucureşti

      (Byla C-62/19) (1)

      (Prašymas priimti prejudicinį sprendimą - SESV 56 straipsnis - Taikymas - Išimtinai vidaus situacija - Direktyva 2000/31/EB - 2 straipsnio a punktas - Sąvoka „informacinės visuomenės paslaugos“ - 3 straipsnio 2 ir 4 dalys - 4 straipsnis - Taikymas - Direktyva 2006/123/EB - Paslaugos - III skyrius (Teikėjų įsisteigimo laisvė) ir IV skyrius (Laisvas paslaugų judėjimas) - Taikymas - 9 ir 10 straipsniai - Direktyva (ES) 2015/1535 - 1 straipsnio 1 dalies e ir f punktai - Sąvoka „paslaugų taisyklė“ - Sąvoka „techninis reglamentas“ - 5 straipsnio 1 dalis - Nepranešimas iš anksto - Galimybė pasiremti - Asmenų, pageidaujančių keliauti mieste iš vienos vietos į kitą, ir licenciją turinčių taksi vairuotojų ryšio užmezgimo naudojant išmaniajam telefonui skirtą programėlę veikla - Kvalifikavimas - Nacionalinis reglamentavimas, pagal kurį šiai veiklai taikomas reikalavimas gauti išankstinį leidimą)
      (2021/C 35/09)
      Proceso kalba: rumunų

         Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas

         Tribunalul Bucureşti

         Šalys pagrindinėje byloje

         Pareiškėja: Star Taxi App SRL

         Atsakovai: Unitatea Administrativ Teritorială Municipiul Bucureşti prin Primar General, Consiliul General al Municipiului Bucureşti

         dalyvaujant: IB, Camera Naţională a Taximetriştilor din România, D’Artex Star SRL, Auto Cobălcescu SRL, Cristaxi Service SRL

         Rezoliucinė dalis

                  1.

                  2000 m. birželio 8 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 2000/31/EB dėl kai kurių informacinės visuomenės paslaugų, ypač elektroninės komercijos, teisinių aspektų vidaus rinkoje (Elektroninės komercijos direktyva) 2 straipsnio a punktas, kuriame daroma nuoroda į 2015 m. rugsėjo 9 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos (ES) 2015/1535, kuria nustatoma informacijos apie techninius reglamentus ir informacinės visuomenės paslaugų taisykles teikimo tvarka, 1 straipsnio 1 dalies b punktą, turi būti aiškinamas taip, kad „informacinės visuomenės paslauga“, kaip ji suprantama pagal šias nuostatas, yra tarpininkavimo paslauga, kurios esmė yra tai, kad naudojantis išmaniajam telefonui skirta programėle už užmokestį užmezgamas ryšys tarp asmenų, pageidaujančių keliauti mieste iš vienos vietos į kitą, ir licenciją turinčių taksi vairuotojų, ir dėl kurios jos teikėjas su šiais vairuotojais yra sudaręs šių paslaugų teikimo už mėnesinį abonentinį mokestį sutartis, tačiau jiems neperduoda užsakymų, nenustato vežimo kainos ir nepriima mokėjimų iš šių asmenų (jie moka tiesiogiai taksi vairuotojui), juo labiau nevykdo transporto priemonių ir jų vairuotojų tinkamumo, taip pat šių vairuotojų elgesio kontrolės.

                  2.

                  Direktyvos 2015/1535 1 straipsnio 1 dalies f punktas turi būti aiškinamas taip, kad „techninis reglamentas“, kaip jis suprantamas pagal šią nuostatą, nėra vietos valdžios institucijos nustatytas teisinis reglamentavimas, pagal kurį tarpininkavimo paslaugos, kurios tikslas – naudojantis išmaniajam telefonui skirta programėle už užmokestį užmegzti ryšį tarp asmenų, pageidaujančių keliauti mieste iš vienos vietos į kitą, ir licenciją turinčių taksi vairuotojų ir kuri laikytina „informacinės visuomenės paslauga“, kaip ji suprantama pagal Direktyvos 2015/1535 1 straipsnio 1 dalies b punktą, teikimas susiejamas su kitiems taksi rezervavimo paslaugų teikėjams jau taikoma pareiga gauti išankstinį leidimą.

                  3.

                  SESV 56 straipsnis, Direktyvos 2000/31 3 straipsnio 2 ir 4 dalys, taip pat 2006 m. gruodžio 12 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 2006/123/EB dėl paslaugų vidaus rinkoje 16 straipsnis turi būti aiškinami taip, kad jie netaikomi ginčui, kurio visi reikšmingi elementai susiję tik su viena valstybe nare.
                  Direktyvos 2000/31 4 straipsnis turi būti aiškinamas taip, kad jis netaikomas valstybės narės teisiniam reglamentavimui, pagal kurį tarpininkavimo paslaugos, kurios tikslas – naudojantis išmaniajam telefonui skirta programėle už užmokestį užmegzti ryšį tarp asmenų, pageidaujančių keliauti mieste iš vienos vietos į kitą, ir licenciją turinčių taksi vairuotojų ir kuri laikytina „informacinės visuomenės paslauga“, kaip ji suprantama pagal Direktyvos 2000/31 2 straipsnio a punktą, kuriame daroma nuoroda į Direktyvos 2015/1535 1 straipsnio 1 dalies b punktą, teikimas susiejamas su kitiems taksi rezervavimo paslaugų teikėjams jau taikoma pareiga gauti išankstinį leidimą.
                  Direktyvos 2006/123 9 ir 10 straipsniai turi būti aiškinami taip, kad pagal juos draudžiamas valstybės narės teisinis reglamentavimas, pagal kurį tarpininkavimo paslaugos, kurios tikslas – naudojantis išmaniajam telefonui skirta programėle už atlygį užmegzti ryšį tarp asmenų, pageidaujančių keliauti mieste iš vienos vietos į kitą, ir licenciją turinčių taksi vairuotojų, teikimas susiejamas su pareiga gauti išankstinį leidimą prieš pradedant vykdyti veiklą, jeigu šio leidimo gavimo sąlygos neatitinka šiuose straipsniuose numatytų reikalavimų, nes nustatomi, be kita ko, su atitinkama paslauga nesuderinami techniniai reikalavimai, o tai turi patikrinti prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas.

         (1)  OL C 164, 2019 5 13.


title: Sujungtos bylos C-225/19 ir C-226/19: 2020 m. lapkričio 24 d. Teisingumo Teismo (didžioji kolegija) sprendimas byloje (Rechtbank Den Haag zittingsplaats Haarlem (Nyderlandai) prašymas priimti prejudicinį sprendimą) R.N.N.S. (C-225/19), K.A. (C-226/19) / Minister van Buitenlandse Zaken (Prašymas priimti prejudicinį sprendimą – Laisvės, saugumo ir teisingumo erdvė – Bendrijos vizų kodeksas – Reglamentas (EB) Nr. 810/2009 – 32 straipsnio 1 – 3 dalys – Sprendimas atsisakyti išduoti vizą – VI priedas – Standartinė forma – Motyvavimas – Grėsmė vienos ar kelių valstybių narių viešajai tvarkai, vidaus saugumui ar visuomenės sveikatai arba tarptautiniams santykiams – 22 straipsnis – Išankstinio konsultavimosi su kitų valstybių narių centrinėmis valdžios institucijomis procedūra – Prieštaravimas vizos išdavimui – Skundas dėl sprendimo atsisakyti išduoti vizą – Teisminės kontrolės apimtis – Europos Sąjungos pagrindinių teisių chartijos 47 straipsnis – Teisė į veiksmingą teisinę gynybą)

text:
               2021 2 1

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 35/10

      2020 m. lapkričio 24 d. Teisingumo Teismo (didžioji kolegija) sprendimas byloje (Rechtbank Den Haag zittingsplaats Haarlem (Nyderlandai) prašymas priimti prejudicinį sprendimą) R.N.N.S. (C-225/19), K.A. (C-226/19) / Minister van Buitenlandse Zaken

      (Sujungtos bylos C-225/19 ir C-226/19) (1)

      (Prašymas priimti prejudicinį sprendimą - Laisvės, saugumo ir teisingumo erdvė - Bendrijos vizų kodeksas - Reglamentas (EB) Nr. 810/2009 - 32 straipsnio 1 – 3 dalys - Sprendimas atsisakyti išduoti vizą - VI priedas - Standartinė forma - Motyvavimas - Grėsmė vienos ar kelių valstybių narių viešajai tvarkai, vidaus saugumui ar visuomenės sveikatai arba tarptautiniams santykiams - 22 straipsnis - Išankstinio konsultavimosi su kitų valstybių narių centrinėmis valdžios institucijomis procedūra - Prieštaravimas vizos išdavimui - Skundas dėl sprendimo atsisakyti išduoti vizą - Teisminės kontrolės apimtis - Europos Sąjungos pagrindinių teisių chartijos 47 straipsnis - Teisė į veiksmingą teisinę gynybą)
      (2021/C 35/11)
      Proceso kalba: nyderlandų

         Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas

         Rechtbank Den Haag zittingsplaats Haarlem

         Šalys pagrindinėje byloje

         Pareiškėjai: R.N.N.S. (C-225/19), K.A. (C-226/19)

         Atsakovas: Minister van Buitenlandse Zaken

         Rezoliucinė dalis

      2009 m. liepos 13 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamento (EB) Nr. 810/2009, nustatančio Bendrijos vizų kodeksą, iš dalies pakeisto 2013 m. birželio 26 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentu (ES) Nr. 610/2013, 32 straipsnio 2 ir 3 dalys, siejamos su Europos Sąjungos pagrindinių teisių chartijos 47 straipsniu, turi būti aiškinamos taip, kad, viena vertus, jose reikalaujama, kad valstybė narė, pagal Reglamento Nr. 810/2009, iš dalies pakeisto Reglamentu Nr. 610/2013, 32 straipsnio 1 dalies a punkto vi papunktį priėmusi galutinį sprendimą atsisakyti išduoti vizą dėl to, kad kita valstybė narė pareiškė prieštaravimą vizos išdavimui, šiame sprendime nurodytų tokį prieštaravimą pareiškusią valstybę narę, konkretų šiuo prieštaravimu grindžiamą atsisakymo pagrindą, prireikus kartu išdėstydama to prieštaravimo priežasčių esmę, ir valdžios instituciją, į kurią prašymą išduoti vizą pateikęs asmuo gali kreiptis, kad sužinotų galimas teisių gynimo priemones toje kitoje valstybėje narėje, ir, kita vertus, kai dėl to paties sprendimo, remiantis Reglamento Nr. 810/2009, iš dalies pakeisto Reglamentu Nr. 610/2013, 32 straipsnio 3 dalimi, pateikiamas skundas, tą sprendimą priėmusios valstybės narės teismai negali kitos valstybės narės pareikšto prieštaravimo vizos išdavimui teisėtumo nagrinėti iš esmės.

         (1)  OL C 187, 2019 6 3.


title: Byla C-269/19: 2020 m. lapkričio 25 d. Teisingumo Teismo (pirmoji kolegija) sprendimas byloje (Curtea de Apel Cluj (Rumunija) prašymas priimti prejudicinį sprendimą) Banca B. SA / A.A.A. (Prašymas priimti prejudicinį sprendimą – Vartotojų apsauga – Nesąžiningos sąlygos sutartyse su vartotojais – Direktyva 93/13/EEB – Sutarties sąlygos pripažinimo nesąžininga pasekmės – Nesąžiningos sąlygos pakeitimas kita – Kintamosios palūkanų normos apskaičiavimo tvarka – Leistinumas – Raginimas šalims surengti derybas)

text:
               2021 2 1

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 35/10

      2020 m. lapkričio 25 d. Teisingumo Teismo (pirmoji kolegija) sprendimas byloje (Curtea de Apel Cluj (Rumunija) prašymas priimti prejudicinį sprendimą) Banca B. SA / A.A.A.

      (Byla C-269/19) (1)

      (Prašymas priimti prejudicinį sprendimą - Vartotojų apsauga - Nesąžiningos sąlygos sutartyse su vartotojais - Direktyva 93/13/EEB - Sutarties sąlygos pripažinimo nesąžininga pasekmės - Nesąžiningos sąlygos pakeitimas kita - Kintamosios palūkanų normos apskaičiavimo tvarka - Leistinumas - Raginimas šalims surengti derybas)
      (2021/C 35/12)
      Proceso kalba: rumunų

         Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas

         Curtea de Apel Cluj

         Šalys pagrindinėje byloje

         Apeliantas: Banca B. SA

         Kita apeliacinio proceso šalis: A.A.A.

         Rezoliucinė dalis

      1993 m. balandžio 5 d. Tarybos direktyvos 93/13/EEB dėl nesąžiningų sąlygų sutartyse su vartotojais 6 straipsnio 1 dalis turi būti aiškinama: kai pripažinus paskolos sutarties, kaip antai nagrinėjamos pagrindinėje byloje, sąlygas, kuriose apibrėžiama kintamosios palūkanų normos nustatymo tvarka, nesąžiningomis po atitinkamo tokių sąlygų panaikinimo ši sutartis nebesukelia pasekmių, o šios sutarties panaikinimas vartotojams sukeltų ypač nepalankių pasekmių, ir nėra jokių teisės aktų nuostatų, kuriomis būtų galima pakeisti tas nesąžiningas sąlygas, nacionalinis teismas privalo, atsižvelgdamas į savo vidaus teisę, imtis visų reikiamų priemonių tam, kad apsaugotų vartotojus nuo jiems ypač nepalankių pasekmių, galinčių kilti panaikinus šią sutartį. Tokiomis aplinkybėmis, kaip nagrinėjamos pagrindinėje byloje, nacionaliniam teismui nedraudžiama, be kita ko, paraginti šalis derėtis, kad būtų nustatyta palūkanų normos apskaičiavimo tvarka, su sąlyga, kad jis nustato šių derybų ribas ir šia tvarka siekiama nustatyti realią sutarties šalių teisių ir pareigų pusiausvyrą, atsižvelgiant, be kita ko, į vartotojų apsaugos tikslą, kuriuo grindžiama Direktyva 93/13.

         (1)  OL C 238, 2019 7 15.


title: Byla C-302/19: 2020 m. lapkričio 25 d. Teisingumo Teismo (penktoji kolegija) sprendimas byloje (Corte suprema di cassazione (Italija) prašymas priimti prejudicinį sprendimą) Istituto nazionale della previdenza sociale / WS (Prašymas priimti prejudicinį sprendimą – Direktyva 2011/98/ES – Vieną leidimą turinčių darbuotojų iš trečiųjų šalių teisės – 12 straipsnis – Teisė į vienodą požiūrį – Socialinė apsauga – Valstybės narės teisės nuostatos, pagal kurias, nustatant teises į šeimos išmoką, neatsižvelgiama į vieną leidimą turinčio asmens šeimos narius, kurie nuolat negyvena šios valstybės narės teritorijoje)

text:
               2021 2 1

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 35/11

      2020 m. lapkričio 25 d. Teisingumo Teismo (penktoji kolegija) sprendimas byloje (Corte suprema di cassazione (Italija) prašymas priimti prejudicinį sprendimą) Istituto nazionale della previdenza sociale / WS

      (Byla C-302/19) (1)

      (Prašymas priimti prejudicinį sprendimą - Direktyva 2011/98/ES - Vieną leidimą turinčių darbuotojų iš trečiųjų šalių teisės - 12 straipsnis - Teisė į vienodą požiūrį - Socialinė apsauga - Valstybės narės teisės nuostatos, pagal kurias, nustatant teises į šeimos išmoką, neatsižvelgiama į vieną leidimą turinčio asmens šeimos narius, kurie nuolat negyvena šios valstybės narės teritorijoje)
      (2021/C 35/13)
      Proceso kalba: italų

         Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas

         Corte suprema di cassazione

         Šalys pagrindinėje byloje

         Kasatorė: Istituto nazionale della previdenza sociale

         Kita kasacinio proceso šalis: WS

         Rezoliucinė dalis

      2011 m. gruodžio 13 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 2011/98/ES dėl vienos prašymų išduoti vieną leidimą trečiųjų šalių piliečiams gyventi ir dirbti valstybės narės teritorijoje pateikimo procedūros ir dėl valstybėje narėje teisėtai gyvenančių trečiųjų šalių darbuotojų bendrų teisių 12 straipsnio 1 dalies e punktą reikia aiškinti taip, kad pagal jį draudžiamos valstybės narės teisės nuostatos, pagal kurias nustatant teises į socialinės apsaugos išmoką neatsižvelgiama į vieną leidimą, kaip jis suprantamas pagal šios direktyvos 2 straipsnio c punktą, turinčio asmens šeimos narius, kurie gyvena ne šios valstybės narės teritorijoje, o trečiojoje šalyje, nors atsižvelgiama į trečiojoje šalyje gyvenančius minėtos valstybės narės piliečio šeimos narius.

         (1)  OL C 288, 2019 8 26.


title: Byla C-303/19: 2020 m. lapkričio 25 d. Teisingumo Teismo (penktoji kolegija) sprendimas byloje (Corte suprema di cassazione (Italija) prašymas priimti prejudicinį sprendimą) Istituto nazionale della previdenza sociale / VR (Prašymas priimti prejudicinį sprendimą – Direktyva 2003/109/EB – Trečiųjų šalių piliečių, kurie yra ilgalaikiai gyventojai, statusas – 11 straipsnis – Teisė į vienodą požiūrį – Socialinė apsauga – Valstybės narės teisės nuostatos, pagal kurias, nustatant teises į šeimos išmoką, neatsižvelgiama į ilgalaikio gyventojo šeimos narius, kurie nuolat negyvena šios valstybės narės teritorijoje)

text:
               2021 2 1

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 35/12

      2020 m. lapkričio 25 d. Teisingumo Teismo (penktoji kolegija) sprendimas byloje (Corte suprema di cassazione (Italija) prašymas priimti prejudicinį sprendimą) Istituto nazionale della previdenza sociale / VR

      (Byla C-303/19) (1)

      (Prašymas priimti prejudicinį sprendimą - Direktyva 2003/109/EB - Trečiųjų šalių piliečių, kurie yra ilgalaikiai gyventojai, statusas - 11 straipsnis - Teisė į vienodą požiūrį - Socialinė apsauga - Valstybės narės teisės nuostatos, pagal kurias, nustatant teises į šeimos išmoką, neatsižvelgiama į ilgalaikio gyventojo šeimos narius, kurie nuolat negyvena šios valstybės narės teritorijoje)
      (2021/C 35/14)
      Proceso kalba: italų

         Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas

         Corte suprema di cassazione

         Šalys pagrindinėje byloje

         Kasatorė: Istituto nazionale della previdenza sociale

         Kita kasacinio proceso šalis: VR

         Rezoliucinė dalis

      2003 m. lapkričio 25 d. Tarybos direktyvos 2003/109/EB dėl trečiųjų valstybių piliečių, kurie yra ilgalaikiai gyventojai, statuso 11 straipsnio 1 dalies d punktą reikia aiškinti taip: pagal jį draudžiamos valstybės narės teisės nuostatos, pagal kurias nustatant teises į socialinės apsaugos išmoką neatsižvelgiama į ilgalaikio gyventojo, kaip jis suprantamas pagal šios direktyvos 2 straipsnio b punktą, šeimos narius, kurie gyvena ne šios valstybės narės teritorijoje, o trečiojoje šalyje, nors atsižvelgiama į trečiojoje šalyje gyvenančius minėtos valstybės narės piliečio šeimos narius, jei perkeldama šią direktyvą į vidaus teisę ši valstybė narė nėra aiškiai pareiškusi, kad ketina remtis pagal šios direktyvos 11 straipsnio 2 dalį leidžiama pareigos taikyti vienodą požiūrį išimtimi.

         (1)  OL C 288, 2019 8 26.


title: Byla C-311/19: 2020 m. gruodžio 3 d. Teisingumo Teismo (ketvirtoji kolegija) sprendimas byloje (Nejvyšší správní soud (Čekijos Respublika) prašymas priimti prejudicinį sprendimą) BONVER WIN, a.s. / Ministerstvo financí ČR (Prašymas priimti prejudicinį sprendimą – Laisvė teikti paslaugas – Apribojimai – Nacionalinės teisės aktai, kuriais tam tikrose vietose draudžiama vykdyti azartinių lošimų veiklą – SESV 56 straipsnio taikymas – Tarpvalstybinis elementas)

text:
               2021 2 1

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 35/12

      2020 m. gruodžio 3 d. Teisingumo Teismo (ketvirtoji kolegija) sprendimas byloje (Nejvyšší správní soud (Čekijos Respublika) prašymas priimti prejudicinį sprendimą) BONVER WIN, a.s. / Ministerstvo financí ČR

      (Byla C-311/19) (1)

      (Prašymas priimti prejudicinį sprendimą - Laisvė teikti paslaugas - Apribojimai - Nacionalinės teisės aktai, kuriais tam tikrose vietose draudžiama vykdyti azartinių lošimų veiklą - SESV 56 straipsnio taikymas - Tarpvalstybinis elementas)
      (2021/C 35/15)
      Proceso kalba: čekų

         Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas

         Nejvyšší správní soud

         Šalys pagrindinėje byloje

         Kasatorė: BONVER WIN, a.s.

         Atsakovė: Ministerstvo financí ČR

         Rezoliucinė dalis

      SESV 56 straipsnį reikia aiškinti taip, kad jis taikytinas valstybėje narėje įsisteigusios bendrovės, kurios licencija verstis azartinių lošimų veikla buvo panaikinta po to, kai toje valstybėje narėje įsigaliojo teisės nuostata, kurioje nustatomos vietos, kur leidžiama rengti tokius lošimus, situacijai, jei tokia nuostata taikoma vienodai visiems tos valstybės narės teritorijoje veiklą vykdantiems paslaugos teikėjams, nepaisant to, ar jie tas paslaugas teikia tos valstybės ar kitų valstybių narių piliečiams, kai dalis jos klientų yra iš kitos valstybės narės nei ta, kurioje yra jos buveinė.

         (1)  OL C 213, 2019 6 24.


title: Byla C-320/19: 2020 m. gruodžio 3 d. Teisingumo Teismo (penktoji kolegija) sprendimas byloje (Verwaltungsgericht Berlin (Vokietija) prašymas priimti prejudicinį sprendimą) Ingredion Germany GmbH / Vokietijos Federacinė Respublika (Prašymas priimti prejudicinį sprendimą – Aplinka – Direktyva 2003/87/EB – Šiltnamio efektą sukeliančių dujų apyvartinių taršos leidimų prekybos sistema – 3 straipsnio h punktas – Nauji rinkos dalyviai – 10a straipsnis – Nemokamų leidimų suteikimo pereinamuoju laikotarpiu tvarka – Sprendimas 2011/278/ES – 18 straipsnio 1 dalies c punktas – Su kuru susijęs veiklos lygis – 18 straipsnio 2 dalies antra pastraipa – Atitinkamo pajėgumo naudojimo koeficiento dydis)

text:
               2021 2 1

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 35/13

      2020 m. gruodžio 3 d. Teisingumo Teismo (penktoji kolegija) sprendimas byloje (Verwaltungsgericht Berlin (Vokietija) prašymas priimti prejudicinį sprendimą) Ingredion Germany GmbH / Vokietijos Federacinė Respublika

      (Byla C-320/19) (1)

      (Prašymas priimti prejudicinį sprendimą - Aplinka - Direktyva 2003/87/EB - Šiltnamio efektą sukeliančių dujų apyvartinių taršos leidimų prekybos sistema - 3 straipsnio h punktas - Nauji rinkos dalyviai - 10a straipsnis - Nemokamų leidimų suteikimo pereinamuoju laikotarpiu tvarka - Sprendimas 2011/278/ES - 18 straipsnio 1 dalies c punktas - Su kuru susijęs veiklos lygis - 18 straipsnio 2 dalies antra pastraipa - Atitinkamo pajėgumo naudojimo koeficiento dydis)
      (2021/C 35/16)
      Proceso kalba: vokiečių

         Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas

         Verwaltungsgericht Berlin

         Šalys pagrindinėje byloje

         Pareiškėja: Ingredion Germany GmbH

         Atsakovė: Vokietijos Federacinė Respublika

         Rezoliucinė dalis

      2011 m. balandžio 27 d. Komisijos sprendimo 2011/278/ES, kuriuo nustatomos suderinto nemokamo apyvartinių taršos leidimų suteikimo pagal Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 2003/87/EB 10a straipsnį pereinamojo laikotarpio Sąjungos taisyklės, 18 straipsnio 2 dalies antra pastraipa turi būti aiškinama taip, kad siekiant suteikti nemokamų apyvartinių taršos leidimų naujiems rinkos dalyviams atitinkamas pajėgumo naudojimo koeficientas turi būti mažesnis už 100 %.

         (1)  OL C 246, 2019 7 22.


title: Byla C-352/19 P: 2020 m. gruodžio 3 d. Teisingumo Teismo (pirmoji kolegija) sprendimas byloje Région de Bruxelles-Capitale / Europos Komisija (Apeliacinis skundas – Reglamentas (EB) Nr. 1107/2009 – Augalų apsaugos produktų pateikimas rinkai – Įgyvendinimo reglamentas (ES) 2017/2324 – Veikliosios medžiagos glifosato patvirtinimo atnaujinimas – SESV 263 straipsnis – Regioninio vieneto suinteresuotumas pareikšti ieškinį – Tiesioginė sąsaja)

text:
               2021 2 1

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 35/13

      2020 m. gruodžio 3 d. Teisingumo Teismo (pirmoji kolegija) sprendimas byloje Région de Bruxelles-Capitale / Europos Komisija

      (Byla C-352/19 P) (1)

      (Apeliacinis skundas - Reglamentas (EB) Nr. 1107/2009 - Augalų apsaugos produktų pateikimas rinkai - Įgyvendinimo reglamentas (ES) 2017/2324 - Veikliosios medžiagos glifosato patvirtinimo atnaujinimas - SESV 263 straipsnis - Regioninio vieneto suinteresuotumas pareikšti ieškinį - Tiesioginė sąsaja)
      (2021/C 35/17)
      Proceso kalba: prancūzų

         Šalys

         Apeliantė: Région de Bruxelles-Capitale, atstovaujama advokato A. Bailleux

         Kita proceso šalis: Europos Komisija, atstovaujama X. Lewis, F. Castillo de la Torre, I. Naglis ir F. Castilla Contreras

         Rezoliucinė dalis

                  1.

                  Atmesti apeliacinį skundą.

                  2.

                  Priteisti iš Briuselio sostinės regiono bylinėjimosi išlaidas.

         (1)  OL C 220, 2019 7 1.


title: Byla C-372/19: 2020 m. lapkričio 25 d. Teisingumo Teismo (penktoji kolegija) sprendimas byloje (Ondernemingsrechtbank Antwerpen (Belgija) prašymas priimti prejudicinį sprendimą) Belgische Vereniging van Auteurs, Componisten en Uitgevers CVBA (SABAM) / Weareone.World BVBA, Wecandance NV (Prašymas priimti prejudicinį sprendimą – Konkurencija – SESV 102 straipsnis – Piktnaudžiavimas dominuojančia padėtimi – „Nesąžiningų kainų“ sąvoka – Kolektyvinio autorių teisių administravimo organizacija – Faktinio monopolio padėtis – Dominuojanti padėtis – Piktnaudžiavimas – Muzikos kūrinių grojimas muzikos festivaliuose – Skalė, grindžiama už parduotus bilietus gautomis bendrosiomis pajamomis – Pagrįstas santykis su kolektyvinio administravimo organizacijos suteiktomis paslaugomis – Faktiškai grotos kolektyvinio administravimo organizacijos muzikinio repertuaro dalies nustatymas)

text:
               2021 2 1

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 35/14

      2020 m. lapkričio 25 d. Teisingumo Teismo (penktoji kolegija) sprendimas byloje (Ondernemingsrechtbank Antwerpen (Belgija) prašymas priimti prejudicinį sprendimą) Belgische Vereniging van Auteurs, Componisten en Uitgevers CVBA (SABAM) / Weareone.World BVBA, Wecandance NV

      (Byla C-372/19) (1)

      (Prašymas priimti prejudicinį sprendimą - Konkurencija - SESV 102 straipsnis - Piktnaudžiavimas dominuojančia padėtimi - „Nesąžiningų kainų“ sąvoka - Kolektyvinio autorių teisių administravimo organizacija - Faktinio monopolio padėtis - Dominuojanti padėtis - Piktnaudžiavimas - Muzikos kūrinių grojimas muzikos festivaliuose - Skalė, grindžiama už parduotus bilietus gautomis bendrosiomis pajamomis - Pagrįstas santykis su kolektyvinio administravimo organizacijos suteiktomis paslaugomis - Faktiškai grotos kolektyvinio administravimo organizacijos muzikinio repertuaro dalies nustatymas)
      (2021/C 35/18)
      Proceso kalba: nyderlandų

         Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas

         Ondernemingsrechtbank Antwerpen

         Šalys pagrindinėje byloje

         Ieškovė: Belgische Vereniging van Auteurs, Componisten en Uitgevers CVBA (SABAM)

         Atsakovai: Weareone.World BVBA, Wecandance NV

         Rezoliucinė dalis

      SESV 102 straipsnis turi būti aiškinamas taip, kad nėra piktnaudžiaujama dominuojančia padėtimi, kaip tai suprantama pagal šį straipsnį, kai faktinį monopolį valstybėje narėje turinti kolektyvinio administravimo organizacija už teisę viešai skelbti autorių teisių saugomus muzikos kūrinius muzikos renginių organizatoriams taiko skalę, pagal kurią:

                  —

                  autoriniai atlyginimai yra apskaičiuojami pagal tarifą, kuris taikomas už parduotus bilietus gautoms bendrosioms pajamoms, be galimybės iš šių pajamų išskaičiuoti visų festivalio organizavimo išlaidų, kurios niekaip nėra susijusios su jame grotais muzikos kūriniais, jeigu, atsižvelgiant į visas svarbias šioje byloje nagrinėjamo atvejo aplinkybes, administravimo organizacijos faktiškai pagal šią skalę nustatyti autoriniai atlyginimai nėra pernelyg dideli, atsižvelgiant į, be kita ko, kūrinių naudojimo pobūdį ir apimtį, dėl tokio naudojimo atsiradusią ekonominę vertę ir šios administravimo organizacijos paslaugų ekonominę vertę; tai turi patikrinti nacionalinis teismas, ir

                  —

                  joje naudojama pakopinio fiksuoto dydžio tarifo sistema, siekiant nustatyti grotų muzikos kūrinių, paimtų iš šios administravimo organizacijos repertuaro, dalį, jeigu egzistuoja kitas būdas tiksliau identifikuoti ir suskaičiuoti šių kūrinių naudojimą ir jų auditoriją, ir kad naudojant šį kitą būdą galima pasiekti tą patį teisėtą tikslą – apsaugoti muzikos autorių, kompozitorių ir leidėjų interesus, neproporcingai nepadidinant išlaidų, susijusių su sutarčių valdymu ir autorių teisių saugomų muzikos kūrinių naudojimo stebėjimu; tai turi patikrinti nacionalinis teismas, atsižvelgdamas į konkretų nagrinėjamą atvejį ir į visas bylos aplinkybes, įskaitant pateiktų duomenų prieinamumą ir patikimumą, taip pat turimas technologines priemones.

         (1)  OL C 270, 2019 8 12.


title: Byla C-445/19: 2020 m. lapkričio 24 d. Teisingumo Teismo (didžioji kolegija) sprendimas byloje (Østre Landsret (Danija) prašymas priimti prejudicinį sprendimą) Viasat Broadcasting UK Ltd / TV2/Danmark A/S, Danijos Karalystė (Prašymas priimti prejudicinį sprendimą – Valstybės pagalba – Visuomeninis transliuotojas – SESV 106 straipsnio 2 dalis – Bendros ekonominės svarbos paslaugos – Su vidaus rinka suderinama pagalba – SESV 108 straipsnio 3 dalis – Pranešimas – Nebuvimas – Gavėjo pareiga sumokėti palūkanas už laikotarpį, kai ši pagalba buvo teikiama neteisėtai – Palūkanų apskaičiavimas – Sumos, į kurias reikia atsižvelgti)

text:
               2021 2 1

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 35/15

      2020 m. lapkričio 24 d. Teisingumo Teismo (didžioji kolegija) sprendimas byloje (Østre Landsret (Danija) prašymas priimti prejudicinį sprendimą) Viasat Broadcasting UK Ltd / TV2/Danmark A/S, Danijos Karalystė

      (Byla C-445/19) (1)

      (Prašymas priimti prejudicinį sprendimą - Valstybės pagalba - Visuomeninis transliuotojas - SESV 106 straipsnio 2 dalis - Bendros ekonominės svarbos paslaugos - Su vidaus rinka suderinama pagalba - SESV 108 straipsnio 3 dalis - Pranešimas - Nebuvimas - Gavėjo pareiga sumokėti palūkanas už laikotarpį, kai ši pagalba buvo teikiama neteisėtai - Palūkanų apskaičiavimas - Sumos, į kurias reikia atsižvelgti)
      (2021/C 35/19)
      Proceso kalba: danų

         Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas

         Østre Landsret

         Šalys pagrindinėje byloje

         Ieškovė: Viasat Broadcasting UK Ltd

         Atsakovės: TV2/Danmark A/S, Danijos Karalystė

         Rezoliucinė dalis

                  1.

                  SESV 108 straipsnio 3 dalis turi būti aiškinama taip, kad nacionaliniams teismams tenkanti pareiga įpareigoti valstybės pagalbos, įgyvendintos pažeidžiant šią nuostatą, gavėją sumokėti palūkanas už laikotarpį, kai ši pagalba buvo teikiama neteisėtai, taikoma ir tuomet, kai Europos Komisija galutiniame sprendime nusprendžia, kad pagal SESV 106 straipsnio 2 dalį ši pagalba buvo suderinama su vidaus rinka.

                  2.

                  SESV 108 straipsnio 3 dalis turi būti aiškinama taip, kad nacionaliniams teismams tenkanti pareiga įpareigoti valstybės pagalbos, suteiktos pažeidžiant šią nuostatą, gavėją sumokėti palūkanas už laikotarpį, kai ši pagalba buvo teikiama neteisėtai, taikoma ir pagalbai, kurią šis gavėjas pervedė su juo susijusioms įmonėms, ir pagalbai, kurią jam pervedė valstybės kontroliuojama įmonė.

         (1)  OL C 270, 2019 8 12.


title: Byla C-510/19: 2020 m. lapkričio 24 d. Teisingumo Teismo (didžioji kolegija) sprendimas (Hof van beroep te Brussel (Belgija) prašymas priimti prejudicinį sprendimą) baudžiamojoje byloje prieš AZ (Prašymas priimti prejudicinį sprendimą – Policijos ir teismų bendradarbiavimas baudžiamosiose bylose – Europos arešto orderis – Pagrindų sprendimas 2002/584/TVR – 6 straipsnio 2 dalis – „Vykdančiosios teisminės institucijos“ sąvoka – 27 straipsnio 2 dalis – Specialioji taisyklė – 27 straipsnio 3 dalies g punktas ir 4 dalis – Leidžianti nukrypti nuostata – Persekiojimas už „kitą nusikalstamą veiką“ nei ta, dėl kurios asmuo buvo perduotas – Vykdančiosios teisminės institucijos sutikimas – Vykdančiosios valstybės narės prokuratūros sutikimas)

text:
               2021 2 1

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 35/16

      2020 m. lapkričio 24 d. Teisingumo Teismo (didžioji kolegija) sprendimas (Hof van beroep te Brussel (Belgija) prašymas priimti prejudicinį sprendimą) baudžiamojoje byloje prieš AZ
      (Byla C-510/19) (1)

      (Prašymas priimti prejudicinį sprendimą - Policijos ir teismų bendradarbiavimas baudžiamosiose bylose - Europos arešto orderis - Pagrindų sprendimas 2002/584/TVR - 6 straipsnio 2 dalis - „Vykdančiosios teisminės institucijos“ sąvoka - 27 straipsnio 2 dalis - Specialioji taisyklė - 27 straipsnio 3 dalies g punktas ir 4 dalis - Leidžianti nukrypti nuostata - Persekiojimas už „kitą nusikalstamą veiką“ nei ta, dėl kurios asmuo buvo perduotas - Vykdančiosios teisminės institucijos sutikimas - Vykdančiosios valstybės narės prokuratūros sutikimas)
      (2021/C 35/20)
      Proceso kalba: nyderlandų

         Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas

         Hof van beroep te Brussel

         Šalis pagrindinėje baudžiamojoje byloje

      AZ

         dalyvaujant: Openbaar Ministerie, YU, ZV

         Rezoliucinė dalis

                  1.

                  „Vykdančiosios teisminės institucijos“ sąvoka, kaip tai suprantama pagal 2002 m. birželio 13 d. Tarybos pagrindų sprendimo 2002/584/TVR dėl Europos arešto orderio ir perdavimo tarp valstybių narių tvarkos, iš dalies pakeisto 2009 m. vasario 26 d. Tarybos pagrindų sprendimu 2009/299/TVR, 6 straipsnio 2 dalį, yra savarankiška Sąjungos teisės sąvoka, kuri turi būti aiškinama kaip apimanti valstybės narės institucijas, kurios nebūtinai yra teisėjai ar teismai, bet dalyvauja vykdant toje valstybėje narėje baudžiamąjį teisingumą ir nepriklausomai vykdo Europos arešto orderio išdavimo funkcijas, laikydamosi procedūros, kuri atitinka su veiksminga teismine gynyba susijusius reikalavimus.

                  2.

                  Pagrindų sprendimo 2002/584, iš dalies pakeisto Pagrindų sprendimu 2009/299, 6 straipsnio 2 dalis, 27 straipsnio 3 dalies g punktas ir 4 dalis turi būti aiškinami taip, kad valstybės narės prokuroras, kuris, nors dalyvauja vykdant teisingumą, bet priimdamas sprendimus gali gauti konkrečių vykdomosios valdžios nurodymų, nelaikomas „vykdančiąja teismine institucija“, kaip tai suprantama pagal šias nuostatas.

         (1)  OL C 312, 2019 9 16.


title: Byla C-767/19: 2020 m. gruodžio 3 d. Teisingumo Teismo (dešimtoji kolegija) sprendimas byloje Europos Komisija / Belgijos Karalystė (Valstybės įsipareigojimų neįvykdymas – Direktyvos 2009/72/EB ir 2009/73/EB – Elektros energijos ir gamtinių dujų vidaus rinka – Veiksmingas elektros energijos ir dujų perdavimo sistemų valdymo atskyrimas nuo tiekimo ir gamybos veiklos – Nepriklausomų nacionalinių reguliavimo institucijų įsteigimas)

text:
               2021 2 1

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 35/16

      2020 m. gruodžio 3 d. Teisingumo Teismo (dešimtoji kolegija) sprendimas byloje Europos Komisija / Belgijos Karalystė

      (Byla C-767/19) (1)

      (Valstybės įsipareigojimų neįvykdymas - Direktyvos 2009/72/EB ir 2009/73/EB - Elektros energijos ir gamtinių dujų vidaus rinka - Veiksmingas elektros energijos ir dujų perdavimo sistemų valdymo atskyrimas nuo tiekimo ir gamybos veiklos - Nepriklausomų nacionalinių reguliavimo institucijų įsteigimas)
      (2021/C 35/21)
      Proceso kalba: prancūzų

         Šalys

         Ieškovė: Europos Komisija, atstovaujama O. Beynet ir Y. G. Marinova

         Atsakovė: Belgijos Karalystė, atstovaujama L. Van den Broeck, M. Jacobs ir C. Pochet, padedamų G. Block

         Rezoliucinė dalis

                  1.

                  Belgijos Karalystė neįvykdė įsipareigojimų pagal 2009 m. liepos 13 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvą 2009/72/EB dėl elektros energijos vidaus rinkos bendrųjų taisyklių, panaikinančią Direktyvą 2003/54/EB, ir 2009 m. liepos 13 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvą 2009/73/EB dėl gamtinių dujų vidaus rinkos bendrųjų taisyklių, panaikinančią Direktyvą 2003/55/EB, tinkamai į nacionalinę teisę neperkėlusi:

                              —

                              kiekvienos iš direktyvų 2009/72 ir 2009/73 9 straipsnio 1 dalies a punkto,

                              —

                              Direktyvos 2009/72 37 straipsnio 4 dalies a ir b punktų ir Direktyvos 2009/73 41 straipsnio 4 dalies a ir b punktų, taip pat

                              —

                              Direktyvos 2009/72 37 straipsnio 6 dalies a–c punktų ir 9 dalies ir Direktyvos 2009/73 41 straipsnio 6 dalies a–c punktų ir 9 dalies.

                  2.

                  Priteisti iš Belgijos Karalystės bylinėjimosi išlaidas.

         (1)  OL C 10, 2020 1 13.


title: Byla C-799/19: 2020 m. lapkričio 25 d. Teisingumo Teismo (aštuntoji kolegija) sprendimas byloje (Okresný súd Košice I (Slovakija) prašymas priimti prejudicinį sprendimą) NI, OJ, PK / Sociálna poisťovňa (Prašymas priimti prejudicinį. sprendimą – Socialinė politika – Direktyva 2008/94/EB – 2 ir 3 straipsniai – Darbuotojų apsauga darbdaviui tapus nemokiam – „Darbuotojams neįvykdytų reikalavimų“ ir „darbdavio nemokumo“ sąvokos – Nelaimingas atsitikimas darbe – Darbuotojo mirtis – Neturtinės žalos atlyginimas – Skolos išieškojimas iš darbdavio – Negalėjimas – Garantijų institucija)

text:
               2021 2 1

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 35/17

      2020 m. lapkričio 25 d. Teisingumo Teismo (aštuntoji kolegija) sprendimas byloje (Okresný súd Košice I (Slovakija) prašymas priimti prejudicinį sprendimą) NI, OJ, PK / Sociálna poisťovňa

      (Byla C-799/19) (1)

      (Prašymas priimti prejudicinį. sprendimą - Socialinė politika - Direktyva 2008/94/EB - 2 ir 3 straipsniai - Darbuotojų apsauga darbdaviui tapus nemokiam - „Darbuotojams neįvykdytų reikalavimų“ ir „darbdavio nemokumo“ sąvokos - Nelaimingas atsitikimas darbe - Darbuotojo mirtis - Neturtinės žalos atlyginimas - Skolos išieškojimas iš darbdavio - Negalėjimas - Garantijų institucija)
      (2021/C 35/22)
      Proceso kalba: slovakų

         Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas

         Okresný súd Košice I

         Šalys pagrindinėje byloje

         Ieškovės: NI, OJ, PK

         Atsakovė: Sociálna poisťovňa

         Rezoliucinė dalis

                  1.

                  2008 m. spalio 22 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 2008/94/EB dėl darbuotojų apsaugos jų darbdaviui tapus nemokiam 2 straipsnio 1 dalis turi būti aiškinama taip, kad darbdavio negalima laikyti „nemokiu“, kai dėl jo buvo pateiktas prašymas pradėti vykdymo procedūrą teismo sprendimu pripažinus teisę į žalos atlyginimą, bet per vykdymo procedūrą buvo pripažinta, kad skolos išieškoti neįmanoma dėl šio darbdavio nemokumo. Vis dėlto prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas turi patikrinti, ar atitinkama valstybė narė, remdamasi šios direktyvos 2 straipsnio 4 dalimi, nusprendė išplėsti šioje direktyvoje numatytos darbuotojų apsaugos taikymą tokiam nemokumo atvejui, nustatytam vykstant kitam, nei šio 2 straipsnio 1 dalyje nurodytas, procesui, numatytam nacionalinėje teisėje.

                  2.

                  Direktyvos 2008/94/EB 1 straipsnio 1 dalis ir 3 straipsnis turi būti aiškinami taip, kad darbdavio mokėtina kompensacija maitintojo netekusiems artimiesiems už neturtinę žalą, patirtą darbuotojui mirus dėl nelaimingo atsitikimo darbe, gali būti laikoma „darbuotojų reikalavimu, kylančiu iš darbo sutarčių ar darbo santykių“, kaip tai suprantama pagal šios direktyvos 1 straipsnio 1 dalį, tik jeigu ji patenka į „darbo užmokesčio“ sąvoką, kaip ji apibrėžta nacionalinėje teisėje, o tai turi nustatyti nacionalinis teismas.

         (1)  OL C 19, 2020 1 20.


title: Byla C-455/18 P: 2018 m. liepos 12 d. Oliver Spieker pateiktas apeliacinis skundas dėl 2018 m. gegužės 8 d. Bendrojo Teismo (septintoji kolegija) nutarties byloje T-92/18, Oliver Spieker / Europos Sąjungos intelektinės nuosavybės tarnyba

text:
               2021 2 1

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 35/18

      2018 m. liepos 12 d. Oliver Spieker pateiktas apeliacinis skundas dėl 2018 m. gegužės 8 d. Bendrojo Teismo (septintoji kolegija) nutarties byloje T-92/18, Oliver Spieker / Europos Sąjungos intelektinės nuosavybės tarnyba

      (Byla C-455/18 P)
      (2021/C 35/23)
      Proceso kalba: vokiečių

         Šalys

         Apeliantas: Oliver Spieker, atstovaujamas advokatų A. Schönfleisch, O. Spieker, M. Alber, N. Willich

         Kita proceso šalis: Europos Sąjungos intelektinės nuosavybės tarnyba

         Apelianto reikalavimai

      Apeliantas Teisingumo Teismo prašo:

                  —

                  panaikinti 2018 m. gegužės 8 d. Europos Sąjungos Bendrojo Teismo nutartį byloje T-92/18, Spieker / EUIPO
                     (Science for a better skin), kuria Bendrasis Teismas atmetė ieškinį dėl Europos Sąjungos intelektinės nuosavybės tarnybos (EUIPO) ketvirtosios apeliacinės tarybos 2017 m. gruodžio 12 d. Sprendimo (R1067/2017-4) atmesti skundą, kuriuo apeliantas prašė panaikinti atsakovės eksperto 2017 m. kovo 20 d. sprendimą, panaikinimo,

                  —

                  panaikinti EUIPO ketvirtosios apeliacinės tarybos 2017 m. gruodžio 12 d. sprendimą (R1067/2017-4),

                  —

                  priteisti iš EUIPO bylinėjimosi išlaidas, įskaitant būtinąsias išlaidas, kurias apeliantas patyrė vykstant procedūrai ketvirtojoje apeliacinėje taryboje ir procesui Bendrajame Teisme.

            2020 m. gruodžio 8 d. nutartimi Europos Sąjungos Teisingumo Teismas (aštuntoji kolegija) apeliacinį skundą atmetė ir nusprendė, kad pralaimėjusi šalis turi padengti bylinėjimosi išlaidas.


title: Byla C-259/20 P: 2020 m. birželio 11 d. João Miguel Barata pateiktas apeliacinis skundas dėl 2020 m. balandžio 2 d. Bendrojo Teismo (antroji kolegija) priimto sprendimo byloje T-81/18, Barata / Parlamentas

text:
               2021 2 1

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 35/18

      2020 m. birželio 11 d.João Miguel Barata pateiktas apeliacinis skundas dėl 2020 m. balandžio 2 d. Bendrojo Teismo (antroji kolegija) priimto sprendimo byloje T-81/18, Barata / Parlamentas

      (Byla C-259/20 P)
      (2021/C 35/24)
      Proceso kalba: anglų

         Šalys

         Apeliantas: João Miguel Barata, atstovaujamas advokatų G. Pandey, D. Rovetta, avvocato V. Villante,

         Kita proceso šalis: Europos Parlamentas
      2020 m. gruodžio 3 d. nutartimi Teisingumo Teismas (šeštoji kolegija) nutarė, kad apeliacinis skundas turi būti atmestas kaip iš dalies nepriimtinas ir iš dalies akivaizdžiai nepagrįstas ir nurodė apeliantei padengti savo bylinėjimosi išlaidas.


title: Byla C-307/20 P: 2020 m. liepos 9 d. Peek & Cloppenburg KG, Düsseldorf pateiktas apeliacinis skundas dėl 2020 m. gegužės 13 d. Bendrojo Teismo (ketvirtoji kolegija) priimto sprendimo byloje T-445/18, Peek & Cloppenburg KG, Düsseldorf / Europos Sąjungos intelektinės nuosavybės tarnyba (EUIPO)

text:
               2021 2 1

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 35/19

      2020 m. liepos 9 d.Peek & Cloppenburg KG, Düsseldorf pateiktas apeliacinis skundas dėl 2020 m. gegužės 13 d. Bendrojo Teismo (ketvirtoji kolegija) priimto sprendimo byloje T-445/18, Peek & Cloppenburg KG, Düsseldorf / Europos Sąjungos intelektinės nuosavybės tarnyba (EUIPO)

      (Byla C-307/20 P)
      (2021/C 35/25)
      Proceso kalba: vokiečių

         Šalys

         Apeliantė: Peek & Cloppenburg KG, Düsseldorf, atstovaujama advokatų P. Lange, A. Auler, M. Wenz, C. Möller

         Kitos proceso šalys: Europos Sąjungos intelektinės nuosavybės tarnyba, Peek & Cloppenburg KG, Hamburg

      2020 m. spalio 29 d. nutartimi Europos Sąjungos Teisingumo Teismas (prašymus priimti apeliacinį skundą nagrinėjanti kolegija) nepriėmė apeliacinio skundo ir nurodė apeliantei padengti savo bylinėjimosi išlaidas.


title: Byla C-308/20 P: 2020 m. liepos 9 d. Peek & Cloppenburg KG, Düsseldorf pateiktas apeliacinis skundas dėl 2020 m. gegužės 13 d. Bendrojo Teismo (ketvirtoji kolegija) priimto sprendimo byloje T-535/18 Peek & Cloppenburg KG, Düsseldorf / Europos Sąjungos intelektinės nuosavybės tarnyba (EUIPO)

text:
               2021 2 1

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 35/19

      2020 m. liepos 9 d.Peek & Cloppenburg KG, Düsseldorf pateiktas apeliacinis skundas dėl 2020 m. gegužės 13 d. Bendrojo Teismo (ketvirtoji kolegija) priimto sprendimo byloje T-535/18 Peek & Cloppenburg KG, Düsseldorf / Europos Sąjungos intelektinės nuosavybės tarnyba (EUIPO)

      (Byla C-308/20 P)
      (2021/C 35/26)
      Proceso kalba: vokiečių

         Šalys

         Apeliantė: Peek & Cloppenburg KG, Düsseldorf, atstovaujama advokatų P. Lange, A. Auler, M. Wenz, C. Möller

         Kitos proceso šalys: Europos Sąjungos intelektinės nuosavybės tarnyba (EUIPO), Peek & Cloppenburg KG, Hamburg

      2020 m. spalio 29 d. nutartimi Teisingumo Teismas (prašymus priimti apeliacinį skundą nagrinėjanti kolegija) atmetė apeliacinį skundą ir nurodė apeliantei padengti savo bylinėjimosi išlaidas.


title: Byla C-309/20 P: 2020 m. liepos 9 d. Peek & Cloppenburg KG, Düsseldorf pateiktas apeliacinis skundas dėl 2020 m. gegužės 13 d. Bendrojo Teismo (ketvirtoji kolegija) priimto sprendimo byloje T-443/18 Peek & Cloppenburg KG, Düsseldorf / Europos Sąjungos intelektinės nuosavybės tarnyba (EUIPO)

text:
               2021 2 1

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 35/19

      2020 m. liepos 9 d.Peek & Cloppenburg KG, Düsseldorf pateiktas apeliacinis skundas dėl 2020 m. gegužės 13 d. Bendrojo Teismo (ketvirtoji kolegija) priimto sprendimo byloje T-443/18 Peek & Cloppenburg KG, Düsseldorf / Europos Sąjungos intelektinės nuosavybės tarnyba (EUIPO)

      (Byla C-309/20 P)
      (2021/C 35/27)
      Proceso kalba: vokiečių

         Šalys

         Apeliantė: Peek & Cloppenburg KG, Düsseldorf, atstovaujama advokatų P. Lange, A. Auler, M. Wenz, C. Möller

         Kitos proceso šalys: Europos Sąjungos intelektinės nuosavybės tarnyba (EUIPO), Peek & Cloppenburg KG, Hamburg

      2020 m. spalio 29 d. nutartimi Teisingumo Teismas (prašymus priimti apeliacinį skundą nagrinėjanti kolegija) atmetė apeliacinį skundą ir nurodė apeliantei padengti savo bylinėjimosi išlaidas.


title: Byla C-310/20 P: 2020 m. liepos 10 d. Peek & Cloppenburg KG, Düsseldorf pateiktas apeliacinis skundas dėl 2020 m. gegužės 13 d. Bendrojo Teismo (ketvirtoji kolegija) priimto sprendimo byloje T-446/18 Peek & Cloppenburg KG, Düsseldorf / Europos Sąjungos intelektinės nuosavybės tarnyba (EUIPO)

text:
               2021 2 1

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 35/20

      2020 m. liepos 10 d.Peek & Cloppenburg KG, Düsseldorf pateiktas apeliacinis skundas dėl 2020 m. gegužės 13 d. Bendrojo Teismo (ketvirtoji kolegija) priimto sprendimo byloje T-446/18 Peek & Cloppenburg KG, Düsseldorf / Europos Sąjungos intelektinės nuosavybės tarnyba (EUIPO)

      (Byla C-310/20 P)
      (2021/C 35/28)
      Proceso kalba: vokiečių

         Šalys

         Apeliantė: Peek & Cloppenburg KG, Düsseldorf, atstovaujama advokatų P. Lange, A. Auler, M. Wenz, C. Möller

         Kitos proceso šalys: Europos Sąjungos intelektinės nuosavybės tarnyba (EUIPO), Peek & Cloppenburg KG, Hamburg

      2020 m. spalio 29 d. nutartimi Teisingumo Teismas (prašymus priimti apeliacinį skundą nagrinėjanti kolegija) atmetė apeliacinį skundą ir nurodė apeliantei padengti savo bylinėjimosi išlaidas.


title: Byla C-311/20 P: 2020 m. liepos 10 d. Peek & Cloppenburg KG, Düsseldorf pateiktas apeliacinis skundas dėl 2020 m. gegužės 13 d. Bendrojo Teismo (ketvirtoji kolegija) priimto sprendimo byloje T-444/18 Peek & Cloppenburg KG, Düsseldorf / Europos Sąjungos intelektinės nuosavybės tarnyba (EUIPO)

text:
               2021 2 1

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 35/20

      2020 m. liepos 10 d.Peek & Cloppenburg KG, Düsseldorf pateiktas apeliacinis skundas dėl 2020 m. gegužės 13 d. Bendrojo Teismo (ketvirtoji kolegija) priimto sprendimo byloje T-444/18 Peek & Cloppenburg KG, Düsseldorf / Europos Sąjungos intelektinės nuosavybės tarnyba (EUIPO)

      (Byla C-311/20 P)
      (2021/C 35/29)
      Proceso kalba: vokiečių

         Šalys

         Apeliantė: Peek & Cloppenburg KG, Düsseldorf, atstovaujama advokatų P. Lange, A. Auler, M. Wenz, C. Möller

         Kitos proceso šalys: Europos Sąjungos intelektinės nuosavybės tarnyba (EUIPO), Peek & Cloppenburg KG, Hamburg

      2020 m. spalio 29 d. nutartimi Teisingumo Teismas (prašymus priimti apeliacinį skundą nagrinėjanti kolegija) atmetė apeliacinį skundą ir nurodė apeliantei padengti savo bylinėjimosi išlaidas.


title: Byla C-312/20 P: 2020 m. liepos 10 d. Peek & Cloppenburg KG, Düsseldorf pateiktas apeliacinis skundas dėl 2020 m. gegužės 13 d. Bendrojo Teismo (ketvirtoji kolegija) priimto sprendimo byloje T-534/18 Peek & Cloppenburg KG, Düsseldorf / Europos Sąjungos intelektinės nuosavybės tarnyba (EUIPO)

text:
               2021 2 1

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 35/20

      2020 m. liepos 10 d.Peek & Cloppenburg KG, Düsseldorf pateiktas apeliacinis skundas dėl 2020 m. gegužės 13 d. Bendrojo Teismo (ketvirtoji kolegija) priimto sprendimo byloje T-534/18 Peek & Cloppenburg KG, Düsseldorf / Europos Sąjungos intelektinės nuosavybės tarnyba (EUIPO)

      (Byla C-312/20 P)
      (2021/C 35/30)
      Proceso kalba: vokiečių

         Šalys

         Apeliantė: Peek & Cloppenburg KG, Düsseldorf, atstovaujama advokatų P. Lange, A. Auler, M. Wenz, C. Möller

         Kitos proceso šalys: Europos Sąjungos intelektinės nuosavybės tarnyba (EUIPO), Peek & Cloppenburg KG, Hamburg

      2020 m. spalio 29 d. nutartimi Teisingumo Teismas (prašymus priimti apeliacinį skundą nagrinėjanti kolegija) atmetė apeliacinį skundą ir nurodė apeliantei padengti savo bylinėjimosi išlaidas.


title: Byla C-400/20 P: 2020 m. rugpjūčio 21 d. Dermavita Co. Ltd pateiktas apeliacinis skundas dėl 2020 m. birželio 25 d. Bendrojo Teismo (trečioji kolegija) priimto sprendimo byloje T-104/19 Dermavita / EUIPO – Allergan Holdings France (JUVÉDERM)

text:
               2021 2 1

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 35/21

      2020 m. rugpjūčio 21 d.Dermavita Co. Ltd pateiktas apeliacinis skundas dėl 2020 m. birželio 25 d. Bendrojo Teismo (trečioji kolegija) priimto sprendimo byloje T-104/19 Dermavita / EUIPO – Allergan Holdings France (JUVÉDERM)

      (Byla C-400/20 P)
      (2021/C 35/32)
      Proceso kalba: anglų

         Šalys

         Apeliantė: Dermavita Co. Ltd, atstovaujama адвокат D. Todorov

         Kitos proceso šalys: Europos Sąjungos intelektinės nuosavybės tarnyba, Allergan Holdings France

      2020 m. gruodžio 3 d. nutartimi Teisingumo Teismas (prašymus priimti apeliacinį skundą nagrinėjanti kolegija) atmetė apeliacinį skundą ir nurodė apeliantei padengti savo bylinėjimosi išlaidas.


title: Byla C-465/20 P: 2020 m. rugsėjo 25 d. Europos Komisijos pateiktas apeliacinis skundas dėl 2020 m. liepos 15 d. Bendrojo Teismo (septintoji išplėstinė kolegija) priimto sprendimo susijusiose bylose T-778/16 ir T-892/16 Airija ir kt. / Komisija

text:
               2021 2 1

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 35/22

      2020 m. rugsėjo 25 d. Europos Komisijos pateiktas apeliacinis skundas dėl 2020 m. liepos 15 d. Bendrojo Teismo (septintoji išplėstinė kolegija) priimto sprendimo susijusiose bylose T-778/16 ir T-892/16 Airija ir kt. / Komisija

      (Byla C-465/20 P)
      (2021/C 35/33)
      Proceso kalba: anglų

         Šalys

         Apeliantė: Europos Komisija, atstovaujama L. Flynn, P.-J. Loewenthal ir F. Tomat

         Kitos proceso šalys: Airija, Apple Sales International (ASI), Apple Operations Europe (AOE), Liuksemburgo Didžioji Hercogystė, Lenkijos Respublika, EFTA Surveillance Authority

         Apeliantės reikalavimai

      Apeliantė Teisingumo Teismo prašo:

                  —

                  panaikinti skundžiamą sprendimą,

                  —

                  atmesti pirmąjį–ketvirtąjį ir aštuntąjį pagrindus byloje T-778/16 ir pirmąjį–penktąjį, aštuntąjį ir keturioliktąjį pagrindus byloje T-892/16,

                  —

                  grąžinti bylą Bendrajam Teismui, kad jis išnagrinėtų dar nenagrinėtus pagrindus ir

                  —

                  atidėti bylinėjimosi išlaidų, susijusių su pirmąja ir apeliacine instancijomis, nagrinėjimo klausimą.

         Apeliacinio skundo pagrindai ir pagrindiniai argumentai

      Komisija pateikia du apeliacinio skundo pagrindus.
      Pirmasis apeliacinio skundo pagrindas: Bendrasis Teismas padarė kelias teisės klaidas, kai atmetė Komisijos sprendime (1) padarytą pirminę išvadą dėl naudos. Šį pagrindą sudaro trys dalys.

                  —

                  Pirma, skundžiamo sprendimo 125, 183–187, 228, 242, 243 ir 249 punktuose Bendrasis Teismas klaidingai aiškino sprendimą, konstatuodamas, kad pirminė išvada dėl naudos buvo grindžiama tik darbuotojų trūkumu ir fiziniu nebuvimu ASI ir AOE pagrindinėse buveinėse ir nebuvo pamėginta parodyti, kad ASI ir AOE Airijos padaliniai faktiškai vykdė funkcijas, pagrindžiančias Apple IP licencijų suteikimą šiems padaliniams. Komisijos sprendimo 281–305 konstatuojamosiose dalyse analizuojamos faktinės funkcijos, kurias atliko tiek pagrindinės buveinės, tiek Airijos padaliniai, siekiant pagrįsti Apple IP licencijų suteikimą Airijos padaliniams. Tai, kad Bendrasis Teismas tinkamai neišnagrinėjo sprendimo struktūros ir turinio bei paaiškinimų, kuriuos Komisija pateikė rašytinėse pastabose dėl funkcijų, kurias atliko pagrindinės buveinės ir Airijos padaliniai, yra proceso taisyklių pažeidimas. Vėlesnis Bendrojo Teismo sprendimo 268–283, 286 ir 287 punktuose pateiktas pripažinimas, kad Komisijos sprendime nagrinėjamos funkcijos, kurias atlieka Airijos padaliniai, siekiant pagrįsti Apple IP licencijų suteikimą joms, reiškia prieštaringą motyvavimą, kuris prilygsta motyvų nepateikimui.

                  —

                  Antra, skundžiamo sprendimo 267, 269, 273, 274, 275, 277, 281, 283, 298–302 punktuose Bendrasis Teismas pažeidžia atskiro subjekto ir įprastų rinkos sąlygų principus, o tai yra SESV 107 straipsnio 1 dalies pažeidimas ir (arba) nacionalinės teisės iškraipymas, kai remiasi funkcijomis, kuria atlieka Apple Inc. tam, kad atmestų Komisijos sprendimą suteikti Apple IP licencijas Airijos padaliniams. Tai, kad Bendrasis Teismas nenagrinėjo Komisijos sprendimo 308–318 konstatuojamosiose dalyse pateiktų paaiškinimų ir Komisijos rašytinių pastabų apie tai, kodėl Apple Inc. atliekamos funkcijos neturi reikšmės paskirstant pelną ASI ir AOE viduje, yra proceso taisyklių pažeidimas ir motyvų nepateikimas.

                  —

                  Trečia, skundžiamo sprendimo 301 ir 303–309 punktuose Bendrasis Teismas pažeidžia atskiro subjekto ir įprastų rinkos sąlygų principus, o tai yra SESV 107 straipsnio 1 dalies pažeidimas ir (arba) nacionalinės teisės iškraipymas, kai konstatuoja, kad formalūs ASI ir AOE vadovų veiksmai yra funkcijos, kurias atlieka jų pagrindinės buveinės Apple IP licencijų atžvilgiu. Tai, kad Bendrasis Teismas nenagrinėjo Komisijos sprendime ir rašytinėse pastabose pateiktų paaiškinimų apie tai, kodėl šie veiksmai nėra funkcijos, kurias atlieka pagrindinės buveinės, siekiant taikyti atskiro subjekto ir įprastų rinkos sąlygų principus, yra proceso taisyklių pažeidimas ir motyvų nepateikimas. Tai, kad Bendrasis Teismas rėmėsi įrodymų nepriimtinumu grįsdamas savo išvadą, yra proceso taisyklių pažeidimas.

            Antrasis apeliacinio skundo pagrindas: Bendrasis Teismas padarė teisės klaidų, kai atmetė Komisijos sprendime padarytą papildomą išvadą dėl naudos. Šį pagrindą sudaro trys dalys.

                  —

                  Pirma, skundžiamo sprendimo 349, 416, 434 ir 435 punktuose Bendrasis Teismas padarė teisės klaidą taikydamas įrodinėjimo reikalavimų, kuriuos Komisija turi tenkinti, kad įrodytų naudą, taisykles.

                  —

                  Antra, skundžiamo sprendimo 315–481 punktuose Bendrasis Teismas pažeidė proceso taisykles, kai siekdamas atmesti papildomą išvadą dėl naudos rėmėsi argumentais, kurių nei Airija, nei ASI/AOE nebuvo pateikusios savo ieškiniuose.

                  —

                  Trečia, skundžiamo sprendimo 315–481 punktuose Bendrasis Teismas klaidingai aiškino Komisijos sprendimą ir pažeidė SESV 107 straipsnio 1 dalį ir (arba) iškraipė nacionalinę teisę, kai padarė išvadą, kad Komisijos sprendime nebuvo įrodytas naudos egzistavimas pagal papildomus jos motyvus.

         (1)  2016 m. rugpjūčio 30 d. Komisijos sprendimas (ES) 2017/1283 dėl valstybės pagalbos SA.38373 (2014/C) (ex 2014/NN) (ex 2014/CP), kurią Airija suteikė bendrovei „Apple“ (OL L 187, 2017, p. 1).


title: Byla C-502/20: 2020 m. spalio 5 d. Cour d'appel de Mons (Belgija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje TP / Institut des Experts en Automobiles

text:
               2021 2 1

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 35/23

      2020 m. spalio 5 d.Cour d'appel de Mons (Belgija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje TP / Institut des Experts en Automobiles

      (Byla C-502/20)
      (2021/C 35/34)
      Proceso kalba: prancūzų

         Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas

         Cour d'appel de Mons

         Šalys pagrindinėje byloje

         Apeliantas, atsakovas pirmoje instancijoje: TP

         Kita apeliacinio proceso šalis, ieškovas pirmoje instancijoje: Institut des Experts en Automobiles

         Prejudiciniai klausimai

                  1.

                  Ar 2007 m. gegužės 15 d. Belgijos įstatymo dėl automobilių eksperto profesijos pripažinimo ir apsaugos 5 straipsnio [1 dalies 2 punkto] b papunkčio ir 6 straipsnių nuostatos, siejamos su 2008 m. vasario 12 d. Įstatymo dėl bendrų ES profesinių kvalifikacijų pripažinimo taisyklių, būtent 6, 8 ir 9 straipsnių, nuostatomis, gali būti aiškinamos taip, kad paslaugos teikėjas, kuris perkelia savo įsisteigimo vietą į kitą valstybę narę, negali po tokio perkėlimo būti įtrauktas į savo kilmės šalies, t. y. Belgijos, laikinai ir kartais teikiamų paslaugų IEA registrą, siekiant šioje šalyje laikinai ir kartais vykdyti veiklą. Ar toks aiškinimas atitinka Sąjungos teisėje pripažinta įsisteigimo laisvę?

                  2.

                  Ar 2007 m. gegužės 15 d. Belgijos įstatymo dėl automobilių eksperto profesijos pripažinimo ir apsaugos 5 straipsnio [1 dalies 2 punkto] b papunkčio ir 6 straipsnio nuostatos, siejamos su 2008 m. vasario 12 d. Įstatymo dėl bendrų ES profesinių kvalifikacijų pripažinimo taisyklių, būtent 6, 8 ir 9 straipsnių, nuostatomis, aiškinamos taip, kad pagal laikinos ir kartkartinės veiklos sąvoką valstybėje narėje įsisteigęs paslaugos teikėjas negali teikti paslaugų kitoje valstybėje narėje, jeigu joms būdingas tam tikras kartotinumas, tačiau jos nėra reguliarios, arba toje valstybėje apsirūpinti tam tikra infrastruktūra, atitinka [2005 m. rugsėjo 7 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 2005/36/EB dėl profesinių kvalifikacijų pripažinimo] (1) nuostatas?

         (1)  OL L 255, 2005, p. 22.


title: Byla C-522/20: 2020 m. spalio 19 d. Oberster Gerichtshof (Austrija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje OE / VY

text:
               2021 2 1

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 35/24

      2020 m. spalio 19 d.Oberster Gerichtshof (Austrija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje OE / VY

      (Byla C-522/20)
      (2021/C 35/36)
      Proceso kalba: vokiečių

         Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas

         Oberster Gerichtshof

         Šalys pagrindinėje byloje

         Ieškovas: OE

         Atsakovė: VY

         Prejudiciniai klausimai

                  1.

                  Ar Reglamento (EB) Nr. 2201/2003 (1) 3 straipsnio 1 dalies a punkto šešta įtrauka pažeidžiamas SESV 18 straipsnyje įtvirtintas diskriminavimo draudimas, nes ja, atsižvelgiant į pareiškėjo pilietybę, numatoma trumpesnė gyvenamosios vietos valstybės teismų jurisdikciją sąlygojanti gyvenimo šalyje trukmė, palyginti su Reglamento Nr. 2201/2003 3 straipsnio 1 dalies a punkto penkta įtrauka?

                  2.

                  Jeigu į pirmąjį klausimą būtų atsakyta teigiamai:
                  Ar toks diskriminavimo draudimo pažeidimas reiškia, kad pagal bendrą Reglamento Nr. 2201/2003 3 straipsnio 1 dalies a punkto penktos įtraukos taisyklę visiems pareiškėjams, neatsižvelgiant į jų pilietybę, taikoma 12 mėnesių gyvenimo šalyje trukmės sąlyga, kurios reikalaujama norint remtis gyvenamosios vietos teismo jurisdikcija, ar vis dėlto preziumuotina, kad visiems pareiškėjams taikoma šešių mėnesių gyvenimo šalyje trukmės sąlyga?

         (1)  2003 m. lapkričio 27 d. Tarybos reglamentas (EB) Nr. 2201/2003 dėl jurisdikcijos ir teismo sprendimų, susijusių su santuoka ir tėvų pareigomis, pripažinimo bei vykdymo, panaikinantis Reglamentą (EB) Nr. 1347/2000 (OL L 338, 2003, p. 1; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 19 sk., 6 t., p. 243).


title: Byla C-525/20: 2020 m. spalio 19 d. Conseil d’État (Prancūzija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje Association France Nature Environnement / Premier ministre et Ministre de la Transition écologique et solidaire

text:
               2021 2 1

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 35/25

      2020 m. spalio 19 d.Conseil d’État (Prancūzija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje Association France Nature Environnement / Premier ministre et Ministre de la Transition écologique et solidaire

      (Byla C-525/20)
      (2021/C 35/37)
      Proceso kalba: prancūzų

         Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas

         Conseil d’État

         Šalys pagrindinėje byloje

         Ieškovė: Association France Nature Environnement

         Atsakovai: Premier ministre, Ministre de la Transition écologique et solidaire

         Prejudiciniai klausimai

                  1.

                  Ar 2000 m. spalio 23 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 2000/60/EB, nustatančios Bendrijos veiksmų vandens politikos srityje pagrindus (1), 4 straipsnis turi būti aiškinamas taip, kad pagal jį valstybėms narėms, kai jos išduoda leidimą programai ar projektui, leidžiama neatsižvelgti į laikiną, trumpalaikį jų poveikį, nesukeliantį ilgalaikių pasekmių paviršinio vandens būklei?

                  2.

                  Jeigu atsakymas yra teigiamas, kokias sąlygas turi atitikti tokios programos ir projektai, kaip tai suprantama pagal minėtos direktyvos 4 straipsnį ir visų pirma jo 6 ir 7 dalis?

         (1)  OL L 327, p. 1; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 15 sk., 5 t., p. 275.


title: Byla C-559/20: 2020 m. spalio 26 d. Landgerichts Saarbrücken (Vokietija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje Koch Media GmbH / FU

text:
               2021 2 1

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 35/26

      2020 m. spalio 26 d.Landgerichts Saarbrücken (Vokietija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje Koch Media GmbH / FU

      (Byla C-559/20)
      (2021/C 35/39)
      Proceso kalba: vokiečių

         Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas

         Landgerichts Saarbrücken

         Šalys pagrindinėje byloje

         Ieškovė ir apeliantė: Koch Media GmbH

         Atsakovas ir kita apeliacinio proceso šalis: FU

         Prejudiciniai klausimai

                  1.

                              a)

                              Ar 2004 m. balandžio 29 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 2004/48/EB dėl intelektinės nuosavybės teisių gynimo (Įgyvendinimo direktyva) (1) 14 straipsnis aiškintinas taip, kad šioje nuostatoje būtinos išlaidos už teisines konsultacijas priskiriamos prie „teismo išlaidų“ arba prie „kitų išlaidų“, kurios intelektinės nuosavybės teisių turėtojui, kaip jis suprantamas pagal Įgyvendinimo direktyvos 2 straipsnį, susidaro todėl, kad jis neteismine tvarka, reikšdamas įspėjimą, reikalauja, kad šių teisių pažeidėjas nutrauktų neteisėtus veiksmus?

                              b)

                              Jei į 1 klausimo a punktą būtų atsakyta neigiamai: ar Įgyvendinimo direktyvos 13 straipsnis aiškintinas taip, kad šioje nuostatoje 1 klausimo a punkte nurodytos išlaidos už teisines konsultacijas priskiriamos prie žalos atlyginimo?

                  2.

                              a)

                              Ar Sąjungos teisė, pirmiausia atsižvelgiant į

                                          —

                                          Įgyvendinimo direktyvos 3, 13 ir 14 straipsnius,

                                          —

                                          2001 m. gegužės 22 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 2001/29/EB dėl autorių teisių ir gretutinių teisių informacinėje visuomenėje tam tikrų aspektų suderinimo (2) 8 straipsnį ir

                                          —

                                          2009 m. balandžio 23 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 2009/24/EB dėl kompiuterių programų teisinės apsaugos (kodifikuota redakcija) (3) 7 straipsnį,
                                          aiškintina taip, kad intelektinės nuosavybės teisių turėtojas, kaip jis suprantamas pagal Įgyvendinimo direktyvos 2 straipsnį, iš esmės turi teisę reikalauti kompensuoti visas 1 klausimo a punkte nurodytas išlaidas už teisines konsultacijas arba bent tinkamą ir didelę jų dalį, net jei

                                          —

                                          teises pažeidė fizinis asmuo, nevykdydamas savo profesinės ar komercinės veiklos, ir

                                          —

                                          nacionalinės teisės aktuose tokiu atveju nustatyta, kad šios išlaidos už teisines konsultacijas paprastai kompensuojamos tik remiantis sumažinta ieškinio verte?

                              b)

                              Jei į 2 klausimo a punktą būtų atsakyta teigiamai: ar 2 klausimo a punkte minima Sąjungos teisė aiškintina taip, kad svarstytina 2 klausimo a punkte minėto principo, pagal kurį teisių turėtojui kompensuotinos visos 1 klausimo a punkte minėtos išlaidos už teisines konsultacijas arba bent tinkama ir didelė jų dalis, išimtis,
                              atsižvelgiant į kitus veiksnius (kaip antai kūrinio aktualumas, jo skelbimo trukmė ir pažeidimas, kurį padarė fizinis asmuo, veikdamas ne savo profesiniais ar komerciniais interesais),
                              net jei intelektinės nuosavybės teisių pažeidimą, kaip tai suprantama pagal Įgyvendinimo direktyvos 2 straipsnį, sudaro keitimasis rinkmenomis, t. y. kūrinys viešai skelbiamas siūlant jį parsisiųsti visiems viešos mainų platformos, neturinčios skaitmeninių teisių valdymo sistemos (Digital Rights Management), dalyviams?

         (1)  OL L 157, 2004, p. 45; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 17 sk., 2 t., p. 32.

         (2)  OL L 167, 2001, p. 10; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 17 sk., 1 t., p. 230.

         (3)  OL L 111, 2009, p. 16.


title: Byla C-573/20: 2020 m. spalio 30 d. Commissione tributaria provinciale di Parma (Italija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje Casa di Cura Città di Parma SpA / Agenzia delle Entrate

text:
               2021 2 1

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 35/27

      2020 m. spalio 30 d.Commissione tributaria provinciale di Parma (Italija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje Casa di Cura Città di Parma SpA / Agenzia delle Entrate

      (Byla C-573/20)
      (2021/C 35/40)
      Proceso kalba: italų

         Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas

         Commissione tributaria provinciale di Parma

         Šalys pagrindinėje byloje

         Ieškovė: Casa di Cura Città di Parma SpA

         Atsakovė: Agenzia delle Entrate

         Prejudiciniai klausimai

                  1.

                  Ar nacionalinė teisė prieštarauja Europos Sąjungos teisei, o būtent, ar Respublikos Prezidento dekreto Nr. 633/72 19bis straipsnis (nacionalinės teisės nuostata, kurioje reglamentuojama neatskaitomos PVM dalies apskaičiavimo tvarka) prieštarauja 1977 m. gegužės 17 d. Direktyvos Nr. 77/388/EEB (1) 17 straipsnio 2 dalies a punktui?

                  2.

                  Ar [su Europos Sąjungos teise suderinamas] nevienodas požiūris į Italijos sveikatos priežiūros paslaugas teikiančius subjektus, laikytinus „galutiniais vartotojais“ ir PVM mokėtojais, ir kitų Europos Sąjungos valstybių narių (Belgijos, Bulgarijos, Graikijos, Ispanijos, Prancūzijos ir Vokietijos) sveikatos priežiūros paslaugas teikiančius subjektus, laikytinus „tarpiniais subjektais“, turinčiais teisę į PVM atskaitą?

                  3.

                  Ar yra nevienodas požiūris, kiek tai susiję su PVM tvarka, tarp įvairių Europos Sąjungos valstybių narių, atsižvelgiant į tai, kad identiškos sveikatos priežiūros paslaugos Italijoje yra neapmokestinamos PVM, o kitose Europos Sąjungos valstybėse narėse (Belgijoje, Bulgarijoje, Graikijoje, Ispanijoje, Prancūzijoje ir Vokietijoje) apmokestinamos PVM, dėl ko identiškos sveikatos priežiūros paslaugos apmokestinamos skirtingu PVM tarifu ir atitinkamai skiriasi teisė į PVM atskaitą?

                  4.

                  Ar [su Europos Sąjungos teise suderinamas] nevienodas požiūris į Italijos sveikatos priežiūros paslaugas teikiančius subjektus, įskaitant Casa di Cura Città di Parma, ir kitus Europos Sąjungos valstybių narių (Belgijos, Bulgarijos, Graikijos, Ispanijos, Prancūzijos ir Vokietijos) sveikatos priežiūros paslaugas teikiančius subjektus, atsižvelgiant į tai, kad pastarųjų teikiamos paslaugos apmokestinamos PVM ir kitaip, nei kiti sveikatos priežiūros paslaugas teikiantys subjektai, jie turi teisę į pirkimo PVM atskaitą bei grąžinimą?

         (1)  1977 m. gegužės 17 d. Šeštoji Tarybos direktyva 77/388/EEB dėl valstybių narių apyvartos mokesčių įstatymų derinimo – Bendra pridėtinės vertės mokesčio sistema: vienodas vertinimo pagrindas (OL L 145, 1977, p. 1; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 9 sk., 1 t., p. 23).


title: Byla C-574/20: 2020 m. lapkričio 3 d. Bundesfinanzgericht (Austrija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje XO / Finanzamt Waldviertel

text:
               2021 2 1

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 35/28

      2020 m. lapkričio 3 d.Bundesfinanzgericht (Austrija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje XO / Finanzamt Waldviertel

      (Byla C-574/20)
      (2021/C 35/41)
      Proceso kalba: vokiečių

         Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas

         Bundesfinanzgericht

         Šalys pagrindinėje byloje

         Pareiškėja: XO

         Atsakovė: Finanzamt Waldviertel

         Prejudiciniai klausimai

      1 klausimas, susijęs su antrinės teisės galiojimu:
      Ar Reglamento (EB) Nr. 883/2004 (1), iš dalies pakeisto Reglamentu (ES) Nr. 465/2012 (2) (toliau – Reglamentas Nr. 883/2004, naujas koordinavimas arba Pagrindinis reglamentas) 4 ir 7 straipsniai yra galiojantys?
      2 klausimas:
      Ar Reglamento Nr. 883/2004 7 straipsnis, visų pirma jo antraštė „Gyvenamosios vietos taisyklių atsisakymas“, turi būti aiškinamas taip, kad pagal jį buvo užkirstas kelias veiksmingam 1967 m. Familienlastenausgleichsgesetz (Įstatymas dėl šeimos išlaidų kompensavimo, toliau – FLAG) 8a straipsnio, 1988 m. Einkommensteuergesetz (Pajamų mokesčio įstatymas, toliau – EStG) 33 straipsnio 3 dalies 2 punkto ir Familienbeihilfe-Kinderabsetzbetrag-EU-Anpassungsverordnung (Nutarimas dėl šeimos pašalpos ir mokesčio kredito už vaikus, kurie nuolat gyvena kitoje Europos Sąjungos valstybėje narėje, kitoje Europos ekonominės erdvės susitarimo Susitariančioje Šalyje arba Šveicarijoje, koregavimo) bendrųjų normų, reglamentuojančių išmokų šeimai indeksavimą pagal perkamąją galią gyvenamosios vietos valstybėje, įsigaliojimui tiek, kiek šiomis normomis buvo sumažinta išmokų šeimai vertė tam tikrų valstybių narių atžvilgiu?
      3 klausimas:
      Ar Reglamento Nr. 883/2004 7 straipsnyje įtvirtintas draudimas mažinti išmokas pinigais, visų pirma formuluotė „išmokos pinigais <…> negali būti kaip nors sumažinamos, pakeičiamos, sustabdomos, nutraukiamos ar konfiskuojamos“, turi būti aiškinamas taip, kad jis neužkirto kelio veiksmingam 1967 m. Familienlastenausgleichsgesetz (FLAG) 8a straipsnio ir 1988 m. Einkommensteuergesetz (EStG) 33 straipsnio 3 dalies 2 punkto nuostatų, reglamentuojančių išmokų šeimai indeksavimą pagal perkamąją galią gyvenamosios vietos valstybėje, įsigaliojimui tiek, kiek nagrinėjamos išmokos šeimai turi būti padidintos?
      4 ir 5 klausimai, susiję su išvada, kuria buvo remiamasi keičiant įstatymą:
      4 klausimas:
      Ar Reglamento Nr. 883/2004 7 straipsnis ir 67 straipsnis turi būti aiškinami ir atskiriami vienas nuo kito taip, kad 7 straipsnis susijęs su gyvenamosios vietos taisyklės, kaip bendro pobūdžio abstrakčios normos, kūrimo procesu valstybės narės parlamente, o 67 straipsnis – individualiai konkrečios normos kūrimo procesu konkrečiu atveju ir skirtas tiesiogiai įstaigai, iš pradžių nustatytai pagal Pagrindinio reglamento II antraštinę dalį?
      5 klausimas:
      Ar Reglamento Nr. 883/2004 67 straipsnis, 68 straipsnio 1 ir 2 dalys bei Reglamento Nr. 987/2009 60 straipsnio 1 dalis turi būti aiškinami taip, kad jie, kaip ir anksčiau galioję Reglamento Nr. 1408/71 73 straipsnis, 76 straipsnis ir Reglamento Nr. 574/72 10 straipsnis, turi būti taikomi kartu, todėl turi būti aiškinami tik į tai atsižvelgiant ir kad jais abiem, laikantis nesumavimo principo, siekiama, kad asmuo neprarastų teisių, užtikrinant tai 68 straipsnio 1 ir 2 dalyse nustatyta dalyvaujančių valstybių narių tipizacija ir hierarchizacija bei expressis verbis nurodant, kad, jei reikia, kompetentinga neprioritetinė valstybė narė skiria priemoką, todėl aiškinti Reglamento Nr. 883/2004 67 straipsnį izoliuotai, kaip tai buvo padaryta išvadoje, yra neleidžiama?
      6 klausimas:
      Ar SESV 288 straipsnio antroje pastraipoje vartojama reglamento „visuotino taikymo“ sąvoka ir frazė „Jis privalomas visas ir tiesiogiai taikomas“ turi būti aiškinamos taip, kad ir pagal jas buvo užkirstas kelias veiksmingam kompetentingų įstaigų individualių normų, kurios yra grindžiamos indeksavimą reglamentuojančiomis normomis, įsigaliojimui, o pagrindinėje byloje apskųstas sprendimas neįgavo formalios teisinės galios (netapo galutinis)?
      7 klausimas:
      Ar FLAG, iš dalies pakeisto 2000 m. gruodžio 29 d.Budgetbegleitgesetz (Biudžeto įstatymas, BGBl 1142/2000) 53 straipsnio 1 dalimi ir FLAG, iš dalies pakeisto 2018 m. gruodžio 4 d.Bundesgesetz (Federalinis įstatymas), kuriuo buvo pakeisti Familienlastenausgleichsgesetz 1967, Einkommensteuergesetz 1988 ir Entwicklungshelfergesetz (Paramos vystymuisi savanorių įstatymas) (BGBl I 83/2018), 53 straipsnio 4 dalimi pažeidžiamas SESV 288 straipsnio antroje pastraipoje nustatytas draudimas?
      8–12 klausimai, kuriuos reikia nagrinėti kartu
      8 klausimas:
      Ar Reglamento Nr. 883/2004 4 straipsnyje įtvirtintas tokio pat požiūrio kaip ir į Austrijos piliečius reikalavimas arba SESV 45 straipsnio 2 dalyje įtvirtintas draudimas diskriminuoti, kuriuo šis reikalavimas grindžiamas, turi būti aiškinami taip, kad jų laikomasi tik tuomet, kai migruojantis darbuotojas prilyginamas vidaus situacijos kriterijus atitinkančiam Austrijos piliečiui, kuriam dėl šios priežasties pagal FLAG 12 straipsnį, siejamą su 2, 8 straipsniais, iš anksto pranešama apie ir kas mėnesį reguliariai iš anksto mokamą pašalpą šeimai, ar tokio pat požiūrio kaip ir į Austrijos piliečius reikalavimo laikomasi tuomet, kai migruojantis darbuotojas prilyginamas Austrijos piliečiui, kuris, kaip ir jis, atitinka tarpvalstybinės situacijos kriterijus pagal FLAG 4 straipsnį, tačiau antruoju atveju nepaisant to išmoką šeimai gauna kasmet už kalendorinius metus, pasibaigus atitinkamiems kalendoriniams metams, kaip tai numatyta FLAG 4 straipsnio 4 dalyje?
      9 klausimas
      Ar Reglamento Nr. 883/2004 68 straipsnio 2 dalies antrame sakinyje nustatytas pagal kitą, pirmajam prieštaraujantį, teisės aktą arba aktus priklausančių išmokų šeimai mokėjimo sustabdymas mokant tik pagal prioritetines taisykles taikomame teisės akte numatyto dydžio išmoką turi būti aiškinamas taip, kad pagal jį draudžiama tokia nacionalinėje teisėje numatyta nesumavimo taisyklė, kokia įtvirtinta FLAG 4 straipsnio 1–3 dalyse, pagal kurią tokioje situacijoje, kaip nagrinėjama pagrindinėje byloje, Austrijai, kaip pagal prioritetines taisykles kompetentingai valstybei narei, suteikiama teisė sumažinti išmoką šeimai tiek, kiek kita valstybė narė moka „panašią užsienio išmoką“, nes nesumavimas jau yra uždraustas pagal Sąjungos teisės normą, taigi FLAG 4 straipsnio 1–3 dalyse numatyta nesumavimo taisyklė yra negaliojanti?
      10 klausimas
      Ar Reglamento Nr. 883/2004 68 straipsnio 2 dalies antrame sakinyje nustatytas pagal kitą, pirmajam prieštaraujantį, teisės aktą arba aktus priklausančių išmokų šeimai mokėjimo sustabdymas mokant tik pagal prioritetines taisykles taikomame teisės akte numatyto dydžio išmoką turi būti aiškinamas taip, kad neprioritetinė valstybė narė, kuri pagal Sąjungos teisės reikalavimą privalo laikytis jos teisės aktuose numatytų išmokų šeimai mokėjimo sustabdymo, turi atmesti migruojančio darbuotojo ar jo šeimos nario ar kito pagal nacionalinės teisės aktus turinčio teisę asmens prašymą ir neskirti išmokos šeimai iki pagal prioritetines taisykles taikomame teisės akte numatyto dydžio net ir tuo atveju, kai, vertinant vien pagal nacionalinę teisę – jei reikia, remiantis alternatyviu teisiniu pagrindu ,– išmoka šeimai galėtų būti skiriama?
      11 klausimas
      Jeigu į dešimtąjį klausimą būtų atsakyta teigiamai, kyla klausimas, ar neprioritetinė valstybė narė, kuri pagal Sąjungos teisės reikalavimą privalo laikytis jos teisės aktuose numatytų išmokų šeimai mokėjimo sustabdymo, tačiau dėl su dydžiu susijusios priežasties neturi prievolės už išmoką viršijančią sumą mokėti diferencinio priedo, turėtų atmesti prašymą motyvuodama šį sprendimą tuo, kad dėl Reglamento Nr. 883/2004 68 straipsnio 2 dalies antrame sakinyje nustatyto sustabdymo draudžiama suteikti teises į išmoką šeimai?
      12 klausimas
      Ar Reglamento Nr. 883/2004 68 straipsnio 1 ir 2 dalys turi būti aiškinamos taip, kad Migruojančių darbuotojų socialinės apsaugos administracinės komisijos formos E411 6 ir 7 punktai, kuriuos pildo neprioritetinė valstybė narė, tokioje situacijoje, kaip nagrinėjama pagrindinėje byloje, nebeatitinka valstybės narės, kurios teisės aktai taikomi pagal prioritetines taisykles, informacijos poreikio, nes prioritetinei valstybei narei yra reikalinga dešimtajame ir vienuoliktajame klausimuose nurodyta kitos valstybės narės informacija, kad pastaroji pagal Reglamento Nr. 883/2004 68 straipsnio 2 dalies antrą sakinį sustabdė mokėjimą, todėl nebereikia nagrinėti nacionalinės teisės padėties, kuri apima ir uždarbio ribas?
      13 klausimas:
      Ar [Teisingumo Teismo] suformuotoje jurisprudencijoje remiantis lojalumo principu pagal ESS 4 straipsnio 3 dalį nustatyta teisės ištaisymo pareiga turi būti aiškinama taip, kad ją gali vykdyti ir Verfassungsgerichtshof (Konstitucinis Teismas), gavęs prašymą priimti prejudicinį sprendimą teikiančio teismo prašymą?
      14 klausimas:
      Ar SESV 267 straipsnio pirmos pastraipos b punktas, susijęs su antrinės teisės akto galiojimo klausimu, kuris yra privalomas net ir tarpinės instancijos prašymą priimti prejudicinį sprendimą teikiančiam teismui, ir su klausimu dėl galiojimo susijusi prašymą priimti prejudicinį sprendimą teikiančio teismo pareiga užtikrinti galiojančios Sąjungos teisės taikymą priimant nutartį dėl laikinųjų apsaugos priemonių, kuria, remiantis Sąjungos teisės taikymo viršenybe, nebuvo leista pateikti kasacinio skundo, turi būti aiškinamas taip, kad pagal jį yra draudžiamos tokios nacionalinės teisės normos, kaip antai B-VG [Bundes-Verfassungsgesetz (Federalinis konstitucinis įstatymas)] 133 straipsnio 4, 9 dalys, siejamos su VwGG [Verwaltungsgerichtshofgesetz (Aukščiausiojo administracinio teismo įstatymas)] 25a straipsnio 1–3 dalimis, 30a straipsnio 7 dalimi, pagal kurias nacionaliniu lygmeniu vykdant teiminės apsaugos kontrolę pagrindinės administracinės bylos šalims dėl Verwaltungsgericht (administracinis teismas) nutarties leidžiama pateikti specialųjį kasacinį skundą Verwaltungsgerichtshof?

         (1)  2004 m. balandžio 29 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentas dėl socialinės apsaugos sistemų koordinavimų (OL L 166, 2004, p. 1; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 5 sk., 5 t., p. 72; klaidų ištaisymas OL L 200, 2004, p. 1).

         (2)  2012 m. gegužės 22 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentas, kuriuo iš dalies keičiamas Reglamentas (EB) Nr. 883/2004 dėl socialinės apsaugos sistemų koordinavimo ir Reglamentas (EB) Nr. 987/2009, nustatantis Reglamento (EB) Nr. 883/2004 įgyvendinimo tvarką (OL L 149, 2012, p. 4).


title: Byla C-576/20: 2020 m. lapkričio 4 d. Oberster Gerichtshof (Austrija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje CC / Pensionsversicherungsanstalt

text:
               2021 2 1

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 35/31

      2020 m. lapkričio 4 d.Oberster Gerichtshof (Austrija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje CC / Pensionsversicherungsanstalt

      (Byla C-576/20)
      (2021/C 35/42)
      Proceso kalba: vokiečių

         Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas

         Oberster Gerichtshof

         Šalys pagrindinėje byloje

         Ieškovė: CC

         Atsakovė: Pensionsversicherungsanstalt

         Prejudiciniai klausimai

                  1.

                  Ar 2009 m. rugsėjo 16 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamento (EB) Nr. 987/2009, nustatančio Reglamento (EB) Nr. 883/2004 dėl socialinės apsaugos sistemų koordinavimo įgyvendinimo tvarką (1), 44 straipsnio 2 dalis aiškintina kaip draudžianti į kitose valstybėse narėse įgytus vaiko auginimo laikotarpius atsižvelgti valstybei narei, kompetentingai skirti senatvės pensiją, pagal kurios teisės aktus pensijos prašantis asmuo per visą savo profesinės veiklos laikotarpį (išskyrus šiuos vaiko auginimo laikotarpius) vykdė veiklą pagal darbo sutartį arba kaip savarankiškai dirbantis asmuo, vien dėl to, kad šis asmuo tuo metu, kai pagal atitinkamos valstybės narės teisės aktus imta atsižvelgti į vaiko auginimo laikotarpį atitinkamo vaiko atžvilgiu, nevykdė veiklos pagal darbo sutartį ir nedirbo savarankiškai?
                  Jeigu į pirmąjį klausimą būtų atsakyta neigiamai:

                  2.

                  Ar Reglamento Nr. 987/2009 44 straipsnio 2 dalies pirmo sakinio pirma dalis aiškintina taip, kad pagal Reglamento Nr. 883/2004 II antraštinę dalį kompetentinga valstybė narė pagal savo teisės aktus į vaiko auginimo laiką neatsižvelgia apskritai ar tik konkrečiu atveju?

         (1)  OL L 284, 2009, p. 1.


title: Byla C-589/20: 2020 m. lapkričio 10 d. Landesgericht Korneuburg (Austrija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje JR / Austrian Airlines AG

text:
               2021 2 1

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 35/32

      2020 m. lapkričio 10 d.Landesgericht Korneuburg (Austrija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje JR / Austrian Airlines AG

      (Byla C-589/20)
      (2021/C 35/43)
      Proceso kalba: vokiečių

         Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas

         Landesgericht Korneuburg

         Šalys pagrindinėje byloje

         Ieškovė ir apeliantė: JR

         Atsakovė ir kita apeliacinio proceso šalis: Austrian Airlines AG

         Prejudiciniai klausimai

                  1.

                  Ar 1999 m. gegužės 28 d. Monrealyje priimtos Konvencijos dėl tam tikrų tarptautinio vežimo oru taisyklių suvienodinimo, kurią Europos Bendrija pasirašė 1999 m. gruodžio 9 d. ir savo vardu patvirtino 2001 m. balandžio 5 d. Tarybos sprendimu 2001/539/EB (1), 17 straipsnio 1 dalis turi būti aiškinama taip, kad sąvoka „nelaimingas atsitikimas“, kaip tai suprantama pagal šią nuostatą, apima situaciją, kai išlipdamas iš orlaivio keleivis be jokios nustatytos priežasties parkrenta ir susižaloja paskutiniame mobiliojo trapo trečdalyje ir keleivį sužaloja ne daiktas, naudojamas teikiant keleiviams paslaugą, kaip tai apibrėžta 2019 m. gruodžio 19 d. Teisingumo Teismo sprendime byloje C-532/18 Niki Luftfahrt (2), o trapas nebuvo sugadintas ir visų pirma nebuvo slidus?

                  2.

                  Ar Monrealio konvencijos 20 straipsnis turi būti aiškinamas taip, kad netaikoma visiškai jokia oro vežėjo atsakomybė, jei egzistuoja 1 punkte aprašytos aplinkybės, o keleivis krisdamas nesilaikė trapo turėklų?

         (1)  2001 m. balandžio 5 d. Tarybos sprendimas 2001/539/EB dėl Europos bendrijos priimamos Konvencijos dėl tam tikrų tarptautinio vežimo oru taisyklių suvienodinimo (Monrealio konvencija) (OL L 194, 2001, p. 38; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 7 sk., 5 t., p. 491).

         (2)  ECLI:EU:C:2019:1127.


title: Byla C-591/20: 2020 m. lapkričio 11 d. Bundesgerichtshof (Vokietija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje Reprensus GmbH / S-V Pavlovi Trejd EOOD

text:
               2021 2 1

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 35/32

      2020 m. lapkričio 11 d.Bundesgerichtshof (Vokietija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje Reprensus GmbH / S-V Pavlovi Trejd EOOD

      (Byla C-591/20)
      (2021/C 35/44)
      Proceso kalba: vokiečių

         Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas

         Bundesgerichtshof

         Šalys pagrindinėje byloje

         Ieškovė ir kasatorė: Reprensus GmbH

         Atsakovė ir kita kasacinio proceso šalis: S-V Pavlovi Trejd EOOD

         Prejudicinis klausimas

      Ar 2012 m. gruodžio 12 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamento (ES) Nr. 1215/2012 (1) dėl jurisdikcijos ir teismo sprendimų civilinėse ir komercinėse bylose pripažinimo ir vykdymo 7 straipsnio 1 punkto a papunktis ir 2 punktas turi būti aiškinami taip, kad ieškinio dėl žalos atlyginimo atveju reikia taikyti jurisdikcijos bylose dėl civilinės teisės pažeidimų taisyklę, jei ieškovas apgaule buvo skatinamas sudaryti pirkimo–pardavimo sutartį ir sumokėti pirkimo kainą?

         (1)  OL L 351, 2012 12 20, p. 1.


title: Byla C-594/20: 2020 m. lapkričio 12 d. Markkinaoikeus (Suomija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje Kuluttaja-asiamies / MiGame Oy

text:
               2021 2 1

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 35/33

      2020 m. lapkričio 12 d.Markkinaoikeus (Suomija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje Kuluttaja-asiamies / MiGame Oy

      (Byla C-594/20)
      (2021/C 35/45)
      Proceso kalba: suomių

         Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas

         Markkinaoikeus

         Šalys pagrindinėje byloje

         Pareiškėja: Kuluttaja-asiamies

         Atsakovė: MiGame Oy

         Prejudiciniai klausimai

                  1.

                  Ar 2011 m. spalio 25 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 2011/83/ES dėl vartotojų teisių, kuria iš dalies keičiamos Tarybos direktyva 93/13/EEB ir Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 1999/44/EB bei panaikinamos Tarybos direktyva 85/577/EEB ir Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 97/7/EB (1), 21 straipsnio pirma pastraipa turi būti aiškinama taip, kad pagal ją draudžiama tokia praktika, kai verslininkas be telefono numerio, kuriam taikomas ne didesnis nei bazinė kaina tarifas, gali nurodyti telefono numerį, kuriam taikomas didesnis nei bazinė kaina tarifas ir kuriuo vartotojas gali paskambinti sudarytos sutarties klausimu? Jei su 21 straipsniu suderinama tai, kad tam tikromis aplinkybėmis nurodomas telefono numeris, kuriam taikomas didesnis nei bazinė kaina tarifas: ar vertinimui yra reikšmingos, pavyzdžiui, tokios aplinkybės, kaip lengvas telefono numerio, kuriam taikoma bazinė kaina, surandamumas, pakankamai aiškiai nurodytas telefono numerių naudojimo tikslas ir esminiai pagalbos klientams pasiekiamumo arba jos lygio skirtumai?

                  2.

                  Ar bazinės kainos sąvoka, kaip ji suprantama pagal Direktyvos 2011/83/ES 21 straipsnį, turi būti aiškinama taip, kad verslininkas kaip klientų aptarnavimo telefono numerį, kuriuo galima kreiptis sudarytos sutarties klausimais, gali nurodyti tik geografinį standartinį fiksuotojo ar mobiliojo ryšio numerį arba vartotojams nemokamą numerį? Jei verslininkas gali nurodyti kitą telefono numerį: kokia didžiausia skambučio šiuo telefono numeriu kaina gali būti taikoma vartotojui, kurio telefono paslaugų sutartis sudaryta kaip paslaugų paketas?

         (1)  2011 m. spalio 25 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2011/83/ES dėl vartotojų teisių, kuria iš dalies keičiamos Tarybos direktyva 93/13/EEB ir Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 1999/44/EB bei panaikinamos Tarybos direktyva 85/577/EEB ir Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 97/7/EB (OL L 304, 2011, S. 64).


title: Byla C-595/20: 2020 m. lapkričio 13 d. Oberster Gerichtshof (Austrija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje UE / ShareWood Switzerland AG ir VF

text:
               2021 2 1

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 35/33

      2020 m. lapkričio 13 d.Oberster Gerichtshof (Austrija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje UE / ShareWood Switzerland AG ir VF

      (Byla C-595/20)
      (2021/C 35/46)
      Proceso kalba: vokiečių

         Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas

         Oberster Gerichtshof

         Šalys pagrindinėje byloje

         Ieškovas: UE

         Atsakovai: ShareWood Switzerland AG ir VF

         Prejudicinis klausimas

      Ar 2008 m. birželio 17 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamento (EB) Nr. 593/2008 dėl sutartinėms prievolėms taikytinos teisės (Roma I) (1) 6 straipsnio 4 dalies c punktas turi būti aiškinamas taip, kad tarp įmonės ir vartotojo sudarytos tikmedžių ir balzos medžių pirkimo-pardavimo sutartys, kuriomis siekiama įgyti nuosavybės teisę į medžius su tikslu vėliau juos nukirsti ir medieną pelningai parduoti ir kurios šiuo tikslu apima ir nuomos sutartį, ir aptarnavimo sutartį, laikytinos „sutar[timis], susijusi[omis] su daiktine teise į nekilnojamąjį turtą arba nekilnojamojo turto nuoma“, kaip jos suprantamos pagal šią nuostatą?

         (1)  OL L 177, 2008, p. 6.


title: Byla C-596/20: 2020 m. lapkričio 12 d. Fővárosi Törvényszék (Vengrija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje DuoDecad Kft. / Nemzeti Adó- és Vámhivatal Fellebbviteli Igazgatósága

text:
               2021 2 1

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 35/34

      2020 m. lapkričio 12 d.Fővárosi Törvényszék (Vengrija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje DuoDecad Kft. / Nemzeti Adó- és Vámhivatal Fellebbviteli Igazgatósága

      (Byla C-596/20)
      (2021/C 35/47)
      Proceso kalba: vengrų

         Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas

         Fővárosi Törvényszék

         Šalys pagrindinėje byloje

         Pareiškėja: DuoDecad Kft.

         Kita administracinio proceso šalis: Nemzeti Adó- és Vámhivatal Fellebbviteli Igazgatósága

         Prejudiciniai klausimai

                  1.

                  Ar Tarybos direktyvos 2006/112 (1) 2 straipsnio 1 dalies c punktas, 24 straipsnio 1 dalis ir 43 straipsnis turi būti aiškinami taip, kad Sąjungos valstybėje narėje (pagrindinėje byloje nagrinėjamu atveju – Portugalijoje) įsteigta praktinės patirties (angl. k. know-how) licenciją gavusi bendrovė neteikia interneto svetainėje siūlomų paslaugų galutiniams naudotojams, todėl ji negali būti kitoje valstybėje narėje (pagrindinėje byloje nagrinėjamu atveju – Vengrijoje) įsteigto apmokestinamojo asmens, kaip subrangovo, teikiamos praktinės patirties techninės pagalbos paslaugos gavėja, nors tas subrangovas teikia šias paslaugas pastarojoje valstybėje narėje įsteigtai praktinės patirties licenciją suteikusiai bendrovei tokiomis aplinkybėmis, kai licenciją gavusi bendrovė:

                              a)

                              pirmojoje valstybėje narėje nuomojosi biuro patalpas ir turėjo informacinių technologijų ir biuro įrangą, darbuotojus ir didelę patirtį elektroninės prekybos srityje, jos savininkas turėjo daug tarptautinių ryšių, o vadovas gerai išmanė elektroninę prekybą,

                              b)

                              turėjo praktinės interneto svetainių veikimo ir jų atnaujinimo patirties, teikė nuomones šiuo klausimu, siūlė šių procesų pakeitimus ir juos tvirtino,

                              c)

                              naudojosi apmokestinamojo asmens šios praktinės patirties pagrindu teikiamomis paslaugomis,

                              d)

                              nuolat gaudavo ataskaitas apie subrangovų suteiktas paslaugas (be kita ko, apie interneto svetainių srautą ir mokėjimus iš banko sąskaitos),

                              e)

                              savo vardu įregistravo interneto domenus, suteikiančius interneto prieigą prie interneto svetainių,

                              f)

                              interneto svetainėse buvo nurodyta kaip paslaugos teikėja,

                              g)

                              ėmėsi veiksmų interneto svetainių populiarumui išsaugoti,

                              h)

                              savo vardu sudarė sutartis su darbuotojais ir subrangovais, reikalingais paslaugai teikti (be kita ko, su bankais, kurie interneto svetainėse siūlė mokėjimą banko kortele, su interneto svetainių turinio kūrėjais ir šį turinį platinančiais interneto svetainių administratoriais (angl. k. webmasters)),

                              i)

                              turėjo visą iš nagrinėjamos paslaugos teikimo galutiniams paslaugų gavėjams gautų pajamų priėmimo sistemą, pavyzdžiui, banko sąskaitas, išimtinę ir neribotą galimybę disponuoti šiomis sąskaitomis, galutinių naudotojų duomenų bazę, leidžiančią išrašyti jiems sąskaitas faktūras už suteiktas paslaugas ir šių sąskaitų išrašymo programinę įrangą,

                              j)

                              interneto svetainėse nurodė savo pirmojoje valstybėje narėje esančią buveinę, kurioje buvo fiziškai teikiamos klientų aptarnavimo paslaugos, ir

                              k)

                              yra nepriklausoma tiek nuo licenciją suteikusios bendrovės, tiek nuo Vengrijoje įsteigtų subrangovų, atsakingų už tam tikrų praktinės patirties licencijoje nurodytų techninių procesų atlikimą,
                              taip pat atsižvelgiant į tai, kad: i) pirmiau nurodytas aplinkybes patvirtino atitinkama pirmosios valstybės narės institucija, kuriai suteikta teisė tikrinti šias objektyvias aplinkybes, kurias gali patikrinti trečiosios šalys; ii) šios valstybės narės bendrovė negalėjo naudotis mokėjimo paslaugų teikėjo, užtikrinančio mokėjimo gavimą mokėjimo kortele interneto svetainėje, paslaugomis, buvo objektyvi kliūtis paslaugoms internetu teikti kitose valstybėse narėse, todėl toje pačioje valstybėje narėje įsteigta bendrovė niekada (nei prieš nagrinėjamą laikotarpį, nei jam pasibaigus) neteikė interneto svetainėse siūlomos paslaugos, ir iii) licenciją gavusios bendrovės ir su ja susijusių įmonių iš interneto svetainės naudojimo gautas pelnas viršijo pirmojoje ir antrojoje valstybėje narėje taikomo PVM tarifo skirtumą?

                  2.

                  Ar PVM direktyvos 2 straipsnio 1 dalies c punktą, 24 straipsnio 1 dalį ir 43 straipsnį reikia aiškinti taip, kad praktinės patirties licenciją suteikusi bendrovė (įsteigta kitoje valstybėje narėje) teikia interneto svetainėje siūlomas paslaugas galutiniams paslaugų naudotojams, todėl ji yra apmokestinamojo asmens (subrangovo) praktinės patirties techninės priežiūros paslaugos gavėja, o apmokestinamasis asmuo tokios paslaugos neteikia pirmoje valstybėje narėje įsteigtai licenciją gavusiai bendrovei tokiomis aplinkybėmis, kai licenciją suteikusi bendrovė:

                              a)

                              turėjo nuosavų išteklių, o juos sudarė tik nuomojamos patalpos ir bendrovės vadovo naudojamas kompiuteris,

                              b)

                              turėjo tik vadovą ir patarėją teisės klausimais, dirbantį ne visą darbo dieną kelias valandas per savaitę,

                              c)

                              buvo sudariusi tik sutartį dėl praktinės patirties plėtros,

                              d)

                              užtikrino, kad licenciją gavusi bendrovė jai nuosavybės teise priklausančius domenų vardus įregistruotų savo vardu, kaip nurodyta su šia bendrove sudarytoje sutartyje,

                              e)

                              niekada neteikė aptariamų paslaugų tretiesiems asmenims, visų pirma galutiniams naudotojams, bankams, kurie interneto svetainėse siūlo mokėjimą banko kortele, interneto svetainių turinio kūrėjams ir šį turinį platinantiems interneto svetainių administratoriams,

                              f)

                              niekada nėra išdavusi interneto svetainėse siūlomas paslaugas patvirtinančių dokumentų, išskyrus su licencija suteiktomis teisėmis susijusias sąskaitas faktūras, ir

                              g)

                              neturėjo sistemos, leidžiančios gauti pajamų iš interneto svetainėse teikiamos paslaugos (pavyzdžiui, banko sąskaitų ir kitos įrangos),
                              taip pat atsižvelgiant į tai, kad pagal 2015 m. gruodžio 17 d. Sprendimą WebMindLicenses (C-419/14, EU:C:2015:832) savaime neturi lemiamos reikšmės ta aplinkybė, kad licenciją suteikusios bendrovės vadovas ir vienintelis akcininkas yra praktinės patirties kūrėjas ir, be to, tas pats asmuo daro įtaką ar kontroliuoja šios praktinės patirties vystymą ir naudojimą, ja pagrįstų paslaugų teikimą, tokiu būdu, kad fizinis asmuo – licenciją suteikusios bendrovės vadovas ir savininkas – taip pat yra šių komercinių bendrovių–subrangovių (taigi ir pareiškėjos), kurios licenciją gavusios bendrovės prašymu dalyvauja teikiant paslaugas (kaip subrangovės) ir vykdo joms pavestas funkcijas, vadovas ir (arba) savininkas?

         (1)  2006 m. lapkričio 28 d. Tarybos direktyva 2006/112/EB dėl pridėtinės vertės mokesčio bendros sistemos (OL L 347, 2006, p. 1).