title: Byla C-753/19: 2019 m. spalio 15 d. Sąd Okręgowy w Warszawie (Lenkija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje Prokuratura Rejonowa Warszawa – Wola w Warszawie/BV

text:
               17.2.2020

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 54/23

      2019 m. spalio 15 d. Sąd Okręgowy w Warszawie (Lenkija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje Prokuratura Rejonowa Warszawa – Wola w Warszawie/BV
      (Byla C-753/19)
      (2020/C 54/24)
      Proceso kalba: lenkų

         Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas

      Sąd Okręgowy w Warszawie

         Šalys pagrindinėje byloje

      Kaltintoja: Prokuratura Rejonowa Warszawa – Wola w Warszawie

         Nuteistasis: BV

         Prejudiciniai klausimai

                  1.

                  Ar Europos Sąjungos sutarties 19 straipsnio 1 dalies antra pastraipa, siejama su 2 straipsniu ir jame išreikšta teisinės valstybės vertybe, ir Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos (ES) 2016/343 (1) 6 straipsnio 1 ir 2 dalys, siejamos su šios direktyvos 22 konstatuojamąja dalimi, turi būti aiškinamos taip, kad veiksmingos teisminės gynybos reikalavimai, įskaitant teismų nepriklausomumą, taip pat reikalavimai, kylantys iš nekaltumo prezumpcijos, yra pažeidžiami tuo atveju, kai teismo procesas, kaip antai baudžiamojoje byloje dėl nuteistojo, iškeltoje pagal prašymą priimti bendrą nuosprendį, yra organizuotas taip, kad:

                              —

                              į teismo sudėtį yra įtrauktas teisėjas (apylinkės teismo teisėjas MJ), deleguotas pagal vienasmenį teisingumo ministro sprendimą iš teismo, kuris yra hierarchiškai viena pakopa žemiau, be to, nėra žinomi kriterijai, kuriais vadovavosi teisingumo ministras deleguodamas šį teisėją, o pagal nacionalinę teisę nenumatyta tokio sprendimo teisminė kontrolė ir leidžiama teisingumo ministrui bet kuriuo metu atšaukti deleguotą teisėją?

                  2.

                  Ar pirmajame klausime nurodyti reikalavimai pažeidžiami tuo atveju, kai teismo procese, aprašytame pirmajame klausime, priėmus sprendimą šalys turi išimtinę teisių gynimo priemonę – gali pateikti skundą tokiam teismui kaip Sąd Najwyższy (Aukščiausiasis Teismas), kurio sprendimai pagal nacionalinę teisę negali būti skundžiami, o šio teismo organizacinio vieneto (kolegijos), kompetentingo nagrinėti skundą, pirmininkas pagal nacionalinę teisę privalo skirti bylas šios kolegijos teisėjams pagal pavardes abėcėlės tvarka ir aiškiai draudžiama kurį nors teisėją praleisti, o skiriant bylas dalyvauja ir asmuo, paskirtas pagal teikimą kolegialaus organo, kaip antai Krajowa Rada Sądownictwa (Nacionalinė teisėjų taryba), kurios sudėtis formuojama taip, kad jos nariai yra teisėjai, kurie:

                              a)

                              renkami parlamento rūmų kolektyviai balsuojant už kandidatų sąrašą, kurį iš anksto sudaro parlamentinė komisija iš kandidatų, kuriuos pristatė parlamentinės frakcijos arba šių rūmų padalinys, remdamiesi teisėjų grupių ar piliečių paraiškomis, taigi akivaizdu, kad per rinkimų procedūrą kandidatus tris kartus remia politikai;

                              b)

                              sudaro šio organo narių daugumą, kurios pakanka priimti sprendimui teikti siūlymus dėl teisėjų skyrimo, taip pat kitus privalomus vykdyti sprendimus, reikalaujamus pagal nacionalinę teisę?

                  3.

                  Kokias pasekmes pagal Europos Sąjungos teisę, įskaitant pirmajame klausime nurodytas nuostatas ir reikalavimus, turi sprendimas, priimtas teismo procese, organizuotame taip, kaip aprašyta pirmajame klausime, ir sprendimas, priimtas Sąd Najwyższy nagrinėjamoje byloje, kai jį priimant dalyvauja antrajame klausime nurodytas asmuo?

                  4.

                  Ar pagal Europos Sąjungos teisę, įskaitant pirmajame klausime nurodytas nuostatas, sprendimų, nurodytų trečiajame klausime, pasekmės priklauso nuo to, ar konkretus teismas priėmė sprendimą kaltinamojo naudai ar nenaudai?“

         (1)  2016 m. kovo 9 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva (ES) 2016/343 dėl tam tikrų nekaltumo prezumpcijos ir teisės dalyvauti nagrinėjant baudžiamąją bylą teisme aspektų užtikrinimo (OL L 65, 2016, p. 1).


title: Byla C-754/19: 2019 m. spalio 15 d. Sąd Okręgowy w Warszawie (Lenkija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje Prokuratura Rejonowa Warszawa – Wola w Warszawie/CU

text:
               17.2.2020

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 54/24

      2019 m. spalio 15 d. Sąd Okręgowy w Warszawie (Lenkija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje Prokuratura Rejonowa Warszawa – Wola w Warszawie/CU
      (Byla C-754/19)
      (2020/C 54/25)
      Proceso kalba: lenkų

         Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas

      Sąd Okręgowy w Warszawie

         Šalys pagrindinėje byloje

      Kaltintoja: Prokuratura Rejonowa Warszawa – Wola w Warszawie

         Kaltinamasis: CU

         Prejudiciniai klausimai

                  1.

                  Ar Europos Sąjungos sutarties 19 straipsnio 1 dalies antra pastraipa, siejama su 2 straipsniu ir jame išreikšta teisinės valstybės vertybe, ir Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos (ES) 2016/343 (1) 6 straipsnio 1 ir 2 dalys, siejamos su šios direktyvos 22 konstatuojamąja dalimi, turi būti aiškinamos taip, kad veiksmingos teisminės gynybos reikalavimai, įskaitant teismų nepriklausomumą, taip pat reikalavimai, kylantys iš nekaltumo prezumpcijos, yra pažeidžiami tuo atveju, kai teismo procesas, kaip antai baudžiamojoje byloje, iškeltoje kaltinamajam nusikalstama veika, numatyta BK 296 straipsnio 2 dalyje ir kitose nuostatose, yra organizuotas taip, kad:

                              —

                              į teismo sudėtį yra įtrauktas teisėjas (apylinkės teismo teisėjas NI), deleguotas pagal vienasmenį teisingumo ministro sprendimą iš teismo, kuris yra hierarchiškai viena pakopa žemiau, be to, nėra žinomi kriterijai, kuriais vadovavosi teisingumo ministras deleguodamas šį teisėją, o pagal nacionalinę teisę nenumatyta tokio sprendimo teisminė kontrolė ir leidžiama teisingumo ministrui bet kuriuo metu atšaukti deleguotą teisėją?

                  2.

                  Ar pirmajame klausime nurodyti reikalavimai pažeidžiami tuo atveju, kai teismo procese, aprašytame pirmajame klausime, priėmus sprendimą šalys turi išimtinę teisių gynimo priemonę – gali pateikti skundą tokiam teismui kaip Sąd Najwyższy (Aukščiausiasis Teismas), kurio sprendimai pagal nacionalinę teisę negali būti skundžiami, o šio teismo organizacinio vieneto (kolegijos), kompetentingo nagrinėti skundą, pirmininkas pagal nacionalinę teisę privalo skirti bylas šios kolegijos teisėjams pagal pavardes abėcėlės tvarka ir aiškiai draudžiama kurį nors teisėją praleisti, o skiriant bylas dalyvauja ir asmuo, paskirtas pagal teikimą kolegialaus organo, kaip antai Krajowa Rada Sądownictwa (Nacionalinė teisėjų taryba), kurios sudėtis formuojama taip, kad jos nariai yra teisėjai, kurie:

                              a)

                              renkami parlamento rūmų kolektyviai balsuojant už kandidatų sąrašą, kurį iš anksto sudaro parlamentinė komisija iš kandidatų, kuriuos pristatė parlamentinės frakcijos arba šių rūmų padalinys, remdamiesi teisėjų grupių ar piliečių paraiškomis, taigi akivaizdu, kad per rinkimų procedūrą kandidatus tris kartus remia politikai;

                              b)

                              sudaro šio organo narių daugumą, kurios pakanka priimti sprendimui teikti siūlymus dėl teisėjų skyrimo, taip pat kitus privalomus vykdyti sprendimus, reikalaujamus pagal nacionalinę teisę?

                  3.

                  Kokias pasekmes pagal Europos Sąjungos teisę, įskaitant pirmajame klausime nurodytas nuostatas ir reikalavimus, turi sprendimas, priimtas teismo procese, organizuotame taip, kaip aprašyta pirmajame klausime, ir sprendimas, priimtas Sąd Najwyższy nagrinėjamoje byloje, kai jį priimant dalyvauja antrajame klausime nurodytas asmuo?

                  4.

                  Ar pagal Europos Sąjungos teisę, įskaitant pirmajame klausime nurodytas nuostatas, sprendimų, nurodytų trečiajame klausime, pasekmės priklauso nuo to, ar konkretus teismas priėmė sprendimą kaltinamojo naudai ar nenaudai?“

         (1)  2016 m. kovo 9 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva (ES) 2016/343 dėl tam tikrų nekaltumo prezumpcijos ir teisės dalyvauti nagrinėjant baudžiamąją bylą teisme aspektų užtikrinimo (OL L 65, 2016, p. 1).


title: Byla C-763/19: 2019 m. spalio 18 d. Sąd Apelacyjny w Krakowie (Lenkija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje D. S./S. P., A. P., D. K., Sz. w K.

text:
               17.2.2020

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 54/25

      2019 m. spalio 18 d. Sąd Apelacyjny w Krakowie (Lenkija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje D. S./S. P., A. P., D. K., Sz. w K.
      (Byla C-763/19)
      (2020/C 54/26)
      Proceso kalba: lenkų

         Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas

      Sąd Apelacyjny w Krakowie

         Šalys pagrindinėje byloje

         Apeliantas: D. S.

         Kitos proceso šalys: S. P., A. P., D. K., Sz. w K.

         Prejudiciniai klausimai

                  1.

                  Ar Europos Sąjungos sutarties 19 straipsnio 1 dalies antra pastraipa, 2 straipsnis, 4 straipsnio 3 dalis ir 6 straipsnio 3 dalis, siejami su Europos Sąjungos pagrindinių teisių chartijos 47 straipsniu ir Sutarties dėl Europos Sąjungos veikimo 267 straipsniu, turi būti aiškinami taip, kad pagal Sąjungos teisę nepriklausomu teisėju nelaikomas asmuo, paskirtas į teisėjo pareigas akivaizdžiai pažeidžiant valstybės narės teisės nuostatas dėl teisėjų skyrimo, visų pirma dėl to, kad šis asmuo į teisėjo pareigas paskirtas pasiūlius institucijai, kuri negali garantuoti, kad yra nepriklausoma nuo įstatymų leidžiamosios ir vykdomosios valdžių ir nešališka, kai sistemiškai netaikoma paskyrimo procedūros teisėtumo teisminė kontrolė, taip pat dėl to, kad asmuo buvo paskirtas į teisėjo pareigas nepaisant to, kad kompetentingam nacionaliniam teismui (Naczelny Sąd Administracyjny (Vyriausiasis administracinis teismas)) buvo apskųstas nacionalinės institucijos (Krajowa Rada Sądownictwa (Nacionalinė teisėjų taryba)) sprendimas siūlyti skirti jį į teisėjo pareigas, šio sprendimo vykdymas buvo sustabdytas pagal nacionalinės teisės nuostatas ir prieš įteikiant paskyrimo raštą procesas kompetentingame nacionaliniame teisme (Naczelny Sąd Administracyjny) dar nebuvo baigtas, ir

                              —

                              todėl teismas, kurio sudėtyje yra asmenų, paskirtų pirmiau nurodytomis aplinkybėmis, nėra pagal įstatymą įsteigtas nepriklausomas ir nešališkas teismas, kaip tai suprantama pagal Europos Sąjungos teisę?

                  2.

                  Jeigu į pirmąjį klausimą būtų atsakyta teigiamai, ar Europos Sąjungos sutarties 19 straipsnio 1 dalies antra pastraipa, 2 straipsnis, 4 straipsnio 3 dalis ir 6 straipsnio 3 dalis, siejami su Europos Sąjungos pagrindinių teisių chartijos 47 straipsniu ir Sutarties dėl Europos Sąjungos veikimo 267 straipsniu, turi būti aiškinami taip, kad sprendimas, priimtas teisėjo ir paskutinės instancijos teismo, sudaryto taip, kaip nurodyta pirmajame klausime, teisiniu požiūriu nėra sprendimas (yra neegzistuojantis sprendimas), kaip tai suprantama pagal Europos Sąjungos teisę, o vertinimą šiuo klausimu gali atlikti bendrosios kompetencijos teismas, atitinkantis reikalavimus, keliamus teismui, kaip tai suprantama pagal Sąjungos teisės nuostatas?


title: Byla C-764/19: 2019 m. spalio 18 d. Sąd Apelacyjny w Krakowie (Lenkija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje C. S.A./Likviduojamos bendrovės I.T. turto administratorius

text:
               17.2.2020

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 54/26

      2019 m. spalio 18 d. Sąd Apelacyjny w Krakowie (Lenkija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje C. S.A./Likviduojamos bendrovės I.T. turto administratorius
      (Byla C-764/19)
      (2020/C 54/27)
      Proceso kalba: lenkų

         Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas

      Sąd Apelacyjny w Krakowie

         Šalys pagrindinėje byloje

         Apeliantė: C. S.A.

         Kita proceso šalis: Likviduojamos bendrovės I.T. turto administratorius

         Prejudiciniai klausimai

                  1.

                  Ar Europos Sąjungos sutarties 19 straipsnio 1 dalies antra pastraipa, 2 straipsnis, 4 straipsnio 3 dalis ir 6 straipsnio 3 dalis, siejami su Europos Sąjungos pagrindinių teisių chartijos 47 straipsniu ir Sutarties dėl Europos Sąjungos veikimo 267 straipsniu, turi būti aiškinami taip, kad pagal Sąjungos teisę nepriklausomu teisėju nelaikomas asmuo, paskirtas į teisėjo pareigas akivaizdžiai pažeidžiant valstybės narės teisės nuostatas dėl teisėjų skyrimo, visų pirma dėl to, kad šis asmuo į teisėjo pareigas paskirtas pasiūlius institucijai, kuri negali garantuoti, kad yra nepriklausoma nuo įstatymų leidžiamosios ir vykdomosios valdžių ir nešališka, kai sistemiškai netaikoma paskyrimo procedūros teisėtumo teisminė kontrolė, taip pat dėl to, kad asmuo buvo paskirtas į teisėjo pareigas nepaisant to, kad kompetentingam nacionaliniam teismui (Naczelny Sąd Administracyjny (Vyriausiasis administracinis teismas)) buvo apskųstas nacionalinės institucijos (Krajowa Rada Sądownictwa (Nacionalinė teisėjų taryba)) sprendimas siūlyti skirti jį į teisėjo pareigas, šio sprendimo vykdymas buvo sustabdytas pagal nacionalinės teisės nuostatas ir prieš įteikiant paskyrimo raštą procesas kompetentingame nacionaliniame teisme (Naczelny Sąd Administracyjny) dar nebuvo baigtas, ir

                              —

                              todėl teismas, kurio sudėtyje yra asmenų, paskirtų pirmiau nurodytomis aplinkybėmis, nėra pagal įstatymą įsteigtas nepriklausomas ir nešališkas teismas, kaip tai suprantama pagal Europos Sąjungos teisę?

                  2.

                  Jeigu į pirmąjį klausimą būtų atsakyta teigiamai, ar Europos Sąjungos sutarties 19 straipsnio 1 dalies antra pastraipa, 2 straipsnis, 4 straipsnio 3 dalis ir 6 straipsnio 3 dalis, siejami su Europos Sąjungos pagrindinių teisių chartijos 47 straipsniu ir Sutarties dėl Europos Sąjungos veikimo 267 straipsniu, turi būti aiškinami taip, kad sprendimas, priimtas teisėjo ir paskutinės instancijos teismo, sudaryto taip, kaip nurodyta pirmajame klausime, teisiniu požiūriu nėra sprendimas (yra neegzistuojantis sprendimas), kaip tai suprantama pagal Europos Sąjungos teisę, o vertinimą šiuo klausimu gali atlikti bendrosios kompetencijos teismas, atitinkantis reikalavimus, keliamus teismui, kaip tai suprantama pagal Sąjungos teisės nuostatas?


title: Byla C-765/19: 2019 m. spalio 18 d. Sąd Apelacyjny w Krakowie (Lenkija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje M. Ś., I. Ś./R.B.P. Spółka Akcyjna

text:
               17.2.2020

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 54/27

      2019 m. spalio 18 d. Sąd Apelacyjny w Krakowie (Lenkija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje M. Ś., I. Ś./R.B.P. Spółka Akcyjna
      (Byla C-765/19)
      (2020/C 54/28)
      Proceso kalba: lenkų

         Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas

      Sąd Apelacyjny w Krakowie

         Šalys pagrindinėje byloje

         Apeliantai: M. Ś., I. Ś.
      Kita proceso šalis: R.B.P. Spółka Akcyjna

         Prejudiciniai klausimai

                  1.

                  Ar Europos Sąjungos sutarties 19 straipsnio 1 dalies antra pastraipa, 2 straipsnis, 4 straipsnio 3 dalis ir 6 straipsnio 3 dalis, siejami su Europos Sąjungos pagrindinių teisių chartijos 47 straipsniu ir Sutarties dėl Europos Sąjungos veikimo 267 straipsniu, turi būti aiškinami taip, kad pagal Sąjungos teisę nepriklausomu teisėju nelaikomas asmuo, paskirtas į teisėjo pareigas akivaizdžiai pažeidžiant valstybės narės teisės nuostatas dėl teisėjų skyrimo, visų pirma dėl to, kad šis asmuo į teisėjo pareigas paskirtas pasiūlius institucijai, kuri negali garantuoti, kad yra nepriklausoma nuo įstatymų leidžiamosios ir vykdomosios valdžių ir nešališka, kai sistemiškai netaikoma paskyrimo procedūros teisėtumo teisminė kontrolė, taip pat dėl to, kad asmuo buvo paskirtas į teisėjo pareigas nepaisant to, kad kompetentingam nacionaliniam teismui (Naczelny Sąd Administracyjny (Vyriausiasis administracinis teismas)) buvo apskųstas nacionalinės institucijos (Krajowa Rada Sądownictwa (Nacionalinė teisėjų taryba)) sprendimas siūlyti skirti jį į teisėjo pareigas, šio sprendimo vykdymas buvo sustabdytas pagal nacionalinės teisės nuostatas ir prieš įteikiant paskyrimo raštą procesas kompetentingame nacionaliniame teisme (Naczelny Sąd Administracyjny) dar nebuvo baigtas, ir

                              —

                              todėl teismas, kurio sudėtyje yra asmenų, paskirtų pirmiau nurodytomis aplinkybėmis, nėra pagal įstatymą įsteigtas nepriklausomas ir nešališkas teismas, kaip tai suprantama pagal Europos Sąjungos teisę?

                  2.

                  Jeigu į pirmąjį klausimą būtų atsakyta teigiamai, ar Europos Sąjungos sutarties 19 straipsnio 1 dalies antra pastraipa, 2 straipsnis, 4 straipsnio 3 dalis ir 6 straipsnio 3 dalis, siejami su Europos Sąjungos pagrindinių teisių chartijos 47 straipsniu ir Sutarties dėl Europos Sąjungos veikimo 267 straipsniu, turi būti aiškinami taip, kad sprendimas, priimtas teisėjo ir paskutinės instancijos teismo, sudaryto taip, kaip nurodyta pirmajame klausime, teisiniu požiūriu nėra sprendimas (yra neegzistuojantis sprendimas), kaip tai suprantama pagal Europos Sąjungos teisę, o vertinimą šiuo klausimu gali atlikti bendrosios kompetencijos teismas, atitinkantis reikalavimus, keliamus teismui, kaip tai suprantama pagal Sąjungos teisės nuostatas?


title: Byla C-790/19: 2019 m. spalio 24 d. Curtea de Apel Brașov (Rumunija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą baudžiamojoje byloje prieš LG, MH

text:
               17.2.2020

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 54/28

      2019 m. spalio 24 d. Curtea de Apel Brașov (Rumunija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą baudžiamojoje byloje prieš LG, MH
      (Byla C-790/19)
      (2020/C 54/29)
      Proceso kalba: rumunų

         Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas

      Curtea de Apel Brașov

         Šalys pagrindinėje baudžiamojoje byloje

      LG, MH

         Prejudicinis klausimas

      Ar Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos (ES) 2015/849 dėl finansų sistemos naudojimo pinigų plovimui ar teroristų finansavimui prevencijos, kuria iš dalies keičiamas Europos Parlamento ir Tarybos reglamentas (ES) Nr. 648/2012 ir panaikinama Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2005/60/EB bei Komisijos direktyva 2006/70/EB (1), 1 straipsnio 3 dalies a punktas turi būti aiškinamas taip, kad asmuo, vykdantis veiklą, kuri yra pinigų plovimo nusikaltimo pagrindas, visada skiriasi nuo asmens, kuris įvykdo pagrindinį nusikaltimą (pirminį nusikaltimą, iš kurio gaunami pinigai, kurie yra pinigų plovimo objektas)?

         (1)  OL L 141, 2015, p. 73.


title: Byla C-811/19: 2019 m. lapkričio 4 d. Înalta Curte de Casație și Justiție (Rumunija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą baudžiamojoje byloje prieš FQ, GP, HO, IN, JM

text:
               17.2.2020

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 54/28

      2019 m. lapkričio 4 d. Înalta Curte de Casație și Justiție (Rumunija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą baudžiamojoje byloje prieš FQ, GP, HO, IN, JM
      (Byla C-811/19)
      (2020/C 54/30)
      Proceso kalba: rumunų

         Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas

      Înalta Curte de Casație și Justiție

         Kaltinamieji

      FQ, GP, HO, IN, JM

         Prejudiciniai klausimai

                  1.

                  Ar Europos Sąjungos sutarties 19 straipsnio 1 dalis, SESV 325 straipsnio 1 dalis, 2015 m. gegužės 20 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos (ES) 2015/849 dėl finansų sistemos naudojimo pinigų plovimui ar teroristų finansavimui prevencijos, kuria iš dalies keičiamas Europos Parlamento ir Tarybos reglamentas (ES) Nr. 648/2012 ir panaikinama Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2005/60/EB bei Komisijos direktyva 2006/70/EB (1), 58 straipsnis ir 2017 m. liepos 5 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos (ES) 2017/1371 dėl kovos su Sąjungos finansiniams interesams kenkiančiu sukčiavimu baudžiamosios teisės priemonėmis (2), [kuria buvo pakeista] Europos Sąjungos sutarties K.3 straipsnio pagrindu priimta 1995 m. [liepos] 26 d. Europos Bendrijų finansinių interesų apsaugos [konvencija], 4 straipsnis turi būti aiškinami taip, kad jiems prieštarauja teisminės valdžios institucijoms nepriklausančios institucijos – „Curtea Constituțională a României“ (Rumunijos Konstitucinis Teismas) – priimtas sprendimas, kuriame pasisakoma dėl galimai neteisėta teisėjų kolegijos sudėtimi grindžiamo procesinio prieštaravimo, atsižvelgiant į „Înalta Curte de Casație și Justiție“ (Aukščiausiasis Kasacinis ir Teisingumo Teismas, Rumunija) teisėjų specializavimosi principą (kuris Rumunijos Konstitucijoje nenumatytas), ir kuriuo teismas įpareigojamas apeliacinėje instancijoje nagrinėjamas (perduotas) bylas grąžinti pirmajai instancijai, kad tas pats teismas priimtų naują sprendimą pirmąja instancija?

                  2.

                  Ar Europos Sąjungos sutarties 2 straipsnis ir Europos Sąjungos pagrindinių teisių chartijos 47 straipsnio antra pastraipa turi būti aiškinami taip, kad jiems prieštarauja teisminės valdžios institucijoms nepriklausančios institucijos sprendimas pripažinti neteisėta aukščiausios teisminės valdžios institucijos skyriaus kolegijos sudėtį (kolegija sudaryta iš teisėjų, kurie jų paskyrimo metu atitiko, be kita ko, specializavimosi sąlygą, kurios reikalaujama tam, kad teisėjas būtų paskirtas į aukščiausiosios instancijos teismo baudžiamųjų bylų skyrių)?

                  3.

                  Ar Sąjungos teisės viršenybės principas turi būti aiškinamas taip, kad pagal jį nacionaliniam teismui leidžiama netaikyti konstitucinio teismo sprendimo, kuriame išaiškinta žemesnio rango nei konstitucinė teisės norma, susijusi su „Înalta Curte de Casație și Justiție“ (Aukščiausiasis Kasacinis ir Teisingumo Teismas) organizavimu ir įtvirtinta nacionaliniame įstatyme dėl korupcinių veiksmų prevencijos, nustatymo ir sankcijų už juos, t. y. norma, kurią teismas šešiolika metų nuolat aiškino vienodai?

                  4.

                  Ar pagal Europos Sąjungos pagrindinių teisių chartijos 47 straipsnį teisės laisvai kreiptis į teismą principas apima teisėjų specializavimąsi ir specializuotų kolegijų aukščiausiosios instancijos teisme sudarymą?

         (1)  OL L 141, 2015, p. 73.

         (2)  OL L 198, 2017, p. 29.


title: Byla C-822/19: 2019 m. lapkričio 5 d. Curtea de Apel Alba Iulia (Rumunija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje Flavourstream SRL/Direcția Generală Regională a Finanțelor Publice Brașov, Agenția Națională de Administrare Fiscală – Direcția Generală a Vămilor – Direcția Regională Vamală Brașov – Biroul Vamal de Interior Sibiu

text:
               17.2.2020

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 54/29

      2019 m. lapkričio 5 d. Curtea de Apel Alba Iulia (Rumunija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje Flavourstream SRL/Direcția Generală Regională a Finanțelor Publice Brașov, Agenția Națională de Administrare Fiscală – Direcția Generală a Vămilor – Direcția Regională Vamală Brașov – Biroul Vamal de Interior Sibiu
      (Byla C-822/19)
      (2020/C 54/31)
      Proceso kalba: rumunų

         Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas

      Curtea de Apel Alba Iulia

         Šalys pagrindinėje byloje

      Apeliantės, atsakovės pirmojoje instancijoje: Direcția Generală Regională a Finanțelor Publice Brașov, Agenția Națională de Administrare Fiscală – Direcția Generală a Vămilor – Direcția Regională Vamală Brașov – Biroul Vamal de Interior Sibiu
      Kita apeliacinio proceso šalis, pareiškėja pirmojoje instancijoje: Flavourstream SRL

         Prejudicinis klausimas

      Nomenklatūra, pateikta Reglamento Nr. 2658/87, iš dalies pakeisto Įgyvendinimo reglamentu 2016/1821 (1), I priede, aiškintina taip, kad produktas „AURIC GMO FREE“, dėl kurio kilo šis ginčas, turi būti priskiriamas prie šios nomenklatūros 17 029 095 ar prie 29 124 900 tarifinės subpozicijos?

         (1)  2016 m. spalio 6 d. Komisijos įgyvendinimo reglamentas (ES) 2016/1821, kuriuo iš dalies keičiamas Tarybos reglamento (EEB) Nr. 2658/87 dėl tarifų ir statistinės nomenklatūros bei dėl Bendrojo muitų tarifo I priedas (OL L 294, 2016, p. 1; klaidų ištaisymas OL L 150, 2017, p. 19).


title: Byla C-834/19: 2019 m. lapkričio 15 d. Tribunale di Vicenza (Italija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje AV/Ministero della Giustizia, Italijos Respublika

text:
               17.2.2020

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 54/30

      2019 m. lapkričio 15 d. Tribunale di Vicenza (Italija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje AV/Ministero della Giustizia, Italijos Respublika
      (Byla C-834/19)
      (2020/C 54/32)
      Proceso kalba: italų

         Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas

      Tribunale di Vicenza

         Šalys pagrindinėje byloje

         Ieškovė: AV

         Atsakovė: Ministero della Giustizia, Italijos Respublika

         Prejudicinis klausimas

      Ar veiksmingam direktyvų 97/81/EB (1) ir 1999/70/EB (2) įgyvendinimui prieštarauja nacionalinės gairės, pagal kurias Giudice Onorario di Tribunale (GOT), kuris savo profesinę veiklą vykdo [šioje byloje aprašytu būdu], apibūdinančiu AV vykdomą veiklą, nepatenka į sąvokos „darbuotojas, dirbantis ne visą darbo dieną“ apibrėžtį, numatytą prie Direktyvos 97/81/EB pridėto Bendrojo susitarimo 2 straipsnyje, ir į sąvokos „pagal terminuotą sutartį dirbantis darbuotojas“ apibrėžtį, numatytą prie Direktyvos 1999/70/EB pridėto Bendrojo susitarimo 2 punkte?

         (1)  1997 m. gruodžio 15 d. Tarybos direktyva 97/81/EB dėl Bendrojo susitarimo dėl darbo ne visą darbo dieną, kurį sudarė UNICE, CEEP ir ETUC (OL L 14, 1998, p. 9; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 5 sk., 3 t., p. 267).

         (2)  1999 m. birželio 28 d. Tarybos direktyva 1999/70/EB dėl ETUC, UNICE ir CEEP bendrojo susitarimo dėl darbo pagal terminuotas sutartis (OL L 175, 1999, p. 43; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 5 sk., 3 t., p. 368).


title: Byla C-837/19: 2019 m. lapkričio 19 d. Centro de Arbitragem Administrativa – CAAD) (Portugalija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje Super Block Bebidas, S. A./Autoridade Tributária e Aduaneira

text:
               17.2.2020

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 54/31

      2019 m. lapkričio 19 d. Centro de Arbitragem Administrativa – CAAD) (Portugalija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje Super Block Bebidas, S. A./Autoridade Tributária e Aduaneira
      (Byla C-837/19)
      (2020/C 54/33)
      Proceso kalba: portugalų

         Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas

      Centro de Arbitragem Administrativa – CAAD

         Šalys pagrindinėje byloje

      Ieškovė: Super Block Bebidas, S. A.
      Atsakovė: Autoridade Tributária e Aduaneira

         Prejudiciniai klausimai

                  1.

                  Ar pagal 1977 m. gegužės 17 d. Šeštosios Tarybos direktyvos (1) 17 straipsnio 6 dalies antrą pastraipą (kurioje nurodyta, kad valstybės narės „gali taikyti visus atskaitos apribojimus, esančius jų nacionaliniuose įstatymuose, galiojančiuose šios direktyvos įsigaliojimo metu“) įstojimo dieną nauja valstybė narė gali nustatyti teisės į PVM atskaitą apribojimus vidaus teisės aktuose?

                  2.

                  Ar Šeštosios direktyvos 17 straipsnio 6 dalies antros pastraipos taikymo sritis yra tokia pati kaip ir 2006 m. lapkričio 28 d. Tarybos direktyvos 2006/112/EB (2) 176 straipsnio antros pastraipos (kurioje numatyta, kad valstybės narės gali toliau taikyti visus atskaitos apribojimus, kurie buvo numatyti jų nacionaliniuose įstatymuose 1979 m. sausio 1 d. arba, jei valstybės narės įstojo į Bendriją po šios datos, jų įstojimo dieną), kiek tai susiję su data, į kurią reikia atsižvelgti nustatant, kuriuos „apribojimus, kurie buvo numatyti jų nacionaliniuose įstatymuose“, galima palikti galioti?

                  3.

                  Jei pagal Šeštąją direktyvą Portugalija galėjo palikti galioti visus atskaitos apribojimus, kurie buvo numatyti nacionalinės teisės aktuose 1989 m. sausio 1 d., kai Portugalijoje įsigaliojo Šeštoji direktyva, ar ši galimybė buvo pakeista Direktyva 2006/112/EB, kurioje kaip referencinė data yra nurodyta įstojimo diena (1986 m. sausio 1 d.)?

                  4.

                  Ar pagal 2006 m. lapkričio 28 d. Tarybos direktyvos 2006/112/EB 176 straipsnio antrą pastraipą draudžiama tai, kad Portugalijos įstojimo į Europos Bendrijas dieną įsigaliojo taisyklės, kaip antai įtvirtintosios Pridėtinės vertės mokesčio kodekso 21 straipsnio 1 dalyje ir numatančiosios teisę į mokesčio už tam tikras išlaidas (įskaitant apgyvendinimą, maitinimą, transporto priemonių nuomą, degalus ir kelių rinkliavas) atskaitos apribojimus, jeigu jos jau buvo paskelbtos ir iš pradžių jų įsigaliojimas buvo numatytas anksčiau nei įstojimo dieną, tačiau buvo atidėtas iki įstojimo dienos?

                  5.

                  Ar Direktyvos 2006/112 168 straipsnio a punktą ir neutralumo principą reikia aiškinti taip, kad pagal juos draudžiamos valstybės narės vidaus teisės aktuose įtvirtintos teisės į atskaitą apribojimo taisyklės (kaip antai įtvirtintosios PVM kodekso 21 straipsnio 1 dalyje, susijusios su išlaidomis apgyvendinimui, maitinimui, transporto priemonių nuomai, degalams ir kelių rinkliavoms), kurios taikomos net tada, kai įrodoma, kad įsigytos prekės ir paslaugos buvo naudojamos apmokestinamojo asmens apmokestinamiesiems sandoriams?

                  6.

                  Ar pagal Direktyvos 2006/112 176 straipsnį ir proporcingumo principą draudžiama tai, kad teisės į atskaitą apribojimai, kurie joje nenumatyti, tačiau kuriuos valstybės narės gali ir toliau taikyti pagal šio straipsnio antrą pastraipą, toliau taikomi, nors įrodoma, kad atitinkamos išlaidos yra išimtinai skirtos verslui, o prekės ir paslaugos buvo naudojamos apmokestinamojo asmens apmokestinamiesiems sandoriams?

         (1)  1977 m. gegužės 17 d. Tarybos direktyva 77/388/EEB, Šeštoji Tarybos direktyva dėl valstybių narių apyvartos mokesčių įstatymų derinimo – Bendra pridėtinės vertės mokesčio sistema: vienodas vertinimo pagrindas (OL L 145, 1977, p. 1; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 9 sk., 1 t., p. 23).

         (2)  2006 m. lapkričio 28 d. Tarybos direktyva 2006/112/EB dėl pridėtinės vertės mokesčio bendros sistemos (OL L 347, 2006, p. 1).


title: Byla C-846/19: 2019 m. lapkričio 21 d. Tribunal d'arrondissement (Liuksemburgas) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje EQ/Administration de l'Enregistrement, des Domaines et de la TVA

text:
               17.2.2020

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 54/32

      2019 m. lapkričio 21 d. Tribunal d'arrondissement (Liuksemburgas) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje EQ/Administration de l'Enregistrement, des Domaines et de la TVA
      (Byla C-846/19)
      (2020/C 54/35)
      Proceso kalba: prancūzų

         Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas

      Tribunal d'arrondissement

         Šalys pagrindinėje byloje

         Pareiškėjas: EQ
      Atsakovė: Administration de l'Enregistrement, des Domaines et de la TVA

         Prejudiciniai klausimai

                  1.

                  Ar sąvoka „ekonominė veikla“, kaip ji suprantama pagal Direktyvos 2006/112/EB (1) 9 straipsnio 1 dalies antrą pastraipą, turi būti aiškinama taip, kad ji apima ir paslaugas, teikiamas trišalių santykių pagrindu, kai paslaugų teikėjas paslaugas teikia asmens, kuris nėra tapatus paslaugų gavėjui, nurodymu?

                  2.

                  Ar atsakymas į pirmąjį klausimą yra kitoks tuo atveju, kai paslaugos yra teikiamos vykdant nepriklausomos teisminės institucijos patikėtą užduotį?

                  3.

                  Ar tuo atveju, kai atlyginimą paslaugų teikėjui moka paslaugų gavėjas, ir tuo atveju, kai jį moka valstybė, kurios institucija pavedė paslaugų teikėjui teikti šias paslaugas atsakymas į pirmąjį klausimą skiriasi?

                  4.

                  Ar sąvoka „ekonominė veikla“, kaip ji suprantama pagal Direktyvos 2006/112/EB 9 straipsnio 1 dalies antrą pastraipą, turi būti aiškinama kaip apimanti paslaugų teikimą, kai pagal teisės aktus užmokestis paslaugų teikėjui nėra privalomas ir kai to užmokesčio suma, kai jis skiriamas, a) priklauso nuo kiekvienu konkrečiu atveju atliekamo vertinimo, b) visuomet priklauso nuo paslaugų gavėjo turtinės padėties ir c) yra arba tam tikra fiksuota suma, arba tam tikra paslaugų gavėjo pajamų dalis, arba atlygis už suteiktas paslaugas, ar kaip neapimanti tokio paslaugų teikimo?

                  5.

                  Ar 2006 m. lapkričio 28 d. Tarybos direktyvos 2006/112/EB dėl pridėtinės vertės mokesčio bendros sistemos 132 straipsnio 1 dalies g punkte vartojama sąvoka „su globa ir rūpyba bei socialinės apsaugos darbu glaudžiai susijusių paslaugų teikimas ir prekių tiekimas“ turi būti aiškinama kaip apimanti paslaugas, teikiamas pagal pilnamečių asmenų apsaugos sistemą, kuri yra nustatyta įstatymu ir kurią kontroliuoja nepriklausoma teisminė institucija, ar kaip jų neapimanti?

                  6.

                  Ar siekiant pripažinti, kad tam tikra įstaiga yra socialinio pobūdžio, 2006 m. lapkričio 28 d. Tarybos direktyvos 2006/112/EB dėl pridėtinės vertės mokesčio bendros sistemos 132 straipsnio 1 dalies g punkte vartojama sąvoka „organizacijos, kurias atitinkama valstybė narė pripažino socialine gerove besirūpinančiomis organizacijomis“, turi būti aiškinama kaip nustatanti tam tikrus reikalavimus pagal paslaugų teikėjo veiklos vykdymo formą arba pagal tai, ar paslaugų teikėjo veiklos tikslas yra altruistinis, ar ja siekiama pelno, arba apskritai kaip kitais kriterijais ar sąlygomis ribojanti 132 straipsnio 1 dalies g punkte numatytos neapmokestinimo galimybės taikymo sritį, o gal tam, kad organizacija būtų socialinio pobūdžio, pakanka teikti „su globa ir rūpyba bei socialine apsauga susijusias“ paslaugas?

                  7.

                  Ar 2006 m. lapkričio 28 d. Tarybos direktyvos 2006/112/EB dėl pridėtinės vertės mokesčio bendros sistemos 132 straipsnio 1 dalies g punkte vartojama sąvoka „organizacijos, kurias atitinkama valstybė narė pripažino socialine gerove besirūpinančiomis organizacijomis“ turi būti aiškinama kaip reikalaujanti surengti pripažinimo procesą, grindžiamą iš anksto nustatytais kriterijais, ar ad hoc pripažinimas gali būti vykdomas kiekvienu konkrečiu atveju, prireikus – teisminės institucijos?

                  8.

                  Ar remiantis teisėtų lūkesčių principu, kaip jis išaiškintas Europos Sąjungos Teisingumo Teismo jurisprudencijoje, už PVM rinkimą atsakingam administratoriui leidžiama reikalauti, kad PVM apmokestinamas asmuo sumokėtų PVM, taikomą ekonominiams sandoriams, susijusiems su laikotarpiu, pasibaigusiu tuo metu, kai administratorius priėmė sprendimą dėl apmokestinimo, po to, kai šis administratorius ilgą laiką iki to laikotarpio priimdavo minėto apmokestinamojo asmens PVM deklaracijas, kuriose to paties pobūdžio ekonominiai sandoriai nebuvo priskirti prie apmokestinamų sandorių? Ar ši už PVM rinkimą atsakingam administratoriui suteikta galimybė yra ribojama tam tikromis sąlygomis?

         (1)  2006 m. lapkričio 28 d. Tarybos direktyva 2006/112/EB dėl pridėtinės vertės mokesčio bendros sistemos (OL L 347, 2006, p. 1).


title: Byla C-861/19: 2019 m. lapkričio 26 d. Juzgado de lo Social no 26 de Barcelona (Ispanija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje LJ/INSS (Instituto Nacional de la Seguridad Social

text:
               17.2.2020

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 54/33

      2019 m. lapkričio 26 d. Juzgado de lo Social no 26 de Barcelona (Ispanija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje LJ/INSS (Instituto Nacional de la Seguridad Social
      (Byla C-861/19)
      (2020/C 54/36)
      Proceso kalba: ispanų

         Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas

      Juzgado de lo Social no 26 de Barcelona

         Šalys pagrindinėje byloje

         Pareiškėja: LJ
      Atsakovas: INSS (Instituto Nacional de la Seguridad Social)

         Prejudiciniai klausimai

                  1.

                  Ar galima teigti, kad papildoma motinystės išmoka, reglamentuojama Bendrojo įstatymo dėl socialinės apsaugos, kurio suvestinė redakcija buvo patvirtinta Karaliaus įstatyminiu dekretu Nr. 8/2015, 60 straipsnyje, yra pozityviosios diskriminacijos priemonė, kuria siekiama visiškos moterų ir vyrų lygybės pagal Sutarties dėl Europos Sąjungos veikimo 157 straipsnio 4 dalį?

                  2.

                  Tuo atveju, jei atsakymas į ankstesnį klausimą būtų teigiamas: ar nuo 2016 m. sausio 1 d. mokėtinoms pensijoms taikomas ribojimas laiko atžvilgiu, nustatytas Karaliaus įstatyminio dekreto Nr. 8/2015 baigiamojoje nuostatoje, prieštarauja proporcingumo principui, kuris turi būti taikomas visiems pozityviems veiksmams?


title: Byla C-865/19: 2019 m. lapkričio 27 d. Tribunal d'instance de Rennes (Prancūzija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje Caisse de Crédit Mutuel Le Mans Pontlieue/OG

text:
               17.2.2020

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 54/34

      2019 m. lapkričio 27 d. Tribunal d'instance de Rennes (Prancūzija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje Caisse de Crédit Mutuel Le Mans Pontlieue/OG
      (Byla C-865/19)
      (2020/C 54/37)
      Proceso kalba: prancūzų

         Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas

      Tribunal d'instance de Rennes

         Šalys pagrindinėje byloje

         Pareiškėja: Caisse de Crédit Mutuel Le Mans Pontlieue

         Atsakovas: OG

         Prejudicinis klausimas

      Jeigu bendros vartotojui suteikto kredito kainos metinė norma yra 5,364511 proc., ar vadovaujantis 1998 m. vasario 16 d. Direktyvoje 98/7/EB (1), 2008 m. balandžio 23 d. Direktyvoje 2008/48/EB (2) ir 2014 m. vasario 4 d. Direktyvoje 2014/17/ES (3) nustatyta taisykle, kurios versija prancūzų kalba suformuluota taip: „Le résultat du calcul est exprimé avec une exactitude d’au moins une décimale. Si le chiffre de la décimale suivante est supérieur ou égal à 5, le chiffre de la première décimale sera augmenté de 1.“ (versija lietuvių kalba: „Skaičiavimo rezultatas išreiškiamas bent dešimtosios dalies po kablelio tikslumu. Jeigu skaitmuo, einantis po dešimtosios dalies, yra lygus 5 arba yra didesnis, tos dešimtosios dalies skaitmuo padidinamas vienetu“), galima laikyti, kad nurodyta 5,363 proc. bendros kredito kainos metinė norma yra tiksli?

         (1)  1998 m. vasario 16 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 98/7/EB, iš dalies keičianti Direktyvą 87/102/EEB dėl valstybių narių įstatymų ir kitų teisės aktų, susijusių su vartojimo kreditu, suderinimo (OL L 101, 1998, p. 17; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 15 sk., 4 t., p. 36).

         (2)  2008 m. balandžio 23 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2008/48/EB dėl vartojimo kredito sutarčių ir panaikinanti Tarybos direktyvą 87/102/EEB (OL L 133, 2008, p. 66).

         (3)  2014 m. vasario 4 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2014/17/ES dėl vartojimo kredito sutarčių dėl gyvenamosios paskirties nekilnojamojo turto, kuria iš dalies keičiamos direktyvos 2008/48/EB ir 2013/36/ES bei Reglamentas (ES) Nr. 1093/2010 (OL L 60, 2014, p. 34).


title: Byla C-870/19: 2019 m. lapkričio 26 d. Corte suprema di cassazione (Italija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje Prefettura Ufficio territoriale del governo di Firenze/MI

text:
               17.2.2020

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 54/35

      2019 m. lapkričio 26 d. Corte suprema di cassazione (Italija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje Prefettura Ufficio territoriale del governo di Firenze/MI
      (Byla C-870/19)
      (2020/C 54/38)
      Proceso kalba: italų

         Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas

      Corte suprema di cassazione

         Šalys pagrindinėje byloje

      Kasatorė: Prefettura Ufficio territoriale del governo di Firenze

         Kita kasacinio proceso šalis: MI

         Prejudicinis klausimas

      Ar konkrečiai transporto priemonės vairuotojo atveju [Reglamento (EEB) Nr. 3821/85 (1)] 15 straipsnio [7 dalis] gali būti aiškinama taip, kad šia nuostata nustatomas vienas bendras veiksmas, dėl ko laikoma, kad padarytas vienas pažeidimas, už kurį skiriama tik viena sankcija, ar susumavus gali būti laikoma, kad padaryta daug pažeidimų, už kuriuos skiriamos sankcijos pagal tai, kiek yra dienų, kuriomis nebuvo pateikti numatyto laikotarpio („einamosios dienos ir prieš tai ėjusių 28 dienų“) tachografo registracijos lapai.

         (1)  1985 m. gruodžio 20 d. Tarybos reglamentas (EEB) Nr. 3821/85 dėl kelių transporto priemonėse naudojamų tachografų (OL L 370, 1985, p. 8; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 7 sk., 1 t., p. 227).


title: Byla C-871/19: 2019 m. lapkričio 26 d. Corte suprema di cassazione (Italija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje Prefettura Ufficio territoriale del governo di Firenze/TB

text:
               17.2.2020

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 54/35

      2019 m. lapkričio 26 d. Corte suprema di cassazione (Italija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje Prefettura Ufficio territoriale del governo di Firenze/TB
      (Byla C-871/19)
      (2020/C 54/39)
      Proceso kalba: italų

         Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas

      Corte suprema di cassazione

         Šalys pagrindinėje byloje

         Kasatorė: Prefettura Ufficio territoriale del governo di Firenze

         Kita kasacinio proceso šalis: TB

         Prejudicinis klausimas

      Ar konkrečiai transporto priemonės vairuotojo atveju [Reglamento (EEB) Nr. 3821/85 (1)] 15 straipsnio [7 dalis] gali būti aiškinama taip, kad šia nuostata nustatomas vienas bendras veiksmas, dėl ko laikoma, kad padarytas vienas pažeidimas, už kurį skiriama tik viena sankcija, ar susumavus gali būti laikoma, kad padaryta daug pažeidimų, už kuriuos skiriamos sankcijos pagal tai, kiek yra dienų, kuriomis nebuvo pateikti numatyto laikotarpio („einamosios dienos ir prieš tai ėjusių 28 dienų“) tachografo registracijos lapai.

         (1)  1985 m. gruodžio 20 d. Tarybos reglamentas (EEB) Nr. 3821/85 dėl kelių transporto priemonėse naudojamų tachografų (OL L 370, 1985, p. 8; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 7 sk., 1 t., p. 227).


title: Byla C-876/19 P: 2019 m. lapkričio 29 d. PlasticsEurope pateiktas apeliacinis skundas dėl 2019 m. rugsėjo 20 d. Bendrojo Teismo (penktoji kolegija) priimto sprendimo byloje T-636/17 PlasticsEurope/ECHA

text:
               17.2.2020

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 54/36

      2019 m. lapkričio 29 d. PlasticsEurope pateiktas apeliacinis skundas dėl 2019 m. rugsėjo 20 d. Bendrojo Teismo (penktoji kolegija) priimto sprendimo byloje T-636/17 PlasticsEurope/ECHA
      (Byla C-876/19 P)
      (2020/C 54/40)
      Proceso kalba: anglų

         Šalys

         Apeliantė: PlasticsEurope, atstovaujama advokatų R. Cana, E. Mullier ir F. Mattioli

         Kitos proceso šalys: Europos cheminių medžiagų agentūra, Prancūzijos Respublika, ClientEarth

         Apeliantės reikalavimai

      Apeliantė Teisingumo Teismo prašo:

                  —

                  panaikinti Bendrojo Teismo sprendimą byloje T-636/17,

                  —

                  panaikinti 2017 m. liepos 6 d. ECHA vykdomojo direktoriaus sprendimą ED/30/2017,

                  —

                  subsidiariai – grąžinti bylą Bendrajam Teismui, kad šis priimtų sprendimą dėl apeliantės ieškinio dėl panaikinimo,

                  —

                  priteisti iš atsakovės pirmojoje instancijoje bylinėjimosi išlaidas, įskaitant susijusias su procesu Bendrajame Teisme.

         Apeliacinio skundo pagrindai ir pagrindiniai argumentai

      Grįsdama apeliacinį skundą apeliantė nurodo tokius pagrindus:

                  A.

                  Bendrasis Teismas padarė teisės klaidą, kai klaidingai aiškino REACH reglamentą (1) ir nusprendė, jog agentūra neprivalo įrodyti, kad esama mokslinių įrodymų dėl galimo rimto poveikio pagal REACH reglamento 57 straipsnio f punktą.

                  B.

                  Bendrasis Teismas padarė teisės klaidą, kai vertino turimus įrodymus ir jais pagrįstas faktines aplinkybes. Konkrečiai Bendrasis Teismas padarė klaidą, kai konstatavo, kad ECHA įrodė „galimą“ rimtą poveikį; nevertino, ar ECHA iš tikrųjų įvertino informaciją apie prilygstantį poveikį ir, užuot tą padariusi, klaidingai rėmėsi ECHA teiginiu, kad įvykdytas kriterijus; padarė klaidą, kai atmetė apeliantės ieškinio pagrindą, susijusį su Europos maisto saugos tarnybos (EFSA) išvadų reikšmingumu nagrinėjamam atvejui; padarė klaidą, kai konstatavo, kad EFSA išvados pagrindžia ir atitinka ECHA sprendimą; iškraipė šalių pateiktus įrodymus.

                  C.

                  Bendrasis Teismas pažeidė vienodo požiūrio principą, kai apeliantę vertino mažiau palankiai nei ECHA.

                  D.

                  Bendrasis Teismas padarė teisės klaidą, kai klaidingai vertino REACH reglamento 2 straipsnio 8 dalies b punktą, ir pažeidė pareigą motyvuoti, kai nenagrinėjo apeliantės pateiktų papildomų argumentų dėl tarpinių cheminių medžiagų.

         (1)  2006 m. gruodžio 18 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentas (EB) Nr. 1907/2006 dėl cheminių medžiagų registracijos, įvertinimo, autorizacijos ir apribojimų (REACH), įsteigiantis Europos cheminių medžiagų agentūrą, iš dalies keičiantis Direktyvą 1999/45/EB bei panaikinantis Tarybos reglamentą (EEB) Nr. 793/93, Komisijos reglamentą (EB) Nr. 1488/94, Tarybos direktyvą 76/769/EEB ir Komisijos direktyvas 91/155/EEB, 93/67/EEB, 93/105/EB bei 2000/21/EB (OL L 396, 2006, p. 1)


title: Byla C-879/19: 2019 m. gruodžio 2 d. Sąd Najwyższy (Lenkija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje FORMAT Urządzenia i Montaże Przemysłowe/Zakład Ubezpieczeń Społecznych I Oddział w Warszawie

text:
               17.2.2020

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 54/37

      2019 m. gruodžio 2 d. Sąd Najwyższy (Lenkija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje FORMAT Urządzenia i Montaże Przemysłowe/Zakład Ubezpieczeń Społecznych I Oddział w Warszawie
      (Byla C-879/19)
      (2020/C 54/41)
      Proceso kalba: lenkų

         Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas

      Sąd Najwyższy

         Šalys pagrindinėje byloje

      Ieškovė: FORMAT Urządzenia i Montaże Przemysłowe
      Atsakovas: Zakład Ubezpieczeń Społecznych I Oddział w Warszawie

         Prejudicinis klausimas

      Ar Tarybos reglamento (EEB) Nr. 1408/71 (1) dėl socialinės apsaugos sistemų taikymo pagal darbo sutartį dirbantiems asmenims ir jų šeimos nariams, judantiems Bendrijoje, iš dalies pakeisto 1996 m. gruodžio 2 d. Tarybos reglamentu (EB) Nr. 118/97 ir 2006 m. gruodžio 18 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentu (EB) Nr. 1992/2006 (2), 14 straipsnio 2 dalies pirmame sakinyje vartojamą sąvoką „[paprastai] dviejų ar daugiau valstybių narių teritorijoje pagal darbo sutartį dirbantis asmuo“ reikia aiškinti taip, kad ji apima asmenį, kuris pagal tą pačią darbo sutartį, sudarytą su tuo pačiu darbdaviu, šios sutarties laikotarpiu dirba kiekvienos iš mažiausiai dviejų valstybių narių teritorijoje ne sinchroniškai ar lygiagrečiai, bet per vienas po kito einančius kelių mėnesių laikotarpius?

         (1)  OL L 28, 1997, p. 1; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 5 sk., 3 t., p. 3.

         (2)  OL L 392, 2006, p. 1.


title: Byla C-890/19 P: 2019 m. gruodžio 4 d. Fortischem a.s. pateiktas apeliacinis skundas dėl 2019 m. rugsėjo 24 d. Bendrojo Teismo (šeštoji kolegija) priimto sprendimo byloje T-121/15 Fortischem/Komisija

text:
               17.2.2020

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 54/39

      2019 m. gruodžio 4 d. Fortischem a.s. pateiktas apeliacinis skundas dėl 2019 m. rugsėjo 24 d. Bendrojo Teismo (šeštoji kolegija) priimto sprendimo byloje T-121/15 Fortischem/Komisija
      (Byla C-890/19 P)
      (2020/C 54/43)
      Proceso kalba: anglų

         Šalys

         Apeliantė: Fortischem a.s., atstovaujama advokatų C. Arhold, P. Hodál ir M. Staroň

         Kitos proceso šalys: Europos Komisija, AlzChem AG, anksčiau – AlzChem Trostberg GmbH, anksčiau – AlzChem Hart GmbH

         Apeliantės reikalavimai

      Apeliantė Teisingumo Teismo prašo:

                  —

                  panaikinti skundžiamą sprendimą;

                  —

                  panaikinti ginčijamo sprendimo (1)1, 3–5 straipsnius;

                  —

                  priteisti iš Komisijos bylinėjimosi išlaidas.

         Apeliacinio skundo pagrindai ir pagrindiniai argumentai

      Pirmasis apeliacinio skundo pagrindas grindžiamas tuo, kad Bendrasis Teismas padarė teisės klaidą, kai neteisingai aiškino ir taikė SESV 107 straipsnio 1 dalį, 108 straipsnio 2 dalį ir Reglamento (EB) Nr. 659/1999 (2) 14 straipsnio 1 dalį, nuspręsdamas, kad tokiu kaip nagrinėjamas atveju sprendimas dėl grąžinimo gali būti išplečiamas jį taikant ir apeliantei, net jeigu apeliantė už pagalbos gavėjo turtą sumokėjo rinkos kainą.
      Antrasis apeliacinio skundo pagrindas grindžiamas tuo, kad Bendrasis Teismas padarė teisės klaidą nuspręsdamas, kad Komisija neturėjo pareigos įrodyti, ar pagalba buvo perleista apeliantei, turtą pardavus už žemesnę nei rinkos kainą.
      Trečiasis apeliacinio skundo pagrindas grindžiamas tuo, kad Bendrasis Teismas padarė teisės klaidą arba iškreipė faktus, kai nesivadovavo įvairiomis (praktiškai nepaneigiamomis) prielaidomis, patvirtinančiomis, kad už turtą buvo sumokėta rinkos kaina.
      Ketvirtasis apeliacinio skundo pagrindas grindžiamas tuo, kad Bendrasis Teismas padarė teisės klaidą, kai klaidingai suprato „sandorio apimties“ ir „sandorio ekonominės logikos“ kriterijų, taikomų ekonominiam tęstinumui nustatyti, turinį.
      Penktasis apeliacinio skundo pagrindas grindžiamas tuo, kad Bendrasis Teismas padarė teisės klaidą pripažinęs, kad Komisija galėjo prieiti prie išvados dėl ekonominio tęstinumo buvimo remdamasi tik dviem iš nustatytų kriterijų, nors visi kiti kriterijai neigia ekonominio tęstinumo buvimą.
      Šeštasis apeliacinio skundo pagrindas grindžiamas tuo, kad Bendrasis Teismas padarė teisės klaidą, kai klaidingai aiškino ir taikė reikšmingą teisės nuostatą, draudžiančią kolektyvinį atleidimą iš darbo, ir klaidingai teisiškai kvalifikavo faktines aplinkybes, kai priėjo prie išvados, kad kolektyvinio atleidimo iš darbo draudimas buvo naudingas NCHZ, nors faktiškai tai buvo nenaudinga dėl išaugusių išlaidų, ir nesumažino tariamos valstybės pagalbos suma, atitinkančia išaugusių išlaidų dydį.
      Septintasis apeliacinio skundo pagrindas grindžiamas tuo, kad Bendrasis Teismas padarė teisės klaidą, kai savo argumentus pakeitė ginčijamame sprendime išdėstytais argumentais, nes Komisija nepateikė jokių argumentų ar paaiškinimų, kaip kolektyvinio atleidimo iš darbo draudimas buvo naudingas NCHZ.

         (1)  2014 m. spalio 15 d. Komisijos sprendimas (ES) 2015/1826 dėl valstybės pagalbos SA.33797 (2013/C) (ex 2013/NN) (ex 2011/CP), kurią Slovakija teikė įmonei NCHZ (OL L 269, 2015, p. 71).

         (2)  1999 m. kovo 22 d. Tarybos reglamentas (EB) Nr. 659/1999, nustatantis išsamias EB Sutarties 93 straipsnio taikymo taisykles (OL L 83, p. 1; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 8 sk., 1 t., p. 339).


title: Byla C-895/19: 2019 m. gruodžio 4 d. Wojewódzki Sąd Administracyjny w Gliwicach (Lenkija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje A./Director Krajowej Informacji Skarbowej

text:
               17.2.2020

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 54/40

      2019 m. gruodžio 4 d. Wojewódzki Sąd Administracyjny w Gliwicach (Lenkija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje A./Director Krajowej Informacji Skarbowej
      (Byla C-895/19)
      (2020/C 54/44)
      Proceso kalba: lenkų

         Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas

      Wojewódzki Sąd Administracyjny w Gliwicach

         Šalys pagrindinėje byloje

         Pareiškėja: A.
      Atsakovas: Dyrektor Krajowej Informacji Skarbowej

         Prejudicinis klausimas

      Ar 2006 m. lapkričio 28 d. Tarybos direktyvos 2006/112/EB dėl pridėtinės vertės mokesčio bendros sistemos (1) 167 straipsnis kartu su 178 straipsniu turėtų būti aiškinami taip, kad jiems prieštarauja nacionalinės teisės aktai, pagal kuriuos teisė į pirkimo mokesčio, sumokėto tuo pačiu mokestiniu laikotarpiu, kuriuo yra mokėtinas mokestis už sandorius, susijusius su prekių įsigijimu Bendrijos viduje, atskaitą suteikiama nuo tokių sandorių mokėtiną mokestį deklaravus atitinkamoje mokesčių deklaracijoje, pateikiamoje per naikinamąjį terminą (Lenkijoje – 3 mėnesiai) nuo mėnesio, kurį atsirado mokestinė prievolė už įsigytas prekes ir paslaugas, pabaigos?

         (1)  OL L 347, 2006, p. 1.


title: Byla C-898/19 P: 2019 m. gruodžio 4 d. Airijos pateiktas apeliacinis skundas dėl 2019 m. rugsėjo 24 d. Bendrojo Teismo (septintoji išplėstinė kolegija) priimto sprendimo sujungtose bylose T-755/15 ir T-759/15 Liuksemburgas ir Fiat Chrysler Finance Europe/Komsija

text:
               17.2.2020

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 54/41

      2019 m. gruodžio 4 d. Airijos pateiktas apeliacinis skundas dėl 2019 m. rugsėjo 24 d. Bendrojo Teismo (septintoji išplėstinė kolegija) priimto sprendimo sujungtose bylose T-755/15 ir T-759/15 Liuksemburgas ir Fiat Chrysler Finance Europe/Komsija
      (Byla C-898/19 P)
      (2020/C 54/45)
      Proceso kalba: anglų

         Šalys

         Apeliantė: Airija, atstovaujama SC M. Browne, A. Joyce, J. Quaney, P. Gallagher, BL S. Kingston, B. Doherty

         Kitos proceso šalys: Europos Komisija, Fiat Chrysler Finance Europe, Liuksemburgo Didžioji Hercogystė

         Apeliantės reikalavimai

      Apeliantė Teisingumo Teismo prašo:

                  —

                  panaikinti 2019 m. rugsėjo 24 d. Bendrojo Teismo sprendimą sujungtose bylose T-755/15 ir T-759/15 Liuksemburgas ir Fiat Chrysler Finance Europe/Komisija;

                  —

                  panaikinti 2015 m. spalio 21 d. Komisijos sprendimą (1) ir

                  —

                  priteisti iš Komisijos bylinėjimosi išlaidas.

         Apeliacinio skundo pagrindai ir pagrindiniai argumentai

      Pirmasis pagrindas: Bendrasis Teismas padarė teisės klaidą ir netinkamai taikė SESV 107 straipsnio 1 dalį vertindamas vadinamąjį „įprastų rinkos sąlygų principą“.
      Antrasis pagrindas: Bendrasis Teismas padarė teisės klaidą ir netinkamai taikė SESV 107 straipsnio 1 dalį analizuodamas atrankumą.
      Trečiasis pagrindas: Bendrasis Teismas pažeidė pareigą motyvuoti sprendimą.
      Ketvirtasis pagrindas: Bendrasis Teismas pažeidė teisinio saugumo principą, kai sutiko, kad Komisija galėjo peržiūrėti nacionalinių mokesčių institucijų sprendimus, remdamasis Komisijos pateikta įprastų rinkos sąlygų principo versija, kuri buvo nenuspėjama ir kurios turinys nebuvo žinimas.
      Penktasis pagrindas: Bendrasis Teismas pažeidė ESS 4 ir 5 straipsnius ir neleistinai naudojosi valstybės pagalbos taisyklėmis tam, kad suderintų valstybės narės tiesioginio apmokestinimo taisykles.

         (1)  2015 m. spalio 21 d. Komisijos sprendimas (ES) 2016/2326 dėl valstybės pagalbos SA.38375 (2014/C, ex 2014/NN), kurią Liuksemburgas suteikė bendrovei „Fiat“ (pranešta dokumentu C(2015)7152) (OL L 351, 2016, p. 1).


title: Byla C-899/19 P: 2019 m. gruodžio 4 d. Rumunijos pateiktas apeliacinis skundas dėl 2019 m. rugsėjo 24 d. Bendrojo Teismo (antroji kolegija) priimto sprendimo byloje T-391/17 Rumunija/Komisija

text:
               17.2.2020

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 54/42

      2019 m. gruodžio 4 d. Rumunijos pateiktas apeliacinis skundas dėl 2019 m. rugsėjo 24 d. Bendrojo Teismo (antroji kolegija) priimto sprendimo byloje T-391/17 Rumunija/Komisija
      (Byla C-899/19 P)
      (2020/C 54/46)
      Proceso kalba: rumunų

         Šalys

         Apeliantė: Rumunija, atstovaujama E. Gane, L. Lițu, M. Chicu

         Kitos proceso šalys: Europos Komisija, Vengrija

         Apeliantės reikalavimai

      Apeliantė Teisingumo Teismo prašo:

                  —

                  patenkinti apeliacinį skundą, panaikinti visą Bendrojo Teismo sprendimą byloje T-391/17, priimti sprendimą byloje T-391/17 patenkinant ieškinį, kuriuo siekiama panaikinti Sprendimą (ES) 2017/652
                  arba

                  —

                  patenkinti apeliacinį skundą, panaikinti visą Bendrojo Teismo sprendimą byloje T-391/17 ir grąžinti bylą T-391/17 Europos Sąjungos Bendrajam Teismui, kad šis priimtų naują sprendimą, kuriuo būtų patenkintas ieškinys, kuriuo siekiama panaikinti Sprendimą (ES) 2017/652;

                  —

                  priteisti iš Komisijos bylinėjimosi išlaidas.

         Apeliacinio skundo pagrindai ir pagrindiniai argumentai

                     A.

                     ES sutarčių nuostatų, susijusių su Sąjungos kompetencijos, pažeidimas

                  Bendrasis Teismas daro teisės klaidą, kai, pažeisdamas ESS 5 straipsnio 2 dalyje įtvirtintą kompetencijų padalijimo principą, susieja ESS 2 straipsnyje nurodytas vertybes su konkrečiu Sąjungos kompetencijos sričiai priskiriamu veiksmu ir (arba) tikslu ir ragina Komisiją imtis konkrečių veiksmų, kurių pagrindinis tikslas apsaugoti tautinėms ir kalbinėms mažumoms priklausančių asmenų teises ir Sąjungos kultūrų ir kalbų įvairovę.

                     B.

                     SESV 296 straipsnio 2 dalies pažeidimas

                  Bendrasis Teismas klaidingai išaiškino SESV 296 straipsnio 2 dalį, kiek tai susiję su Komisijai tenkančia pareiga nurodyti motyvus, kai nusprendė, kad šios bylos aplinkybėmis ši pareiga buvo įvykdyta, nors Komisija nenurodė faktų ir teisinių argumentų, turinčių esminę reikšmę Sprendimo (ES) 2017/652 turiniui, ir ji iš esmės pakeitė anksčiau išreikštą poziciją nepaaiškinusi, kas lėmė tokį pozicijos pasikeitimą.

                     C.

                     Procedūriniai pažeidimai, galintys pakenkti ieškovės interesams

                  Procedūrinius pažeidimus sudaro tai, kad, vykstant žodiniam nagrinėjimui byloje T-391/17, Bendrojo Teismo prašymu diskusijose daugiausiai dėmesio buvo skirta ieškinio dėl panaikinimo priimtinumo klausimui, nors paskelbtame sprendime Teisingumo Teismas nagrinėjo tik su bylos esme susijusius klausimus.


title: Byla C-904/19: 2019 m. gruodžio 10 d. Sąd Rejonowy dla Warszawy-Woli w Warszawie (Lenkija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje E. Sp. z o.o/K.S.

text:
               17.2.2020

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 54/43

      2019 m. gruodžio 10 d. Sąd Rejonowy dla Warszawy-Woli w Warszawie (Lenkija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje E. Sp. z o.o/K.S.
      (Byla C-904/19)
      (2020/C 54/48)
      Proceso kalba: lenkų

         Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas

      Sąd Rejonowy dla Warszawy-Woli w Warszawie

         Šalys pagrindinėje byloje

      Ieškovė: E. Sp. z o.o
      Atsakovas: K.S

         Prejudiciniai klausimai

                  1.

                  Ar 1993 m. balandžio 5 d. Tarybos direktyvos 93/13/EEB dėl nesąžiningų sąlygų sutartyse su vartotojais (1) 7 straipsnio 1 dalis ir jos dvidešimta ir dvidešimt ketvirta konstatuojamosios dalys, pagal kurias sutartys turi būti rašomos aiškia, suprantama kalba ir vartotojui faktiškai turi būti suteikiama galimybė išnagrinėti visas sąlygas, o kilus abejonių turi būti interpretuojama vartotojo naudai [ir] valstybių narių teismai arba administracinės institucijos privalo disponuoti pakankamomis bei veiksmingomis priemonėmis apsisaugojant nuo nuolatinio nesąžiningų sąlygų sutartyse su vartotojais taikymo, siejamos su 2008 m. balandžio 23 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 2008/48/EB dėl vartojimo kredito sutarčių ir panaikinančios Tarybos direktyvą 87/102/EEB dėl vartojimo kredito sutarčių ir panaikinančios Tarybos direktyvą 87/102/EEB (2) 10 straipsnio 1 ir 2 dalimis ir jos 31 konstatuojamąja dalimi, turi būti aiškinamos taip, kad pagal jas draudžiama tokia nuostata kaip Lenkijos civilinio proceso kodekso 339 straipsnio 2 dalis, suprantama taip, kad pagal ją gali būti priimamas sprendimas už akių su vartotojais susijusioje byloje (dėl vartojimo kredito grąžinimo) taip pat tuo atveju, jei ieškovas nepateikė vartojimo kredito sutarties, taigi nebuvo įvertinta, ar joje nėra nesąžiningų sąlygų, nebuvo patikrinta, ar sutartyje pateikta visa pagal teisės aktus reikalaujama informacija, ir kartu nurodoma, kad sprendimas už akių turi būti grindžiamas tik ieškovo teiginiais dėl faktinių aplinkybių, be įrodymų analizės atsižvelgiant į „pagrįstas abejones“, kaip tai suprantama pagal šią nuostatą?
                  Ar atsižvelgiant į 2015 m. spalio 1 d. Teisingumo Teismo sprendimą ERSTE Bank Hungary (C-32/14, EU:C:2015:637, 62 punktas), 2014 m. rugsėjo 10 d. Sprendimą Kušionova (C-34/13, EU:C:2014:2189, 56 punktas) ir 2009 m. spalio 6 d. Sprendimą Asturcom Telecomunicaciones (C-40/08, EU:C:2009:615, 47 punktas) taip pat priimtinas toks Lenkijos civilinio proceso kodekso 339 straipsnio 2 dalies aiškinimas, kad gali būti priimtas sprendimas už akių su vartotojais susijusioje byloje dėl vartojimo kredito grąžinimo, kurioje ieškovas prie ieškinio nepateikė sutarties ir todėl sutartis nebuvo įvertinta dėl galimai nesąžiningų sąlygų, taip pat nebuvo patikrinta, ar sutartyje pateikta visa pagal teisės aktus reikalaujama informacija, remiantis tik ieškovo teiginiais dėl faktinių aplinkybių?

                  2.

                  Ar 1993 m. balandžio 5 d. Tarybos direktyvos 93/13/EEB dėl nesąžiningų sąlygų sutartyse su vartotojais 7 straipsnio 1 dalis ir jos dvidešimta ir dvidešimt ketvirta konstatuojamosios dalys pagal kurias sutartys turi būti rašomos aiškia, suprantama kalba ir vartotojui faktiškai turi būti suteikiama galimybė išnagrinėti visas sąlygas, o kilus abejonių turi būti interpretuojama vartotojo naudai ir valstybių narių teismai arba administracinės institucijos privalo disponuoti pakankamomis bei veiksmingomis priemonėmis apsisaugojant nuo nuolatinio nesąžiningų sąlygų sutartyse su vartotojais taikymo, siejamos su 2008 m. balandžio 23 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 2008/48/EB dėl vartojimo kredito sutarčių ir panaikinančios Tarybos direktyvą 87/102/EEB 10 straipsnio 1 ir 2 dalimis ir jos 31 konstatuojamąja dalimi, turi būti aiškinamos taip, kad pagal jas draudžiama tokia nuostata kaip Lenkijos civilinio proceso kodekso 339 straipsnio 2 dalis, suprantama taip, kad ji kliudo nacionaliniam teismui įvertinti ieškovo pateiktą vartojimo kredito sutartį, ar joje nėra nesąžiningų sąlygų, patikrinti, ar sutartyje pateikiama visa pagal teisės aktus reikalaujama informacija, ir kartu joje nurodoma priimant sprendimą už akių remtis tik ieškovo teiginiais be įrodymų analizės atsižvelgiant į „pagrįstas abejones“, kaip tai suprantama pagal šią nuostatą?
                  Ar atsižvelgiant į 2015 m. spalio 1 d. Teisingumo Teismo sprendimą ERSTE Bank Hungary (C-32/14, EU:C:2015:637, 62 punktas), 2014 m. rugsėjo 10 d. Sprendimą Kušionova (C-34/13, EU:C:2014:2189, 56 punktas) ir 2009 m. spalio 6 d. Sprendimą Asturcom Telecomunicaciones (C-40/08, EU:C:2009:615, 47 punktas) taip pat priimtinas toks Lenkijos civilinio proceso kodekso 339 straipsnio 2 dalies aiškinimas, kad gali būti priimtas sprendimas už akių su vartotojais susijusioje byloje dėl vartojimo kredito grąžinimo be ieškovo pateiktos prie ieškinio sutarties vertinimo, ar joje nėra nesąžiningų sąlygų, taip pat be patikrinimo, ar sutartyje pateikiama visa pagal teisės aktus reikalaujama informacija, remiantis tik ieškovo teiginiais dėl faktinių aplinkybių?

         (1)  OL L 95, 1993, p. 29; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 15 sk., 2 t., p. 288.

         (2)  OL L 133, 2008, p. 66.


title: Byla C-913/19: 2019 m. gruodžio 13 d. (Lenkija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje CNP spółka z o.o./Gefion Insurance A/S

text:
               17.2.2020

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 54/45

      2019 m. gruodžio 13 d. (Lenkija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje CNP spółka z o.o./Gefion Insurance A/S
      (Byla C-913/19)
      (2020/C 54/49)
      Proceso kalba: lenkų

         Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas

      Sąd Rejonowy w Białymstoku

         Šalys pagrindinėje byloje

      Ieškovė: CNP spółka z o.o.
      Atsakovė: Gefion Insurance A/S

         Prejudiciniai klausimai

                  1.

                  Ar 2012 m. gruodžio 12 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamento (ES) Nr. 1215/2012 dėl jurisdikcijos ir teismo sprendimų civilinėse ir komercinėse bylose pripažinimo ir vykdymo (1) 13 straipsnio 2 dalis, atsižvelgiant į 10 straipsnį, turėtų būti aiškinama taip, kad, kilus ginčui tarp verslininko, kuris įsigijo nukentėjusiojo asmens reikalavimus draudimo bendrovei pagal civilinės atsakomybės draudimą, ir šios draudimo bendrovės, negalima atmesti teismo jurisdikcijos pagal reglamento 7 straipsnio 2 punktą arba 7 straipsnio 5 punktą?

                  2.

                  Jei į pirmąjį klausimą būtų atsakyta teigiamai, ar 2012 m. gruodžio 12 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamento (ES) Nr. 1215/2012 dėl jurisdikcijos ir teismo sprendimų civilinėse ir komercinėse bylose pripažinimo ir vykdymo 7 straipsnio 5 punktas turėtų būti aiškinamas taip, kad valstybėje narėje veikianti komercinės teisės įmonė, reguliuojanti turtinės žalos atlyginimą pagal privalomąjį motorinių transporto priemonių savininkų civilinės atsakomybės draudimą ir veikianti pagal sutartį su kitoje valstybėje narėje buveinę turinčia draudimo bendrove, yra šios bendrovės filialas, atstovybė arba kitoks padalinys?

                  3.

                  Jei į pirmąjį klausimą būtų atsakyta teigiamai, ar 2012 m. gruodžio 12 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamento (ES) Nr. 1215/2012 dėl jurisdikcijos ir teismo sprendimų civilinėse ir komercinėse bylose pripažinimo ir vykdymo 7 straipsnio 2 punktas turėtų būti aiškinamas taip, kad jis yra savarankiškas valstybės narės, kurioje įvyko žalą sukėlęs įvykis, teismo, kuriame kreditorius, įsigijęs nukentėjusiojo asmens reikalavimus pagal civilinės atsakomybės privalomąjį draudimą, pateikia ieškinį kitoje valstybėje narėje buveinę turinčiai draudimo bendrovei, jurisdikcijos pagrindas?

         (1)  OLL 351, 2012, p. 1.


title: Byla T-21/18: 2019 m. gruodžio 17 d. Bendrojo Teismo sprendimas byloje Lenkija/Komisija (EŽŪGF ir EŽŪFKP – Nefinansuojamos išlaidos – Vaisių bei daržovių sektoriai – Pagalba gamintojų grupėms – Lenkijos patirtos išlaidos – Pagrindinės ir papildomos kontrolės trūkumai – Pripažinimo planų ir pripažinimo kriterijų patikros – Pagalbos paraiškų patikros – Gamintojų grupių tinkamumas pagalbai gauti – Ekonominis nuoseklumas – Investicijų būtinybė ir tinkamumas – Išlaidų pagrįstumas – Sisteminiai trūkumai – EŽŪGF kylanti rizika – Korekcinės priemonės – 25 % fiksuoto dydžio korekcijos)

text:
               17.2.2020

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 54/46

      2019 m. gruodžio 17 d. Bendrojo Teismo sprendimas byloje Lenkija/Komisija
      (Byla T-21/18) (1)

      (EŽŪGF ir EŽŪFKP - Nefinansuojamos išlaidos - Vaisių bei daržovių sektoriai - Pagalba gamintojų grupėms - Lenkijos patirtos išlaidos - Pagrindinės ir papildomos kontrolės trūkumai - Pripažinimo planų ir pripažinimo kriterijų patikros - Pagalbos paraiškų patikros - Gamintojų grupių tinkamumas pagalbai gauti - Ekonominis nuoseklumas - Investicijų būtinybė ir tinkamumas - Išlaidų pagrįstumas - Sisteminiai trūkumai - EŽŪGF kylanti rizika - Korekcinės priemonės - 25 % fiksuoto dydžio korekcijos)
      (2020/C 54/50)
      Proceso kalba: lenkų

         Šalys

         Ieškovė: Lenkijos Respublika, atstovaujama B. Majczyna, M. Pawlicka ir D. Krawczyk

         Atsakovė: Europos Komisija, atstovaujama A. Lewis ir A. Stobiecka-Kuik

         Dalykas

      SESV 263 straipsniu grindžiamas prašymas iš dalies panaikinti 2017 m. lapkričio 8 d. Komisijos įgyvendinimo sprendimą (ES) 2017/2014 dėl valstybių narių patirtų tam tikrų išlaidų nefinansavimo Europos Sąjungos lėšomis iš Europos žemės ūkio garantijų fondo (EŽŪGF) ir Europos žemės ūkio fondo kaimo plėtrai (EŽŪFKP) (OL L 292, 2017, p. 61).

         Rezoliucinė dalis

                  1.

                     Atmesti ieškinį.

                  2.

                     Priteisti iš Lenkijos Respublikos jos ir Europos Komisijos patirtas bylinėjimosi išlaidas.

         (1)  OL C 104, 2018 3 19.


title: Byla T-22/18: 2019 m. gruodžio 19 d. Bendrojo Teismo sprendimas byloje Bulgarija/Komisija (EŽŪGF ir EŽŪFKP – Nefinansuojamos išlaidos – Bulgarijos patirtos išlaidos – Kaimo plėtra – Patikrų vietoje kokybė – Tinkamumo ir atrankos kriterijų kontrolė – Finansinės korekcijos – „Ex post“ patikrinimai – Finansinių korekcijų apskaičiavimo metodas – Pakartojimas – Taisomosios priemonės – Atitikties patvirtinimo procedūra – Teisinis saugumas – Patikimo finansų valdymo principas – Proporcingumas)

text:
               17.2.2020

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 54/47

      2019 m. gruodžio 19 d. Bendrojo Teismo sprendimas byloje Bulgarija/Komisija
      (Byla T-22/18) (1)

      (EŽŪGF ir EŽŪFKP - Nefinansuojamos išlaidos - Bulgarijos patirtos išlaidos - Kaimo plėtra - Patikrų vietoje kokybė - Tinkamumo ir atrankos kriterijų kontrolė - Finansinės korekcijos - „Ex post“ patikrinimai - Finansinių korekcijų apskaičiavimo metodas - Pakartojimas - Taisomosios priemonės - Atitikties patvirtinimo procedūra - Teisinis saugumas - Patikimo finansų valdymo principas - Proporcingumas)
      (2020/C 54/51)
      Proceso kalba: bulgarų

         Šalys

         Ieškovė: Bulgarijos Respublika, atstovaujama E. Petranova ir L. Zaharieva

         Atsakovė: Europos Komisija, atstovaujama J. Aquilina, G. Koleva ir V. Bottka

         Dalykas

      SESV 263 straipsniu grindžiamas prašymas iš dalies panaikinti 2017 m. lapkričio 8 d. Komisijos įgyvendinimo sprendimą (ES) 2017/2014 dėl valstybių narių patirtų tam tikrų išlaidų nefinansavimo Europos Sąjungos lėšomis iš Europos žemės ūkio garantijų fondo (EŽŪGF) ir Europos žemės ūkio fondo kaimo plėtrai (EŽŪFKP) (OL L 292, 2017, p. 61).

         Rezoliucinė dalis

                  1.

                     Atmesti ieškinį.

                  2.

                     Priteisti iš Bulgarijos Respublikos bylinėjimosi išlaidas.

         (1)  OL C 104, 2018 3 19.


title: Byla T-100/18: 2019 m. gruodžio 19 d. Bendrojo Teismo sprendimas byloje Wehrheim/ECB (Viešoji tarnyba – ECB personalas – Darbo užmokestis – Ekspatriacijos išmoka – Atšaukimas – Atsakomybė – Turtinė ir neturtinė žala – Tarnybinis nusižengimas)

text:
               17.2.2020

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 54/47

      2019 m. gruodžio 19 d. Bendrojo Teismo sprendimas byloje Wehrheim/ECB
      (Byla T-100/18) (1)

      (Viešoji tarnyba - ECB personalas - Darbo užmokestis - Ekspatriacijos išmoka - Atšaukimas - Atsakomybė - Turtinė ir neturtinė žala - Tarnybinis nusižengimas)
      (2020/C 54/52)
      Proceso kalba: prancūzų

         Šalys

         Ieškovė: Christine Wehrheim (Ofenbachas, Vokietija), atstovaujama advokato N. de Montigny

         Atsakovas: Europos Centrinis Bankas, atstovaujamas F. von Lindeiner ir A. Andrzejewska, padedamų advokato B. Wägenbaur

         Dalykas

      SESV 270 straipsniu ir Europos Sąjungos Teisingumo Teismo statuto 50a straipsniu grindžiamas prašymas priteisti turtinės ir neturtinės žalos, kurią ieškovė tariamai patyrė dėl ECB padarytos klaidos, jos įdarbinimo momentu nustatant jos teises į pinigines išmokas ir skiriant jai ekspatriacijos išmoką, kuri vėliau buvo atšaukta, atlyginimą.

         Rezoliucinė dalis

                  1.

                     Priteisti iš Europos Centrinio Banko (ECB) sumokėti Christine Wehrheim 1 000 eurų neturtinę žalą su palūkanomis, skaičiuojamomis nuo šio sprendimo paskelbimo dienos pagal Europos Centrinio Banko (ECB) pagrindinėms refinansavimo operacijoms nustatytą palūkanų normą, padidintą 3,5 procentinio punkto, kol ECB sumokės 1 000 eurų sumą.

                  2.

                     Atmesti likusią ieškinio dalį.

                  3.

                     Ch. Wehrheim ir ECB padengia savo bylinėjimosi išlaidas.

         (1)  OL C 152, 2018 4 30.


title: Byla T-295/18: 2019 m. gruodžio 19 d. Bendrojo Teismo sprendimas byloje Graikija/Komisija (EŽŪGF ir EŽŪFKP – Nefinansuojamos išlaidos – Graikijos patirtos išlaidos – Kaimo plėtra – Atsietoji tiesioginė pagalba – Pagrindinai patikrinimai – Fiksuoto dydžio finansinės pataisos)

text:
               17.2.2020

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 54/48

      2019 m. gruodžio 19 d. Bendrojo Teismo sprendimas byloje Graikija/Komisija
      (Byla T-295/18) (1)

      (EŽŪGF ir EŽŪFKP - Nefinansuojamos išlaidos - Graikijos patirtos išlaidos - Kaimo plėtra - Atsietoji tiesioginė pagalba - Pagrindinai patikrinimai - Fiksuoto dydžio finansinės pataisos)
      (2020/C 54/53)
      Proceso kalba: graikų

         Šalys

         Ieškovė: Graikijos Respublika, atstovaujama G. Kanellopoulos, I. Pachi, A. Vasilopoulou ir E. Chroni

         Atsakovė: Europos Komisija, atstovaujama D. Triantafyllou ir J. Aquilina

         Dalykas

      SESV 263 straipsniu grindžiamas prašymas iš dalies panaikinti 2018 m. vasario 27 d. Komisijos įgyvendinimo sprendimą (ES) 2018/304 dėl valstybių narių patirtų tam tikrų išlaidų nefinansavimo Europos Sąjungos lėšomis iš Europos žemės ūkio garantijų fondo (EŽŪGF) ir Europos žemės ūkio fondo kaimo plėtrai (EŽŪFKP) (OL L 59, 2018, p. 3).

         Rezoliucinė dalis

                  1.

                     Atmesti ieškinį.

                  2.

                     Priteisti iš Graikijos Respublikos bylinėjimosi išlaidas.

         (1)  OL C 249, 2018 7 16.


title: Byla T-383/18: 2019 m. gruodžio 19 d. Bendrojo Teismo sprendimas byloje Sta*Ware EDV Beratung/EUIPO – Accelerate IT Consulting (businessNavi) (Europos Sąjungos prekių ženklas – Registracijos panaikinimo procedūra – Vaizdinis Europos Sąjungos prekių ženklas „businessNavi“ – Prekių ženklo naudojimas iš tikrųjų – Dalinis registracijos panaikinimas – Reglamento (EB) Nr. 207/2009/2009 51 straipsnio 1 dalies a punktas ir 2 dalis (dabar – Reglamento (ES) 2017/1001 58 straipsnio 1 dalies a punktas ir 2 dalis))

text:
               17.2.2020

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 54/49

      2019 m. gruodžio 19 d. Bendrojo Teismo sprendimas byloje Sta*Ware EDV Beratung/EUIPO – Accelerate IT Consulting (businessNavi)
      (Byla T-383/18) (1)

      (Europos Sąjungos prekių ženklas - Registracijos panaikinimo procedūra - Vaizdinis Europos Sąjungos prekių ženklas „businessNavi“ - Prekių ženklo naudojimas iš tikrųjų - Dalinis registracijos panaikinimas - Reglamento (EB) Nr. 207/2009/2009 51 straipsnio 1 dalies a punktas ir 2 dalis (dabar - Reglamento (ES) 2017/1001 58 straipsnio 1 dalies a punktas ir 2 dalis))
      (2020/C 54/54)
      Proceso kalba: vokiečių

         Šalys

         Ieškovė: Sta*Ware EDV Beratung GmbH (Štarnbergas, Vokietija), atstovaujama advokatų M. Bölling ir M. Graf

         Atsakovė: Europos Sąjungos intelektinės nuosavybės tarnyba, atstovaujama S. Hanne

         Kita procedūros EUIPO apeliacinėje taryboje šalis, įstojusi į bylą Bendrajame Teisme: Accelerate IT Consulting GmbH (Alenas, Vokietija), atstovaujama advokato H. Hofman

         Dalykas

      Ieškinys dėl 2018 m. gegužės 2 d. EUIPO penktosios apeliacinės tarybos sprendimo (byla R 434/2017-5), susijusio su registracijos panaikinimo procedūra tarp Sta*Ware EDV Beratung ir Accelerate IT Consulting.

         Rezoliucinė dalis

                  1.

                     Atmesti ieškinį.

                  2.

                     Priteisti iš Sta*Ware EDV Beratung GmbH bylinėjimosi išlaidas.

         (1)  OL C 294, 2018 8 20.


title: Byla T-504/18: 2019 m. gruodžio 19 d. Bendrojo Teismo sprendimas byloje XG/Komisija (Informatikos paslaugas institucijoje teikiančios privačios bendrovės darbuotojai – Atsisakymas suteikti galimybę patekti į Komisijos patalpas – Aktą priėmusio subjekto kompetencija)

text:
               17.2.2020

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 54/50

      2019 m. gruodžio 19 d. Bendrojo Teismo sprendimas byloje XG/Komisija
      (Byla T-504/18) (1)

      (Informatikos paslaugas institucijoje teikiančios privačios bendrovės darbuotojai - Atsisakymas suteikti galimybę patekti į Komisijos patalpas - Aktą priėmusio subjekto kompetencija)
      (2020/C 54/55)
      Proceso kalba: prancūzų

         Šalys

         Ieškovas: XG, atstovaujamas advokatų S. Kaisergruber ir A. Burghelle-Vernet

         Atsakovė: Europos Komisija, atstovaujama C. Ehrbar ir T. Bohr

         Dalykas

      SESV 263 straipsniu grindžiamas prašymas panaikinti 2018 m. liepos 3 d. Komisijos sprendimą, kuriuo patvirtintas atsisakymas suteikti ieškovui galimybę patekti į jos patalpas.

         Rezoliucinė dalis

                  1.

                     Panaikinti 2018 m. liepos 3 d. Europos Komisijos sprendimą, kuriuo patvirtintas draudimas XG patekti į jos patalpas.

                  2.

                     Priteisti iš Komisijos bylinėjimosi išlaidas.

         (1)  OL C 373, 2018 10 15.


title: Byla T-317/19 R: 2019 m. lapkričio 7 d. Bendrojo Teismo pirmininko nutartis byloje AMVAC Netherlands/Komisija (Laikinųjų apsaugos priemonių taikymas – Augalų apsaugos produktai – Reglamentas (EB) Nr. 1107/2009 – Veiklioji medžiaga etoprofosas – Medžiagos pateikimo į rinką patvirtinimo sąlygos – Prašymas sustabdyti vykdymą – Skubos nebuvimas)

text:
               17.2.2020

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 54/50

      2019 m. lapkričio 7 d. Bendrojo Teismo pirmininko nutartis byloje AMVAC Netherlands/Komisija
      (Byla T-317/19 R)
      (Laikinųjų apsaugos priemonių taikymas - Augalų apsaugos produktai - Reglamentas (EB) Nr. 1107/2009 - Veiklioji medžiaga etoprofosas - Medžiagos pateikimo į rinką patvirtinimo sąlygos - Prašymas sustabdyti vykdymą - Skubos nebuvimas)
      (2020/C 54/56)
      Proceso kalba: anglų

         Šalys

         Ieškovė: AMVAC Netherlands BV (Amsterdamas, Nyderlandai), atstovaujama advokatų C. Mereu, M. Grunchard ir S. Englebert

         Atsakovė: Europos Komisija, atstovaujama F. Castilla-Contreras ir I. Naglis

         Dalykas

      SESV 278 ir 279 straipsniais grindžiamas prašymas sustabdyti 2019 m. vasario 28 d. Komisijos įgyvendinimo reglamento (ES) 2019/344, kuriuo, remiantis Europos Parlamento ir Tarybos reglamentu (EB) Nr. 1107/2009 dėl augalų apsaugos produktų pateikimo į rinką, nepratęsiamas veikliosios medžiagos etoprofoso patvirtinimo galiojimas ir iš dalies keičiamas Komisijos įgyvendinimo reglamento (ES) Nr. 540/2011 priedas (OL L 62, 2019, p. 7), vykdymą.

         Rezoliucinė dalis

                  1.

                     Atmesti prašymą taikyti laikinąsias apsaugos priemones.

                  2.

                     Atidėti bylinėjimosi išlaidų klausimo nagrinėjimą.


title: Byla T-715/19: 2019 m. spalio 21 d. pareikštas ieškinys byloje Wagenknecht/Europos Vadovų Taryba

text:
               17.2.2020

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 54/51

      2019 m. spalio 21 d. pareikštas ieškinys byloje Wagenknecht/Europos Vadovų Taryba
      (Byla T-715/19)
      (2020/C 54/57)
      Proceso kalba: anglų

         Šalys

         Ieškovas: Lukáš Wagenknecht (Pardubicės, Čekijos Respublika), atstovaujamas advokatės A. Dolejská

         Atsakovė: Europos Vadovų Taryba

         Reikalavimai

      Ieškovas Bendrojo Teismo prašo:

                  —

                  pripažinti, kad Europos Vadovų Taryba neteisėtai nesiėmė veiksmų dėl Andrej Babiš, Čekijos Respublikos Ministro Pirmininko, interesų konflikto, susijusio su ES biudžetu.

         Ieškinio pagrindai ir pagrindiniai argumentai

      Grįsdamas ieškinį ieškovas remiasi šešiais pagrindais.

                  1.

                  Pirmasis ieškinio pagrindas grindžiamas tuo, kad ieškovas 2019 m. birželio 5 d. raštu nusiuntė Europos Vadovų Tarybai raginimą imtis veiksmų, o 2019 m. birželio 10 d. nusiuntė Europos Vadovų Tarybai raginimą imtis veiksmų pagal SESV 265 straipsnį, prašydamas jos nekviesti Andrej Babiš, galimai įsivėlusio į interesų konfliktą, į 2019 m. birželio 20 d. Europos Vadovų Tarybos susitikimą, kuriame pagal darbotvarkės 4 punktą svarstytas ES biudžetas.

                              —

                              Ieškovas pastebi, kad 2019 m. birželio 20 d. Čekijos Respublikos Ministras Pirmininkas, A. Babiš, galimai įsivėlęs į interesų konfliktą, vis dėlto dalyvavo Europos Vadovų Tarybos susitikime, kuriame pagal darbotvarkės 4 punktą svarstytas ES biudžetas.

                  2.

                  Antrasis ieškinio pagrindas grindžiamas tuo, kad Europos Vadovų Tarybos atsakymas į ieškovo raginimą imtis veiksmų buvo neišsamus ir prieštaringas, jame nesuformuluota jos pozicija.

                  3.

                  Trečiasis ieškinio pagrindas grindžiamas tuo, kad ieškovas yra tiesiogiai susijęs su tuo, kad Europos Vadovų Taryba nesiėmė veiksmų neleisti A. Babiš dalyvauti pasitarimuose dėl būsimo ES biudžeto per susitikimus Europos Vadovų Taryboje, nes:

                              i.

                              nereikia kito tarpinio akto, kad į interesų konfliktą įsivėlusiems asmenims būtų neleista dalyvauti Europos Vadovų Tarybos susitikime, ir

                              ii.

                              daromas poveikis ieškovo teisinei padėčiai, nes jis yra: a) išrinktas Čekijos Respublikos Senato atstovas, kuriam pavesta tirti tariamą Čekijos Ministro Pirmininko interesų konfliktą, kaip specialaus Senato komiteto, sudaryto šiuo tikslu, nariui, ir b) būsimas konkurentas Čekijos Ministro Pirmininko kontroliuojamos partijos ANO 2011 kandidatams.

                  4.

                  Ketvirtasis ieškinio pagrindas grindžiamas tuo, kad ieškovo asmeninis suinteresuotumas tariamu Europos Vadovų Tarybos neveikimu dėl Čekijos Ministro Pirmininko, A. Babiš, tariamo interesų konflikto kyla iš:

                              i.

                              konstitucinės pareigos kontroliuoti, kad būtų tinkamai priimami ES teisės aktai, įskaitant ES biudžetą (2021–2027 m. daugiametė finansinė programa);

                              ii.

                              konstitucinės pareigos, kuri apima teisę kontroliuoti Čekijos Respublikos Ministro Pirmininko veiksmus Europos Vadovų Taryboje, įskaitant pareigą atsakingai vykdyti specialaus Senato komiteto, kuriam pavesta tirti tariamą Čekijos Respublikos Ministro Pirmininko, A. Babiš, interesų konfliktą, nario funkcijas;

                              iii.

                              aplinkybės, kad ieškovas išrinktas į Čekijos Respublikos Senatą 2018 m., konkuruojant su Čekijos Ministro Pirmininko kontroliuojamos partijos ANO 2011 kandidatais.

                        Ieškovas teigia, kad Bendrojo Teismo atsisakymas priimti šį ieškinį prilygtų atsisakymui vykdyti teisingumą, o dėl to nacionalinių parlamentų nariai faktiškai negalėtų kontroliuoti vyriausybės narių, kiek tai susiję su veiksmais Europos Vadovų Taryboje ar Taryboje.

                  5.

                  Penktasis ieškinio pagrindas grindžiamas tuo, kad Europos Vadovų Taryba turi pareigą imtis veiksmų dėl interesų konflikto pagal SESV 325 straipsnio 1 dalį ir Finansinio reglamento (1) 61 straipsnio 1 dalį.

                              —

                              Ieškovas tvirtina, kad įvykdytos visos sąlygos, kurioms esant Europos Vadovų Tarybai kyla pareiga imtis veiksmų, t. y. užkirsti kelią Čekijos Ministro Pirmininko, A. Babiš, tariamam interesų konfliktui arba neutralizuoti jo pasekmes.

                  6.

                  Šeštasis ieškinio pagrindas grindžiamas tuo, Europos Vadovų Taryba tariamai neįvykdė pareigos imtis veiksmų pagal SESV 325 straipsnio 1 dalį ir Finansinio reglamento 61 straipsnio 1 dalį.

         (1)  2018 m. liepos 18 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentas (ES, Euratomas) 2018/1046 dėl Sąjungos bendrajam biudžetui taikomų finansinių taisyklių, kuriuo iš dalies keičiami reglamentai (ES) Nr. 1296/2013, (ES) Nr. 1301/2013, (ES) Nr. 1303/2013, (ES) Nr. 1304/2013, (ES) Nr. 1309/2013, (ES) Nr. 1316/2013, (ES) Nr. 223/2014, (ES) Nr. 283/2014 ir Sprendimas Nr. 541/2014/ES, bei panaikinamas Reglamentas (ES, Euratomas) Nr. 966/2012 (OL L 193, 2018, p. 1).


title: Byla T-804/19: 2019 m. lapkričio 20 d. pareikštas ieškinys byloje HC/Komisija

text:
               17.2.2020

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 54/52

      2019 m. lapkričio 20 d. pareikštas ieškinys byloje HC/Komisija
      (Byla T-804/19)
      (2020/C 54/58)
      Proceso kalba: anglų

         Šalys

         Ieškovas: HC, atstovaujamas advokatų G. Pandey ir V. Villante

         Atsakovė: Europos Komisija

         Reikalavimai

      Ieškovas Bendrojo Teismo prašo:

                  —

                  panaikinti 2019 m. rugpjūčio 20 d. Europos personalo atrankos tarnybos (EPSO) sprendimą, kuriuo atmestas ieškovo 2019 m. balandžio 17 d. skundas pagal Europos Sąjungos pareigūnų tarnybos nuostatų 90 straipsnio 2 dalį ir taip pat 50 000 EUR kompensacijos prašymas,

                  —

                  panaikinti EPSO ir (arba) atrankos komisijos 2019 m. kovo 21 d. sprendimą, kuriuo atmestas ieškovo prašymas peržiūrėti atrankos komisijos sprendimą neleisti jam dalyvauti kitame konkurso etape,

                  —

                  panaikinti 2019 m. sausio 28 d. sprendimą EPSO internetinėje paskyroje neįtraukti ieškovo į kandidatų, atrinktų dalyvauti konkurse EPSO/AD/363/18, sąrašo projektą,

                  —

                  panaikinti 2018 m. spalio 11 d. (1) paskelbtą pranešimą apie viešą konkursą EPSO/AD/363/18 ir visą kandidatų, atrinktų dalyvauti šiame konkurse, sąrašo projektą ir (arba) pripažinti jį neteisėtu ir netaikytinu ieškovui pagal SESV 277 straipsnį,

                  —

                  nurodyti atsakovei sumokėti ieškovui 50 000 EUR kompensaciją už žalą, patirtą dėl minėtų ginčijamų sprendimų,

                  —

                  pirmiausia, kiek tinkama, pagal SESV 277 straipsnį pripažinti Pareigūnų tarnybos nuostatų 90 straipsnį negaliojančiu ir netaikytinu šioje byloje.

         Ieškinio pagrindai ir pagrindiniai argumentai

      Grįsdamas ieškinį ieškovas remiasi keturiais pagrindais.

                  1.

                  Pirmasis ieškinio pagrindas grindžiamas akivaizdžia ieškovo darbo patirties vertinimo klaida ir tuo, kad šiomis aplinkybėmis neįvykdyta pareiga pateikti sprendimo motyvus ir yra pažeisti Europos Sąjungos pareigūnų tarnybos nuostatų 25 ir SESV 296 straipsniai.

                  2.

                  Antrasis ieškinio pagrindas grindžiamas Europos Sąjungos pagrindinių teisių chartijos 41 straipsnio, ieškovo teisės būti išklausytam pažeidimu ir tuo, kad šiomis aplinkybėmis pažeista pareiga nurodyti motyvus bei SESV 296 straipsnis.

                  3.

                  Trečiasis ieškinio pagrindas grindžiamas 1958 m. Reglamento Nr. 1 (2) 1, 2, 3 ir 4 straipsnių pažeidimu ir tuo, kad šiomis aplinkybėmis pažeisti Pareigūnų tarnybos nuostatų 1d ir 28 straipsniai, o taip pat Pareigūnų tarnybos nuostatų III priedo 1 straipsnio 1 dalies f punktas ir vienodo požiūrio bei nediskriminavimo principai.

                  4.

                  Ketvirtasis ieškinio pagrindas grindžiamas gabumų vertinimo neteisėtumu atsižvelgiant į Pareigūnų tarnybos nuostatų 1d, 4, 7 ir 29 straipsnius.

         (1)  OL C 368A, 2018, p. 1.

         (2)  1958 m. balandžio 15 d. Reglamentas Nr. 1, nustatantis kalbas, kurios turi būti vartojamos Europos ekonominėje bendrijoje (OL 17, 1958, p. 385; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 1 sk., 1 t., p. 3).


title: Byla T-823/19: 2019 m. gruodžio 4 d. pareikštas ieškinys byloje JMS Sports/EUIPO – Inter-Vion (Spiralės formos plaukų gumytės)

text:
               17.2.2020

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 54/53

      2019 m. gruodžio 4 d. pareikštas ieškinys byloje JMS Sports/EUIPO – Inter-Vion (Spiralės formos plaukų gumytės)
      (Byla T-823/19)
      (2020/C 54/59)
      Kalba, kuria surašytas ieškinys: lenkų

         Šalys

         Ieškovė: JMS Sports sp. z o.o. (Lodzė, Lenkija), atstovaujama advokatų D. Piróg ir J. Słupski

         Atsakovė: Europos Sąjungos intelektinės nuosavybės tarnyba (EUIPO)

         Kita procedūros Apeliacinėje taryboje šalis: Inter-Vion S.A. (Varšuva, Lenkija)

         Su procedūra EUIPO susijusi informacija

         Dizaino, dėl kurio kilo ginčas, savininkė: ieškovė

         Dizainas, dėl kurio kilo ginčas: Europos Sąjungos dizainas (spiralės formos plaukų gumytės) – Europos Sąjungos dizainas Nr. 1723 677-0001

         Ginčijamas sprendimas: 2019 m. rugsėjo 13 d. EUIPO trečiosios apeliacinės tarybos sprendimas byloje R 1573/2018-3

         Reikalavimai

      Ieškovė Bendrojo Teismo prašo:

                  —

                  panaikinti ginčijamą sprendimą,

                  —

                  priteisti iš EUIPO bylinėjimosi išlaidas, įskaitant ieškovės išlaidas, patirtas nagrinėjant bylą EUIPO apeliacinėje taryboje,

                  —

                  nurodyti įstojusiai į bylą šaliai, jeigu tokia būtų, padengti savo bylinėjimosi išlaidas.

         Pagrindai, kuriais remiamasi

                  —

                  Tarybos reglamento Nr. 6/2002 5 straipsnio 1 dalies, siejamos su 7 straipsnio 1 dalimi, pažeidimas,

                  —

                  įrodinėjimo pareigos paskirstymo principo pažeidimas.

                  —

                  procesinio lygiateisiškumo principo pažeidimas.


title: Byla T-829/19: 2019 m. gruodžio 4 d. pareikštas ieškinys byloje Palírna U Zeleného stromu/EUIPO – Bacardi (BLEND 42 VODKA)

text:
               17.2.2020

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 54/54

      2019 m. gruodžio 4 d. pareikštas ieškinys byloje Palírna U Zeleného stromu/EUIPO – Bacardi (BLEND 42 VODKA)
      (Byla T-829/19)
      (2020/C 54/60)
      Kalba, kuria surašytas ieškinys: čekų

         Šalys

         Ieškovė: Palírna U Zeleného stromu a.s. (Ūstis prie Labės, Čekijos Respublika), atstovaujama advokato T. Chleboun

         Atsakovė: Europos Sąjungos intelektinės nuosavybės tarnyba (EUIPO)

         Kita procedūros Apeliacinėje taryboje šalis: Bacardi & Co. Ltd (Merinas, Šveicarija)

         Su procedūra EUIPO susijusi informacija

         Prekių ženklo, dėl kurio kilo ginčas, paraišką pateikęs asmuo: ieškovė Bendrajame Teisme.

         Prekių ženklas, dėl kurio kilo ginčas: vaizdinio Europos Sąjungos prekių ženklo BLEND 42 VODKA paraiška – Registracijos paraiška Nr. 12 945 879.

         Procedūra EUIPO: protesto procedūra.

         Ginčijamas sprendimas: 2019 m. rugsėjo 5 d. EUIPO antrosios apeliacinės tarybos sprendimas byloje R 2531/2018-2.

         Reikalavimai

      Ieškovė Bendrojo Teismo prašo:

                  —

                  sujungti bylas dėl ieškinių dėl 2019 m. rugsėjo 5 d. atsakovės sprendimų bylose R 2531/2018-2, R 2532/2018-2 ir R 2533/2018-2,

                  —

                  panaikinti ginčijamą sprendimą,

                  —

                  priteisti iš EUIPO ir kitos proceso šalies ieškovės bylinėjimosi išlaidas.

         Pagrindas, kuriuo remiamasi

                  —

                  Europos Parlamento ir Tarybos reglamento (ES) 2017/1001 8 straipsnio 1 dalies b punkto pažeidimas.


title: Byla T-830/19: 2019 m. gruodžio 4 d. pareikštas ieškinys byloje Palírna U Zeleného stromu/EUIPO – Bacardi (BLEND 42 VODKA)

text:
               17.2.2020

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 54/55

      2019 m. gruodžio 4 d. pareikštas ieškinys byloje Palírna U Zeleného stromu/EUIPO – Bacardi (BLEND 42 VODKA)
      (Byla T-830/19)
      (2020/C 54/61)
      Kalba, kuria surašytas ieškinys: čekų

         Šalys

         Ieškovė: Palírna U Zeleného stromu a.s. (Ūstis prie Labės, Čekijos Respublika), atstovaujama advokato T. Chleboun

         Atsakovė: Europos Sąjungos intelektinės nuosavybės tarnyba (EUIPO)

         Kita procedūros Apeliacinėje taryboje šalis: Bacardi & Co. Ltd (Merinas, Šveicarija)

         Su procedūra EUIPO susijusi informacija

         Prekių ženklo, dėl kurio kilo ginčas, paraišką pateikęs asmuo: ieškovė Bendrajame Teisme.

         Prekių ženklas, dėl kurio kilo ginčas: mėlynos ir tamsiai mėlynos spalvos vaizdinio Europos Sąjungos prekių ženklo BLEND 42 VODKA paraiška – Registracijos paraiška Nr. 12 946 034.

         Procedūra EUIPO: protesto procedūra.

         Ginčijamas sprendimas: 2019 m. rugsėjo 5 d. EUIPO antrosios apeliacinės tarybos sprendimas byloje R 2532/2018-2.

         Reikalavimai

      Ieškovė Bendrojo Teismo prašo:

                  —

                  sujungti bylas dėl ieškinių dėl 2019 m. rugsėjo 5 d. atsakovės sprendimų bylose R 2531/2018-2, R 2532/2018-2 ir R 2533/2018-2,

                  —

                  panaikinti ginčijamą sprendimą,

                  —

                  priteisti iš EUIPO ir kitos proceso šalies ieškovės bylinėjimosi išlaidas.

         Pagrindas, kuriuo remiamasi

                  —

                  Europos Parlamento ir Tarybos reglamento (ES) 2017/1001 8 straipsnio 1 dalies b punkto pažeidimas.