title: Byla C-949/19: 2021 m. kovo 10 d. Teisingumo Teismo (pirmoji kolegija) sprendimas byloje (Naczelny Sąd Administracyjny (Lenkija) prašymas priimti prejudicinį sprendimą) M.A. / Konsul Rzeczypospolitej Polskiej w N. (Prašymas priimti prejudicinį sprendimą – Sienų kontrolė, prieglobstis ir imigracija – Vizų politika – Konvencija, įgyvendinanti Šengeno susitarimą – 21 straipsnio 2a dalis – Pagrindinių teisių chartija – 47 straipsnis – Teisė į veiksmingą teisinės gynybos priemonę – Konsulo sprendimas neišduoti ilgalaikės vizos – Valstybės narės pareiga užtikrinti galimybę teismui pateikti skundą dėl sprendimo neišduoti tokios vizos)

text:
               2021 5 10

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 182/18

      2021 m. kovo 10 d. Teisingumo Teismo (pirmoji kolegija) sprendimas byloje (Naczelny Sąd Administracyjny (Lenkija) prašymas priimti prejudicinį sprendimą) M.A. / Konsul Rzeczypospolitej Polskiej w N.

      (Byla C-949/19) (1)

      (Prašymas priimti prejudicinį sprendimą - Sienų kontrolė, prieglobstis ir imigracija - Vizų politika - Konvencija, įgyvendinanti Šengeno susitarimą - 21 straipsnio 2a dalis - Pagrindinių teisių chartija - 47 straipsnis - Teisė į veiksmingą teisinės gynybos priemonę - Konsulo sprendimas neišduoti ilgalaikės vizos - Valstybės narės pareiga užtikrinti galimybę teismui pateikti skundą dėl sprendimo neišduoti tokios vizos)
      (2021/C 182/25)
      Proceso kalba: lenkų

         Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas

         Naczelny Sąd Administracyjny

         Šalys pagrindinėje byloje

         Kasatorius: M. A.

         Atsakovas: Konsul Rzeczypospolitej Polskiej w N.

         Rezoliucinė dalis

                  1.

                  1990 m. birželio 19 d. Šengene pasirašytos ir 1995 m. kovo 26 d. įsigaliojusios Konvencijos dėl Šengeno susitarimo, 1985 m. birželio 14 d. sudaryto tarp Beniliukso ekonominės sąjungos valstybių, Vokietijos Federacinės Respublikos ir Prancūzijos Respublikos vyriausybių dėl laipsniško jų bendrų sienų kontrolės panaikinimo, įgyvendinimo, iš dalies pakeistos 2013 m. birželio 26 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentu (ES) Nr. 610/2013, 21 straipsnio 2a dalis turi būti aiškinama taip, kad ji netaikoma trečiosios valstybės piliečiui, kuriam buvo atsisakyta išduoti ilgalaikę vizą.

                  2.

                  Sąjungos teisė, konkrečiai 2016 m. gegužės 11 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos (ES) 2016/801 dėl trečiųjų šalių piliečių atvykimo ir gyvenimo mokslinių tyrimų, studijų, stažavimosi, savanoriškos tarnybos, mokinių mainų programų arba edukacinių projektų ir dalyvavimo Au pair programoje tikslais sąlygų 34 straipsnio 5 dalis, siejama su Chartijos 47 straipsniu, turi būti aiškinama taip, kad pagal ją valstybės narės įpareigojamos numatyti sprendimų neišduoti vizos dėl studijų peržiūros procedūrą, kaip tai suprantama pagal šią direktyvą, kuri būtų reglamentuojama pagal kiekvienos valstybės narės teisinę sistemą, laikantis lygiavertiškumo ir veiksmingumo principų, ir tam tikroje šios procedūros stadijoje turi būti užtikrinama teisminė gynyba. Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas turi patikrinti, ar prašymas išduoti nacionalinę ilgalaikę vizą dėl studijų patenka į šios direktyvos taikymo sritį.

         (1)  OL C 191, 2020 6 8.


title: Byla T-643/16: 2019 m. balandžio 10 d. Bendrojo Teismo sprendimas byloje Gamaa Islamya Égypte/Taryba (Bendra užsienio ir saugumo politika — Konkrečios ribojamosios priemonės, kovojant su terorizmu taikomos tam tikriems asmenims, grupėms ir organizacijoms — Lėšų įšaldymas — Galimybė trečiosios valstybės institucijai būti laikomai kompetentinga institucija, kaip tai suprantama pagal Bendrąją poziciją 2001/931/BUSP — Sprendimų įšaldyti lėšas faktinis pagrindas — Pareiga motyvuoti — Tarybos aktų autentiškumo patvirtinimas)

text:
               3.6.2019

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 187/62

      2019 m. balandžio 10 d. Bendrojo Teismo sprendimas byloje Gamaa Islamya Égypte/Taryba
      (Byla T-643/16) (1)

      (Bendra užsienio ir saugumo politika - Konkrečios ribojamosios priemonės, kovojant su terorizmu taikomos tam tikriems asmenims, grupėms ir organizacijoms - Lėšų įšaldymas - Galimybė trečiosios valstybės institucijai būti laikomai kompetentinga institucija, kaip tai suprantama pagal Bendrąją poziciją 2001/931/BUSP - Sprendimų įšaldyti lėšas faktinis pagrindas - Pareiga motyvuoti - Tarybos aktų autentiškumo patvirtinimas)
      (2019/C 187/66)
      Proceso kalba: prancūzų

         Šalys

         Ieškovė: Al-Gama’a al-Islamiyya Egypt (Gamaa Islamya Égypte), atstovaujama advokatės L. Glock

         Atsakovė: Europos Sąjungos Taryba, iš pradžių atstovaujama G. Étienne ir H. Marcos Fraile, vėliau H. Marcos Fraile, B. Driessen ir V. Piessevaux ir galiausiai H. Marcos Fraile, B. Driessen ir A. Sikora-Kalėda

         Atsakovės pusėje į bylą įstojusi šalis: Europos Komisija, iš pradžių atstovaujama J. Norris-Usher, L. Havas, R. Tricot ir L. Baumgart, vėliau R. Tricot, C. Zadra ir A. Tizzano

         Dalykas

      SESV 263 straipsniu grindžiamas prašymas panaikinti, pirma, 2016 m. liepos 12 d. Tarybos sprendimą (BUSP) 2016/1136, kuriuo atnaujinamas asmenų, grupių ir organizacijų, kuriems taikomi Bendrosios pozicijos 2001/931/BUSP dėl konkrečių priemonių taikymo kovojant su terorizmu 2, 3 ir 4 straipsniai, sąrašas ir panaikinamas Sprendimas (BUSP) 2015/2430 (OL L 188, 2016, p. 21), ir 2016 m. liepos 12 d. Tarybos įgyvendinimo reglamentą (ES) 2016/1127, kuriuo įgyvendinama Reglamento (EB) Nr. 2580/2001 dėl specialių ribojančių priemonių, taikomų tam tikriems asmenims ir subjektams siekiant kovoti su terorizmu, 2 straipsnio 3 dalis ir panaikinamas Įgyvendinimo reglamentas (ES) 2015/2425 (OL L 188, 2016, p. 1), antra, 2017 m. sausio 27 d. Tarybos sprendimą (BUSP) 2017/154, kuriuo atnaujinamas asmenų, grupių ir organizacijų, kuriems taikomi Bendrosios pozicijos 2001/931/BUSP dėl konkrečių priemonių taikymo kovojant su terorizmu 2, 3 ir 4 straipsniai, sąrašas ir panaikinamas Sprendimas 2016/1136 (OL L 23, 2017, p. 21), ir 2017 m. sausio 27 d. Tarybos įgyvendinimo reglamentą (ES) 2017/150, kuriuo įgyvendinama Reglamento (EB) Nr. 2580/2001 dėl specialių ribojančių priemonių, taikomų tam tikriems asmenims ir subjektams siekiant kovoti su terorizmu, 2 straipsnio 3 dalis ir panaikinamas Įgyvendinimo reglamentas 2016/1127 (OL L 23, 2017, p. 3), trečia, 2017 m. rugpjūčio 4 d. Tarybos sprendimą (BUSP) 2017/1426, kuriuo atnaujinamas asmenų, grupių ir organizacijų, kuriems taikomi Bendrosios pozicijos 2001/931/BUSP dėl konkrečių priemonių taikymo kovojant su terorizmu 2, 3 ir 4 straipsniai, sąrašas ir panaikinamas Sprendimas 2017/154 (OL L 204, 2017, p. 95), ir 2017 m. rugpjūčio 4 d. Tarybos įgyvendinimo reglamentą (ES) 2017/1420, kuriuo įgyvendinama Reglamento (EB) Nr. 2580/2001 dėl specialių ribojančių priemonių, taikomų tam tikriems asmenims ir subjektams siekiant kovoti su terorizmu, 2 straipsnio 3 dalis ir panaikinamas Įgyvendinimo reglamentas 2017/150 (OL L 204, 2017, p. 3), ketvirta, 2018 m. kovo 21 d. Tarybos sprendimą (BUSP) 2018/475, kuriuo atnaujinamas asmenų, grupių ir organizacijų, kuriems taikomi Bendrosios pozicijos 2001/931/BUSP dėl konkrečių priemonių taikymo kovojant su terorizmu 2, 3 ir 4 straipsniai, sąrašas ir panaikinamas Sprendimas 2017/1426 (OL L 79, 2018, p. 26), ir 2018 m. kovo 21 d. Tarybos įgyvendinimo reglamentą (ES) 2018/468, kuriuo įgyvendinama Reglamento (EB) Nr. 2580/2001 dėl specialių ribojančių priemonių, taikomų tam tikriems asmenims ir subjektams siekiant kovoti su terorizmu, 2 straipsnio 3 dalis ir panaikinamas Įgyvendinimo reglamentas 2017/1420 (OL L 79, 2018, p. 7), penkta, 2018 m. liepos 30 d. Tarybos sprendimą (BUSP) 2018/1084, kuriuo atnaujinamas asmenų, grupių ir organizacijų, kuriems taikomi Bendrosios pozicijos 2001/931/BUSP dėl konkrečių priemonių taikymo kovojant su terorizmu 2, 3 ir 4 straipsniai, sąrašas ir panaikinamas Sprendimas 2018/475 (OL L 194, 2018, p. 144), ir 2018 m. liepos 30 d. Tarybos įgyvendinimo reglamentą (ES) 2018/1071, kuriuo įgyvendinama Reglamento (EB) Nr. 2580/2001 dėl specialių ribojančių priemonių, taikomų tam tikriems asmenims ir subjektams siekiant kovoti su terorizmu, 2 straipsnio 3 dalis ir kuriuo panaikinamas Įgyvendinimo reglamentas 2018/468 (OL L 194, 2018, p. 23), tiek, kiek šie teisės aktai susiję su ieškove.

         Rezoliucinė dalis

                  1.

                     Panaikinti 2016 m. liepos 12 d. Tarybos sprendimą (BUSP) 2016/1136, kuriuo atnaujinamas asmenų, grupių ir organizacijų, kuriems taikomi Bendrosios pozicijos 2001/931/BUSP dėl konkrečių priemonių taikymo kovojant su terorizmu 2, 3 ir 4 straipsniai, sąrašas ir panaikinamas Sprendimas (BUSP) 2015/2430, 2016 m. liepos 12 d. Tarybos įgyvendinimo reglamentą (ES) 2016/1127, kuriuo įgyvendinama Reglamento (EB) Nr. 2580/2001 dėl specialių ribojančių priemonių, taikomų tam tikriems asmenims ir subjektams siekiant kovoti su terorizmu, 2 straipsnio 3 dalis ir panaikinamas Įgyvendinimo reglamentas (ES) 2015/2425, 2017 m. sausio 27 d. Tarybos sprendimą (BUSP) 2017/154, kuriuo atnaujinamas asmenų, grupių ir organizacijų, kuriems taikomi Bendrosios pozicijos 2001/931/BUSP dėl konkrečių priemonių taikymo kovojant su terorizmu 2, 3 ir 4 straipsniai, sąrašas ir panaikinamas Sprendimas 2016/1136, 2017 m. sausio 27 d. Tarybos įgyvendinimo reglamentą (ES) 2017/150, kuriuo įgyvendinama Reglamento (EB) Nr. 2580/2001 dėl specialių ribojančių priemonių, taikomų tam tikriems asmenims ir subjektams siekiant kovoti su terorizmu, 2 straipsnio 3 dalis ir panaikinamas Įgyvendinimo reglamentas 2016/1127, 2017 m. rugpjūčio 4 d. Tarybos sprendimą (BUSP) 2017/1426, kuriuo atnaujinamas asmenų, grupių ir organizacijų, kuriems taikomi Bendrosios pozicijos 2001/931/BUSP dėl konkrečių priemonių taikymo kovojant su terorizmu 2, 3 ir 4 straipsniai, sąrašas ir panaikinamas Sprendimas 2017/154, 2017 m. rugpjūčio 4 d. Tarybos įgyvendinimo reglamentą (ES) 2017/1420, kuriuo įgyvendinama Reglamento (EB) Nr. 2580/2001 dėl specialių ribojančių priemonių, taikomų tam tikriems asmenims ir subjektams siekiant kovoti su terorizmu, 2 straipsnio 3 dalis ir panaikinamas Įgyvendinimo reglamentas 2017/150, 2018 m. kovo 21 d. Tarybos sprendimą (BUSP) 2018/475, kuriuo atnaujinamas asmenų, grupių ir organizacijų, kuriems taikomi Bendrosios pozicijos 2001/931/BUSP dėl konkrečių priemonių taikymo kovojant su terorizmu 2, 3 ir 4 straipsniai, sąrašas ir panaikinamas Sprendimas 2017/1426, 2018 m. kovo 21 d. Tarybos įgyvendinimo reglamentą (ES) 2018/468, kuriuo įgyvendinama Reglamento (EB) Nr. 2580/2001 dėl specialių ribojančių priemonių, taikomų tam tikriems asmenims ir subjektams siekiant kovoti su terorizmu, 2 straipsnio 3 dalis ir panaikinamas Įgyvendinimo reglamentas 2017/1420, 2018 m. liepos 30 d. Tarybos sprendimą (BUSP) 2018/1084, kuriuo atnaujinamas asmenų, grupių ir organizacijų, kuriems taikomi Bendrosios pozicijos 2001/931/BUSP dėl konkrečių priemonių taikymo kovojant su terorizmu 2, 3 ir 4 straipsniai, sąrašas ir panaikinamas Sprendimas 2018/475, ir 2018 m. liepos 30 d. Tarybos įgyvendinimo reglamentą (ES) 2018/1071, kuriuo įgyvendinama Reglamento (EB) Nr. 2580/2001 dėl specialių ribojančių priemonių, taikomų tam tikriems asmenims ir subjektams siekiant kovoti su terorizmu, 2 straipsnio 3 dalis ir kuriuo panaikinamas Įgyvendinimo reglamentas 2018/468, tiek, kiek šie teisės aktai susiję su „Gama’a al-Islamiyya“ (dar žinoma kaip „Al Gama’a al-Islamiyya“) (Islamo grupė — IG)“.

                  2.

                     Europos Sąjungos Taryba padengia savo ir Al-Gama’a al-Islamiyya Egypt (Gamaa Islamya Égypte) bylinėjimosi išlaidas.

                  3.

                     Europos Komisija padengia savo bylinėjimosi išlaidas.

         (1)  OL C 419, 2016 11 14.


title: Byla T-281/19: 2019 m. balandžio 30 d. pareikštas ieškinys byloje Kipras/EUIPO — Filotas Bellas & Yios (Halloumi Vermion grill cheese M BELAS PREMIUM GREEK DAIRY SINCE 1927)

text:
               2019 6 24

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 213/74

      2019 m. balandžio 30 d. pareikštas ieškinys byloje Kipras/EUIPO — Filotas Bellas & Yios (Halloumi Vermion grill cheese M BELAS PREMIUM GREEK DAIRY SINCE 1927)
      (Byla T-281/19)
      (2019/C 213/71)
      Kalba, kuria surašytas ieškinys: anglų

         Šalys

         Ieškovė: Kipro Respublika, atstovaujama advokatų QC S. Malynicz (Queen’s Counsel), baristerio S. Baran ir solisitoriaus V. Marsland

         Atsakovė: Europos Sąjungos intelektinės nuosavybės tarnyba (EUIPO)

         Kita procedūros Apeliacinėje taryboje šalis: Filotas Bellas & Yios AE (Alexandreia Imathias, Graikija)

         Su procedūra EUIPO susijusi informacija

         Prekių ženklo, dėl kurio kilo ginčas, savininkė: kita procedūros Apeliacinėje taryboje šalis

         Prekių ženklas, dėl kurio kilo ginčas: vaizdinis Europos Sąjungos prekių ženklas „Halloumi χαλούμι Vermion grill cheese/grill est/grill kase M BELAS PREMIUM GREEK DAIRY SINCE 1927“ — Europos Sąjungos prekių ženklas Nr. 12 172 276

         Procedūra EUIPO: registracijos pripažinimo negaliojančia procedūra

         Ginčijamas sprendimas: 2019 m. vasario 15 d. EUIPO ketvirtosios apeliacinės tarybos sprendimas byloje R 2298/2017-4

         Reikalavimai

      Ieškovė Bendrojo Teismo prašo:

                  —

                  panaikinti ginčijamą sprendimą,

                  —

                  nurodyti atsakovei padengti jos pačios ir ieškovės patirtas bylinėjimosi išlaidas.

         Pagrindai, kuriais remiamasi

                  —

                  Europos Parlamento ir Tarybos reglamento (ES) 2017/1001 8 straipsnio 1 dalies b punkto pažeidimas,

                  —

                  Europos Parlamento ir Tarybos reglamento (ES) 2017/1001 59 straipsnio 1 dalies b punkto pažeidimas.


title: Byla C-723/18: 2018 m. lapkričio 20 d. Judecătoria Orăștie (Rumunija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje EV/Inspectoratul General al Poliției Române-Brigada Autostrăzi și misiuni speciale — Biroul de Poliție Autostrada A1 Râmnicu Vâlcea — Deva (IGPR)

text:
               2019 7 22

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 246/3

      2018 m. lapkričio 20 d. Judecătoria Orăștie (Rumunija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje EV/Inspectoratul General al Poliției Române-Brigada Autostrăzi și misiuni speciale — Biroul de Poliție Autostrada A1 Râmnicu Vâlcea — Deva (IGPR)
      (Byla C-723/18)
      (2019/C 246/03)
      Proceso kalba: rumunų

         Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas

      Judecătoria Orăștie

         Šalys pagrindinėje byloje

         Ieškovas: EV

         Atsakovė: Inspectoratul General al Poliției Române-Brigada Autostrăzi și misiuni speciale — Biroul de Poliție Autostrada A1 Râmnicu Vâlcea — Deva (IGPR)
      2019 m. gegužės 8 d. nutartyje Europos Sąjungos Teisingumo Teismas (šeštoji kolegija) nurodė akivaizdžiai neturintis jurisdikcijos atsakyti į 2018 m. lapkričio 5 d.Judecătoria Orăștie (Rumunija) pateiktus klausimus.


title: Byla C-180/19: 2019 m. vasario 26 d. Amtsgericht Düsseldorf (Vokietija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje Flightright GmbH/Eurowings GmbH

text:
               2019 7 22

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 246/3

      2019 m. vasario 26 d. Amtsgericht Düsseldorf (Vokietija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje Flightright GmbH/Eurowings GmbH
      (Byla C-180/19)
      (2019/C 246/04)
      Proceso kalba: vokiečių

         Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas

      Amtsgericht Düsseldorf

         Šalys pagrindinėje byloje

         Ieškovė: Flightright GmbH

         Atsakovė: Eurowings GmbH

         Prejudicinis klausimas

      Ar Reglamento (EB) Nr. 261/2004 (1) 7 straipsnio 1 dalį reikia aiškinti taip, kad atstumas, kuriuo vadovaujantis nustatoma kompensacija, apskaičiuojamas atsižvelgiant į visą kelionės maršrutą?
      Taigi ar sąvoką „skrydis“ (su sąlyga, kad reglamentas taikomas atitinkamai kelionės daliai) reikia aiškinti taip, kad tais atvejais, kai oro transporto keleiviai užsako kelionę, kurios galutinė paskirties vieta pasiekiama tik atlikus tarpinius nusileidimus ir, jei reikia, persėdus į kitą orlaivį, omenyje turima tik ta kelionės dalis, kurioje de facto buvo atidėtas skrydis, ar „skrydis“ tokiu atveju turi būti aiškinamas taip, kad apskaičiuojant atstumą turi būti vadovaujamasi visu nuskristu atstumu nuo pirmosios išvykimo vietos iki galutinės paskirties vietos?

         (1)  2004 m. vasario 11 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentas (EB) Nr. 261/2004, nustatantis bendras kompensavimo ir pagalbos keleiviams taisykles atsisakymo vežti ir skrydžių atšaukimo arba atidėjimo ilgam laikui atveju, panaikinantis Reglamentą (EEB) Nr. 295/91 (OL L 46, 2004, p. 1; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 7 sk., 8 t., p. 10).


title: Byla C-224/19: 2019 m. kovo 14 d. Juzgado de Primera Instancia n.o 17 de Palma de Mallorca (Ispanija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje CY/Caixabank S.A.

text:
               2019 7 22

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 246/4

      2019 m. kovo 14 d. Juzgado de Primera Instancia n.o 17 de Palma de Mallorca (Ispanija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje CY/Caixabank S.A.
      (Byla C-224/19)
      (2019/C 246/05)
      Proceso kalba: ispanų

         Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas

      Juzgado de Primera Instancia n.o 17 de Palma de Mallorca

         Šalys pagrindinėje byloje

         Ieškovas: CY

         Atsakovas: Caixabank S.A.

         Prejudiciniai klausimai

                  1)

                  Ar, atsižvelgiant į Direktyvos 93/13 (1) 6 straipsnio 1 dalį, sąlygos, pagal kurią visos hipoteka užtikrintos paskolos įforminimo, novacijos arba panaikinimo išlaidos priskiriamos paskolos gavėjui, pripažinimo negaliojančia dėl nesąžiningumo
                        su restitucija susiję padariniai gali pasikeisti po to, kai ta sąlyga pripažinta negaliojančia, nes yra nesąžininga.

                  2)

                  Ar, atsižvelgiant į Direktyvos 93/13 6 straipsnio 1 dalį, nacionalinė jurisprudencija, kurioje nustatyta, kad, pripažinus negaliojančia sąlygą, pagal kurią visos hipoteka užtikrintos paskolos įforminimo, novacijos arba panaikinimo išlaidos priskiriamos paskolos gavėjui,
                        notaro ir administruojančios įstaigos mokesčiai turi būti paskirstyti per pusę tarp paskolos davėjo ir paskolos gavėjo
                     , gali būti laikoma nesąžiningos sąlygos pripažinimo negaliojančia teisminiu pakeitimu, todėl ji prieštarauja Direktyvos 93/13 6 straipsnio 1 dalyje įtvirtintam nesąžiningų sąlygų neprivalomumo vartotojui principui.

                  3)

                  Ar, atsižvelgiant į Direktyvos 93/13 6 straipsnio 1 dalį, nacionalinė jurisprudencija, kurioje nustatyta, kad, pripažinus negaliojančia sąlygą, pagal kurią visos hipoteka užtikrintos paskolos įforminimo, novacijos arba panaikinimo išlaidos priskiriamos paskolos gavėjui, paskolos gavėjas taip pat turi padengti
                        nekilnojamojo turto vertinimo išlaidas ir hipotekos registravimo mokestį, kurie apskaičiuojami įforminant paskolą
                     , pažeidžia nesąžiningos sąlygos, kuri pripažinta negaliojančia, neprivalomumo vartotojui principą; taip pat ar Direktyvos 93/13 3 straipsnio 2 daliai
                        prieštarauja paskolos gavėjui priskiriama pareiga įrodyti, jog jam nebuvo suteikta galimybė pateikti savo nekilnojamojo turto vertinimo
                     .

                  4)

                  Ar, atsižvelgiant į Direktyvos 93/13 6 straipsnio 1 dalį, [šiai direktyvai] prieštarauja nacionalinė jurisprudencija, kurioje nustatyta, kad pripažinus negaliojančia sąlygą, pagal kurią visos hipoteka užtikrintos paskolos suteikimo, novacijos arba panaikinimo išlaidos priskiriamos paskolos gavėjui, ši sąlyga gali ir toliau galioti paskolos gavėjui, kai jis iš dalies keičia ar panaikina hipoteką,
                        nes jam ir toliau tenka padengti išlaidas, atsiradusias dėl tokio hipotekos pakeitimo ar panaikinimo
                     , ir ar šių išlaidų priskyrimas paskolos gavėjui reiškia nesąžiningos sąlygos, kuri pripažinta negaliojančia, neprivalomumo vartotojui principo pažeidimą.

                  5)

                  Ar, atsižvelgiant į Direktyvos 93/13 6 straipsnio 1 dalį, siejamą su 7 straipsnio 1 dalimi, nacionalinė jurisprudencija, pagal kurią visas hipoteka užtikrintos paskolos įforminimo, novacijos ar panaikinimo išlaidas paskolos gavėjui priskiriančios sąlygos pripažinimas negaliojančia dėl nesąžiningumo neturi dalies restitucinio poveikio, būtų nesuderinama su Direktyvos 93/13 7 straipsnio 1 dalyje įtvirtintu siekiu atgrasyti verslininką nuo nesąžiningų sąlygų naudojimo.

                  6)

                  Ar, atsižvelgiant į Europos Sąjungos Teisingumo Teismo jurisprudencijoje įtvirtintą principą, draudžiantį keisti negaliojančiomis pripažintas sąlygas, bei į Direktyvos 6 straipsnyje numatytą nesąžiningų sąlygų neprivalomumo principą, jiems prieštarauja nacionalinė jurisprudencija, pagal kurią pripažinus negaliojančia sąlygą, kuri visas hipoteka užtikrintos paskolos įforminimo, novacijos ar panaikinimo išlaidas priskiria paskolos gavėjui, restitucijos padariniai, atsižvelgiant į paskolos gavėjo interesus, yra sušvelninami.

                  7)

                  Ar, atsižvelgiant į Direktyvos 93/13 3 straipsnio 1 ir 2 dalis, nacionalinė jurisprudencija, pagal kurią vadinamoji
                        paskolos administravimo mokesčio sąlyga automatiškai atitinka skaidrumo reikalavimą
                      ir pardavėjas ar tiekėjas neturi įrodyti, kad jis pateikė išankstinę informaciją ir dėl jos buvo atskirai derėtasi, gali reikšti Direktyvos 3 straipsnio 2 dalyje įtvirtinto įrodinėjimo pareigos perkėlimo principo pažeidimą.

                  8)

                  Ar Direktyvos 93/13 3 straipsniui ir Europos Sąjungos Teisingumo Teismo jurisprudencijai prieštarauja nacionalinė jurisprudencija, pagal kurią vartotojas savaime turi suprasti, jog paskolos administravimo mokesčio apskaičiavimas yra įprasta finansų įstaigų praktika; dėl to nebūtina, kad paskolos davėjas įrodytų, jog dėl sąlygos buvo atskirai derėtasi, ar, priešingai, paskolos davėjas bet kuriuo atveju turi įrodyti, kad dėl jos buvo atskirai derėtasi.

                  9)

                  Ar, atsižvelgiant į Direktyvos 93/13 3 ir 4 straipsnius bei Europos Sąjungos Teisingumo Teismo jurisprudenciją, šiai direktyvai prieštarauja nacionalinė jurisprudencija, pagal kurią
                        vadinamoji paskolos administravimo mokesčio sąlyga negali būti vertinama dėl jos nesąžiningumo pagal 4 straipsnio 2 dalį, nes ji yra susijusi su pagrindinio sutarties dalyko apibrėžimu
                     , ar, priešingai, turi būti suprantama, kad toks paskolos administravimo mokestis yra ne sutarties kainos dalis, bet papildomas atlygis, todėl nacionaliniam teismui turėtų būti leidžiama kontroliuoti skaidrumą ir (ar) turinį, kad būtų galima nustatyti jos nesąžiningumą pagal nacionalinę teisę.

                  10)

                  Ar, atsižvelgiant į Direktyvos 93/13 4 straipsnio 2 dalį, kuri į Ispanijos teisės sistemą 1998 m. balandžio 13 d.Ley 7/1998 sobre condiciones generales de la contratación (Įstatymas Nr. 7/1998 dėl bendrųjų sutarčių sąlygų) (2) nebuvo perkelta, Direktyvos 93/13 8 straipsniui prieštarauja tai, jog Ispanijos teismas remiasi šios direktyvos 4 straipsnio 2 dalimi bei ją taiko, kai tokia nuostata į Ispanijos teisės sistemą nebuvo perkelta įstatymų leidėjo valia, kuris siekė suteikti visišką apsaugą dėl visų sąlygų, kurias pardavėjas ar tiekėjas gali įtraukti į su vartotojais sudaromą sutartį, įskaitant tų sąlygų, kurios turi įtakos pagrindiniam sutarties dalykui, net jei jos išdėstytos aiškia, suprantama kalba, jeigu būtų laikoma, kad vadinamoji paskolos administravimo mokesčio sąlyga yra pagrindinis paskolos sutarties dalykas.

                  11)

                  Ar, atsižvelgiant į Direktyvos 93/13 3 straipsnio 1 dalį, vadinamoji paskolos administravimo mokesčio sąlyga,
                        kai dėl jos nebuvo atskirai derėtasi, o finansų įstaiga neįrodo, kad ji atitinka faktiškai suteiktas paslaugas ir patirtas išlaidas, sukelia ryškų neatitikimą tarp sutarties šalių teisių ir pareigų
                      ir nacionalinio teismo turėtų būti pripažinta negaliojančia.

                  12)

                  Ar, atsižvelgiant į Direktyvos 93/13 6 straipsnio 1 dalį, siejamą su 7 straipsnio 1 dalimi,
                        bylinėjimosi išlaidų
                     , — patirtų vykstant procesui dėl vartotojo pareikšto ieškinio dėl nesąžiningų sąlygų, įtrauktų į su juo sudarytą sutartį, pripažinimo negaliojančiomis, per kurį
                        teismas šias nesąžiningas sąlygas pripažįsta negaliojančiomis
                     , —
                        priteisimas iš pardavėjo ar tiekėjo
                      turi būti susietas su nesąžiningų sąlygų neprivalomumo bei atgrasomojo poveikio pardavėjui ar tiekėjui principais, kai nacionalinis teismas patenkina šiuos ieškinius dėl negaliojimo, nesvarbu, kokia konkreti sprendimu priteista sugrąžinti suma, ir kai aišku, kad pagrindinis reikalavimas yra sąlygos pripažinimas negaliojančia, o sumos sugrąžinimas yra tik papildomas, iš ankstesniojo išplaukiantis reikalavimas.

                  13)

                  Ar, atsižvelgiant į Direktyvoje 93/13 įtvirtintus nesąžiningų sąlygų neprivalomumo ir atgrasomojo poveikio principus (6 straipsnio 1 dalis ir 7 straipsnio 1 dalis), restitucijos padariniai, susiję su nesąžiningos sąlygos, įtrauktos į tarp vartotojo ir pardavėjo ar tiekėjo sudarytą sutartį, pripažinimu negaliojančia,
                        gali būti apriboti laiko atžvilgiu, vertinant prieštaravimą, pagrįstą suėjusiu ieškinio dėl sumos grąžinimo senaties terminu, nors senaties terminas ieškiniui dėl absoliutaus negaliojimo, grindžiamo tuo, kad sąlyga yra nesąžininga, pagal nacionalinės teisės aktus netaikomas
                     .

         (1)  1993 m. balandžio 5 d. Tarybos direktyva 93/13/EEB dėl nesąžiningų sąlygų sutartyse su vartotojais (OL L 95, 1993, p. 29; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 15 sk., 2 t., p. 288).

         (2)  1998 m. balandžio 13 d. Įstatymas Nr. 7/1998 dėl bendrųjų sutarčių sąlygų.


title: Byla C-247/19: 2019 m. kovo 21 d. Juzgado de Primera Instancia e Instrucción no 6 de Ceuta (Ispanija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje HC ir ID/Banco Bilbao Vizcaya Argentaria S.A.

text:
               2019 7 22

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 246/6

      2019 m. kovo 21 d. Juzgado de Primera Instancia e Instrucción no 6 de Ceuta (Ispanija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje HC ir ID/Banco Bilbao Vizcaya Argentaria S.A.
      (Byla C-247/19)
      (2019/C 246/06)
      Proceso kalba: ispanų

         Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas

      Juzgado de Primera Instancia e Instrucción no 6 de Ceuta

         Šalys pagrindinėje byloje

         Ieškovai: HC ir ID

         Atsakovas: Banco Bilbao Vizcaya Argentaria S.A.

         Prejudiciniai klausimai

                  1.

                  Ar pagal 1993 m. balandžio 5 d. Tarybos direktyvą 93/13/EEB dėl nesąžiningų sąlygų sutartyse su vartotojais (1), ypač jos 6 straipsnio 1 dalį ir 7 straipsnio 1 dalį, siekiant užtikrinti vartotojų ir naudotojų apsaugą ir laikytis ją įtvirtinančios Sąjungos jurisprudencijos, Sąjungos teisę atitinka tai, kad Tribunal Supremo savo 2019 m. sausio 23 d. sprendimuose Nr. 44–49 kaip vienareikšmį kriterijų nustato, jog su vartotojais sudaromose hipoteka užtikrintos paskolos sutartyse nesąžininga yra tokia sąlyga, dėl kurios nebuvo derėtasi ir kurioje nustatyta, kad visas hipotekos paskolos sandorio sudarymo išlaidas turi padengti skolininkas, paskirstant įvairias pagal minėtą nesąžiningą ir negaliojančia pripažintą sąlygą numatytas sumas skolinančiajam bankui ir besiskolinančiajam vartotojui, kad būtų apribotas nepagrįstai išmokėtų sumų grąžinimas taikant nacionalinės teisės aktus?
                  Ar pagal 1993 m. balandžio 5 d. Tarybos direktyvą 93/13/EEB dėl nesąžiningų sąlygų sutartyse su vartotojais, ypač jos 6 straipsnio 1 dalį ir 7 straipsnio 1 dalį, siekiant užtikrinti vartotojų bei naudotojų apsaugą ir laikytis ją įtvirtinančios Sąjungos jurisprudencijos, Sąjungos teisę atitinka tai, kad Tribunal Supremo integruotai aiškina dėl nesąžiningumo negaliojančią sąlygą, kai jos panaikinimas ir šio panaikinimo padariniai nedaro poveikio hipoteka užtikrintos paskolos sutarties tolesniam vykdymui?

                  2.

                  Taip pat ar, atsižvelgiant į Ley de Enjuiciamiento Civil (LEC) (2) 394 straipsnį, kuriame nustatytas objektyvus bylinėjimosi išlaidų priteisimo kriterijus, tuo atveju, kai galima pripažinti, kad panaikinus nesąžiningą sąlygą dėl išlaidų, tai lemia pirmiau minėtą išlaidų paskirstymą, ar tai reiškia Europos Sąjungos teisėje įtvirtintų veiksmingumo ir neprivalomumo principų pažeidimą, jeigu sprendime nurodoma, kad reikalavimai patenkinami iš dalies, ir ar galima aiškinti, kad tai sukelia atvirkštinį atgrasantį poveikį, dėl kurio neužtikrinama vartotojų ir naudotojų teisėtų interesų apsauga?

         (1)  OL L 95, 1993, p. 29; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 15 sk., 2 t., p. 288.

         (2)  Civilinio proceso kodeksas.


title: Byla C-259/19: 2019 m. kovo 27 d. Juzgado de Primera Instancia e Instrucción no 6 de Ceuta (Ispanija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje LG ir PK/Banco Bilbao Vizcaya Argentaria S.A.

text:
               2019 7 22

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 246/7

      2019 m. kovo 27 d. Juzgado de Primera Instancia e Instrucción no 6 de Ceuta (Ispanija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje LG ir PK/Banco Bilbao Vizcaya Argentaria S.A.
      (Byla C-259/19)
      (2019/C 246/07)
      Proceso kalba: ispanų

         Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas

      Juzgado de Primera Instancia e Instrucción no 6 de Ceuta

         Šalys pagrindinėje byloje

         Ieškovai: LG ir PK

         Atsakovas: Banco Bilbao Vizcaya Argentaria S.A.

         Prejudicinis klausimas

      Ar pagal 1993 m. balandžio 5 d. Tarybos direktyvą 93/13/EEB dėl nesąžiningų sąlygų sutartyse su vartotojais (1), ypač jos 6 straipsnio 1 dalį ir 7 straipsnio 1 dalį, siekiant užtikrinti vartotojų ir naudotojų apsaugą ir laikytis ją įtvirtinančios Sąjungos jurisprudencijos, Sąjungos teisę atitinka tai, kad Tribunal Supremo savo 2019 m. sausio 23 d. sprendimuose Nr. 44–49 kaip vienareikšmį kriterijų nustato, jog su vartotojais sudaromose hipoteka užtikrintos paskolos sutartyse nesąžininga yra tokia sąlyga, dėl kurios nebuvo derėtasi ir kurioje nustatyta, kad visas hipotekos paskolos sandorio sudarymo išlaidas turi padengti skolininkas, paskirstant įvairias pagal minėtą nesąžiningą ir negaliojančia pripažintą sąlygą numatytas sumas skolinančiajam bankui ir besiskolinančiajam vartotojui, kad būtų apribotas nepagrįstai išmokėtų sumų grąžinimas taikant nacionalinės teisės aktus?
      Ar pagal 1993 m. balandžio 5 d. Tarybos direktyvą 93/13/EEB dėl nesąžiningų sąlygų sutartyse su vartotojais, ypač jos 6 straipsnio 1 dalį ir 7 straipsnio 1 dalį, siekiant užtikrinti vartotojų bei naudotojų apsaugą ir laikytis ją įtvirtinančios Sąjungos jurisprudencijos, Sąjungos teisę atitinka tai, kad Tribunal Supremo integruotai aiškina dėl nesąžiningumo negaliojančią sąlygą, kai jos panaikinimas ir šio panaikinimo padariniai nedaro poveikio hipoteka užtikrintos paskolos sutarties tolesniam vykdymui?

         (1)  OL L 95, 1993, p. 29; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 15 sk., 2 t., p. 288.


title: Byla C-287/19: 2019 m. balandžio 5 d. Oberster Gerichtshof (Austrija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje DenizBank AG/Verein für Konsumenteninformation

text:
               2019 7 22

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 246/8

      2019 m. balandžio 5 d. Oberster Gerichtshof (Austrija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje DenizBank AG/Verein für Konsumenteninformation
      (Byla C-287/19)
      (2019/C 246/08)
      Proceso kalba: vokiečių

         Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas

      Oberster Gerichtshof

         Šalys pagrindinėje byloje

         Atsakovė ir kasatorė: DenizBank AG

         Pareiškėja ir kita kasacinio proceso šalis: Verein für Konsumenteninformation

         Prejudiciniai klausimai

                  1.

                  Ar Direktyvos (ES) 2015/2366 (1) (Mokėjimo paslaugų direktyva) 52 straipsnio 6 punkto a papunktis, aiškinamas kartu su 54 straipsnio 1 dalimi, pagal kurį mokėjimo paslaugų vartotojas sutinka su siūlomais sąlygų pakeitimais, nebent mokėjimo paslaugų vartotojas anksčiau nei siūlomą jų įsigaliojimo dieną mokėjimo paslaugų teikėjui praneša, kad su jais nesutinka, aiškintinas taip, kad susitarti be apribojimų remtis sutikimo fikcija dėl visų įmanomų sutarties sąlygų galima ir su vartotoju?

                  2.

                              a.

                              Ar Mokėjimo paslaugų direktyvos 4 straipsnio 14 punktas aiškintinas taip, kad personalizuotos daugiafunkcės banko kortelės, kuria atliekami mažos vertės mokėjimai iš su ja susietos kliento sąskaitos, NFC funkcija yra mokėjimo priemonė?

                              b.

                              Jei į 2a klausimą būtų atsakyta teigiamai:

                                          Ar Mokėjimo paslaugų direktyvos 63 straipsnio 1 dalies b punktas dėl mažos vertės mokėjimams ir elektroniniams pinigams taikomos nukrypti leidžiančios nuostatos aiškintinas taip, kad bekontaktis mažos vertės mokėjimas naudojant personalizuotos daugiafunkcės banko kortelės NFC funkciją laikytinas anonimišku mokėjimo priemonės naudojimu, kaip tai suprantama pagal šią nukrypti leidžiančią nuostatą?

                  3.

                  Ar Mokėjimo paslaugų direktyvos 63 straipsnio 1 dalies b punktas aiškintinas taip, kad mokėjimo paslaugų teikėjas šia nukrypti leidžiančia nuostata gali remtis tik tuomet, kai gali būti įrodoma, jog dėl objektyvių technologinių priežasčių mokėjimo priemonė negali būti blokuojama arba negali būti sustabdomas jos tolesnis naudojimas?

         (1)  2015 m. lapkričio 25 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva (ES) 2015/2366 dėl mokėjimo paslaugų vidaus rinkoje, kuria iš dalies keičiamos direktyvos 2002/65/EB, 2009/110/EB ir 2013/36/ES bei Reglamentas (ES) Nr. 1093/2010 ir panaikinama Direktyva 2007/64/EB (OL L 337, 2015, p. 35).


title: Byla C-307/19: 2019 m. balandžio 11 d. Visoki trgovački sud Republike Hrvatske (Kroatija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje Obala i lučice d.o.o./NLB Leasing d.o.o.

text:
               5.8.2019

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 263/25

      2019 m. balandžio 11 d. Visoki trgovački sud Republike Hrvatske (Kroatija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje Obala i lučice d.o.o./NLB Leasing d.o.o.
      (Byla C-307/19)
      (2019/C 263/31)
      Proceso kalba: kroatų

         Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas

      Visoki trgovački sud Republike Hrvatske

         Šalys pagrindinėje byloje

         Apeliantė: Obala i lučice d.o.o.

         Atsakovė: NLB Leasing d.o.o.

         Prejudiciniai klausimai

                  1.

                  Ar notarai yra įgalioti įteikti dokumentus pagal 2007 m. lapkričio 13 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamento (EB) Nr. 1393/2007 dėl teisminių ir neteisminių dokumentų civilinėse arba komercinėse bylose įteikimo valstybėse narėse (1), kai jie praneša apie savo sprendimus tais atvejais, kai netaikomas Reglamentas Nr. 1215/2012 (2), turint omenyje, kad Kroatijoje notarai, vykdantys pagal nacionalinę teisę jiems suteiktus įgaliojimus „autentišku dokumentu“ grindžiamuose priverstinio vykdymo procesuose, nepatenka į „teismo“ sąvoką, kaip ji suprantama pagal Reglamentą Nr. 1215/2012? Kitaip tariant, turint omenyje, kad notarai nepatenka į „teismo“ sąvoką, kaip ji suprantama pagal Reglamentą Nr. 1215/2012, ar, naudodamiesi jiems pagal nacionalinę teisę suteiktais įgaliojimais „autentišku dokumentu“ grindžiamuose priverstinio vykdymo procesuose, jie gali taikyti Reglamente (EB) Nr. 1393/2007 nustatytas dokumentų įteikimo taisykles?

                  2.

                  Ar transporto priemonės stovėjimas gatvėje ir viešajame kelyje, kai teisė rinkti rinkliavą suteikta pagal Zakon o sigurnosti prometa na cestama (Kelių saugumo įstatymą) ir teisės aktus, reglamentuojančius savivaldybės veiklą kaip valstybės valdžios institucijos veiklą, gali būti priskirtas civilinės teisės klausimams, kaip tai suprantama pagal 2012 m. gruodžio 12 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentą (ES) Nr. 1215/2012 dėl jurisdikcijos ir teismo sprendimų civilinėse ir komercinėse bylose pripažinimo ir vykdymo (nauja redakcija), kuriame reglamentuojamas teismų jurisdikcijos klausimas ir teismo sprendimų civilinėse ir komercinėse bylose pripažinimas ir vykdymas, ypač atsižvelgiant į tai, kad už transporto priemonės stovėjimą be parkavimo bilieto arba su negaliojančiu bilietu nedelsiant reikalaujama sumokėti už dienos bilietą, tarsi ji būtų išstovėjusi visą dieną, neatsižvelgiant į tikslų laiką, kurį ji išstovėjo, o tai reiškia, kad ši dienos bilieto rinkliava turi sankcijos pobūdį, be to, kai kuriose valstybėse narėse toks automobilių stovėjimas laikomas eismo taisyklių pažeidimu?

                  3.

                  Ar minėtos rūšies bylose dėl transporto priemonių stovėjimo gatvėje ir viešuosiuose keliuose, kai teisė rinkti rinkliavą suteikiama pagal Kelių saugumo įstatymą ir teisės aktus, reglamentuojančius savivaldybės veiklą kaip viešosios valdžios institucijos veiklą, teismai gali įteikti dokumentus atsakovams kitoje valstybėje narėje pagal 2007 m. lapkričio 13 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentą (EB) Nr. 1393/2007 dėl teisminių ir neteisminių dokumentų civilinėse arba komercinėse bylose įteikimo valstybėse narėse?
                  Jei, remiantis minėtais klausimais, būtų pripažinta, kad šis transporto priemonių stovėjimo klausimas gali būti civilinės bylos dalykas, pateikiami šie papildomi klausimai.

                  4.

                  Šioje byloje daroma prielaida, kad pastačius minėtą automobilį gatvės vietoje, pažymėtoje tam tikrais horizontaliais ir (arba) vertikaliais ženklais, sudaroma sutartis, t. y. laikoma, kad sutartis sudaroma pastačius automobilį, ir kad, jei už automobilį nesumokama pagal nustatytą valandinį stovėjimo tarifą, turi būti sumokama už visą dieną. Todėl kyla klausimas, ar ši prielaida, jog pastačius automobilį sutartis laikoma sudaryta ir duodamas sutikimas sumokėti už dienos bilietą, jei neperkamas bilietas pagal valandinį automobilių stovėjimo tarifą, arba jei biliete nurodytas stovėjimo laikas yra pasibaigęs, prieštarauja pagrindinėms nuostatoms dėl paslaugų teikimo, numatytoms Sutarties dėl Europos Sąjungos veikimo 56 straipsnyje ir kitose ES acquis nuostatose?

                  5.

                  Šiuo atveju transporto priemonė buvo palikta stovėti Zadare, todėl esama sąsajos tarp šios sutarties ir Kroatijos teismų. Tačiau ar šis transporto priemonės stovėjimas yra „paslauga“, kaip tai suprantama pagal Reglamento (ES) Nr. 1215/2012 7 straipsnio 1 dalį, atsižvelgiant į tai, kad paslaugos sąvoka reiškia, kad paslaugą teikianti šalis vykdo apibrėžtą veiklą, t. y. ta šalis vykdo konkrečią veiklą už atlygį. Taigi kyla klausimas, ar vien tokia apeliantės veikla gali būtų laikoma paslauga? Jei pagal Reglamento (ES) Nr. 1215/2012 7 straipsnio 1 dalį Kroatijos teismai neturi specialiosios jurisdikcijos, jurisdikcija nagrinėti bylą tenka atsakovo nuolatinės buveinės vietos teismui.

                  6.

                  Ar transporto priemonės stovėjimas gatvėje ir viešajame kelyje, kai teisė rinkti rinkliavą suteikiama pagal Kelių eismo saugumo įstatymą ir teisės aktus, reglamentuojančius savivaldybės veiklos vykdymą kaip valdžios institucijos veiklą, ir rinkliava renkama tik už stovėjimą tam tikru dienos laikotarpiu, laikytinas nekilnojamojo turto nuomos sutartimi pagal Reglamento (ES) Nr. 1215/2012 24 straipsnio 1 dalį?

                  7.

                  Jeigu minėta prielaida, kad automobilių stovėjimas reiškia sutarties sudarymą (ketvirtasis prejudicinis klausimas), šiuo atveju negali būti taikoma, ar šis parkavimo būdas, kai įgaliojimai rinkti rinkliavą už automobilių stovėjimą suteikiami pagal Kelių eismo saugumo įstatymą, pagal kurį numatyta, kad asmenys, iš anksto neįsigiję bilieto už stovėjimo laiką arba pasibaigus biliete nurodytam stovėjimo laikui, turi įsigyti dienos bilietą, gali būti laikomas susijęs su deliktu ar kvazideliktu, kaip tai suprantama pagal Reglamento Nr. (ES) Nr. 1215/2012 7 straipsnio 2 dalį?

                  8.

                  Šiuo atveju nagrinėjamas automobilio stovėjimo įvykis buvo prieš Kroatijos Respublikai įstojant į Europos Sąjungą, konkrečiai — 2012 m. birželio 30 d. 13.02 val. Kyla klausimas, ar taikytini reglamentai, pagal kuriuos nustatoma taikytina teisė, t. y. Reglamentas Nr. 593/2008 (3) arba Reglamentas Nr. 864/2007 (4), atsižvelgiant į jų galiojimą laiko atžvilgiu?
                  Jei Europos Sąjungos Teisingumo Teismas turi jurisdikciją atsakyti dėl materialinės teisės taikymo, pateikiamas šis klausimas:

                  9.

                  Ar darant prielaidą dėl sutarties sudarymo taip pastačius automobilį ir duoto sutikimo mokėti visos dienos bilieto kainą, kai neperkamas bilietas pagal valandinį stovėjimo tarifą arba kai biliete nurodytas stovėjimo laikotarpis pasibaigia, prieštaraujama pagrindinėms nuostatoms dėl paslaugų teikimo, įtvirtintoms SESV 56 straipsnyje ir kitose Europos Sąjungos acquis nuostatose, neatsižvelgiant į tai, ar automobilio savininkas yra fizinis, ar juridinis asmuo? Kitaip tariant, ar siekiant nustatyti taikytiną materialinę teisę šioje byloje galima taikyti Reglamento Nr. 593/2008 4 straipsnio nuostatas (žinant, kad byloje nėra įrodymų, jog bylos šalys pasiekė susitarimą dėl taikytinos teisės)?

                              —

                              Jei laikoma, kad sudaroma sutartis, ar šioje byloje kalbama apie paslaugų teikimo sutartį, t. y. ši automobilio stovėjimo sutartis gali būti laikoma paslauga, kaip tai suprantama pagal Reglamento (EB) Nr. 593/2008 4 straipsnio 1 dalies b punktą?

                              —

                              Papildomai, ar šis stovėjimas gali būti laikomas nuomos sutartimi pagal Reglamento Nr. 593/2008 4 straipsnio 1 dalies c punktą?

                              —

                              Papildomai, jeigu šiam automobilio stovėjimui būtų taikomos Reglamento Nr. 593/2008 4 straipsnio 2 dalies nuostatos, kyla klausimas dėl šioje byloje nagrinėjamos veiklos esmės, atsižvelgiant į tai, kad apeliantė iš tikrųjų tik pažymi automobilių stovėjimo aikštelės ribas ir renka automobilių stovėjimo rinkliavą, o atsakovas pastato automobilį ir sumoka už automobilio stovėjimą. Iš esmės, jei apeliantės veikla būtų pripažinta esmine, būtų taikoma Kroatijos teisė, tačiau jei esmine būtų pripažinta atsakovo veikla, būtų taikoma Slovėnijos teisė. Tačiau atsižvelgiant į tai, kad teisė rinkti automobilio stovėjimo rinkliavas šiuo atveju reglamentuojama Kroatijos teisėje, su kuria nagrinėjama sutartis yra labiau susijusi, ar Reglamento Nr. 593/2008 4 straipsnio [3] dalies nuostatos taip pat gali būti taikomos šioje byloje?

                              —

                              Jei būtų pripažinta, kad kalbama apie Reglamente Nr. 864/2007 nurodytą nesutartinę prievolę, ar ši nesutartinė prievolė gali būti laikoma žala, dėl ko taikytina teisė būtų nustatoma pagal Reglamento Nr. 864/2007 4 straipsnio 1 dalį?

                              —

                              Papildomai, ar toks automobilio stovėjimas galėtų būti laikomas neteisėtu praturtėjimu, dėl ko taikytina teisė turi būti nustatoma pagal Reglamento Nr. 864/2007 10 straipsnio 1 dalį?

                              —

                              Papildomai, ar toks automobilio stovėjimas galėtų būti laikomas negotiorum gestio, dėl ko taikytina teisė turi būti nustatoma pagal Reglamento Nr. 864/2007 11 straipsnio 1 dalį?

                              —

                              Papildomai, ar toks automobilio stovėjimas galėtų būti laikomas atsakovo atsakomybe culpa in contrahendo, dėl ko taikytina teisė turi būti nustatoma pagal Reglamento Nr. 864/2007 12 straipsnio 1 dalį?

         (1)  2007 m. lapkričio 13 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentas (EB) Nr. 1393/2007 dėl teisminių ir neteisminių dokumentų civilinėse arba komercinėse bylose įteikimo valstybėse narėse (dokumentų įteikimas) ir panaikinantis Tarybos reglamentą (EB) Nr. 1348/2000 (OL L 324, 2007, p. 79).

         (2)  2012 m. gruodžio 12 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentas (ES) Nr. 1215/2012 dėl jurisdikcijos ir teismo sprendimų civilinėse ir komercinėse bylose pripažinimo ir vykdymo (OL L 351, 2012, p. 1).

         (3)  2008 m. birželio 17 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentas (EB) Nr. 593/2008 dėl sutartinėms prievolėms taikytinos teisės (Roma I) (OL L 177, 2008, p. 6).

         (4)  2007 m. liepos 11 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentas (EB) Nr. 864/2007 dėl nesutartinėms prievolėms taikytinos teisės (Roma II) (OL L 199, 2007, p. 40).


title: Byla C-308/19: 2019 m. balandžio 15 d. Înalta Curte de Casație și Justiție (Rumunija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje Consiliul Concurenței/Whiteland Import Export SRL

text:
               5.8.2019

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 263/28

      2019 m. balandžio 15 d. Înalta Curte de Casație și Justiție (Rumunija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje Consiliul Concurenței/Whiteland Import Export SRL
      (Byla C-308/19)
      (2019/C 263/32)
      Proceso kalba: rumunų

         Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas

      Înalta Curte de Casație și Justiție

         Šalys pagrindinėje byloje

         Kasatorė: Consiliul Concurenței

         Kita kasacinio proceso šalis: Whiteland Import Export SRL

         Prejudicinis klausimas

      Ar ESS 4 straipsnio 3 dalį ir SESV 101 straipsnį reikia aiškinti taip pagal juos valstybių narių teismai privalo nacionalinės teisės normas, kuriomis reglamentuojamas Konkurencijos institucijos teisės skirti administracines nuobaudas senaties terminas, aiškinti pagal Reglamento (EB) Nr. 1/2003 (1) 25 straipsnio 3 dalį ir draudžiama nacionalinės teisės nuostatas aiškinti taip, kad senaties termino eigą nutraukiančiu veiksmu laikomas tik formalus veiksmas, kuriuo pradedamas antikonkurencinės veiklos tyrimas, o vėlesni veiksmai, kurių imamasi tokiam tyrimui atlikti, nėra laikomi senaties termino eigą nutraukiančiais veiksmais?

         (1)  2002 m. gruodžio 16 d. Tarybos reglamentas (EB) Nr. 1/2003 dėl konkurencijos taisyklių, nustatytų Sutarties 81 ir 82 straipsniuose, įgyvendinimo (OL L 1, 2003, p. 1; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 8 sk., 2 t., p. 205).


title: Byla C-323/19: 2019 m. balandžio 18 d. Trgovački sud u Zagrebu (Kroatija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje Interplastics s.r.o./Letifico d.o.o.

text:
               5.8.2019

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 263/29

      2019 m. balandžio 18 d. Trgovački sud u Zagrebu (Kroatija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje Interplastics s.r.o./Letifico d.o.o.
      (Byla C-323/19)
      (2019/C 263/34)
      Proceso kalba: kroatų

         Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas

      Trgovački sud u Zagrebu

         Šalys pagrindinėje byloje

         Išieškotoja (ieškovė): Interplastics s.r.o.

         Skolininkė (atsakovė): Letifico d.o.o.

         Prejudiciniai klausimai

                  1.

                  Ar tokia nacionalinės teisės nuostata, kaip antai Ovršni zakon (Įstatymas dėl priverstinio vykdymo; paskelbtas Narodne novine Nr. 112/12, 25/13, 93/14, 55/16 ir 73/17) 1 straipsnis, pagal kurią notarams suteikiami įgaliojimai remiantis autentišku dokumentu išduoti vykdomąjį raštą kaip vykdomąjį dokumentą ir pradėti priverstinį reikalavimų vykdymą negavus aiškaus skolininko, kuris yra Kroatijos Respublikoje įsteigtas juridinis asmuo, sutikimo, neprieštarauja Europos žmogaus teisių ir pagrindinių laisvių apsaugos konvencijos 6 straipsnio 1 daliai ir SESV 18 straipsniui, atsižvelgiant į Teisingumo Teismo sprendimus bylose C-484/15 ir C-551/15?

                  2.

                  Ar 2017 m. kovo 9 d. Teisingumo Teismo sprendimuose Zulfikarpašić (C-484/15, EU:C:2017:199) ir Pula Parking (C-551/15, EU:C:2017:193) pateiktas išaiškinimas gali būti taikomas pirmiau nurodytoje byloje Povrv-1614/2018 ir konkrečiau, ar Reglamentas Nr. 1215/2012 turi būti aiškinamas taip, kad Kroatijoje notarai, naudodamiesi jiems pagal nacionalinę teisę suteiktais įgaliojimais per priverstinio vykdymo procedūras, per kurias remiamasi „autentišku dokumentu“, kai skolininkai (atsakovai) yra kitose Europos Sąjungos valstybėse narėse įsteigti juridiniai asmenys, yra priskirtini prie sąvokos „teismas“, kaip ji suprantama pagal minėtą reglamentą?


title: Byla C-344/19: 2019 m. gegužės 2 d. Vrhovno sodišče Republike Slovenije (Slovėnija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje D. J./Radiotelevizija Slovenija

text:
               5.8.2019

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 263/30

      2019 m. gegužės 2 d. Vrhovno sodišče Republike Slovenije (Slovėnija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje D. J./Radiotelevizija Slovenija
      (Byla C-344/19)
      (2019/C 263/35)
      Proceso kalba: slovėnų

         Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas

      Vrhovno sodišče Republike Slovenije

         Šalys pagrindinėje byloje

         Kasatorius: D. J.

         Kita kasacinio proceso šalis: Radiotelevizija Slovenija

         Prejudiciniai klausimai

                  1.

                  Ar Direktyvos 2003/88 (1) 2 straipsnis turi būti aiškinamas taip: tokiomis aplinkybėmis, kokios nagrinėjamos šioje byloje, darbo laiku turi būti laikomas nuolatinio pasiekiamumo laikotarpis, kai radijo ir televizijos transliavimo stoties darbuotojas savo laisvu laiku (kai fiziškai būti darbo vietoje nebūtina) privalo atsiliepti į iškvietimą ir, jei reikia, per vieną valandą atvykti į darbo vietą?

                  2.

                  Ar apibrėžiant nuolatinio pasiekiamumo pareigos pobūdį tokiomis aplinkybėmis, kokios nagrinėjamos šioje byloje, svarbu tai, kad darbuotojas gyvena ten, kur dirba (radijo ir televizijos transliavimo stotyje), įrengtame būste, nes dėl vietovės geografinių ypatumų neįmanoma (ar sunkiau) kasdien grįžti namo („į slėnį“)?

                  3.

                  Ar į pirmus du klausimus reikėtų atsakyti kitaip, atsižvelgiant į tai, kad dėl vietovės geografinių ypatumų yra mažai laisvalaikio veiklos galimybių ir kad darbuotojo galimybės valdyti savo laisvalaikį ir rūpintis savo interesais yra labiau ribotos (negu būtų, jei jis gyventų namie)?

         (1)  2003 m. lapkričio 4 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2003/88/EB dėl tam tikrų darbo laiko organizavimo aspektų (OL L 299, 2003, p. 9; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 5 sk., 4 t., p. 381).


title: Byla C-346/19: 2019 m. gegužės 2 d. Bundesfinanzhof (Vokietija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje Bundeszentralamt für Steuern/Y-GmbH

text:
               5.8.2019

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 263/31

      2019 m. gegužės 2 d. Bundesfinanzhof (Vokietija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje Bundeszentralamt für Steuern/Y-GmbH
      (Byla C-346/19)
      (2019/C 263/36)
      Proceso kalba: vokiečių

         Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas

      Bundesfinanzhof

         Šalys pagrindinėje byloje

         Atsakovė ir kasatorė: Bundeszentralamt für Steuern

         Pareiškėja ir kita kasacinio proceso šalis: Y-GmbH

         Prejudiciniai klausimai

                  1.

                  Ar 2008 m. vasario 12 d. Tarybos direktyvos 2008/9/EB (1), nustatančios Direktyvoje 2006/112/EB (2) numatyto pridėtinės vertės mokesčio grąžinimo apmokestinamiesiems asmenims, kurie nėra įsisteigę PVM grąžinančioje valstybėje narėje, o yra įsisteigę kitoje valstybėje narėje, išsamias taisykles (toliau — Direktyva 2008/9/EB), 8 straipsnio 2 dalies d punktą, kuriame nustatyta, kad prašyme grąžinti PVM kiekvienos PVM grąžinančios valstybės narės ir kiekvienos sąskaitos faktūros atveju, be kita ko, turi būti nurodytas sąskaitos faktūros numeris, reikia aiškinti taip, kad taip pat pakanka nurodyti referencinį sąskaitos faktūros numerį, kuris yra pateiktas sąskaitos faktūros dokumente kaip papildomas identifikavimo kriterijus greta sąskaitos faktūros numerio?

                  2.

                  Jeigu į šį klausimą būtų atsakyta neigiamai: ar prašymas grąžinti PVM, kuriame vietoj sąskaitos faktūros numerio yra nurodytas sąskaitos faktūros referencinis numeris, formaliai yra išsamus ir gali būti laikomas pateiktu per nustatytą terminą, kaip tai suprantama pagal Direktyvos 2008/9/EB 15 straipsnio 1 dalies antrą sakinį?

                  3.

                  Ar atsakant į antrąjį klausimą reikia atsižvelgti į tai, kad apmokestinamasis asmuo, kuris nėra įsisteigęs PVM grąžinančioje valstybėje narėje, nuovokaus pareiškėjo požiūriu ir pagal įsisteigimo valstybės elektroninio portalo bei pagal PVM grąžinančios valstybės narės formos išvaizdą turėjo teisę daryti prielaidą, jog prašyme nurodytai sąskaitai faktūrai identifikuoti pakanka įrašyti kitą numerį nei sąskaitos faktūros numerį tam, kad toks prašymas būtų laikomas formaliai išsamiu ir pateiktu per nustatytą terminą?

         (1)  OL L 44, 2008, p. 23.

         (2)  2006 m. lapkričio 28 d. Tarybos direktyva 2006/112/EB dėl pridėtinės vertės mokesčio bendros sistemos (OL L 347, 2006, p. 1).


title: Byla C-367/19: 2019 m. gegužės 8 d. Državna revizijska komisija za revizijo postopkov oddaje javnih naročil (Slovėnija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje Ministrstvo za notranje zadeve/Tax-Fin-Lex d.o.o.

text:
               5.8.2019

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 263/32

      2019 m. gegužės 8 d. Državna revizijska komisija za revizijo postopkov oddaje javnih naročil (Slovėnija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje Ministrstvo za notranje zadeve/Tax-Fin-Lex d.o.o.
      (Byla C-367/19)
      (2019/C 263/37)
      Proceso kalba: slovėnų

         Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas

      Državna revizijska komisija za revizijo postopkov oddaje javnih naročil

         Šalys pagrindinėje byloje

         Perkančioji organizacija: Ministrstvo za notranje zadeve

         Prašymą atlikti peržiūrą pateikusi pareiškėja: Tax-Fin-Lex d.o.o.

         Prejudiciniai klausimai

                  1.

                  Ar viešojo pirkimo atveju sutartiniai santykiai turi būti atlygintiniai, kaip apibrėžta Direktyvos 2014/24 (1) 2 straipsnio 1 dalies 5 punkte, net ir tuo atveju, kai perkančioji organizacija neprivalo sumokėti jokio atlygio, bet ekonominės veiklos vykdytojas, vykdydamas viešojo pirkimo sutartį, įgyja galimybę patekti į naują rinką ir gauti rekomendacijų?

                  2.

                  Ar galima arba būtina Direktyvos 2014/24 2 straipsnio 1 dalies 5 punktą aiškinti taip, kad jis yra pagrindas atmesti 0 EUR dydžio viešojo pirkimo kainos pasiūlymą?

         (1)  2014 m. vasario 26 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2014/24/ES dėl viešųjų pirkimų, kuria panaikinama Direktyva 2004/18/EB (OL L 94, 2014, p. 65).


title: Byla C-420/19: 2019 m. gegužės 29 d. Riigikohus (Estija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje Maksu- ja Tolliamet/Heavyinstall OÜ

text:
               5.8.2019

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 263/32

      2019 m. gegužės 29 d. Riigikohus (Estija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje Maksu- ja Tolliamet/Heavyinstall OÜ
      (Byla C-420/19)
      (2019/C 263/38)
      Proceso kalba: estų

         Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas

      Riigikohus

         Šalys pagrindinėje byloje

         Pareiškėja: Maksu- ja Tolliamet

         Susijęs asmuo: Heavyinstall OÜ

         Prejudicinis klausimas

      Ar 2010 m. kovo 16 d. Tarybos direktyvos 2010/24/ES dėl savitarpio pagalbos vykdant reikalavimus, susijusius su mokesčiais, muitais ir kitomis priemonėmis (1), 16 straipsnį reikia aiškinti taip, kad valstybės narės teismas, kuriam buvo pateiktas prašymas dėl prevencinių priemonių, priimdamas sprendimą dėl šio prašymo pagal nacionalinę teisę (vadovaujantis 16 straipsnio pirmu sakiniu, teismas, į kurį kreipiamasi, gali tai daryti), privalo laikytis pareiškėjo įsisteigimo valstybės teismo nuomonės, kiek tai susiję su būtinumu ir galimybe taikyti prevencines priemones, jeigu teismui buvo pateiktas dokumentas, kuriame išdėstyta tokia nuomonė (16 straipsnio [1 dalies] antros pastraipos paskutinis sakinys, pagal kurį valstybėje narėje, į kurią kreipiamasi, šis dokumentas neturi būti pripažintas, papildytas ar pakeistas)?

         (1)  OL L 84, 2010, p. 1.


title: Byla C-437/19: 2019 m. gegužės 31 d. Cour administrative (Liuksemburgas) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje Liuksemburgo Didžioji Hercogystė/L

text:
               12.8.2019

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 270/23

      2019 m. gegužės 31 d. Cour administrative (Liuksemburgas) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje Liuksemburgo Didžioji Hercogystė/L
      (Byla C-437/19)
      (2019/C 270/26)
      Proceso kalba: prancūzų

         Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas

      Cour administrative

         Šalys pagrindinėje byloje

         Apeliantė: Liuksemburgo Didžioji Hercogystė
      Kita apeliacinio proceso šalis: L

         Prejudiciniai klausimai

                  1.

                  Ar Direktyvos 2011/16 (1) 20 straipsnio 2 dalies a punktas turi būti aiškinamas taip, kad besikreipiančiosios valstybės narės institucijos pateiktas prašymas keistis informacija atitinka toje nuostatoje nustatytus identifikavimo reikalavimus tuo atveju, kai ši institucija prašyme keistis informacija minimus mokesčių mokėtojus nurodo tik kaip juridinio asmens akcininką ir ekonominės naudos gavėją, o besikreipiančioji valdžios institucija tų mokesčių mokėtojų anksčiau nebuvo įvardijusi ir atskirai identifikavusi?

                  2.

                  Jei atsakymas į pirmąjį klausimą būtų teigiamas, ar tos pačios direktyvos 1 straipsnio 1 dalis ir 5 straipsnis turi būti aiškinami taip, kad numatomo reikalingumo standarto laikymasis reiškia, jog besikreipiančiosios valstybės narės institucija, siekdama nustatyti, kad nevykdoma atsitiktinė informacijos paieška, nepaisydama to, kad nurodyti mokesčių mokėtojai atskirai neidentifikuoti, gali, remdamasi aiškiais ir pakankamais paaiškinimais, pagrįsti, kad ji atlieka tikslinį nedidelės asmenų grupės tyrimą, o ne vien bendrąjį mokesčių kontrolės tyrimą, ir kad šis tyrimas pateisinamas dėl pagrįstų įtarimų, kad nesilaikoma aiškios teisės aktuose įtvirtintos prievolės?

                  3.

                  Ar Europos Sąjungos pagrindinių teisių chartijos 47 straipsnis turi būti aiškinamas taip, kad tuo atveju, jei:

                              —

                              asmuo, kuriam kompetentinga valstybės narės, į kurią kreipiamasi, institucija skyrė administracinę piniginę baudą už tai, kad jis nevykdo administracinio sprendimo, kuriuo įpareigojamas pateikti informaciją, kai nacionalinės mokesčių institucijos ja keičiasi pagal Direktyvą 2011/16, ir tokio sprendimo negalima apskųsti vadovaujantis valstybės narės, į kurią kreipiamasi, nacionaline teise, užginčijo šio sprendimo teisėtumą atskirai pateikdamas skundą dėl piniginės baudos ir

                              —

                              su Direktyvos 2011/16 20 straipsnio 2 dalyje nurodyta būtiniausia informacija susipažino tik per teismo procesą, pradėtą gavus jo skundą dėl minėtos baudos,

                        atskirai galutinai pripažinus jo atžvilgiu priimto sprendimo dėl įpareigojimo ir sprendimo skirti baudą galiojimą, jam turi būti nustatytas atidėjimo laikotarpis baudai sumokėti, kad, susipažinęs su kompetentingo teismo galutinai patvirtinta numatomai reikalinga informacija, galėtų įvykdyti sprendimą dėl įpareigojimo?

         (1)  2011 m. vasario 15 d. Tarybos direktyva 2011/16/ES dėl administracinio bendradarbiavimo apmokestinimo srityje ir panaikinanti Direktyvą 77/799/EEB (OL L 64, 2011, p. 1).


title: Byla C-8/18: 2019 m. gegužės 16 d. Teisingumo Teismo (devintoji kolegija) nutartis byloje (Vilniaus apygardos teismo (Lietuva) prašymas priimti prejudicinį sprendimą) TE, UD, YB, ZC/Luminor Bank AB (Prašymas priimti prejudicinį sprendimą — Teisingumo Teismo procedūros reglamento 53 straipsnio 2 dalis ir 99 straipsnis — Laisvė teikti paslaugas — Finansinių priemonių rinkos — Fizinis asmuo, iš banko įsigijęs išvestinę finansinę priemonę — Minėto fizinio asmens kvalifikavimas pagal Sąjungos teisę)

text:
               26.8.2019

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 288/4

      2019 m. gegužės 16 d. Teisingumo Teismo (devintoji kolegija) nutartis byloje (Vilniaus apygardos teismo (Lietuva) prašymas priimti prejudicinį sprendimą) TE, UD, YB, ZC/Luminor Bank AB
      (Byla C-8/18) (1)

      (Prašymas priimti prejudicinį sprendimą - Teisingumo Teismo procedūros reglamento 53 straipsnio 2 dalis ir 99 straipsnis - Laisvė teikti paslaugas - Finansinių priemonių rinkos - Fizinis asmuo, iš banko įsigijęs išvestinę finansinę priemonę - Minėto fizinio asmens kvalifikavimas pagal Sąjungos teisę)
      (2019/C 288/04)
      Proceso kalba: lietuvių

         Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas

      Vilniaus apygardos teismas

         Šalys

         Ieškovai: TE, UD, YB, ZC

         Atsakovas: Luminor Bank AB

         Rezoliucinė dalis

      2004 m. balandžio 21 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2004/39/EB dėl finansinių priemonių rinkų, iš dalies keičianti Tarybos direktyvas 85/611/EEB, 93/6/EEB ir Europos Parlamento ir Tarybos direktyvą 2000/12/EB bei panaikinanti Tarybos direktyvą 93/22/EEB, 2011 m. spalio 25 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2011/83/ES dėl vartotojų teisių, kuria iš dalies keičiamos Tarybos direktyva 93/13/EEB ir Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 1999/44/EB bei panaikinamos Tarybos direktyva 85/577/EEB ir Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 97/7/EB, taip pat 2014 m. gegužės 15 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2014/65/ES dėl finansinių priemonių rinkų, kuria iš dalies keičiamos Direktyva 2002/92/EB ir Direktyva 2011/61/ES, turi būti aiškinamos taip, kad jos netaikomos obligacijų įsigijimams iš skolintų lėšų, kaip antai nagrinėjamiems pagrindinėje byloje, jei šie įsigijimai buvo atlikti iki 2007 m. lapkričio 1 d.
      Pirmasis ir antrasis klausimai yra akivaizdžiai nepriimti tiek, kiek jie susiję su 2001 m. gegužės 28 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2001/34/EB dėl vertybinių popierių įtraukimo į biržos oficialųjį prekybos sąrašą ir dėl informacijos, kuri turi būti skelbiama apie tuos vertybinius popierius, 2003 m. sausio 28 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2003/6/EB dėl prekybos vertybiniais popieriais, pasinaudojant viešai neatskleista informacija, ir manipuliavimo rinka (piktnaudžiavimo rinka) ir 2003 m. lapkričio 4 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2003/71/EB dėl prospekto, kuris turi būti skelbiamas, kai vertybiniai popieriai siūlomi visuomenei ar įtraukiami į prekybos sąrašą, ir iš dalies keičiančia Direktyvą 2001/34/EB, taip pat su 2004 m. balandžio 29 d. Komisijos reglamentu (EB) Nr. 809/2004, įgyvendinančiu Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 2003/71/EB nuostatas dėl prospektuose pateikiamos informacijos bei šių prospektų formato įtraukimo nuorodos būdu ir paskelbimo bei reklamos skleidimo.

         (1)  OL C 152, 2018 4 30.


title: Byla C-367/18: 2019 m. birželio 12 d. Teisingumo Teismo (antroji kolegija) nutartis (Tribunal Supremo (Ispanija) prašymas priimti prejudicinį sprendimą) — María Teresa Aragón Carrasco ir kt./Administración del Estado (Prašymas priimti prejudicinį sprendimą — Teisingumo Teismo procedūros reglamento 53 straipsnio 2 dalis ir 99 straipsnis — Socialinė politika — Direktyva 1999/70/EB — Bendrasis ETUC, UNICE ir CEEP susitarimas dėl darbo pagal terminuotas sutartis — 4 punktas — Nediskriminavimo principas — Situacijų panašumas — Pateisinimas — 5 punktas — Kompensacija nutraukus neterminuotą darbo sutartį dėl objektyvios priežasties — Kompensacijos nemokėjimas nutraukus pagalbinių darbuotojų tarnybą)

text:
               26.8.2019

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 288/5

      2019 m. birželio 12 d. Teisingumo Teismo (antroji kolegija) nutartis (Tribunal Supremo (Ispanija) prašymas priimti prejudicinį sprendimą) — María Teresa Aragón Carrasco ir kt./Administración del Estado
      (Byla C-367/18) (1)

      (Prašymas priimti prejudicinį sprendimą - Teisingumo Teismo procedūros reglamento 53 straipsnio 2 dalis ir 99 straipsnis - Socialinė politika - Direktyva 1999/70/EB - Bendrasis ETUC, UNICE ir CEEP susitarimas dėl darbo pagal terminuotas sutartis - 4 punktas - Nediskriminavimo principas - Situacijų panašumas - Pateisinimas - 5 punktas - Kompensacija nutraukus neterminuotą darbo sutartį dėl objektyvios priežasties - Kompensacijos nemokėjimas nutraukus pagalbinių darbuotojų tarnybą)
      (2019/C 288/05)
      Proceso kalba: ispanų

         Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas

      Tribunal Supremo

         Šalys pagrindinėje byloje

         Pareiškėjos: María Teresa Aragón Carrasco, María Eugenia Cotano Montero, María Gloria Ferratges Castellanos, Raquel García Ferratges, Elena Muñoz Mora, Ángela Navas Chillón, Mercedes Noriega Bosch, Susana Rizo Santaella, Desamparados Sánchez Ramos, Lucía Santana Ruiz, Luis Salas Fernández (kaip Lucía Sánchez de la Peña įpėdinis)

         Atsakovė: Administración del Estado

         Rezoliucinė dalis

                  1.

                  1999 m. kovo 18 d. Bendrojo susitarimo dėl darbo pagal terminuotas sutartis, pateikto 1999 m. birželio 28 d. Tarybos direktyvos 1999/70/EB dėl Europos profesinių sąjungų konfederacijos (ETUC), Europos pramonės ir darbdavių konfederacijų sąjungos (UNICE) ir Europos įmonių, kuriose dalyvauja valstybė, centro (CEEP) bendrojo susitarimo dėl darbo pagal terminuotas sutartis, priede, 4 punkto 1 dalis turi būti aiškinama taip, kad pagal ją nedraudžiamos nacionalinės teisės nuostatos, pagal kurias darbuotojams, įdarbintiems pagalbiniais darbuotojais, vykdančiais pasitikėjimo arba specialaus konsultavimo pareigas, kaip antai nagrinėjami pagrindinėje byloje, nenumatyta išmokėti kompensacijos nutraukus jų darbo sutartį, nors sutartininkams, kurių darbo sutartys nutraukiamos dėl objektyvios priežasties, kompensacija mokama.

                  2.

                  Antrasis ir trečiasis Tribunal Supremo (Aukščiausiasis Teismas, Ispanija) pateikti klausimai yra akivaizdžiai nepriimtini.

         (1)  OL C 294, 2018 8 20.


title: Byla C-425/18: 2019 m. birželio 4 d. Teisingumo Teismo (devintoji kolegija) nutartis byloje (Tribunale Amministrativo Regionale per il Piemonte (Italija) prašymas priimti prejudicinį sprendimą) Consorzio Nazionale Servizi Società Cooperativa (CNS)/Gruppo Torinese Trasporti Gtt SpA (Prašymas priimti prejudicinį sprendimą — Teisingumo Teismo procedūros reglamento 99 straipsnis — Vandens, energetikos, transporto ir pašto paslaugų sektoriuose vykdomi viešieji pirkimai — Direktyva 2004/18/EB — 45 straipsnio 2 dalies pirmos pastraipos d punktas — Pašalinimo pagrindai — Rimtas profesinis nusižengimas — Konkurencijos taisyklių pažeidimas)

text:
               26.8.2019

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 288/6

      2019 m. birželio 4 d. Teisingumo Teismo (devintoji kolegija) nutartis byloje (Tribunale Amministrativo Regionale per il Piemonte (Italija) prašymas priimti prejudicinį sprendimą) Consorzio Nazionale Servizi Società Cooperativa (CNS)/Gruppo Torinese Trasporti Gtt SpA
      (Byla C-425/18) (1)

      (Prašymas priimti prejudicinį sprendimą - Teisingumo Teismo procedūros reglamento 99 straipsnis - Vandens, energetikos, transporto ir pašto paslaugų sektoriuose vykdomi viešieji pirkimai - Direktyva 2004/18/EB - 45 straipsnio 2 dalies pirmos pastraipos d punktas - Pašalinimo pagrindai - Rimtas profesinis nusižengimas - Konkurencijos taisyklių pažeidimas)
      (2019/C 288/06)
      Proceso kalba: italų

         Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas

      Tribunale Amministrativo Regionale per il Piemonte

         Šalys pagrindinėje byloje

         Pareiškėja: Consorzio Nazionale Servizi Società Cooperativa (CNS)

         Atsakovė: Gruppo Torinese Trasporti Gtt SpA

         dalyvaujant: Consorzio Stabile Gestione Integrata Servizi Aziendali GISA, La Lucente SpA, Dussmann Service Srl, So.Co.Fat. SC

         Rezoliucinė dalis

      2004 m. kovo 31 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 2004/18/EB dėl viešojo darbų, prekių ir paslaugų pirkimo sutarčių sudarymo tvarkos derinimo 45 straipsnio 2 dalies pirmos pastraipos d punktas turi būti aiškinamas kaip draudžiantis nacionalinės teisės nuostatą, kaip antai nagrinėjamą pagrindinėje byloje, kuri aiškinama taip, kad ūkio subjekto „rimtas profesinis nusižengimas“ neapima konkurencijos taisykles pažeidžiančių veiksmų, kurie nustatyti ir už kuriuos skirta sankcija teismo patvirtintu nacionalinės konkurencijos priežiūros institucijos sprendimu, — ir kuri užkerta kelią perkančiosioms organizacijoms savarankiškai įvertinti tokius pažeidimus tam, kad prireikus šis ūkio subjektas galėtų būti pašalinamas iš viešojo pirkimo sutarties sudarymo procedūros.

         (1)  OL C 399, 2018 11 5.


title: Byla C-665/18: 2019 m. birželio 4 d. Teisingumo Teismo (devintoji kolegija) nutartis byloje (Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság (Vengrija) prašymas priimti prejudicinį sprendimą) Pólus Vegas Kft./Nemzeti Adó- és Vámhivatal Fellebbviteli Igazgatósága (Prašymas priimti prejudicinį sprendimą — Teisingumo Teismo procedūros reglamento 53 straipsnio 2 dalis ir 99 straipsnis — Laisvė teikti paslaugas — Apribojimai — Azartiniai lošimai — Nacionaliniai mokesčiai, taikomi už automatų salonuose įrengtų lošimo automatų eksploatavimą — Nacionalinės teisės aktas, pagal kurį mokesčio suma padidinama penkis kartus ir nustatomas papildomas mokestis)

text:
               26.8.2019

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 288/7

      2019 m. birželio 4 d. Teisingumo Teismo (devintoji kolegija) nutartis byloje (Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság (Vengrija) prašymas priimti prejudicinį sprendimą) Pólus Vegas Kft./Nemzeti Adó- és Vámhivatal Fellebbviteli Igazgatósága
      (Byla C-665/18) (1)

      (Prašymas priimti prejudicinį sprendimą - Teisingumo Teismo procedūros reglamento 53 straipsnio 2 dalis ir 99 straipsnis - Laisvė teikti paslaugas - Apribojimai - Azartiniai lošimai - Nacionaliniai mokesčiai, taikomi už automatų salonuose įrengtų lošimo automatų eksploatavimą - Nacionalinės teisės aktas, pagal kurį mokesčio suma padidinama penkis kartus ir nustatomas papildomas mokestis)
      (2019/C 288/08)
      Proceso kalba: vengrų

         Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas

      Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság

         Šalys pagrindinėje byloje

         Pareiškėja: Pólus Vegas Kft.

         Atsakovė: Nemzeti Adó- és Vámhivatal Fellebbviteli Igazgatósága

         Rezoliucinė dalis

      SESV 56 straipsnis, taikomas atsižvelgiant į 2015 m. birželio 11 d. Sprendimą Berlington Hungary ir kt. (C-98/14, EU:C:2015:386), turi būti aiškinamas taip, kad, kiek tai susiję su lošimo automatų eksploatavimu valstybėje narėje, galima daryti prielaidą dėl tarpvalstybinės padėties egzistavimo tik tuo atveju, jei Europos Sąjungos piliečiai iš kitų valstybių narių galėtų pasinaudoti tokiomis teikiamomis lošimų galimybėmis.

         (1)  OL C 122, 2019 4 1.


title: Sujungtos bylos C-789 ir C-790/18: 2019 m. gegužės 15 d. Teisingumo Teismo (septintoji kolegija) nutartis byloje (Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio (Italija) prašymas priimti prejudicinį sprendimą) AQ ir kt. (C-789/18) ir ZQ (C-790/18)/Corte dei Conti, Presidenza del Consiglio dei Ministri, Ministero dell'Economia e delle Finanze, InpsGestione (C-789/18) (Prašymas priimti prejudicinį sprendimą — Viešoji tarnyba — Darbo pagal darbo sutartį ar savarankiško darbo veiklos keliose valstybinėse organizacijose pajamų sumavimas — Nacionaliniai teisės aktai, kuriuose nustatyta tokio sumavimo viršutinė riba — Išimtinai vidaus situacija — Teisingumo Teismo procedūros reglamento 53 straipsnio 2 dalis ir 94 straipsnis — Akivaizdus nepriimtinumas)

text:
               26.8.2019

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 288/8

      2019 m. gegužės 15 d. Teisingumo Teismo (septintoji kolegija) nutartis byloje (Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio (Italija) prašymas priimti prejudicinį sprendimą) AQ ir kt. (C-789/18) ir ZQ (C-790/18)/Corte dei Conti, Presidenza del Consiglio dei Ministri, Ministero dell'Economia e delle Finanze, InpsGestione (C-789/18)
      (Sujungtos bylos C-789 ir C-790/18)) (1)

      (Prašymas priimti prejudicinį sprendimą - Viešoji tarnyba - Darbo pagal darbo sutartį ar savarankiško darbo veiklos keliose valstybinėse organizacijose pajamų sumavimas - Nacionaliniai teisės aktai, kuriuose nustatyta tokio sumavimo viršutinė riba - Išimtinai vidaus situacija - Teisingumo Teismo procedūros reglamento 53 straipsnio 2 dalis ir 94 straipsnis - Akivaizdus nepriimtinumas)
      (2019/C 288/09)
      Proceso kalba: italų

         Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas

      Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio

         Šalys

         Ieškovai: AQ ir kt. (C-789/18) ir ZQ (C-790/18)

         Atsakovai: Corte dei Conti, Presidenza del Consiglio dei Ministri, Ministero dell'Economia e delle Finanze, Inps-Gestione (C-789/18),

         dalyvaujant: BR ir kt. (C-789/18)

         Rezoliucinė dalis

      2018 m. lapkričio 7 d. Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio (Lacijaus apygardos administracinis teismas, Italija) nutartimis pateikti prašymai priimti prejudicinį sprendimą yra akivaizdžiai nepriimtini.

         (1)  OL C 112, 2019 3 25.


title: Byla C-827/18: 2019 m. gegužės 15 d. Teisingumo Teismo (šeštoji kolegija) nutartis byloje (Amtsgericht Kamenz (Vokietija) prašymas priimti prejudicinį sprendimą) MC/ND (Prašymas priimti prejudicinį sprendimą — Teisingumo Teismo procedūros reglamento 53 straipsnio 2 dalis ir 99 straipsnis — Laisvės, saugumo ir teisingumo erdvė — Teismų bendradarbiavimas civilinėse bylose — Jurisdikcija ir teismo sprendimų civilinėse ir komercinėse bylose pripažinimas ir vykdymas — Lugano II konvencija — 22 straipsnio 1 punktas — Ginčai dėl daiktinių teisių į nekilnojamąjį turtą ir nekilnojamojo turto nuomos — Pajamų iš turto nuomos, gautų iki nuosavybės turto perdavimo, grąžinimas)

text:
               26.8.2019

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 288/9

      2019 m. gegužės 15 d. Teisingumo Teismo (šeštoji kolegija) nutartis byloje (Amtsgericht Kamenz (Vokietija) prašymas priimti prejudicinį sprendimą) MC/ND
      (Byla C-827/18) (1)

      (Prašymas priimti prejudicinį sprendimą - Teisingumo Teismo procedūros reglamento 53 straipsnio 2 dalis ir 99 straipsnis - Laisvės, saugumo ir teisingumo erdvė - Teismų bendradarbiavimas civilinėse bylose - Jurisdikcija ir teismo sprendimų civilinėse ir komercinėse bylose pripažinimas ir vykdymas - Lugano II konvencija - 22 straipsnio 1 punktas - Ginčai dėl daiktinių teisių į nekilnojamąjį turtą ir nekilnojamojo turto nuomos - Pajamų iš turto nuomos, gautų iki nuosavybės turto perdavimo, grąžinimas)
      (2019/C 288/10)
      Proceso kalba: vokiečių

         Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas

      Amtsgericht Kamenz

         Šalys

         Ieškovas: MC

         Atsakovas: ND

         Rezoliucinė dalis

      Konvencijos dėl jurisdikcijos ir teismo sprendimų civilinėse ir komercinėse bylose pripažinimo ir vykdymo, pasirašytos 2007 m. spalio 30 d., kuri Bendrijos vardu patvirtinta 2008 m. lapkričio 27 d. Tarybos sprendimu 2009/430/EB, 22 straipsnio 1 punkto pirma pastraipa turi būti aiškinama taip, kad nekilnojamo turto įgijėjo ieškinys, kuriuo siekiama išieškoti iš pardavėjo sumą, kurią jis gavo iš trečiojo asmens kaip mokestį už nuomą, kai šis įgijėjas, nors ir buvo pradėjęs naudotis minėtu nekilnojamu turtu šios sumos pervedimo momentu, dar nebuvo tapęs teisėtu savininku pagal taikytiną nacionalinę teisę, nėra ieškinys, susijęs su daiktine teise į nekilnojamąjį turtą arba nekilnojamojo turto nuomą, kaip tai suprantama pagal šią nuostatą.

         (1)  OL C 103, 2019 3 18.


title: Byla C-9/19: 2019 m. gegužės 8 d. Teisingumo Teismo (septintoji kolegija) nutartis byloje (Tribunalul București (Rumunija) prašymas priimti prejudicinį sprendimą) SC Mitliv Exim SRL/Agenția Națională de Administrare Fiscală, Direcția Generală de Administrare a Marilor Contribuabili (Prašymas priimti prejudicinį sprendimą — Teisingumo Teismo procedūros reglamento 53 straipsnio 2 dalis ir 94 straipsnis — Pakankamos informacijos dėl pagrindinės bylos faktinių ir teisinių aplinkybių, taip pat motyvų dėl atsakymo į prejudicinį klausimą reikalingumo nenurodymas — Akivaizdus nepriimtinumas)

text:
               26.8.2019

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 288/9

      2019 m. gegužės 8 d. Teisingumo Teismo (septintoji kolegija) nutartis byloje (Tribunalul București (Rumunija) prašymas priimti prejudicinį sprendimą) SC Mitliv Exim SRL/Agenția Națională de Administrare Fiscală, Direcția Generală de Administrare a Marilor Contribuabili
      (Byla C-9/19) (1)

      (Prašymas priimti prejudicinį sprendimą - Teisingumo Teismo procedūros reglamento 53 straipsnio 2 dalis ir 94 straipsnis - Pakankamos informacijos dėl pagrindinės bylos faktinių ir teisinių aplinkybių, taip pat motyvų dėl atsakymo į prejudicinį klausimą reikalingumo nenurodymas - Akivaizdus nepriimtinumas)
      (2019/C 288/11)
      Proceso kalba: rumunų

         Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas

      Tribunalul București

         Šalys pagrindinėje byloje

         Pareiškėja: SC Mitliv Exim SRL

         Atsakovės: Agenția Națională de Administrare Fiscală, Direcția Generală de Administrare a Marilor Contribuabili

         Rezoliucinė dalis

      2018 m. birželio 8 d. Tribunalul București (Bukarešto apygardos teismas, Rumunija) sprendimu pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą yra akivaizdžiai nepriimtinas.

         (1)  OL C 131, 2019 4 8.


title: Byla C-26/19: 2019 m. balandžio 30 d. Teisingumo Teismo (septintoji kolegija) nutartis byloje (Commissione tributaria provinciale di Modena (Italija) prašymas priimti prejudicinį sprendimą) Azienda USL di Modena/Comune di Sassuolo (Prašymas priimti prejudicinį sprendimą — Teisingumo Teismo procedūros reglamento 53 straipsnio 2 dalis — Valstybės pagalba — Nacionalinė sveikatos tarnyba — Atleidimas nuo nekilnojamojo turto mokesčio — Pastatas, nuomojamas mišraus kapitalo komercinei įmonei, vykdančiai sveikatos priežiūros veiklą, konkuruojančią su kitų tik privataus kapitalo sveikatos priežiūros įstaigų vykdoma veikla)

text:
               26.8.2019

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 288/10

      2019 m. balandžio 30 d. Teisingumo Teismo (septintoji kolegija) nutartis byloje (Commissione tributaria provinciale di Modena (Italija) prašymas priimti prejudicinį sprendimą) Azienda USL di Modena/Comune di Sassuolo
      (Byla C-26/19) (1)

      (Prašymas priimti prejudicinį sprendimą - Teisingumo Teismo procedūros reglamento 53 straipsnio 2 dalis - Valstybės pagalba - Nacionalinė sveikatos tarnyba - Atleidimas nuo nekilnojamojo turto mokesčio - Pastatas, nuomojamas mišraus kapitalo komercinei įmonei, vykdančiai sveikatos priežiūros veiklą, konkuruojančią su kitų tik privataus kapitalo sveikatos priežiūros įstaigų vykdoma veikla)
      (2019/C 288/12)
      Proceso kalba: italų

         Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas

      Commissione tributaria provinciale di Modena

         Šalys pagrindinėje byloje

         Pareiškėja: Azienda USL di Modena

         Atsakovė: Comune di Sassuolo

         Rezoliucinė dalis

      2018 m. spalio 25 d. Commissione tributaria provinciale di Modena (Modenos provincijos mokestinių ginčų komisija, Italija) nutartimi pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą yra akivaizdžiai nepriimtinas.

         (1)  OL C 164, 2019 5 13.


title: Byla C-424/19: 2019 m. gegužės 29 d. Curtea de Apel București (Rumunija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje Cabinet de avocat UR/Administrația Sector 3 a Finanțelor Publice prin Direcția Generală Regională a Finanțelor Publice București ir kt.

text:
               26.8.2019

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 288/29

      2019 m. gegužės 29 d. Curtea de Apel București (Rumunija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje Cabinet de avocat UR/Administrația Sector 3 a Finanțelor Publice prin Direcția Generală Regională a Finanțelor Publice București ir kt.
      (Byla C-424/19)
      (2019/C 288/36)
      Proceso kalba: rumunų

         Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas

      Curtea de Apel București

         Šalys pagrindinėje byloje

         Pareiškėja: Cabinet de avocat UR

         Atsakovai: Administrația Sector 3 a Finanțelor Publice prin Direcția Generală Regională a Finanțelor Publice București, Administrația Sector 3 a Finanțelor Publice, MJ, NK

         Prejudiciniai klausimai

                  1.

                  Ar taikant Tarybos direktyvos 2006/112/EB (1) (dėl pridėtinės vertės mokesčio bendros sistemos) 9 straipsnio 1 dalį sąvoka „apmokestinamasis asmuo“ apima ir asmenis, kurie verčiasi advokato profesine veikla?

                  2.

                  Ar pagal Sąjungos teisės viršenybės principą vėliau nagrinėjamoje byloje galima neatsižvelgti į galutinį teismo sprendimą, kuriame iš esmės nustatyta, kad, pagal taikomus ir aiškinamus pridėtinės vertės mokestį reglamentuojančius nacionalinės teisės aktus, advokatas neparduoda prekių, nevykdo ekonominės veiklos ir sudaro ne paslaugų teikimo, o teisinės pagalbos sutartis, nors tas sprendimas yra įgijęs res judicata galią?

         (1)  2006 m. lapkričio 28 d. Tarybos direktyva 2006/112/EB dėl pridėtinės vertės mokesčio bendros sistemos (OL L 347, 2006, p. 1).


title: Byla C-188/18: 2019 m. balandžio 12 d. Teisingumo Teismo pirmininko nutartis byloje Europos Komisija/Slovėnijos Respublika, palaikoma: Belgijos Karalystės, Prancūzijos Respublikos

text:
               26.8.2019

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 288/38

      2019 m. balandžio 12 d. Teisingumo Teismo pirmininko nutartis byloje Europos Komisija/Slovėnijos Respublika, palaikoma: Belgijos Karalystės, Prancūzijos Respublikos
      (Byla C-188/18) (1)

      (2019/C 288/47)
      Proceso kalba: slovėnų
      Teisingumo Teismo pirmininkas nutartimi nurodė išbraukti bylą iš registro.

         (1)  OL C 152, 2018 4 30.


title: Byla T-452/19: 2019 m. liepos 3 d. pareikštas ieškinys byloje Napoletano/Parlamentas

text:
               2019 9 2

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 295/69

      2019 m. liepos 3 d. pareikštas ieškinys byloje Napoletano/Parlamentas
      (Byla T-452/19)
      (2019/C 295/90)
      Proceso kalba: italų

         Šalys

         Ieškovė: Pasqualina Napoletano (Ancijus, Italija), atstovaujama advokato M. Merola

         Atsakovas: Europos Parlamentas

         Reikalavimai

      Ieškovė Bendrojo Teismo prašo:

                  —

                  pripažinti niekiniu arba visiškai panaikinti ginčijamą Europos Parlamento komunikatą, kuriuo perskaičiuojama senatvės pensija ir nurodoma susigrąžinti remiantis ankstesniu pensijos skaičiavimu išmokėtas sumas,

                  —

                  nurodyti Europos Parlamentui išmokėti visas nepagrįstai sustabdytas mokėti sumas, kartu su įstatymuose nustatyto dydžio palūkanomis, skaičiuojamomis nuo atskaitos nuo pajamų šaltinio datos, ir nurodyti Europos Parlamentui vykdyti būsimą teismo sprendimą ir imtis priemonių, reikalingų nedelsiant be išlygų išmokėti pirminio dydžio pensiją,

                  —

                  priteisti iš Europos Parlamento bylinėjimosi išlaidas.

         Ieškinio pagrindai ir pagrindiniai argumentai

      Ieškinio pagrindai ir pagrindiniai argumentai yra panašūs į nurodytus byloje T-389/19 Coppo Gavazzi/Parlamentas.


title: Byla T-464/19: 2019 m. liepos 4 d. pareikštas ieškinys byloje Podestà/Parlamentas

text:
               2019 9 2

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 295/76

      2019 m. liepos 4 d. pareikštas ieškinys byloje Podestà/Parlamentas
      (Byla T-464/19)
      (2019/C 295/100)
      Proceso kalba: italų

         Šalys

         Ieškovas: Guido Podestà (Vila Real de Santo Antonijus, Portugalija), atstovaujamas advokato M. Merola

         Atsakovas: Europos Parlamentas

         Reikalavimai

      Ieškovas Bendrojo Teismo prašo:

                  —

                  pripažinti niekiniu arba visiškai panaikinti ginčijamą Europos Parlamento komunikatą, kuriuo perskaičiuojama senatvės pensija ir nurodoma susigrąžinti remiantis ankstesniu pensijos skaičiavimu išmokėtas sumas,

                  —

                  nurodyti Europos Parlamentui išmokėti visas nepagrįstai sustabdytas mokėti sumas, kartu su įstatymuose nustatyto dydžio palūkanomis, skaičiuojamomis nuo atskaitos nuo pajamų šaltinio datos, ir nurodyti Europos Parlamentui vykdyti būsimą teismo sprendimą ir imtis priemonių, reikalingų nedelsiant be išlygų išmokėti pirminio dydžio pensiją,

                  —

                  priteisti iš Europos Parlamento bylinėjimosi išlaidas.

         Ieškinio pagrindai ir pagrindiniai argumentai

      Ieškinio pagrindai ir pagrindiniai argumentai yra panašūs į nurodytus byloje T-389/19 Coppo Gavazzi/Parlamentas.


title: Byla T-467/19: 2019 m. liepos 4 d. pareikštas ieškinys byloje BNP Paribas ir kt./BPV

text:
               2019 9 2

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 295/78

      2019 m. liepos 4 d. pareikštas ieškinys byloje BNP Paribas ir kt./BPV
      (Byla T-467/19)
      (2019/C 295/103)
      Proceso kalba: prancūzų

         Šalys

         Ieškovės: BNP Paribas (Paryžius, Prancūzija), BNP Paribas Arbitrage (Paryžius) ir BNP Paribas Securities Services (Paryžius), atstovaujamos advokatų A. Gosset-Grainville, M. Trabucchi ir M. Dalon

         Atsakovė: Bendra pertvarkymo valdyba

         Reikalavimai

      Ieškovės Bendrojo Teismo prašo:

                  —

                  remiantis SESV 263 straipsniu, panaikinti Sprendimą SRB/ES/SRF/2019/10 dėl ex ante įnašų į Bendrą pertvarkymo fondą (BPF) už 2019 m. apskaičiavimo tiek, kiek jis susijęs su ieškovėmis;

                  —

                  remiantis SESV 277 straipsniu, pripažinti šias Bendro pertvarkymo mechanizmo (BPeM) reglamento, įgyvendinimo reglamento ir deleguotojo reglamento nuostatas netaikytinomis:

                              —

                              BPeM reglamento 69 straipsnio 2 dalį, 70 straipsnio 1 dalį ir 2 dalies a ir b punktus;

                              —

                              deleguotojo reglamento 4 straipsnio 2 dalį, 6, 7 ir 10 straipsnius, taip pat I priedą;

                              —

                              įgyvendinimo reglamento 4 straipsnį ir 8 straipsnio 5 dalį;

                  —

                  priteisti iš atsakovės visas bylinėjimosi išlaidas.

         Ieškinio pagrindai ir pagrindiniai argumentai

      Grįsdamos ieškinį ieškovės remiasi keturiais pagrindais, kurie iš esmės yra tapatūs byloje T-466/19, Société générale ir kt./BPV nurodytiems pagrindams arba į juos panašūs.


title: Byla T-774/17: 2019 m. liepos 12 d. Bendrojo Teismo sprendimas byloje Café del Mar ir kt./EUIPO — Guiral Broto (C del M) (Europos Sąjungos prekių ženklas — Registracijos pripažinimo negaliojančia procedūra — Vaizdinis Europos Sąjungos prekių ženklas „C del M“ — Absoliutus atmetimo pagrindas — Nesąžiningumas — Reglamento (EB) Nr. 207/2009 52 straipsnio 1 dalies b punktas (dabar — Reglamento (ES) 2017/1001 59 straipsnio 1 dalies b punktas))

text:
               9.9.2019

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 305/44

      2019 m. liepos 12 d. Bendrojo Teismo sprendimas byloje Café del Mar ir kt./EUIPO — Guiral Broto (C del M)
      (Byla T-774/17) (1)

      (Europos Sąjungos prekių ženklas - Registracijos pripažinimo negaliojančia procedūra - Vaizdinis Europos Sąjungos prekių ženklas „C del M“ - Absoliutus atmetimo pagrindas - Nesąžiningumas - Reglamento (EB) Nr. 207/2009 52 straipsnio 1 dalies b punktas (dabar - Reglamento (ES) 2017/1001 59 straipsnio 1 dalies b punktas))
      (2019/C 305/52)
      Proceso kalba: ispanų

         Šalys

         Ieškovai: Café del Mar, SC (Sant Antoni de Portmany, Ispanija), José Les Viamonte (Sant Antoni de Portmany) ir Carlos Andrea González (Sant Josep de sa Talaia, Ispanija), atstovaujami advokatų F. Miazzetto ir J. Gracia Albero

         Atsakovė: Europos Sąjungos intelektinės nuosavybės tarnyba (EUIPO), atstovaujama J. Crespo Carrillo

         Kita procedūros EUIPO apeliacinėje taryboje šalis, įstojusi į bylą Bendrajame Teisme: Ramón Guiral Broto (Marbelja, Ispanija), atstovaujamas advokato J. de Castro Hermida

         Dalykas

      Ieškinys dėl 2017 m. rugsėjo 4 d. EUIPO penktosios apeliacinės tarybos sprendimo (byla R 1618/2015-5), susijusio su registracijos pripažinimo negaliojančia procedūra tarp Café del Mar, J. Les Viamonte, C. Andrea González ir R. Guiral Broto.

         Rezoliucinė dalis

                  1.

                  Panaikinti 2017 m. rugsėjo 4 d. Europos Sąjungos intelektinės nuosavybės tarnybos (EUIPO) penktosios apeliacinės tarybos sprendimą (byla R 1618/2015-5).

                  2.

                  EUIPO padengia ne tik savo, bet ir Café del Mar SC, José Les Viamonte ir Carlos Andrea González bylinėjimosi Bendrajame Teisme išlaidas.

                  3.

                  Ramón Guiral Broto padengia ne tik savo, bet ir Café del Mar, J. Les Viamonte ir C. Andrea González per procedūrą Apeliacinėje taryboje patirtas išlaidas.

         (1)  OL C 22, 2018 1 22.


title: Byla T-651/18: 2019 m. birželio 26 d. Bendrojo Teismo sprendimas byloje Balani Balani ir kt./EUIPO — Play Hawkers (HAWKERS) (Europos Sąjungos prekių ženklas — Protesto procedūra — Vaizdinio Europos Sąjungos prekių ženklo HAWKERS paraiška — Ankstesnis vaizdinis Europos Sąjungos prekių ženklas HAWKERS — Santykinis atmetimo pagrindas — Reglamento (ES) 2017/1001 8 straipsnio 5 dalis)

text:
               9.9.2019

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 305/54

      2019 m. birželio 26 d. Bendrojo Teismo sprendimas byloje Balani Balani ir kt./EUIPO — Play Hawkers (HAWKERS)
      (Byla T-651/18) (1)

      (Europos Sąjungos prekių ženklas - Protesto procedūra - Vaizdinio Europos Sąjungos prekių ženklo HAWKERS paraiška - Ankstesnis vaizdinis Europos Sąjungos prekių ženklas HAWKERS - Santykinis atmetimo pagrindas - Reglamento (ES) 2017/1001 8 straipsnio 5 dalis)
      (2019/C 305/65)
      Proceso kalba: ispanų

         Šalys

         Ieškovai: Sonu Gangaram Balani Balani (Gran Kanarijos las Palmas, Ispanija), Anup Suresh Balani Shivdasani (Gran Kanarijos las Palmas) ir Amrit Suresh Balani Shivdasani (Gran Kanarijos las Palmas), atstovaujami advokato A. Díaz Marrero

         Atsakovė: Europos Sąjungos intelektinės nuosavybės tarnyba, atstovaujama J. Crespo Carrillo ir H. O’Neill

         Kita procedūros EUIPO apeliacinėje taryboje šalis, įstojusi į bylą Bendrajame Teisme: Play Hawkers, SL (Elčė, Ispanija)

         Dalykas

      Ieškinys dėl 2018 m. rugpjūčio 2 d. EUIPO antrosios apeliacinės tarybos sprendimo (byla R 396/2018-2), susijusio su protesto procedūra tarp Play Hawkers ir S. G. Balani Balani, A. S. Balani Shivdasani ir A. S. Balani Shivdasani.

         Rezoliucinė dalis

                  1.

                  Atmesti ieškinį.

                  2.

                  Priteisti iš Sonu Gangaram Balani Balani, Anup Suresh Balani Shivdasani ir Amrit Suresh Balani Shivdasani bylinėjimosi išlaidas.

         (1)  OL C 4, 2019 1 7.


title: Byla T-362/19: 2019 m. birželio 15 d. pareikštas ieškinys byloje UI/Komisija

text:
               9.9.2019

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 305/55

      2019 m. birželio 15 d. pareikštas ieškinys byloje UI/Komisija
      (Byla T-362/19)
      (2019/C 305/66)
      Proceso kalba: anglų

         Šalys

         Ieškovas: UI, atstovaujamas advokato J. Diaz Cordova

         Atsakovė: Europos Komisija

         Reikalavimai

      Ieškovas Bendrojo Teismo prašo:

                  —

                  panaikinti 2018 m. rugpjūčio 27 d. Europos Komisijos Individualių išmokų administravimo ir mokėjimo biuro sprendimą neskirti ieškovui ekspatriacijos išmokos;

                  —

                  priimti sprendimą dėl bylinėjimosi išlaidų.

         Ieškinio pagrindai ir pagrindiniai argumentai

      Grįsdamas ieškinį ieškovas remiasi keturiais pagrindais.

                  1.

                  Pirmasis ieškinio pagrindas susijęs su tuo, kad, vadovaujantis 1995 m. gruodžio 14 d. Sprendimo Diamantaras/Komisija (Byla T-72/94, EU:T:1995:212) 48 punktu ir 2010 m. kovo 9 d. Sprendimo Tzvetanova/Komisija (Byla F-33/09, EU:F:2010:18) 57 punktu, ieškovo pagrindinė profesinės veiklos vykdymo arba nuolatinė gyvenamoji vieta visu referenciniu laikotarpiu buvo ne Belgijoje. Todėl jis turi teisę gauti visą ekspatriacijos išmoką.

                  2.

                  Antrasis ieškinio pagrindas susijęs su tuo, kad, vadovaujantis 2007 m. rugsėjo 26 d. Nutartimi Rocío Salvador Roldán/Komisija (Byla F-129/06, EU:F:2007:166), įmonės įregistravimas ar nekilnojamojo turto pirkimas šalyje yra aiškus rodiklis, įrodantis ilgalaikius ryšius su ta šalimi (šiuo atveju Rumunija). Atsižvelgiant į tai, kad taip yra jo atveju, ieškovas turi teisę gauti visą ekspatriacijos išmoką.

                  3.

                  Trečiasis ieškinio pagrindas susijęs su tuo, kad, vadovaujantis prieš tai minėtu Sprendimu byloje F-33/09 Tzvetanova/Komisija, Belgijos komunos pateikta informacija, kuria atsakovė rėmėsi savo atsiliepime į ieškinį, yra formali ir negali būti naudojama nustatant nuolatinę asmens gyvenamąją vietą. Todėl ieškovas turi teisę gauti visą ekspatriacijos išmoką.

                  4.

                  Ketvirtasis ieškinio pagrindas susijęs su tuo, kad, vadovaujantis 2001 m. balandžio 24 d. Sprendimo Miranda/Komisija (Byla T-37/99, EU:T:2001:122) 32 ir 33 punktais, Del Vaglio jurisprudencija (jurisprudencija, nurodyta 2004 m. spalio 12 d. Nutartyje Del Vaglio/Komisija, Byla C-352/03 P EU:C:2004:613) ir 2011 m. kovo 15 d. Sprendimu Gaëtan Barthélémy Maxence Mioni/Europos Komisija (Byla F-28/10, EU:F:2011:23), ieškovo ketinimas suteikti savo interesų centrui ilgalaikį pobūdį, pavyzdžiui nustatyti nuolatinę gyvenamąją vietą, neturėjo jokių sąsajų su Belgija, atsižvelgiant į tai, kad ieškovas, be kita ko, per referencinį laikotarpį pateikė vadinamąją Limosa deklaraciją. Todėl jis turi teisę gauti visą ekspatriacijos išmoką. Ieškovas atkreipia dėmesį į tai, kad atsakovė savo atsiliepime į ieškinį klaidingai akcentuoja tik ieškovo fizinį buvimą Belgijoje.