title: Byla C-529/12: 2012 m. lapkričio 22 d. Landgerichts Hamburg (Vokietija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje Andrea Lange prieš ERGO Lebensversicherung AG

text:
               9.2.2013

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 38/11

         2012 m. lapkričio 22 d.Landgerichts Hamburg (Vokietija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje Andrea Lange prieš ERGO Lebensversicherung AG

   (Byla C-529/12)
   2013/C 38/13
   Proceso kalba: vokiečių

      Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas

      Landgerichts Hamburg

      Šalys pagrindinėje byloje

      Ieškovė: Andrea Lange

      Atsakovė: ERGO Lebensversicherung AG

      Prejudicinis klausimas

   Ar 1990 m. lapkričio 8 d. Tarybos antrosios direktyvos 90/619/EEB (1) 15 straipsnio 1 dalies pirmą sakinį, atsižvelgiant į 1992 m. lapkričio 10 d. Direktyvos 92/96/EEB (2) 31 straipsnio 1 dalį, reikia aiškinti taip, kad pagal jį draudžiama tokia nuostata, kaip antai 1994 m. liepos 21 d.Drittes Gesetz zur Durchführung versicherungsrechtlicher Richtlinien des Rates der Europäischen Gemeinschaften (Trečiasis įstatymas, skirtas įgyvendinti Europos Bendrijų Tarybos draudimo direktyvas; Drittes Durchführungsgesetz/EWG zum VAG) redakcijos Versicherungsvertragsgesetz (Draudimo sutarties įstatymas) 5a straipsnio 2 dalies ketvirtas sakinys, pagal kurią teisė nutraukti sutartį arba ją užginčyti išnyksta ne vėliau kaip po vienerių metų nuo pirmosios draudimo įmokos sumokėjimo dienos, net jei draudėjas nebuvo informuotas apie teisę nutraukti sutartį ar ją užginčyti?

      (1)  1990 m. lapkričio 8 d. Tarybos antroji direktyva 90/619/EEB dėl įstatymų ir kitų teisės aktų, susijusių su tiesioginiu draudimu (gyvybės draudimu), derinimo ir skirtos padėti veiksmingai naudotis laisve teikti paslaugas bei iš dalies keičiančios Direktyvą 79/267/EEB (Antroji gyvybės draudimo direktyva) (OL L 330, p. 50).

      (2)  1992 m. lapkričio 10 d. Tarybos direktyva 92/96/EEB dėl įstatymų ir kitų teisės aktų, susijusių su tiesioginiu draudimu (gyvybės draudimu), derinimo bei iš dalies keičiančios direktyvas 79/267/EEB ir 90/619/EEB (Trečioji gyvybės draudimo direktyva) (OL L 360, p. 1).


title: Byla T-401/08 2008 m. rugsėjo 24 d. pareikštas ieškinys byloje Säveltäjäin Tekijänoikeustoimisto Teosto prieš Komisiją

text:
               6.12.2008

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 313/38

         2008 m. rugsėjo 24 d. pareikštas ieškinys byloje Säveltäjäin Tekijänoikeustoimisto Teosto prieš Komisiją

   (Byla T-401/08)
   (2008/C 313/69)
   Proceso kalba: suomių
   Šalys

      Ieškovė: Säveltäjäin Tekijänoikeustoimisto Teosto ry (Helsinkis, Suomija), atstovaujama advokato H. Pokela

      Atsakovė: Europos Bendrijų Komisija
   Ieškovės reikalavimai

               —

               Panaikinti 2008 m. liepos 16 d. Europos Bendrijų Komisijos sprendimą K(2008) 3435 galut. byloje COMP/C2/38.698-CISAC ir

               —

               priteisti iš Europos Bendrijų Komisijos padengti Teosto bylinėjimosi išlaidas.

         Ieškinio pagrindai ir pagrindiniai argumentai
   Ieškovė prašo panaikinti 2008 m. liepos 16 d. Europos Bendrijų Komisijos sprendimą K(2008) 3435 galut. byloje COMP/C2/38.698-CISAC. Šiame sprendime pripažįstama, kad jame minimos įmonės pažeidė EB 81 straipsnį ir EEE 53 straipsnį į savo savitarpio atstovavimo sutartis įtraukdamos arba de facto taikydamos CISAC (Tarptautinės autorių ir kompozitorių bendrijų konfederacijos) tipinėje sutartyje numatytus narystės apribojimus.
   Komisija nepakankamai motyvavo savo sprendimą. Savo sprendime Komisija neišnagrinėjo konkrečių atlygio surinkimo organizacijų, kurios viena nuo kitos skiriasi, veikimo sąlygų ir charakteristikų. Komisija klaidingai manė, kad priežastys, dėl kurių buvo apribota konkurencija, susiklostė ne dėl natūralių pokyčių rinkoje. Teosto Komisijai paaiškino sąlygas, kuriomis ji veikia, taip pat specifines Suomijos muzikos rinkos savybes, tačiau savo sprendime Komisija šių aplinkybių visiškai nepaminėjo. Kadangi Komisija nepritarė Teosto veikimo metodams taip susiklosčius aplinkybėms, Teosto pastebi, kad iš Komisijos pateiktų argumentų neaišku, kuo jos sprendimas grindžiamas.
   Dėl EB 81 straipsnio 1 dalies pažeidimo, susijusio su narystės sąlygomis, Komisijos manymu, atlygio surinkimo organizacijos EB 81 straipsnio 1 dalį pažeidė arba į savo sutartis įtraukdamos sąlygas, kurias Komisija laiko uždraustomis, arba jas tebetaikydamos po to, kai jos iš tokių sutarčių buvo pašalintos. Komisija nepatikslino, dėl kurio iš šio elgesio variantų ji kaltina Teosto ir mano, kad ji pažeidė EB 81 straipsnio 1 dalį. Sprendime taip pat nenurodomi motyvai, kodėl Komisija mano, kad Teosto iš tiesų taikė narystės sąlygas. Sprendime yra padaryta teisės klaida, nes Komisija privalo nurodyti daugiau, jos teigimu, asmens, kuriam skirtas sprendimas, padaryto pažeidimo aplinkybių bei jo padarymo motyvų.
   Komisijos motyvacija yra prieštaringa kai ji kalba apie tariamą teritorinį pasidalijimą.
   Komisija klaidingai taikė EB 81 straipsnį. Teosto nepažeidė EB 81 straipsnio 1 dalies, kaip tai teigia Komisija, taikydama narystės apribojimus, kurie yra panašūs į CISAC tipinės sutarties 11 (II) straipsnyje išdėstytuosius. Teosto netaikė Komisijos draudžiamais laikomų narystės apribojimų. Narystės apribojimais nesiekiama ir jie realiai neapriboja konkurencijos.

      Teosto nepažeidė EB 81 straipsnio 1 dalies, kaip tai teigia Komisija, derindama teritorinius suteikiamų teisių apribojimus. Teritoriniais apribojimais nesiekiama apriboti ir jie realiai neapriboja konkurencijos. Nedraudžia įgaliojimo veikimą apriboti tam tikra teritorija, pavyzdžiui, kitos sandorio šalies įsisteigimo valstybės teritorija. Toks elgesys, Teosto teigimu, leidžiamas ir yra racionaliausias atsižvelgiant į natūralias rinkos sąlygas.

      Teosto nepažeidė EB 81 straipsnio 1 dalies, kaip tai teigia Komisija, taikydama sąlygas dėl išimtinės teisės, kurios yra panašios į CISAC tipinės sutarties 1 (I) ir 1 (II) straipsniuose išdėstytąsias. Sąlyga dėl išimtinės teisės suteikimo konkurencijos požiūriu yra neutrali, ja nesiekiama ir ji realiai neapriboja konkurencijos. Teosto netaikė sąlygos dėl išimtinės sąlygos, jos pačios veiklos teritorinės ribos ir suteiktų įgaliojimų apimtys yra pasirinktos atsižvelgiant į natūralias rinkos sąlygas.
   Net jei būtų pripažinta, kad Teosto kažkokiu būdu pažeidė EB 81 straipsnio 1 dalyje numatytą draudimą, toks jos elgesys būtų pateisinamas pagal EB 81 straipsnio 3 dalį. Dabartinė sistema ir konkrečiai ja numatytas teritorinis įgaliojimų apribojimas leidžia pasiekti žymiai didesnį efektyvumą, kuris yra naudingas vartotojui, nepanaikina konkurencijos ir nenumato didesnių apribojimų nei būtina šiam didesniam efektyvumui pasiekti.
   Komisija viršijo savo įgaliojimus nurodydama atlygio surinkimo organizacijoms iš naujo derėtis dėl jų sutarčių sąlygų. Komisija negali nurodyti imtis aktyvių veiksmų siekiant pakeisti EB 81 straipsniui neprieštaraujantį elgesį.


title: Byla C-52/17: 2017 m. vasario 1 d. Bundesverwaltungsgericht (Austrija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje VTB Bank (Austria) AG/Österreichische Finanzmarktaufsicht

text:
               8.5.2017

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 144/21

         2017 m. vasario 1 d.Bundesverwaltungsgericht (Austrija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje VTB Bank (Austria) AG/Österreichische Finanzmarktaufsicht

   (Byla C-52/17)
   (2017/C 144/27)
   Proceso kalba: vokiečių

      Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas

      Bundesverwaltungsgericht

      Šalys pagrindinėje byloje

      Pareiškėja: VTB Bank (Austria) AG

      Atsakovė: Österreichische Finanzmarktaufsicht

      Prejudiciniai klausimai

               1.

               Ar antrinės Sąjungos teisės nuostatos (visų pirma 2013 m. birželio 26 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 2013/36/ES (1) dėl galimybės verstis kredito įstaigų veikla ir dėl riziką ribojančios kredito įstaigų ir investicinių įmonių priežiūros, kuria iš dalies keičiama Direktyva 2002/87/EB ir panaikinamos direktyvos 2006/48/EB bei 2006/49/EB, 64 straipsnis arba 65 straipsnio 1 dalis) taikomos tokiu atveju, kai institucija nustato palūkanas pagal valstybės narės teisės normą, pagal kurią kredito įstaigai, viršijusiai didelių pozicijų ribas pagal 2013 m. birželio 26 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamento (ES) Nr. 575/2013 (2) dėl prudencinių reikalavimų kredito įstaigoms ir investicinėms įmonėms ir kuriuo iš dalies keičiamas Reglamentas (ES) Nr. 648/2012 395 straipsnio 1 dalį, turi būti 30 dienų nustatomos 2 % nuo sumos, kuria viršytos didelių pozicijų ribos, dydžio metinės palūkanos?

               2.

               Ar Sąjungos teisei (visų pirma 2013 m. birželio 26 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamento (ES) Nr. 575/2013 dėl prudencinių reikalavimų kredito įstaigoms ir investicinėms įmonėms ir kuriuo iš dalies keičiamas Reglamentas (ES) Nr. 648/2012 (<…> klaidų ištaisymas: OL L 321, 2013 11 30, p. 6) 395 straipsnio 1 ir 5 dalims) prieštarauja nacionalinės teisės norma, kokia buvo įtvirtinta Bankininkystės įstatymo (Bankwesengesetz) (BGBl. I, Nr. 532/2014) 97 straipsnio 1 dalies 4 punkte, kai, nepaisant to, jog tenkinami 395 straipsnio 5 dalyje numatytos išimties taikymo kriterijai, pažeidus 395 straipsnio 1 dalies nuostatas nustatomos (kompensuojamosios) palūkanos?

               3.

               Ar Europos Centrinio Banko reglamento (ES) Nr. 468/2014 (3) (ECB/2014/17) (BPM pagrindų reglamentas) 48 straipsnio 3 dalį reikia aiškinti taip, kad gali būti laikoma, jog yra „formaliai pradėta priežiūros procedūra“ jau tuomet, kai įmonė priežiūros institucijai pateikia pranešimą, ar tuomet, kai priežiūros institucija yra priėmusi sprendimą per lygiagrečią panašių pažeidimų per ankstesnius laikotarpius nagrinėjimo procedūrą?

      (1)  (OL L 176, 2013, p. 338).

      (2)  (OL L 176, 2013, p. 1).

      (3)  2014 m. balandžio 16 d. Europos Centrinio Banko reglamentas (ES) Nr. 468/2014, kuriuo sukuriama Europos Centrinio Banko, nacionalinių kompetentingų institucijų ir nacionalinių paskirtųjų institucijų bendradarbiavimo Bendrame priežiūros mechanizme struktūra (BPM pagrindų reglamentas) (OL L 141, 2014, p. 1).


title: Bylos T-659/13 ir T-660/13: 2015 m. spalio 8 d. Bendrojo Teismo sprendimas byloje Čekijos Respublika/Komisija (Transportas — Direktyva 2010/40/ES — Intelektinės transporto sistemos — Deleguotasis reglamentas (ES) Nr. 885/2013 — Informavimo apie saugias sunkvežimių ir komercinių transporto priemonių stovėjimo vietas paslaugų teikimas — Deleguotojo reglamento Nr. 885/2013 3 straipsnio 1 dalis, 8 straipsnis ir 9 straipsnio 1 dalies a punktas — Deleguotasis reglamentas (ES) Nr. 886/2013 — Duomenys, kurių reikia, kad vartotojams nemokamai galima būtų teikti su eismo sauga susijusią būtinąją universalią eismo informaciją, ir tos informacijos teikimo procedūros — Deleguotojo reglamento Nr. 886/2013 5 straipsnio 1 dalis, 9 straipsnis ir 10 straipsnio 1 dalies a punktas)

text:
               30.11.2015

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 398/39

         2015 m. spalio 8 d. Bendrojo Teismo sprendimas byloje Čekijos Respublika/Komisija

   (Bylos T-659/13 ir T-660/13) (1)

   ((Transportas - Direktyva 2010/40/ES - Intelektinės transporto sistemos - Deleguotasis reglamentas (ES) Nr. 885/2013 - Informavimo apie saugias sunkvežimių ir komercinių transporto priemonių stovėjimo vietas paslaugų teikimas - Deleguotojo reglamento Nr. 885/2013 3 straipsnio 1 dalis, 8 straipsnis ir 9 straipsnio 1 dalies a punktas - Deleguotasis reglamentas (ES) Nr. 886/2013 - Duomenys, kurių reikia, kad vartotojams nemokamai galima būtų teikti su eismo sauga susijusią būtinąją universalią eismo informaciją, ir tos informacijos teikimo procedūros - Deleguotojo reglamento Nr. 886/2013 5 straipsnio 1 dalis, 9 straipsnis ir 10 straipsnio 1 dalies a punktas))
   (2015/C 398/49)
   Proceso kalba: čekų

      Šalys

      Ieškovė: Čekijos Respublika, atstovaujama M. Smolek ir J. Vláčil

      Atsakovė: Europos Komisija, atstovaujama J. Hottiaux, Z. Malůšková ir K. Walkerová

      Dalykas

   Byloje T-659/13 pagrindinis reikalavimas panaikinti 2013 m. gegužės 15 d. Komisijos deleguotąjį reglamentą (ES) Nr. 885/2013, kuriuo papildomos Europos Parlamento ir Tarybos ITS direktyvos 2010/40/ES nuostatos dėl informavimo apie saugias sunkvežimių ir komercinių transporto priemonių stovėjimo vietas paslaugų teikimo (OL L 247, p. 1), ir papildomas reikalavimas panaikinti Deleguotojo reglamento Nr. 885/2013 3 straipsnio 1 dalį, 8 straipsnį ir 9 straipsnio 1 dalies a punktą, bei byloje T-660/13 pagrindinis reikalavimas panaikinti 2013 m. gegužės 15 d. Komisijos deleguotąjį reglamentą (ES) Nr. 886/2013, kuriuo Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2010/40/ES papildoma nuostatomis dėl duomenų, kurių reikia, kad vartotojams, kai įmanoma, nemokamai galima būtų teikti su eismo sauga susijusią būtinąją universalią eismo informaciją, ir tos informacijos teikimo procedūrų (OL L 247, p. 6) ir papildomas reikalavimas panaikinti Deleguotojo reglamento Nr. 886/2013 5 straipsnio 1 dalį, 9 straipsnį ir 10 straipsnio 1 dalies a punktą.

      Rezoliucinė dalis

               1.

               Sujungti bylas T-659/13 ir T-660/13 bendram sprendimui priimti.

               2.

               Atmesti ieškinius.

               3.

               Priteisti iš Čekijos Respublikos bylinėjimosi išlaidas.

      (1)  OL C 45, 2014 2 15.


title: Byla C-341/08 2008 m. liepos 24 d. Sozialgericht Dortmund (Vokietija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje Dr. Domnica Petersen prieš Berufungsausschuss für Zahnärzte für den Bezirk Westfalen-Lippe

text:
               11.10.2008

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 260/8

         2008 m. liepos 24 d.Sozialgericht Dortmund (Vokietija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje Dr. Domnica Petersen prieš Berufungsausschuss für Zahnärzte für den Bezirk Westfalen-Lippe

   (Byla C-341/08)
   (2008/C 260/14)
   Proceso kalba: vokiečių
   Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas
   Sozialgericht Dortmund
   Šalys pagrindinėje byloje

      Ieškovė: Dr. Domnica Petersen
   Atsakovas: Berufungsausschuss für Zahnärzte für den Bezirk Westfalen-Lippe
   Prejudiciniai klausimai

               1.

               Ar įstatyme numatytas maksimalios amžiaus ribos profesinei veiklai (šiuo atveju — pagal sutartį dirbančio stomatologo veiklai) reglamentavimas Direktyvos 2000/78/EB 6 straipsnio požiūriu gali būti objektyvi ir tinkama priemonė teisėtam tikslui (šiuo atveju — privalomu sveikatos draudimu apdraustų pacientų sveikatai) apsaugoti bei tinkama ir būtina priemonė šiam tikslui pasiekti (1), jei ji grindžiama tik „bendra gyvenimo patirtimi“ pagrįsta prielaida dėl bendrai nuo tam tikro amžiaus mažėjančių gebėjimų, niekaip neatsižvelgiant į individualius konkrečiai suinteresuoto asmens gebėjimus?

               2.

               Jeigu būtų teigiamai atsakyta į pirmąjį klausimą: Ar Direktyvos 2000/78/EB 6 straipsnio požiūriu prezumpciją dėl teisėto (įstatymo) tikslo (šiuo atveju dėl privalomu sveikatos draudimu apdraustų pacientų sveikatos) galima daryti ir tuomet, kai nacionaliniam įstatymų leidėjui naudojantis savo diskrecija šis tikslas buvo visiškai nesvarbus?

               3.

               Jeigu būtų neigiamai atsakyta į pirmąjį ar antrąjį klausimus: Ar iki Direktyvos 2000/78/EB priimtas įstatymas, neatitinkantis direktyvos, laikantis Europos teisės viršenybės, negali būti taikomas ir tuomet, kai direktyvą įgyvendinantis nacionalinės teisės aktas (šiuo atveju — Bendrasis įstatymas dėl vienodo požiūrio) nenumato tokios teisinės pasekmės pažeidus diskriminacijos draudimą?

      (1)  OL L 303, p. 16.


title: Byla F-93/11: 2013 m. kovo 21 d. Tarnautojų teismo (antroji kolegija) sprendimas byloje Taghani prieš Komisiją (Viešoji tarnyba — Atviras konkursas — Konkurso atrankos komisijos sprendimas neleisti laikyti egzaminų — Teisių gynimo priemonės — Ieškinys, pareikštas nelaukiant sprendimo dėl skundo — Priimtinumas — Pranešimo apie konkursą pakeitimas po atrankos testų — Teisėtų lūkesčių apsaugos principas — Teisinis saugumas)

text:
               25.5.2013

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 147/32

         2013 m. kovo 21 d. Tarnautojų teismo (antroji kolegija) sprendimas byloje Taghani prieš Komisiją

   (Byla F-93/11) (1)

   (Viešoji tarnyba - Atviras konkursas - Konkurso atrankos komisijos sprendimas neleisti laikyti egzaminų - Teisių gynimo priemonės - Ieškinys, pareikštas nelaukiant sprendimo dėl skundo - Priimtinumas - Pranešimo apie konkursą pakeitimas po atrankos testų - Teisėtų lūkesčių apsaugos principas - Teisinis saugumas)
   2013/C 147/58
   Proceso kalba: prancūzų

      Šalys

      Ieškovas: Jamal Taghani (Briuselis, Belgija), atstovaujamas advokatų S. Rodrigues ir A. Blot

      Atsakovė: Europos Komisija, atstovaujama J. Currall ir B. Eggers

      Dalykas

   Prašymas panaikinti konkurso EPSO/AST/111/10 — Sekretoriai (AST 1) atrankos komisijos pirmininko sprendimą neleisti ieškovui laikyti egzaminų.

      Sprendimo rezoliucinė dalis

               1.

               Panaikinti 2011 m. birželio 15 d. atviro konkurso EPSO/AST/111/10 — Sekretoriai (AST 1) atrankos komisijos sprendimą neleisti J. Taghani laikyti egzaminų.

               2.

               Priteisti iš Europos Komisijos 1 000 EUR J. Taghani naudai.

               3.

               Atmesti likusią ieškinio dalį.

               4.

               Kiekviena šalis padengia savo bylinėjimosi išlaidas.

      (1)  OL C 347, 2011 11 26, p. 46.


title: Byla F-102/13 R: 2016 m. rugpjūčio 2 d. Tarnautojų teismo (pirmoji kolegija) nutartis byloje Urena de Poznanski/Komisija (Viešoji tarnyba — Pareigūnai — Pensijos — Pareigūnų tarnybos nuostatų VIII priedo 11 straipsnio 2 dalis — Teisių į pensiją, įgytų pagal kitas pensijų sistemas, pervedimas į Sąjungos pensijų sistemą — Sprendimas dėl pensijos draudimo stažo pripažinimo taikant naujas Pareigūnų tarnybos nuostatų VIII priedo 11 ir 12 straipsnių bendrąsias įgyvendinimo nuostatas — Procedūros reglamento 81 straipsnis — Iš dalies akivaizdžiai nepriimtinas ir iš dalies akivaizdžiai nepagrįstas ieškinys)

text:
               2016 10 3

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 364/47

      2016 m. rugpjūčio 2 d. Tarnautojų teismo (pirmoji kolegija) nutartis byloje Urena de Poznanski/Komisija

      (Byla F-102/13 R) (1)

      ((Viešoji tarnyba - Pareigūnai - Pensijos - Pareigūnų tarnybos nuostatų VIII priedo 11 straipsnio 2 dalis - Teisių į pensiją, įgytų pagal kitas pensijų sistemas, pervedimas į Sąjungos pensijų sistemą - Sprendimas dėl pensijos draudimo stažo pripažinimo taikant naujas Pareigūnų tarnybos nuostatų VIII priedo 11 ir 12 straipsnių bendrąsias įgyvendinimo nuostatas - Procedūros reglamento 81 straipsnis - Iš dalies akivaizdžiai nepriimtinas ir iš dalies akivaizdžiai nepagrįstas ieškinys))
      (2016/C 364/59)
      Proceso kalba: prancūzų

         Šalys

         Ieškovė: Soldimar Urena de Poznanski (Briuselis, Belgija), atstovaujama advokato S. Orlandi

         Atsakovė: Europos Komisija, iš pradžių atstovaujama C. Ehrbar ir G. Gattinara, po to – J. Currall ir G. Gattinara, galiausiai – G. Gattinara

         Bylos dalykas

      Prašymas panaikinti sprendimą apskaičiuoti papildomą pensijų draudimo stažą, įgytą prieš pradedant tarnybą, pagal naujas BĮN ir perkelti ieškovės teises į pensiją į Sąjungos pensijų sistemą, kuriame taikomos naujos Pareigūnų tarnybos nuostatų VIII priedo 11 ir 12 straipsnių BĮN.

         Rezoliucinė dalis

                  1.

                  Atmesti ieškinį kaip iš dalies akivaizdžiai nepriimtiną ir iš dalies akivaizdžiai nepagrįstą.

                  2.

                  Kiekviena šalis padengia savo bylinėjimosi išlaidas.

         (1)  OL C 24, 2014 1 25, p. 40.


title: Byla T-95/09 R II: 2010 m. sausio 15 d. Bendrojo Teismo pirmininko nutartis byloje United Phosphorus prieš Komisiją (Laikinųjų apsaugos priemonių taikymas — Direktyva 91/414/EEB — Sprendimas dėl napropamido neįtraukimo į Direktyvos 91/414 I priedą — Vykdymo sustabdymo priemonės pratęsimas)

text:
               27.2.2010

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 51/32

         2010 m. sausio 15 d. Bendrojo Teismo pirmininko nutartis byloje United Phosphorus prieš Komisiją

   (Byla T-95/09 R II)
   (Laikinųjų apsaugos priemonių taikymas - Direktyva 91/414/EEB - Sprendimas dėl napropamido neįtraukimo į Direktyvos 91/414 I priedą - Vykdymo sustabdymo priemonės pratęsimas)
   2010/C 51/63
   Proceso kalba: anglų

      Šalys

      Ieškovė: United Phosphorus Ltd (Voringtonas, Češyras, Jungtinė Karalystė), atstovaujama advokatų C. Mereu ir K. Van Maldegem

      Atsakovė: Europos Komisija, atstovaujama L. Parpala ir N. Rasmussen

      Dalykas

   Prašymas pratęsti 2008 m. lapkričio 7 d. Komisijos sprendimo 2008/902/EB dėl napropamido neįtraukimo į Tarybos direktyvos 91/414/EEB I priedą ir augalų apsaugos produktų, kuriuose yra šios medžiagos, registracijos panaikinimo (OL L 326, p. 35) vykdymo sustabdymą.

      Rezoliucinė dalis

               1.

               2009 m. balandžio 28 d. Pirmosios instancijos teismo pirmininko nutarties United Phosphorus prieš Komisiją (T-95/09 R) 1 punkte nustatyta vykdymo sustabdymo priemonė pratęsiama iki 2010 m. lapkričio 30 d., tačiau ne ilgiau kaip iki sprendimo pagrindinėje byloje priėmimo dienos arba pagal 2008 m. sausio 17 d. Komisijos reglamento (EB) Nr. 33/2008, nustatančio išsamias Tarybos direktyvos 91/414/EEB nuostatų taikymo taisykles, susijusias su veikliųjų medžiagų, įtrauktų į šios direktyvos 8 straipsnio 2 dalyje nurodytą darbų programą, bet neįtrauktų į jos I priedą, vertinimo įprasta ir skubos tvarka (OL L 15, p. 5), 13 straipsnį pradėtos skubos procedūros formalios pabaigos.

               2.

               Atidėti bylinėjimosi išlaidų klausimo nagrinėjimą.


title: Byla T-395/12: 2012 m. rugsėjo 4 d. pareikštas ieškinys byloje Fetim prieš VRDT — Solid Floor (Solildfloor The professional's choice)

text:
               17.11.2012

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 355/32

         2012 m. rugsėjo 4 d. pareikštas ieškinys byloje Fetim prieš VRDT — Solid Floor (Solildfloor The professional's choice)

   (Byla T-395/12)
   2012/C 355/68
   Kalba, kuria surašytas ieškinys: anglų

      Šalys

      Ieškovė: Fetim BV (Amsterdamas, Nyderlandai), atstovaujama advokato L. Bakers

      Atsakovė: Vidaus rinkos derinimo tarnyba (prekių ženklams ir pramoniniam dizainui)

      Kita procedūros Apeliacinėje taryboje šalis: Solid Floor Ltd (Londonas, Jungtinė Karalystė)

      Reikalavimai

   Ieškovė Bendrojo Teismo prašo:

               —

               Panaikinti 2012 m. birželio 15 d. Vidaus rinkos derinimo tarnyba (prekių ženklams ir pramoniniam dizainui) antrosios apeliacinės tarybos sprendimą byloje R 884/2011-2 ir

               —

               Priteisti iš VRDT bylinėjimosi išlaidas

      Ieškinio pagrindai ir pagrindiniai argumentai

      Bendrijos prekių ženklo paraišką pateikęs asmuo: ieškovė

      Prašomas įregistruoti Bendrijos prekių ženklas: vaizdinis prekių ženklas „Solidfloor The professional’s choice“ 19 klasės prekėms — Bendrijos prekių ženklo paraiška Nr. 5667837

      Prekių ženklo ar žymens, kuriuo remtasi per protesto procedūrą, savininkė: kita procedūros Apeliacinėje taryboje šalis

      Prekių ženklas ar žymuo, kuriuo remiamasi: Jungtinėje Karalystėje įregistruotas vaizdinis prekių ženklas „SOLID floor“ 19 ir 37 klasių prekėms (registracijos Nr. 2390415); prekių ženklas „Solid Floor Ltd“ naudotas prekyboje Jungtinėje Karalystėje; domeno pavadinimas „SOLID floor“ naudotas prekyboje Jungtinėje Karalystėje

      Protestų skyriaus sprendimas: atmesti visą protestą

      Apeliacinės tarybos sprendimas: panaikinti skundžiamą sprendimą, patenkinti visą protestą ir atmesti Bendrijos prekių ženklo paraišką

      Ieškinio pagrindai: Tarybos reglamento Nr. 207/2009 8 straipsnio 1 dalies b punkto pažeidimas.


title: Byla T-101/06  2006 m. kovo 23 d.  pareikštas ieškinys byloje  Castel del Remei prieš VRDT

text:
               20.5.2006

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 121/16

         2006 m. kovo 23 d. pareikštas ieškinys byloje Castel del Remei prieš VRDT

   (Byla T-101/06)
   (2006/C 121/28)
   Kalba, kuria surašytas ieškinys: ispanų
   Šalys

      Ieškovė: Castel del Remei, S.L. (Lérida, Ispanija), atstovaujama advokatų Fernand de Visscher, Emmanuel Cornu, Donatienne Moreau, Jorge Grau Mora, Alejandro Angulo Lafora, Maite Ferrándiz Avendaño, María Baylos Morales ir Antonio Velázquez Ibáñez

      Atsakovė: Vidaus rinkos derinimo tarnyba (prekių ženklams ir pramoniniam dizainui)
   Kita procedūros Apeliacinėje taryboje šalis: Bodegas Roda (Haro, Rioja, Ispanija)
   Ieškovės reikalavimai

               —

               Panaikinti 2006 m. sausio 17 d. VRDT Pirmosios apeliacinės tarybos sprendimą, patvirtinantį paraiškos Nr. 2325256 dėl Bendrijos figūrinio prekių ženklo „Castel del Remei“ įregistravimo atmetimą, ir nurodyti VRDT įregistruoti šį prekių ženklą.

               —

               Priteisti iš VRDT bylinėjimosi išlaidas.

         Ieškinio pagrindai ir pagrindiniai argumentai
   Bendrijos prekių ženklo paraišką pateikęs asmuo: Ieškovė

      Prašomas įregistruoti Bendrijos prekių ženklas: Figūrinis prekių ženklas „Castell del Remei ODA“ (paraiškos Nr. 2.325.256) 29, 30 ir 33 klasės prekėms.
   Ženklo ar žymens, kuriuo remiamasi protesto procese, savininkas: Bodegas Roda, S. A.

      Ženklo ar žymens, kuriuo remiamasi protesto procese: Ispanijos žodiniai prekių ženklai „RODA“ (Nr. 1.757.553), „RODA I“ (Nr. 2.006.616), „RODA II“ (Nr. 2.006.615) ir „BODEGAS RODA“ (Nr. 137.050) 33 klasės prekėms bei komercinis vardas „BODEGAS RODA S. A.“, „vardan vyno gamybos ir brandinimo...“

      Protestų skyriaus sprendimas: Patvirtinti protestą, atmesti prašymą įregistruoti prekių ženklą.
   Apeliacinės tarybos sprendimas: Atmesti apeliaciją.

      Ieškinio pagrindai: neteisingas Reglamento Nr. 40/94 dėl Bendrijos prekių ženklo 8 straipsnio 1 dalies taikymas.


title: Byla C-168/05 2006 m. spalio 26 d. Teisingumo Teismo (pirmoji kolegija) sprendimas ( Audiencia Provincial de Madrid (Ispanija) prašymas priimti prejudicinį sprendimą) Elisa María Mostaza Claro prieš Centro Móvil Milenium SL (Direktyva 93/13/EEB — Su vartotojais sudarytose sutartyse esančios nesąžiningos sąlygos — Sutarties sąlygos nesąžiningo pobūdžio neužginčijimas arbitražiniame procese — Galimybė pateikti šį prieštaravimą apeliaciniame procese dėl arbitražinio teismo sprendimo)

text:
               30.12.2006

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 326/9

         2006 m. spalio 26 d. Teisingumo Teismo (pirmoji kolegija) sprendimas (Audiencia Provincial de Madrid (Ispanija) prašymas priimti prejudicinį sprendimą) Elisa María Mostaza Claro prieš Centro Móvil Milenium SL

   (Byla C-168/05) (1)

   (Direktyva 93/13/EEB - Su vartotojais sudarytose sutartyse esančios nesąžiningos sąlygos - Sutarties sąlygos nesąžiningo pobūdžio neužginčijimas arbitražiniame procese - Galimybė pateikti šį prieštaravimą apeliaciniame procese dėl arbitražinio teismo sprendimo)
   (2006/C 326/19)
   Proceso kalba: ispanų
   Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas
   Audiencia Provincial de Madrid
   Šalys pagrindinėje byloje

      Ieškovė: Elisa María Mostaza Claro
   Atsakovė: Centro Móvil Milenium SL
   Dalykas
   Prašymas priimti prejudicinį sprendimą — Audiencia Provincial de Madrid — 1993 m. balandžio 5 d. Tarybos direktyvos 93/13/EEB dėl nesąžiningų sąlygų sutartyse su vartotojais (OL L 95, p. 29) 6 straipsnio 1 dalies, 7 straipsnio 1 dalies ir Priedo 1 dalies q punkto išaiškinimas — Pakankami ir efektyvūs nesąžiningų sąlygų naudojimo panaikinimo pagrindai — Arbitražo procese vartotojo neginčytos arbitražinės sąlygos negaliojimas.
   Rezoliucinė dalis
   1993 m. balandžio 5 d. Tarybos direktyva 93/13/EEB dėl nesąžiningų sąlygų sutartyse su vartotojais turi būti aiškinama taip, kad ji reiškia, jog nacionalinis teismas, kuriam pateiktas skundas dėl arbitražinio teismo sprendimo panaikinimo, vertina, ar arbitražinis susitarimas negalioja, ir panaikina arbitražinio teismo sprendimą, motyvuodamas tuo, kad šiame arbitražiniame susitarime yra nesąžininga sąlyga, nors vartotojas šį klausimą iškėlė ne arbitražiniame procese, o pateikdamas skundą dėl panaikinimo.

      (1)  OL C 155, 2005 5 25.


title: Byla T-566/15: 2015 m. rugsėjo 28 d. pareikštas ieškinys byloje Excalibur City/VRDT – Ferrero (MERLIN'S KINDERWELT)

text:
               30.11.2015

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 398/67

         2015 m. rugsėjo 28 d. pareikštas ieškinys byloje Excalibur City/VRDT – Ferrero (MERLIN'S KINDERWELT)

   (Byla T-566/15)
   (2015/C 398/81)
   Kalba, kuria surašytas ieškinys: anglų

      Šalys

      Ieškovė: Excalibur City s.r.o. (Znoimas, Čekijos Respublika), atstovaujama advokato E. Engin-Deniz

      Atsakovė: Vidaus rinkos derinimo tarnyba (prekių ženklams ir pramoniniam dizainui) (VRDT)

      Kita procedūros Apeliacinėje taryboje šalis: Ferrero SpA (Alba, Italija)

      Su procedūra VRDT susijusi informacija

      Pareiškėja: ieškovė.

      Prekių ženklas, dėl kurio kilo ginčas: vaizdinis Bendrijos prekių ženklas, kuriame yra žodiniai elementai „MERLIN’S KINDERWELT“ – Registracijos paraiška Nr. 11 202 066.

      Procedūra VRDT: protesto procedūra.

      Ginčijamas sprendimas: 2015 m. liepos 16 d. VRDT pirmosios apeliacinės tarybos sprendimas byloje R 1617/2014-1.

      Reikalavimai

   Ieškovė Bendrojo Teismo prašo:

               —

               pakeisti ginčijamą sprendimą taip, kad būtų atmestas prieštaravimas;
               subsidiariai

               —

               panaikinti ginčijamą sprendimą ir 2014 m. gegužės 26 d. Apeliacinės tarybos sprendimą, prieštaravimas Nr. B 002152844;

               —

               priteisti iš VRDT bylinėjimosi išlaidas.

      Pagrindai, kuriais remiamasi

               —

               Reglamento Nr. 207/2009 8 straipsnio 1 dalies b punkto pažeidimas.

               —

               Reglamento Nr. 207/2009 8 straipsnio 5 dalies pažeidimas.


title: Byla T-121/08 2008 m. kovo 10 d. pareikštas ieškinys byloje PC-Ware Information Technologies prieš Komisiją

text:
               9.5.2008

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 116/27

         2008 m. kovo 10 d. pareikštas ieškinys byloje PC-Ware Information Technologies prieš Komisiją

   (Byla T-121/08)
   (2008/C 116/49)
   Proceso kalba: olandų
   Šalys

      Ieškovė: PC-Ware Information Technologies BV (Amsterdamas, Nyderlandai), atstovaujama advokato L. Devillé

      Atsakovė: Europos Bendrijų Komisija
   Ieškovės reikalavimai

               —

               Pripažinti ieškinį priimtinu.

               —

               Panaikinti Europos Komisijos Generalinio direktorato sprendimą atmesti ieškovės pasiūlymą, pateiktą dėl viešojo pirkimo konkurso DIGIT/R2/PO/2007/022 — LAR 2007, apie kurį ieškovei buvo pranešta 2008 m. sausio 11 d. laišku, ir sudaryti sutartį su pasirinktu kandidatu.

               —

               Nustatyti, kad neteisėti Komisijos veiksmai yra teisės nuostatų pažeidimas, sukeliantis jos atsakomybę.

               —

               Jeigu užsakymas jau būtų įvykdytas Pirmosios instancijos teismui priimant sprendimą arba jeigu nebebūtų galima panaikinti Komisijos sprendimo, priteisti iš Komisijos 654 962,38 eurų kaip ieškovės dėl šios procedūros patirtos žalos atlyginimą.

               —

               Priteisti iš Komisijos šio teisinio ginčo išlaidas net ir tuo atveju, jei ieškinys būtų atmestas.

         Ieškinio pagrindai ir pagrindiniai argumentai
   Ieškovė dalyvavo viešojo pirkimo konkurse DIGIT/R2/PO/2007/022 stambus „Microsoft“ produktų perpardavėjas (LAR 2007) (OL 2007, S 183-223062), paskelbtame, siekiant sudaryti pamatinę sutartį dėl vieno šaltinio pirkimo kanalo, apimančio „Microsoft“ programinės įrangos produktų ir licencijų įsigijimą. Ieškovė ginčija Komisijos sprendimą, kuriuo ši sutartis buvo sudaryta su kita įmone.
   Pagrįsdama savo ieškinį, ieškovė visų pirma teigia, kad sprendimas nepakankamai pagrįstas. Ji pažymi, kad pateikdama savo pasiūlymą ji tiesiogiai pareiškė, jog pagal 1991 m. liepos 14 d. Belgijos įstatymo dėl komercinės praktikos, vartotojų informacijos ir apsaugos 40 straipsnį, draudžiantį nuostolingą pardavimą, suteikė maksimalią nuolaidą. Komisija nepakankamai pagrindė savo sprendimą šio draudimo taikymo ir vienodo požiūrio principo paisymo atžvilgiu.
   Antra, ieškovė tvirtina, kad Komisijos priimtas pasiūlymas pažeidžia 1991 m. liepos 14 d. Belgijos įstatymo dėl komercinės praktikos, vartotojų informacijos ir apsaugos 40 straipsnį. Komisija privalėjo atmesti priimtą pasiūlymą, remdamasi Direktyvos 2004/18/EB (1) 55 straipsniu, Reglamento Nr. 2342/2002 (2) 139 straipsnio 1 dalimi ir 146 straipsnio 4 dalimi bei gero administravimo principu.

      (1)  2004 m. kovo 31 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2004/18/EB dėl viešojo darbų, prekių ir paslaugų pirkimo sutarčių sudarymo tvarkos derinimo (OL L 134, p. 114).

      (2)  2002 m. gruodžio 23 d. Komisijos reglamentas (EB, Euratomas) Nr. 2342/2002, nustatantis išsamias Tarybos reglamento (EB, Euratomas) Nr. 1605/2002 dėl Europos Bendrijų bendrajam biudžetui taikomo finansinio reglamento įgyvendinimo taisykles (OL L 357, p. 1).


title: Byla F-60/12: 2012 m. birželio 8 d. pareikštas ieškinys byloje ZZ prieš Komisiją

text:
               11.8.2012

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 243/34

         2012 m. birželio 8 d. pareikštas ieškinys byloje ZZ prieš Komisiją

   (Byla F-60/12)
   2012/C 243/59
   Proceso kalba: anglų

      Šalys

      Ieškovė: ZZ, atstovaujama advokato E. Guerrieri Piaceri

      Atsakovė: Europos Komisija

      Ginčo dalykas bei aprašymas

   Sprendimo ieškovei skirti 6 paaukštinimo balus vykdant 2011 m. pareigų paaukštinimo procedūrą panaikinimas, vertinimo ataskaitos peržiūrėjimas ir būtinų balų, kad būtų paaukštintos pareigos į AST 2 lygį suteikimas.

      Ieškovės reikalavimai

               —

               Panaikinti ieškovės vertinimo ataskaitą už laikotarpį nuo 2010 m. sausio 1 d. iki 2010 m. gruodžio 31 d. ir sprendimą skirti ieškovei 2 paaukštinimo balus už tą patį laikotarpį.

               —

               Panaikinus ataskaitą ir sprendimą nurodyti atsakovei toliau nagrinėti ieškovės vertinimo ataskaitą ir skirti būtinus balus, kad būtų paaukštintos pareigos į AST 2 lygį nuo 2011 m. sausio 1 dienos.

               —

               Priteisit iš atsakovės sumokėti ieškovei ex aequo et bono nustatytą 20 000 EUR sumą (įskaitant bylinėjimosi išlaidas).


title: Byla C-72/10: 2010 m. vasario 9 d. Corte Suprema di Cassazione (Italija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą baudžiamojoje byloje prieš Marcello Costa

text:
               17.4.2010

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 100/27

         2010 m. vasario 9 d.Corte Suprema di Cassazione (Italija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą baudžiamojoje byloje prieš Marcello Costa

   (Byla C-72/10)
   2010/C 100/41
   Proceso kalba: italų

      Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas

      Corte Suprema di Cassazione

      Šalis pagrindinėje baudžiamojoje byloje

   Marcello Costa

      Prejudicinis klausimas

   Kaip reikia aiškinti Europos Sąjungos steigimo sutarties 43 ir 49 straipsnius dėl įsisteigimo laisvės ir laisvės teikti paslaugas tiek, kiek tai susiję su lažybomis per sporto renginius, siekiant nustatyti, ar pagal minėtas Sutarties nuostatas nedraudžiamos nacionalinės teisės nuostatos, kuriose nustatyta valstybės monopolija ir koncesijų bei leidimų sistema, pagal kurią, atsižvelgiant į apibrėžtą koncesijų skaičių: a) bendrai užtikrinama ankstesniu laikotarpiu, remiantis procedūra, kurioje kai kuriems operatoriams buvo neteisėtai uždrausta dalyvauti, suteiktų koncesijų turėtojų apsauga; b) įtvirtintos nuostatos, kurios faktiškai garantuoja, kad bus išsaugotos komercinės pozicijos, įgytos remiantis procedūra, kurioje kai kuriems operatoriams buvo neteisėtai uždrausta dalyvauti (pavyzdžiui, draudimas naujiems koncesininkams savo punktus įrengti arčiau nei per nustatytą atstumą nuo jau esančių); c) koncesija gali būti panaikinta, o labai didelis užstatas — konfiskuotas, jei, pavyzdžiui, koncesininkas tiesiogiai ar netiesiogiai administruoja tarpvalstybinę lošimų veiklą, panašią į tą, dėl kurios suteikta koncesija?


title: Byla C-399//06 P 2006 m. rugsėjo 25 d. Faraj Hassan pateiktas apeliacinis skundas dėl 2006 m. liepos 12 d. Pirmosios instancijos teismo (antroji kolegija) priimto sprendimo byloje T-49/04 Faraj Hassan prieš Europos Sąjungos Tarybą ir Europos Bendrijų Komisiją

text:
               2.12.2006

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 294/30

         2006 m. rugsėjo 25 d. Faraj Hassan pateiktas apeliacinis skundas dėl 2006 m. liepos 12 d. Pirmosios instancijos teismo (antroji kolegija) priimto sprendimo byloje T-49/04 Faraj Hassan prieš Europos Sąjungos Tarybą ir Europos Bendrijų Komisiją
   (Byla C-399//06 P)
   (2006/C 294/54)
   Proceso kalba: anglų
   Šalys

      Apeliantas: Faraj Hassan, atstovaujamas barrister E. Grieves, solicitor H. Miller

      Kitos proceso šalys: Europos Sąjungos Taryba, Europos Bendrijų Komisija
   Apelianto reikalavimai
   Apeliantas Teisingumo Teismo prašo:

               1)

               Panaikinti Pirmosios instancijos teismo sprendimą.

               2)

               Panaikinti visą 2002 m. gegužės 27 d. Tarybos reglamentą (EB) Nr. 881/2002 (1), pakeistą 2003 m. lapkričio 20 d. Komisijos reglamentu (EB) Nr. 2049/2003 (2) ir (arba) 2003 m. lapkričio 20 d. Komisijos reglamentą (EB) Nr. 2049/2003 ir (arba) tiek, kiek jis paskelbia ieškovą už įstatymo ribų; ir

               3)

               Subsidiairiai — pripažinti, kad paminėti reglamentai netaikytini ieškovui; ir

               4)

               Imtis kitų priemonių, kurias Teisingumo Teismas laiko būtinomis; ir

               5)

               Priteisti iš Tarybos atlyginti su šiuo procesu susijusias ieškovo patirtas bylinėjimosi išlaidas;

               6)

               Priteisti iš Tarybos atlyginti nuostolius.

         Apeliacinio skundo pagrindai ir pagrindiniai argumentai
   Apeliantas teigia, kad Taryba ir Komisija privalo gerbti Europos žmogaus teisių konvencijos (toliau — Konvencija) ginamas teises ir negali nevykdyti šio įpareigojimo, nebent nevykdydama šio įpareigojimo užtikrintų „bent jau analogišką apsaugą“.
   Apeliantas toliau tvirtina, kad Jungtinių Tautų Saugumo Tarybos (toliau — JTST) numatyta apsauga nėra analogiška Konvencijoje numatytai apsaugai.
   Apeliantas teigia, kad Pirmosios instancijos teismas padarė teisės klaidą:

               i)

               tiesiogiai neįvertindamas, ar JTST užtikrino Konvencijai analogišką apsaugą, būtent numatytą Konvencijos 6, 8, 13 straipsniuose ir 1 protokolo 1 straipsnyje; ir

               ii)

               netiesiogiai vertindamas JTST veiksmą remiantis jus cogens principu, o ne atsižvelgiant į Konvencijos 6, 8, 13 straipsniuose ir 1 protokolo 1 straipsnyje numatytą apsaugą.

         Toliau ieškovas teigia, kad Pirmosios instancijos teismas padarė klaidą nuspręsdamas, kad nuosavybės naudojimo apribojimas buvo neadekvatus nuosavybės teisės esmei.

      (1)  2002 m. gegužės 27 d. Tarybos reglamentas (EB) Nr. 881/2002, nustatantis tam tikras specialias ribojančias priemones, taikomas tam tikriems asmenims ir subjektams, susijusiems su Usama bin Ladenu, Al-Qaida tinklu ir Talibanu, ir panaikinantis Tarybos reglamentą (EB) Nr. 467/2001, uždraudžiantį tam tikrų prekių ir paslaugų eksportą į Afganistaną, sustiprinantį skrydžių uždraudimą ir pratęsiantį Afganistano Talibano lėšų ir kitų finansinių išteklių įšaldymą (OL L 139, p. 9).

      (2)  2003 m. lapkričio 20 d. Komisijos reglamentas (EB) Nr. 2049/2003, dvidešimt penktą kartą iš dalies keičiantis Tarybos reglamentą (EB) Nr. 881/2002, nustatantį tam tikras specialias ribojančias priemones, taikomas tam tikriems asmenims ir subjektams, susijusiems su Osama bin Ladenu, Alkaeda tinklu ir Talibanu, ir panaikinantį Tarybos reglamentą (EB) Nr. 467/2001.


title: Byla T-161/11: 2014 m. kovo 24 d. Bendrojo Teismo nutartis byloje High Tech/VRDT – Vitra Collections (Kėdės forma)

text:
               26.5.2014

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 159/37

         2014 m. kovo 24 d. Bendrojo Teismo nutartis byloje High Tech/VRDT – Vitra Collections (Kėdės forma)

   (Byla T-161/11) (1)

   2014/C 159/50
   Proceso kalba: anglų
   Antrosios kolegijos pirmininkas nutartimi nurodė išbraukti bylą iš registro.

      (1)  OL C 139, 2011 5 7.


title: Byla C-125/15: 2015 m. kovo 11 d. Europos Sąjungos Teisingumo Teismo pateiktas apeliacinis skundas dėl 2015 m. vasario 2 d. Bendrojo Teismo (trečioji kolegija) priimtos nutarties byloje T-577/14 Gascogne Sack Deutschland GmbH ir Gascogne/Europos Sąjunga

text:
               11.5.2015

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 155/15

         2015 m. kovo 11 d. Europos Sąjungos Teisingumo Teismo pateiktas apeliacinis skundas dėl 2015 m. vasario 2 d. Bendrojo Teismo (trečioji kolegija) priimtos nutarties byloje T-577/14 Gascogne Sack Deutschland GmbH ir Gascogne/Europos Sąjunga

   (Byla C-125/15)
   (2015/C 155/17)
   Proceso kalba: prancūzų

      Šalys

      Apeliantas: Europos Sąjungos Teisingumo Teismas, atstovaujamas A. V. Placco ir E. Beysen

      Kitos proceso šalys: Gascogne Sack Deutschland GmbH ir Gascogne

      Apelianto reikalavimai

               —

               Panaikinti 2015 m. vasario 2 d. Bendrojo Teismo (trečioji kolegija) nutartį byloje Gascogne Sack Deutschland ir Gascogne/Europos Sąjunga, T-577/14, kiek ja atmetami antrasis–ketvirtasis reikalavimai, kuriuos Bendrajam Teismui pateikė Europos Sąjungos Teisingumo Teismas (toliau taip pat – ESTT) pagal Bendrojo Teismo procedūros reglamento 114 straipsnį;

               —

               patenkinti minėtus reikalavimus, todėl

                           —

                           priimti galutinį sprendimą dėl bylos esmės ir pripažinti nepriimtinu Gascogne Sack Deutschland GmbH ir Groupe Gascogne SA ieškinį dėl žalos atlyginimo, nes jis pareikštas ESTT (kaip Sąjungos atstovui);

                           —

                           nepatenkinus minėtų reikalavimų, tuo atveju, jei Teisingumo Teismas mano, jog tai, kad šis ieškinys pareikštas ESTT, o ne Komisijai (kaip Sąjungos atstovės), neturi reikšmės šio ieškinio priimtinumui, vis dėlto reikėtų manyti, kad Bendrasis Teismas savo sprendime dėl procesinio klausimo, kurį ESTT pateikė jam nagrinėti, turėjo nurodyti ESTT pakeisti Komisija kaip atsakove ir nurodyti grąžinti bylą nagrinėti Bendrajam Teismui tam, kad šis, atsižvelgdamas į Teisingumo Teismo teisinius argumentus, galėtų priimti sprendimą dėl Gascogne Sack Deutschland GmbH ir Groupe Gascogne SA ieškinio dėl žalos atlyginimo;

               —

               priteisti iš Gascogne Sack Deutschland GmbH ir Groupe Gascogne S.A. ESTT pirmojoje ir apeliacinėje instancijose patirtas bylinėjimosi išlaidas.

      Apeliacinio skundo pagrindai ir pagrindiniai argumentai

   Grįsdamas apeliacinį skundą apeliantas nurodo du pagrindus: jis teigia, kad, pirma, buvo pažeistos atstovavimo Sąjungai jos teismuose taisyklės ir, antra, Bendrojo Teismo pareiga motyvuoti.
   Dėl pirmojo apeliacinio skundo pagrindo, susijusio su atstovavimo Sąjungai jos teismuose taisyklėmis, ESTT pastebi, kad, nesant aiškios nuostatos dėl tokio atstovavimo Sąjungai jos teismuose pateikus ieškinius pagal SESV 268 straipsnį, tokios atstovavimo taisyklės turi būti išvestos iš teismų funkcijų vykdymui taikomų bendrųjų principų, pirmiausia tinkamo teisingumo vykdymo principo bei teismų nepriklausomumo ir nešališkumo principų.
   Dėl antrojo apeliacinio skundo pagrindo apeliantas teigia, kad skundžiama nutartis pažeidžia pareigą motyvuoti, nes joje konkrečiai nėra paneigiami argumentai, kurie buvo pateikti Bendrajam Teismui dėl sprendimų Gascogne Sack/Komisija
       (1), C-40/12 P, ir Groupe Gascogne/Komisija
       (2), C-58/12 P taikymo apimties.

      (1)  EU:C:2013:768

      (2)  EU:C:2013:770


title: Byla T-141/07 2007 m. gegužės 4 d. pareikštas ieškinys byloje General Technic–Otis prieš Komisiją

text:
               23.6.2007

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 140/39

         2007 m. gegužės 4 d. pareikštas ieškinys byloje General Technic–Otis prieš Komisiją

   (Byla T-141/07)
   (2007/C 140/65)
   Proceso kalba: prancūzų
   Šalys

      Ieškovė: General Technic–Otis Sàrl (Howald, Liuksemburgo Didžioji Hercogystė), atstovaujama advokato M. Nosbusch

      Atsakovė: Europos Bendrijų Komisija
   Ieškovės reikalavimai

               —

               Panaikinti pagal EB 230 straipsnį 2007 m. vasario 21 d. Komisijos sprendimą dėl EB 81 straipsnio ir EEE 53 straipsnio taikymo procedūros byloje COMP/E-1/38.823 — Elevators and Escalators tiek, kiek jis susijęs su GTO;

               —

               Nepatenkinus pirmojo reikalavimo, panaikinti arba sumažinti pagal EB 229 straipsnį šiuo sprendimu paskirtą baudą;

               —

               Priteisti iš Komisijos visas bylinėjimosi išlaidas.

         Ieškinio pagrindai ir pagrindiniai argumentai
   Savo ieškiniu ieškovė siekia dalinio 2007 m. vasario 21 d. Komisijos sprendimo C(2007) 512 galutinis dėl EB 81 straipsnio ir EEE 53 straipsnio taikymo procedūros (byla COMP/E-1/38.823 — PO/Elevators and Escalators), susijusio su karteliu liftų ir mechaninių eskalatorių montavimo bei priežiūros Belgijoje, Vokietijoje, Liuksemburge ir Nyderlanduose rinkoje dėl manipuliavimo konkursais, rinkų pasidalijimo, kainų nustatymo, projektų ir pardavimo, įrengimų montavimo, priežiūros bei modernizavimo sutarčių skyrimo ir pasikeitimo informacija, panaikinimo tiek, kiek šis sprendimas susijęs su ieškove. Nepatenkinus pirmojo reikalavimo, ieškovė prašo panaikinti arba sumažinti ginčijamu sprendimu jai paskirtą baudą.
   Pagrįsdama savo ieškinį, ieškovė pateikia septynis pagrindus.
   Pirma, ieškovė teigia, kad Komisija padarė teisės ir fakto klaidų taikydama baudų apskaičiavimo taisykles, nustatydama, kad priskiriami veiksmai yra „labai rimtas“ pažeidimas. Ieškovė mano, kad pradinė bauda turėjo būti sumažinta atsižvelgiant į nagrinėjamos rinkos geografinį ribotumą ir nedidelį priskiriamų veiksmų poveikį nagrinėjamai rinkai.
   Antra, ieškovė teigia, kad Komisija padarė teisės ir fakto klaidų, neatsižvelgdama į realų ieškovės ekonominį pajėgumą padaryti žalą. Ji dar tvirtina, kad Komisija nustatydama baudą turėjo atsižvelgti į tai, kad ji yra visiškai savarankiškai administruojama maža arba vidutinė įmonė, kuri atitinkamai negali padaryti didelės žalos rinkai.
   Trečia, ieškovė tvirtina, kad Komisija padarė teisės ir fakto klaidų, nes neapribojo baudos sumos 10 % jos apyvartos ir kad ji, apskaičiuodama maksimalią ieškovei skirtinos baudą, turėjo neatsižvelgti į motininių įmonių apyvartą.
   Ketvirta, Komisija pažeidė vienodos traktuotės principą, nes atsakomybės principus taikė visiems nagrinėjamo susitarimo dalyviams nenuosekliai. Ieškovė teigia, kad Komisija ją apkaltino motininėms įmonėms priskiriamais veiksmais, tačiau ji to nedarė kitos tuo pačiu sprendimu apkaltintos bendrovės atžvilgiu, nors pastaroji motininių įmonių kontrolės vykdymo požiūriu buvo panašioje situacijoje kaip ieškovė.
   Penkta, ieškovė nurodo, kad Komisija padarė fakto klaidą, nes jai skirtos baudos nesumažino 50 %, kaip tai numatyta pranešime apie atleidimą nuo baudų (1). Ieškovė tvirtina, kad ji glaudžiai, nuolat ir itin plačiai bendradarbiavo su Komisijos tarnybomis ir kad toks bendradarbiavimas pagrindžia pranešime apie atleidimą nuo baudų numatytą baudos sumažinimą 50 %.
   Šešta, ieškovė tvirtina, kad Komisija pažeidė teisėtų lūkesčių apsaugos principą, nes papildomai nesumažino jai skirtos baudos 10 % už aplinkybių neginčijimą. Ieškovė mano, kad kaltinimų pranešimas ir Komisijos sprendimų priėmimo praktika lėmė pagrįstus lūkesčius, kad šiuo pagrindu bauda bus sumažinta 10 %, o ne vos 1 % kaip padaryta ginčijamu sprendimu.
   Septinta, pažeistas baudų proporcingumo principas, nes ieškovei paskirta bauda nepagrįsta nagrinėjamo pažeidimo atžvilgiu, o ypač atsižvelgiant į jo tariamai mažą poveikį rinkai ir tai, kad jį įvykdė maža bendrovė.

      (1)  Komisijos pranešimas apie atleidimą nuo baudų ir baudų sumažinimą kartelių atveju, OL C 45, 2002, p. 3.


title: Byla C-262/12: 2013 m. gruodžio 19 d. Teisingumo Teismo (antroji kolegija) sprendimas byloje ( Conseil d'État (Prancūzija) prašymas priimti prejudicinį sprendimą) Association Vent De Colère! Fédération nationale ir kt. prieš Ministre de l'écologie, du développement durable, des transports et du logement, Ministre de l'Économie, des Finances et de l'Industrie (Prašymas priimti prejudicinį sprendimą — Valstybės pagalba — Valstybės arba iš jos valstybinių išteklių suteikta pagalba — Vėjo jėgainių pagaminta elektros energija — Pareiga pirkti už didesnę nei rinkos kainą — Visiškas kompensavimas — Galutinių elektros energijos vartotojų mokėtinos įmokos)

text:
               22.2.2014

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 52/11

         2013 m. gruodžio 19 d. Teisingumo Teismo (antroji kolegija) sprendimas byloje (Conseil d'État (Prancūzija) prašymas priimti prejudicinį sprendimą) Association Vent De Colère! Fédération nationale ir kt. prieš Ministre de l'écologie, du développement durable, des transports et du logement, Ministre de l'Économie, des Finances et de l'Industrie

   (Byla C-262/12) (1)

   (Prašymas priimti prejudicinį sprendimą - Valstybės pagalba - Valstybės arba iš jos valstybinių išteklių suteikta pagalba - Vėjo jėgainių pagaminta elektros energija - Pareiga pirkti už didesnę nei rinkos kainą - Visiškas kompensavimas - Galutinių elektros energijos vartotojų mokėtinos įmokos)
   2014/C 52/17
   Proceso kalba: prancūzų

      Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas

      Conseil d'État

      Šalys pagrindinėje byloje

      Ieškovai: Association Vent De Colère ! Fédération nationale, Alain Bruguier, Jean-Pierre Le Gorgeu, Marie-Christine Piot, Eric Errec, Didier Wirth, Daniel Steinbach, Sabine Servan-Schreiber, Philippe Rusch, Pierre Recher, Jean-Louis Moret, Didier Jocteur Monrozier

      Atsakovai: Ministre de l'écologie, du développement durable, des transports et du logement, Ministre de l'Économie, des Finances et de l'Industrie

      Dalyvaujant: Syndicat des énergies renouvelables

      Dalykas

   Prašymas priimti prejudicinį sprendimą — Conseil d'État (Prancūzija) — EB 87 straipsnio (dabar SESV 107 straipsnis) aiškinimas — Valstybės ar iš valstybinių išteklių suteiktos pagalbos sąvoka — Pareiga supirkti vėjo jėgainių pagamintą elektros energiją didesne nei šios energijos rinkos kaina — Visiškas papildomų išlaidų kompensavimas — Šio kompensavimo finansavimo mechanizmo pakeitimas — Galutinių elektros energijos vartotojų mokėtinos įmokos

      Rezoliucinė dalis

   SESV 107 straipsnio 1 dalis turi būti aiškinama taip, kad visų nacionalinėje teritorijoje esančių galutinių elektros energijos vartotojų finansuojamas kompensavimo mechanizmas, pagal kurį visiškai kompensuojamos papildomos sąnaudos, patirtos dėl įmonėms nustatytos pareigos supirkti vėjo jėgainių pagamintą elektros energiją didesne nei šios energijos rinkos kaina, kaip nustatyta 2000 m. vasario 10 d. Įstatyme Nr. 2000-108 dėl viešojo aprūpinimo elektros energija modernizavimo ir plėtros su pakeitimais, padarytais 2006 m. gruodžio 7 d. Įstatymu Nr. 2006-1537 dėl energijos sektoriaus, yra iš valstybės valstybinių išteklių suteikta pagalba.

      (1)  OL C 243, 2012 8 11.


title: Byla T-13/13: 2013 m. birželio 14 d. Bendrojo Teismo nutartis byloje MasterCard International prieš VRDT — Nehra (surfpin)

text:
               3.8.2013

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 225/83

         2013 m. birželio 14 d. Bendrojo Teismo nutartis byloje MasterCard International prieš VRDT — Nehra (surfpin)

   (Byla T-13/13) (1)

   2013/C 225/191
   Proceso kalba: anglų
   Trečiosios kolegijos pirmininkas nutartimi nurodė išbraukti bylą iš registro.

      (1)  OL C 86, 2013 3 23.


title: Byla C-607/11: 2013 m. kovo 7 d. Teisingumo Teismo (ketvirtoji kolegija) sprendimas byloje ( High Court of Justice (Chancery Division) (Jungtinė Karalystė) prašymas priimti prejudicinį sprendimą) ITV Broadcasting Limited ir kt. prieš TV Catch Up Limited (Direktyva 2001/29/EB — 3 straipsnio 1 dalis — Trečiojo asmens internetu atliekamas komercinių televizijos transliuotojų programų perdavimas — Srautinis duomenų siuntimas (Live streaming) — Viešas skelbimas)

text:
               27.4.2013

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 123/6

         2013 m. kovo 7 d. Teisingumo Teismo (ketvirtoji kolegija) sprendimas byloje (High Court of Justice (Chancery Division) (Jungtinė Karalystė) prašymas priimti prejudicinį sprendimą) ITV Broadcasting Limited ir kt. prieš TV Catch Up Limited

   (Byla C-607/11) (1)

   (Direktyva 2001/29/EB - 3 straipsnio 1 dalis - Trečiojo asmens internetu atliekamas komercinių televizijos transliuotojų programų perdavimas - Srautinis duomenų siuntimas (Live streaming) - Viešas skelbimas)
   2013/C 123/08
   Proceso kalba: anglų

      Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas

      High Court of Justice (Chancery Division)

      Šalys pagrindinėje byloje

      Ieškovės: ITV Broadcasting Limited, ITV 2 Ltd, ITV Digital Channels Ltd, Channel 4 Television Corporation, 4 Ventures Ltd, Channel 5 Broadcasting Ltd, ITV Studios Ltd

      Atsakovė: TV Catch Up Limited

      Dalykas

   Prašymas priimti prejudicinį sprendimą — High Court of Justice (Chancery Division) — 2001 m. gegužės 22 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 2001/29/EB dėl autorių teisių ir gretutinių teisių informacinėje visuomenėje (OL L 167, 2001, p. 10; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 17 sk., 1 t., p. 230) 3 straipsnio 1 dalies aiškinimas — Sąvoka „viešas skelbimas“ — Teisių turėtojų leidimas jų kūrinius transliuoti per televiziją antžeminiu nekoduotu tinklu visos valstybės narės teritorijoje arba tam tikroje valstybės narės geografinėje dalyje — Nuolatinio transliavimo paslauga, kurią teikia trečiasis transliuotojas mokestį mokantiems individualiems abonentams, kurie gali gauti transliacijos turinį srautinio duomenų siuntimo per internetą būdu.

      Rezoliucinė dalis

               1.

               „Viešo skelbimo“ sąvoką, kaip ji suprantama pagal 2001 m. gegužės 22 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 2001/29/EB dėl autorių teisių ir gretutinių teisių informacinėje visuomenėje tam tikrų aspektų suderinimo 3 straipsnio 1 dalį, reikia aiškinti kaip apimančią kūrinių, įrauktų į antžeminės televizijos transliaciją, retransliavimą

                           —

                           kurį atlieka kita nei pradinis transliuotojas organizacija,

                           —

                           interneto srautu, prieinamu šios organizacijos abonentams, kurie gali gauti šio retransliavimo turinį prisijungę prie jos serverio,

                           —

                           net jeigu jei šie abonentai yra minėtos antžeminės televizijos transliacijos priėmimo teritorijoje ir teisėtai gali ją priimti televizijos imtuvu.

               2.

               Atsakant į pirmąjį klausimą neturi reikšmės tai, kad retransliacija, kaip nagrinėjamoji pagrindinėje byloje, finansuojama iš reklamos ir dėl to ja siekiama pelno.

               3.

               Atsakant į pirmąjį klausimą neturi reikšmės tai, kad retransliaciją, kaip nagrinėjamoji pagrindinėje byloje, atlieka organizacija, tiesiogiai konkuruojanti su pradiniu transliuotoju.

      (1)  OL C 65, 2012 3 3.


title: Byla T-221/00 2008 m. spalio 14 d. Pirmosios instancijos teismo nutartis byloje Casinò municipale di Venezia prieš Komisiją

text:
               20.12.2008

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 327/41

         2008 m. spalio 14 d. Pirmosios instancijos teismo nutartis byloje Casinò municipale di Venezia prieš Komisiją

   (Byla T-221/00) (1)

   (2008/C 327/72)

      Proceso kalba: italų

   Šeštosios kolegijos pirmininkas nutartimi nurodė išbraukti bylą iš registro.

      (1)  OL C 316, 2000 11 4.


title: Byla C-623/15 P: 2015 m. lapkričio 20 d. Toshiba Corp. pateiktas apeliacinis skundas dėl 2015 m. rugsėjo 9 d. Bendrojo Teismo (trečioji kolegija) priimto sprendimo byloje T-104/13, Toshiba Corp./Europos Komisija

text:
               25.1.2016

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 27/26

         2015 m. lapkričio 20 d.Toshiba Corp. pateiktas apeliacinis skundas dėl 2015 m. rugsėjo 9 d. Bendrojo Teismo (trečioji kolegija) priimto sprendimo byloje T-104/13, Toshiba Corp./Europos Komisija

   (Byla C-623/15 P)
   (2016/C 027/30)
   Proceso kalba: anglų

      Šalys

      Apeliantė: Toshiba Corp., atstovaujama solisitoriaus J. F. MacLennan, advokatų A. Schulz, J. Jourdan, solisitoriaus A. Kadri

      Kita proceso šalis: Europos Komisija

      Apeliantės reikalavimai

   Apeliantė Teisingumo Teismo prašo:

               —

               panaikinti Bendrojo Teismo sprendimą byloje T-104/13 tiek, kiek juo patvirtinama Europos Komisijos išvada, kad Toshiba yra kartu ir solidariai atsakinga už MTPD elgesį,

               —

               panaikinti Europos Komisijos sprendimą byloje COMP/39.437 – Televizorių ir kompiuterių monitorių kineskopai tiek, kiek ji konstatavo, kad Toshiba pažeidė SESV 101 straipsnį, ir laikė Toshiba kartu ir solidariai atsakinga už MTPD elgesį,

               —

               priteisti iš Europos Komisijos bylinėjimosi išlaidas.

      Apeliacinio skundo pagrindai ir pagrindiniai argumentai

   Grįsdama apeliacinį skundą apeliantė pateikia vienintelį pagrindą:
   Bendrasis Teismas klaidingai pritaikė įmonės sąvoką, nes neteisingai nusprendė, kad iš tam tikrų duomenų matyti, jog Toshiba galėjo daryti lemiamą įtaką MTPD arba realiai darė ją, ir kad visų šių duomenų pakanka siekiant pagrįsti išvadą, jog Toshiba darė tokią įtaką MTPD.


title: Byla C-498/06 2006 m. gruodžio 7 d. Juzgado de lo Social Único de Algeciras (Ispanija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje Maira María Robledillo Núñez prieš Fondo de Garantía Salarial (Fogasa)

text:
               10.3.2007

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 56/13

         2006 m. gruodžio 7 d.Juzgado de lo Social Único de Algeciras (Ispanija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje Maira María Robledillo Núñez prieš Fondo de Garantía Salarial (Fogasa)

   (Byla C-498/06)
   (2007/C 56/23)
   Proceso kalba: ispanų
   Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas
   Juzgado de lo Social Único de Algeciras
   Šalys pagrindinėje byloje

      Ieškovė: Maira María Robledillo Núñez

      Atsakovė: Fondo de Garantía Salarial (Fogasa)
   Prejudicinis klausimas
   Ar, atžvelgiant į bendrąjį lygybės ir nediskriminavimo principą, Įstatymo dėl darbuotojų statuto 33 straipsnio 2 dalyje (jo dabartinės ir pirmesnės redakcijos, galiojusios iki 2006 m. birželio 14 d.) nustatytas nevienodas požiūris nėra pateisinamas objektyviai ir todėl kompensacijoms dėl neteisėto atleidimo iš darbo, nustatytoms neteisminio taikinimo būdu, turi būti taikoma (1980 m. spalio 20 d.) Tarybos direktyva 80/987/EEB (1) dėl valstybių narių įstatymų, susijusių su darbuotojų apsauga jų darbdaviui tapus nemokiam, suderinimo, iš dalies pakeista (2002 m. rugsėjo 23 d.) Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2002/74/EB (2), turint omeny, kad Įstatymo dėl darbuotojų statuto 33 straipsnio 1 dalis tokios rūšies taikinimą pripažįsta garantijų institucijai mokant „salarios de tramitación“, kuri irgi kyla dėl atleidimo?

      (1)  OL L 283, p. 23; EE 05/02, p. 219.

      (2)  OL L 270, p. 10.


title: 2005 m. balandžio 26 d. Teisingumo Teismo nutartis (ketvirtoji kolegija), Byloje C-149/04 (dėl Corte suprema di cassazione prašymo priimti prejudicinį sprendimą): Ugo Fava prieš Comune di Carrara (Mokestis, kuriuo apmokestinamas marmuras, išgautas savivaldybės teritorijoje, dėl jo išvežimo iš šios teritorijos — Darbo reglamento 92 straipsnio 1 dalis ir 104 straipsnio 3 dalis — Nepriimtinumas iš dalies — Klausimas tapatus klausimui, dėl kurio Teismas jau yra priėmęs nutartį)

text:
               23.7.2005

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 182/20

      TEISINGUMO TEISMO NUTARTIS

   (ketvirtoji kolegija)
   2005 m. balandžio 26 d.
   Byloje C-149/04 (dėl Corte suprema di cassazione prašymo priimti prejudicinį sprendimą): Ugo Fava prieš Comune di Carrara
       (1)

   (Mokestis, kuriuo apmokestinamas marmuras, išgautas savivaldybės teritorijoje, dėl jo išvežimo iš šios teritorijos - Darbo reglamento 92 straipsnio 1 dalis ir 104 straipsnio 3 dalis - Nepriimtinumas iš dalies - Klausimas tapatus klausimui, dėl kurio Teismas jau yra priėmęs nutartį)
   (2005/C 182/37)
   Proceso kalba: italų
   Byloje C-149/04 dėl Corte suprema di cassazione (Italija) 2003 m. spalio 27 d. sprendimu, kurį Teisingumo Teismas gavo 2004 m. kovo 23 d., pagal EB sutarties 234 straipsnį pateikto prašymo priimti prejudicinį sprendimą byloje Ugo Fava (IMEG Srl likvidatorius bankroto procedūros metu) prieš Comune di Carrara, Teisingumo Teismas (ketvirtoji kolegija), kurį sudaro kolegijos pirmininkas K. Lenaerts (pranešėjas), teisėjai N. Colneric ir J. N. Rodrigues; generalinis advokatas M. Poiares Maduro, sekretorius R. Grass, 2005 m. balandžio 26 d. priėmė nutartį, kurios rezoliucinėje dalyje nurodyta:

               1.

               Prašymas priimti prejudicinį sprendimą yra nepriimtinas ta dalimi, kuria jis susijęs su EB 81, EB 85 ir EB 86 straipsnių išaiškinimu.

               2.

               Prekės svoriui proporcingas mokestis, taikomas tik valstybės narės vienos savivaldybės teritorijoje, kuriuo apmokestinama viena prekių grupė dėl jų išvežimo už šios teritorijos ribų, yra eksporto muitui lygiaverčio poveikio mokestis EB sutarties 23 straipsnio prasme, nepaisant to, kad šiuo mokesčiu taip pat yra apmokestinamos prekės, kurių galutinė paskirtis yra atitinkamos valstybės narės viduje.

               3.

               Remtis EB sutarties 23 straipsniu prašymuose grąžinti mokestį marmurui, sumokėtą iki 1992 m. liepos 16 d., gali tik ieškovai, kurie iki šios dienos pareiškė ieškinį teisme arba pateikė jam lygiavertį skundą.

      (1)  OL C 106, 2004 4 30.


title: Byla F-29/09: 2009 m. kovo 30 d. pareikštas ieškinys byloje Lebedef ir Jones prieš Komisiją

text:
               6.6.2009

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 129/21

         2009 m. kovo 30 d. pareikštas ieškinys byloje Lebedef ir Jones prieš Komisiją
   (Byla F-29/09)
   2009/C 129/36
   Proceso kalba: prancūzų

      Šalys

      Ieškovai: Giorgio Lebedef (Senningerberg, Liuksemburgas) ir Trevor Jones (Ernzen, Liuksemburgas), atstovaujami advokato F. Frabetti

      Atsakovė: Europos Bendrijų Komisija

      Ginčo dalykas bei aprašymas

   Prašymas panaikinti sprendimą atsisakyti atlyginimams Liuksemburge taikyti tokio paties dydžio perkamąją galią, kaip taikoma atlyginimams Briuselyje, ir papildomas prašymas panaikinti ieškovų atlyginimo lapelius, apimančius laikotarpį nuo 2008 m. birželio 15 dienos.

      Ieškovų reikalavimai

               —

               Panaikinti numanomą sprendimą atsisakyti atlyginimams Liuksemburge taikyti tokio paties dydžio perkamąją galią, kaip taikoma atlyginimams Briuselyje.

               —

               Papildomai, panaikinti ieškovų atlyginimo lapelius, apimančius laikotarpį nuo 2008 m. birželio 15 dienos.

               —

               Priteisti iš Europos Bendrijų Komisijos bylinėjimosi išlaidas.


title: Sujungtos bylos C-509/09 ir C-161/10: 2011 m. spalio 25 d. Teisingumo Teismo (didžioji kolegija) sprendimas byloje ( Bundesgerichtshof, Tribunal de grande instance de Paris (Vokietija, Prancūzija) prašymas priimti prejudicinį sprendimą) eDate Advertising GmbH prieš X, Olivier Martinez, Robert Martinez prieš MGN Limited (Reglamentas (EB) Nr. 44/2001 — Jurisdikcija ir teismo sprendimų civilinėse ir komercinėse bylose vykdymas — Jurisdikcija „delikto arba kvazidelikto bylose“ — Direktyva 2000/31/EB — Informacijos paskelbimas internete — Asmeninių teisių pažeidimas — Vieta, kur įvyko žalą sukėlęs įvykis ar jis gali įvykti — Informacinės visuomenės paslaugoms taikytina teisė)

text:
               17.12.2011

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 370/9

         2011 m. spalio 25 d. Teisingumo Teismo (didžioji kolegija) sprendimas byloje (Bundesgerichtshof, Tribunal de grande instance de Paris (Vokietija, Prancūzija) prašymas priimti prejudicinį sprendimą) eDate Advertising GmbH prieš X, Olivier Martinez, Robert Martinez prieš MGN Limited

   (Sujungtos bylos C-509/09 ir C-161/10) (1)

   (Reglamentas (EB) Nr. 44/2001 - Jurisdikcija ir teismo sprendimų civilinėse ir komercinėse bylose vykdymas - Jurisdikcija „delikto arba kvazidelikto bylose“ - Direktyva 2000/31/EB - Informacijos paskelbimas internete - Asmeninių teisių pažeidimas - Vieta, kur įvyko žalą sukėlęs įvykis ar jis gali įvykti - Informacinės visuomenės paslaugoms taikytina teisė)
   2011/C 370/13
   Proceso kalba: vokiečių ir prancūzų

      Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas

      Bundesgerichtshof, Tribunal de grande instance de Paris

      Šalys pagrindinėje byloje

      Ieškovai: eDate Advertising GmbH, Olivier Martinez, Robert Martinez

      Atsakovai: X, MGN Limited

      Dalykas

   (C-509/09)
   Prašymas priimti prejudicinį sprendimą — Bundesgerichtshof — 2000 m. gruodžio 22 d. Tarybos reglamento (EB) Nr. 44/2001 dėl jurisdikcijos ir teismo sprendimų civilinėse ir komercinėse bylose pripažinimo ir vykdymo (OL L 12, p. 1; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 19 sk., 4 t., p. 42) 5 straipsnio 3 punkto ir 2000 m. birželio 8 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 2000/31/EB dėl kai kurių informacinės visuomenės paslaugų, ypač elektroninės komercijos, teisinių aspektų vidaus rinkoje (OL L 178, p. 1; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 13 sk., 25 t., p. 399) 3 straipsnio 1 ir 2 dalių aiškinimas — Teismo kompetencijos ir taikytino įstatymo nustatymas pareiškus ieškinį dėl asmens teisių pažeidimo, padaryto paskelbus duomenis internete — „Vietos, kurioje įvyko arba gali įvykti žalą sukėlęs įvykis“ nustatymo kriterijai
   (C-161/10)
   Prašymas priimti prejudicinį sprendimą — Tribunal de grande instance de Paris — 2000 m. gruodžio 22 d. Tarybos reglamento (EB) Nr. 44/2001 dėl jurisdikcijos ir teismo sprendimų civilinėse ir komercinėse bylose pripažinimo ir vykdymo (OL L 12, 2001, p. 1; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 19 sk., 4 t., p. 42) 2 straipsnio ir 5 straipsnio 3 dalies aiškinimas — Teismas, turintis jurisdikciją priimti sprendimą dėl ieškinio, grindžiamo pasikėsinimu į privatų gyvenimą ir į teisę į atvaizdą, kuris įvykdytas paskelbus informaciją ir nuotraukas interneto svetainėje, patalpintoje kitos valstybės narės nei ieškovo gyvenamoji valstybė, serveryje — Vietos, kurioje įvyko žalą sukėlęs įvykis, nustatymas — Prisijungimų prie ginčijamos interneto svetainės iš valstybės, kurioje yra ieškovo gyvenamoji vieta, skaičiaus, jo pilietybės ir, jei reikia, kalbos, kuria išplatinta ginčijama informacija, reikšmė tos vietos nustatymui

      Rezoliucinė dalis

               1.

               2000 m. gruodžio 22 d. Tarybos reglamento (EB) Nr. 44/2001 dėl jurisdikcijos ir teismo sprendimų civilinėse ir komercinėse bylose pripažinimo ir vykdymo 5 straipsnio 3 punktą reikia aiškinti taip, kad, patalpinus turinį į internetą ir taip tariamai pažeidus asmenines teises, asmuo, kuris mano, kad jo teisės buvo pažeistos, turi teisę pareikšti ieškinį dėl visos žalos atlyginimo šio turinio skleidėjo įsteigimo valstybės narės teismuose arba valstybės narės, kur yra jo pagrindinis interesų centras, teisme. Šis asmuo nebūtinai turi reikšti ieškinį dėl visos žalos atlyginimo, jis gali kreiptis į kiekvienos valstybės narės, iš kurios teritorijos yra arba buvo pasiekiamas internete patalpintas turinys, teismą. Šie teismai turi jurisdikciją nagrinėti tik jų buvimo valstybės narėje padarytos žalos klausimą.

               2.

               2000 m. birželio 8 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 2000/31/EB dėl kai kurių informacinės visuomenės paslaugų, ypač elektroninės komercijos, teisinių aspektų vidaus rinkoje (Elektroninės komercijos direktyva) 3 straipsnį reikia aiškinti taip, kad jį perkeliant į nacionalinę teisę nereikalaujama priimti specifinės kolizinės normos. Tačiau, kiek tai susiję su koordinuojama sritimi, valstybės narės turi užtikrinti, kad, išskyrus direktyvos 3 straipsnio 4 dalyje nustatytomis sąlygomis leidžiamas išimtis, elektroninės komercijos paslaugų teikėjui nebūtų taikomi griežtesni reikalavimai nei tie, kurie nustatyti valstybės narės, kur įsisteigęs šis paslaugų teikėjas, galiojančioje materialinėje teisėje.

      (1)  OL C 134, 2010 5 22.

      OL C 148, 2010 6 5.


title: Byla C-587/15: 2015 m. lapkričio 12 d. Lietuvos Aukščiausiojo Teismo (Lietuva) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje Lietuvos Respublikos transporto priemonių draudikų biuras prieš Gintarą Dockevičių ir Jurgitą Dockevičienę

text:
               25.1.2016

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 27/17

         2015 m. lapkričio 12 d. Lietuvos Aukščiausiojo Teismo (Lietuva) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje Lietuvos Respublikos transporto priemonių draudikų biuras prieš Gintarą Dockevičių ir Jurgitą Dockevičienę

   (Byla C-587/15)
   (2016/C 027/21)
   Proceso kalba: lietuvių

      Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas

   Lietuvos Aukščiausiasis Teismas

      Šalys pagrindinėje byloje

      Kasatorius: Lietuvos Respublikos transporto priemonių draudikų biuras

      Kitos kasacinio proceso šalys: Gintaras Dockevičius ir Jurgita Dockevičienė

      Prejudiciniai klausimai

               1.

               Ar Direktyvos 2009/103 (1) 2 straipsnis, 10 straipsnio 1, 4 dalys, 24 straipsnio 2 dalis, Vidaus nuostatų (2) 3 straipsnio 4 dalis, 5 straipsnio 1, 4 dalys, 6 straipsnio 1 dalis, 10 straipsnis, Chartijos 47 straipsnis (kartu ar atskirai, bet šiomis nuostatomis neapsiribojant) turi būti suprantami ir aiškinami taip, kad kai:

                           —

                              nacionalinis draudikų biuras (Biuras „A“) atlygina žalą asmeniui, nukentėjusiam per eismo įvykį, šio biuro buveinės vietos valstybėje narėje, dėl to, kad už šią žalą atsakingas kitos valstybės narės pilietis nebuvo apdraudęs savo civilinės atsakomybės;

                           —

                              dėl šio atlyginimo Biuras „A“ perima nukentėjusiojo asmens teises ir eismo įvykio kaltininko kilmės nacionaliniam draudikų biurui (Biuras „B“) pareiškia reikalavimą atlyginti patirtas žalos sureguliavimo išlaidas;

                           —

                              Biuras „B“, neatlikęs savarankiško tyrimo ar neužklausęs papildomos informacijos, patenkina Biuro „A“ prašymą;

                           —

                              Biuras „B“ atsakovams (kaltininkui ir transporto priemonės savininkui) pareiškia ieškinį teisme atlyginti jo patirtas išlaidas,

                     šiame teismo procese ieškovas (Biuras „B“) savo reikalavimą atsakovams (kaltininkui ir transporto priemonės savininkui) gali grįsti tik lėšų apmokėjimo Biurui „A“ aplinkybe ir jam (ieškovui) nekyla pareiga įrodinėti atsakovo – kaltininko civilinės atsakomybės sąlygų (šio kaltės, neteisėtų veiksmų, priežastinio ryšio ir žalos dydžio) bei tinkamo užsienio teisės taikymo atlyginant žalą nukentėjusiajam?

               2.

               Ar Direktyvos 2009/103 24 straipsnio 1 dalies 5 pastraipos „c“ papunktis ir Vidaus nuostatų 3 straipsnio 1, 4 dalys (kartu ar atskirai, bet šiomis nuostatomis neapsiribojant) turi būti suprantami ir aiškinami taip, kad Biuras „A“ prieš galutinį sprendimą atlyginti žalą nukentėjusiajam privalo aiškiai ir suprantamai (įskaitant duomenų pateikimo kalbą) informuoti kaltininką ir transporto priemonės savininką (kai šie nesutampa) apie pradėtą žalos administravimo procesą ir jo eigą bei suteikti jiems pakankamai laiko tam, jog šie galėtų pateikti savo pastabas ar prieštaravimus dėl priimsimo sprendimo atlyginti žalą ir (ar) žalos dydžio?

               3.

               Jei atsakymas į pirmąjį klausimą būtų neigiamas (t. y. atsakovai (kaltininkas ir transporto priemonės savininkas) iš ieškovo (Biuras „B“) galėtų reikalauti įrodyti ar jam kelti bet kokius kitus prieštaravimus ar abejones dėl, inter alia, eismo įvykio aplinkybių, kaltininko civilinės atsakomybės teisinio reguliavimo taikymo, žalos dydžio ir jo apskaičiavimo), ar Direktyvos 2009/103 2 straipsnis, 10 straipsnio 1 dalis, 24 straipsnio 2 dalis ir Vidaus nuostatų 3 straipsnio 4 dalies 2 pastraipa (kartu ar atskirai, bet šiomis nuostatomis nepasiribojant) turi būti suprantami ir aiškinami taip, kad nepriklausomai nuo to, kad Biuras „B“ Biurui „A“ prieš galutinį sprendimą nepateikė prašymo informuoti apie autoavarijos šalyje taikomų teisės aktų aiškinimą ir žalos sureguliavimą, bet kokiu atveju Biuras „A“ pagal vėlesnį Biuro „B“ prašymą privalo pateikti šiuos duomenis bei bet kokią kitą informaciją, reikalingą pagrįsti [regresinį] reikalavimą atsakovams (kaltininkui ir transporto priemonės savininkui)?

               4.

               Jei atsakymas į antrąjį klausimą būtų teigiamas (t. y. Biuras „A“ privalo kaltininką bei transporto priemonės savininką informuoti apie žalos sureguliavimo procesą ir suteikti jiems galimybę pateikti prieštaravimus dėl kaltės ar žalos dydžio), kokie padariniai kyla dėl to, kad Biuras „A“ neįvykdė informavimo pareigos:

                           a)

                           Biuro „B“ prievolei patenkinti Biuro „A“ prašymą atlyginti pastarojo patirtas išlaidas;

                           b)

                           kaltininko ir transporto priemonės savininko prievolei atlyginti Biuro „B“ patirtas išlaidas?

               5.

               Ar Vidaus nuostatų 5 straipsnio 1 dalis, 10 straipsnis turi būti suprantami ir aiškinami taip, kad nukentėjusiajam Biuro „A“ atlyginta suma laikytina kaip jo paties prisiimta ir nekompensuotina rizika (nebent šią riziką prisiima Biuras „B“), bet ne kaip kito eismo įvykyje dalyvavusio asmens piniginė prievolė, atsižvelgiant į nagrinėjamos bylos aplinkybes a fortiori:

                           —

                              žalos atlyginimo įstaiga (Biuras „A“) nukentėjusiojo pretenziją atlyginti žalą iš pradžių atmeta;

                           —

                              dėl to nukentėjęs asmuo paduoda ieškinį teisme dėl žalos atlyginimo;

                           —

                              šis ieškinys prieš Biurą „A“ žemesnės instancijos teismuose atmetamas kaip nepagrįstas ir neįrodytas;

                           —

                              taikus susitarimas tarp nukentėjusiojo ir Biuro „A“ pasiekiamas tik aukštesnės instancijos teisme, kai šis šalims nurodo, kad jei jos atsisakys taikiai susitarti, byla bus grąžinta nagrinėti iš naujo;

                           —

                              Biuras „A“ sprendimą sudaryti taikų susitarimą iš esmės grindžia siekiu išvengti papildomų proceso išlaidų dėl užsitęsusio bylinėjimosi;

                           —

                              šiame procese nė vienas teismas nenustatė atsakovo, dalyvavusio eismo įvykyje, atsakomybės (kaltės)?

      (1)  2009 m. rugsėjo 16 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2009/103/EB dėl motorinių transporto priemonių valdytojų civilinės atsakomybės draudimo ir privalomojo tokios atsakomybės draudimo patikrinimo (OL L 263, p. 11).

      (2)  Biurų tarybos vidaus nuostatai, priimti Europos ekonominės erdvės valstybių narių ir kitų asocijuotų valstybių nacionalinių draudikų biurų 2002 m. gegužės 30 d. susitarimu, pridėtu prie Europos Komisijos 2003 m. liepos 28 d. sprendimo dėl Tarybos direktyvos 72/166/EEB taikymo tikrinant motorinių transporto priemonių valdytojų civilinės atsakomybės draudimą (2003/564/EB) (OL L 192, p. 23).


title: Byla T-492/11: 2013 m. rugsėjo 12 d. Bendrojo Teismo sprendimas byloje „Rauscher“ Consumer Products prieš VRDT (tampono atvaizdas) (Bendrijos prekių ženklas — Higieninį tamponą vaizduojančio vaizdinio Bendrijos prekių ženklo paraiška — Absoliutus atmetimo pagrindas — Skiriamojo požymio nebuvimas — Reglamento (EB) Nr. 207/2009 7 straipsnio 1 dalies b punktas)

text:
               26.10.2013

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 313/24

         2013 m. rugsėjo 12 d. Bendrojo Teismo sprendimas byloje „Rauscher“ Consumer Products prieš VRDT (tampono atvaizdas)

   (Byla T-492/11) (1)

   (Bendrijos prekių ženklas - Higieninį tamponą vaizduojančio vaizdinio Bendrijos prekių ženklo paraiška - Absoliutus atmetimo pagrindas - Skiriamojo požymio nebuvimas - Reglamento (EB) Nr. 207/2009 7 straipsnio 1 dalies b punktas)
   2013/C 313/47
   Proceso kalba: vokiečių

      Šalys

      Ieškovė: „Rauscher“ Consumer Products GmbH (Viena, Austrija), atstovaujama advokato M. Stütz

      Atsakovė: Vidaus rinkos derinimo tarnyba (prekių ženklams ir pramoniniam dizainui), atstovaujama D. Walicka

      Dalykas

   Ieškinys dėl 2011 m. liepos 20 d. VRDT pirmosios apeliacinės tarybos sprendimo (byla R 2168/2010-1), susijusio su paraiška įregistruoti higieninį tamponą vaizduojantį vaizdinį žymenį kaip Bendrijos prekių ženklą.

      Rezoliucinė dalis

               1.

               Atmesti ieškinį.

               2.

               Priteisti iš „Rauscher“ Consumer Products GmbH bylinėjimosi išlaidas.

      (1)  OL C 355, 2011 12 3.


title: Byla C-617/12: 2013 m. lapkričio 14 d. Teisingumo Teismo nutartis byloje ( High Court of Justice (Chancery Division) (Jungtinė Karalystė) prašymas priimti prejudicinį sprendimą) Astrazeneca AB prieš Comptroller General of Patents (Žmonėms skirti vaistai — Papildomos apsaugos liudijimas — Reglamentas (EB) Nr. 469/2009 — 13 straipsnio 1 dalis — Sąvoka „pirmasis leidimas pateikti produktą į Bendrijos rinką“  — Institut suisse des produits thérapeutiques (Swissmedic) išduotas leidimas — Automatinis pripažinimas Lichtenšteine — Europos vaistų agentūros išduotas leidimas — Liudijimo galiojimo trukmė)

text:
               7.4.2014

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 102/7

         2013 m. lapkričio 14 d. Teisingumo Teismo nutartis byloje (High Court of Justice (Chancery Division) (Jungtinė Karalystė) prašymas priimti prejudicinį sprendimą) Astrazeneca AB prieš Comptroller General of Patents

   (Byla C-617/12) (1)

   ((Žmonėms skirti vaistai - Papildomos apsaugos liudijimas - Reglamentas (EB) Nr. 469/2009 - 13 straipsnio 1 dalis - Sąvoka „pirmasis leidimas pateikti produktą į Bendrijos rinką“ - Institut suisse des produits thérapeutiques (Swissmedic) išduotas leidimas - Automatinis pripažinimas Lichtenšteine - Europos vaistų agentūros išduotas leidimas - Liudijimo galiojimo trukmė))
   2014/C 102/08
   Proceso kalba: anglų

      Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas

   High Court of Justice (Chancery Division)

      Šalys

      Ieškovė: Astrazeneca AB

      Atsakovė: Comptroller General of Patents

      Dalykas

   Prašymas priimti prejudicinį sprendimą – High Court of Justice, Chancery Division, Patents Court (Jungtinė Karalystė) – 2009 m. gegužės 6 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamento (EB) Nr. 469/2009 dėl medicinos produktų papildomos apsaugos liudijimo (OL L 152, p. 1) 13 straipsnio 1 dalies išaiškinimas – Pirmojo leidimo pateikti rinkai sąvoka – Šveicarijos leidimas, automatiškai pripažintas Lichtenšteino, tačiau išduotas ne pagal Direktyvoje 2001/83/EB dėl Bendrijos kodekso, reglamentuojančio žmonėms skirtus vaistus, įtvirtintą administracinę leidimo išdavimo procedūrą

      Rezoliucinė dalis

   Pagal Europos ekonominės erdvės (EEE) susitarimą 2009 m. gegužės 6 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamento (EB) Nr. 469/2009 dėl medicinos produktų papildomos apsaugos liudijimo 13 straipsnio 1 dalis turi būti aiškinama taip, kad medicinos produktui Institut suisse des produits thérapeutiques (Swissmedic) išduotas administracinis leidimas, kuris automatiškai pripažįstamas Lichtenšteine, turi būti laikomas pirmuoju leidimu pateikti į rinką šį medicinos produktą Europos ekonominės erdvės teritorijoje, kaip tai suprantama pagal tą nuostatą, jeigu tas leidimas išduotas anksčiau už leidimus pateikti į rinką, kuriuos dėl to paties medicinos produkto išdavė arba Europos vaistų agentūra (EVA), arba Europos Sąjungos valstybių narių valdžios institucijos, laikydamosi 2001 m. lapkričio 6 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvoje 2001/83/EB dėl Bendrijos kodekso, reglamentuojančio žmonėms skirtus vaistus, nustatytų reikalavimų, ir Islandijos Respublikos, ir Norvegijos Karalystės valdžios institucijos. Šiuo atveju aplinkybė, kad Europos vaistų agentūra, remdamasi analogiškais klinikiniais duomenimis, priešingai nei Šveicarijos valdžios institucija, atsisakė, išnagrinėjusi tuos pačius klinikinius duomenis, išduoti leidimą pateikti į rinką tą patį medicinos produktą, ir aplinkybė, kad Šveicarijos leidimo galiojimą Institut suisse des produits thérapeutiques sustabdė ir vėliau pats atnaujino tik leidimo turėtojui pateikus jam papildomus duomenis, neturi reikšmės.

      (1)  OL C 86, 2013 3 23.


title: Byla C-453/14: 2016 m. sausio 21 d. Teisingumo Teismo (ketvirtoji kolegija) sprendimas byloje (Verwaltungsgerichtshof (Austrija) prašymas priimti prejudicinį sprendimą) Vorarlberger Gebietskrankenkasse, Alfred Knauer/Landeshauptmann von Vorarlberg (Prašymas priimti prejudicinį sprendimą — Reglamentas (EB) Nr. 883/2004 — 5 straipsnis — Sąvoka „lygiavertės išmokos“ — Dviejose Europos ekonominės erdvės valstybėse narėse gautų senatvės išmokų sulyginimas — Nacionalinės teisės aktai, pagal kuriuos apskaičiuojant sveikatos draudimo įmokų dydį atsižvelgiama į kitose valstybėse narėse gautas senatvės išmokas)

text:
               14.3.2016

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 98/13

         2016 m. sausio 21 d. Teisingumo Teismo (ketvirtoji kolegija) sprendimas byloje (Verwaltungsgerichtshof (Austrija) prašymas priimti prejudicinį sprendimą) Vorarlberger Gebietskrankenkasse, Alfred Knauer/Landeshauptmann von Vorarlberg

   (Byla C-453/14) (1)

   ((Prašymas priimti prejudicinį sprendimą - Reglamentas (EB) Nr. 883/2004 - 5 straipsnis - Sąvoka „lygiavertės išmokos“ - Dviejose Europos ekonominės erdvės valstybėse narėse gautų senatvės išmokų sulyginimas - Nacionalinės teisės aktai, pagal kuriuos apskaičiuojant sveikatos draudimo įmokų dydį atsižvelgiama į kitose valstybėse narėse gautas senatvės išmokas))
   (2016/C 098/15)
   Proceso kalba: vokiečių

      Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas

      Verwaltungsgerichtshof

      Šalys pagrindinėje byloje

      Ieškovai: Vorarlberger Gebietskrankenkasse, Alfred Knauer

      Atsakovas: Landeshauptmann von Vorarlberg

      Dalyvaujant: Rudolf Mathis

      Rezoliucinė dalis

   2004 m. balandžio 29 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamento (EB) Nr. 883/2004 dėl socialinės apsaugos sistemų koordinavimo 5 straipsnio a punktą reikia aiškinti taip, kad tokiomis aplinkybėmis, kaip nagrinėjamosios pagrindinėje byloje, senatvės išmokos, mokamos pagal valstybės narės profesinio pensinio draudimo sistemą, ir išmokos, mokamos pagal kitos valstybės narės teisės aktuose nustatytą draudimą sistemą, kurios abi patenka į to paties reglamento taikymo sritį, yra lygiavertės išmokos, kaip jos suprantamos pagal šią nuostatą, todėl abiem jų kategorijomis siekiama to paties tikslo – užtikrinti, kad jų gavėjai palaikytų tokį gyvenimo lygį, kokį turėjo prieš išeidami į pensiją.

      (1)  OL C 462, 2014 12 22.


title: Byla C-246/17: 2017 m. gegužės 10 d. Conseil d'État (Belgija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje Ibrahima Diallo/Belgijos valstybė

text:
               17.7.2017

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 231/19

         2017 m. gegužės 10 d.Conseil d'État (Belgija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje Ibrahima Diallo/Belgijos valstybė

   (Byla C-246/17)
   (2017/C 231/24)
   Proceso kalba: prancūzų

      Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas

      Conseil d'État

      Šalys pagrindinėje byloje

      Pareiškėjas: Ibrahima Diallo

      Atsakovė: Belgijos valstybė

      Prejudiciniai klausimai

               1.

               Ar 2004 m. balandžio 29 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 2004/38/EB dėl Sąjungos piliečių ir jų šeimos narių teisės laisvai judėti ir gyventi valstybių narių teritorijoje (1) 10 straipsnio 1 dalį reikia aiškinti taip, kad pagal ją reikalaujama, kad sprendimas dėl teisės gyventi šalyje nustatymo būtų priimtas ir apie jį būtų pranešta per šešių mėnesių terminą, ar kaip nuostatą, pagal kurią leidžiama per šį terminą priėmus sprendimą, apie jį pranešti vėliau? Jei apie minėtą sprendimą galima pranešti vėliau, per kokį terminą tai reikia padaryti?

               2.

               Ar 2004 m. balandžio 29 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 2004/38/EB dėl Sąjungos piliečių ir jų šeimos narių teisės laisvai judėti ir gyventi valstybių narių teritorijoje 10 straipsnio 1 dalį, siejamą su jos 5 straipsniu, 2003 m. rugsėjo 22 d. Direktyvos 2003/86/EB dėl teisės į šeimos susijungimą (2) 5 straipsnio 4 dalimi ir Europos Sąjungos pagrindinių teisių chartijos 7, 20, 21 ir 41 straipsniais, reikia aiškinti ir taikyti taip, kad šiuo pagrindu priimant sprendimą tai turi būti padaryta per nustatytą šešių mėnesių terminą, tačiau nėra nustatyta jokio pranešimo apie jį termino ir nėra jokio poveikio teisei gyventi šalyje, jei apie sprendimą pranešama jau pasibaigus šiam terminui?

               3.

               Ar, siekiant užtikrinti Sąjungos piliečio šeimos nario teisės gyventi šalyje veiksmingumą, pagal veiksmingumo principą nacionalinei institucijai, po to, kai yra panaikinamas sprendimas dėl minėtos teisės, draudžiama iš naujo suteikti visą šešių mėnesių terminą, kurį ji turėjo pagal 2004 m. balandžio 29 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 2004/38/EB dėl Sąjungos piliečių ir jų šeimos narių teisės laisvai judėti ir gyventi valstybių narių teritorijoje 10 straipsnio 1 dalį? Jeigu atsakymas į šį klausimą yra teigiamas, kokį terminą nacionalinė institucija dar turi po to, kai yra panaikinamas jos sprendimas, kuriuo ji atsisako pripažinti nagrinėjamą teisę?

               4.

               Ar 2004 m. balandžio 29 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 2004/38/EB dėl Sąjungos piliečių ir jų šeimos narių teisės laisvai judėti ir gyventi valstybių narių teritorijoje 5, 10 ir 31 straipsniai, siejami su Europos žmogaus teisių ir pagrindinių laisvių apsaugos konvencijos 8 ir 13 straipsniais, Europos Sąjungos pagrindinių teisių chartijos 7, 24, 41 ir 47 straipsniais ir Sutarties dėl Europos Sąjungos veikimo 21 straipsniu, yra suderinami su jurisprudencija ir nacionalinėmis nuostatomis, kaip antai 1980 m. gruodžio 15 d. Įstatymo dėl užsieniečių atvykimo į šalies teritoriją, gyvenimo ir įsikūrimo šalyje bei išsiuntimo iš jos 39/2 straipsnio 2 dalimi, 40, 40a, 42 ir 43 straipsniais ir 1981 m. spalio 8 d. Karaliaus dekreto dėl užsieniečių atvykimo į šalies teritoriją, gyvenimo ir įsikūrimo šalyje bei išsiuntimo iš jos 52 straipsnio 4 dalimi, kuriomis vadovaujantis sprendimas panaikinti Užsieniečių ginčų tarybos sprendimą, kuriuo pagal šias nuostatas atsisakoma suteikti leidimą gyventi, turi naikinamąjį, o ne stabdomąjį poveikį imperatyviam šešių mėnesių terminui, nustatytam Direktyvos 2004/38/EB 10 straipsnyje, 1980 m. gruodžio 15 d. Įstatymo 42 straipsnyje ir 1981 m. spalio 8 d. Karaliaus dekreto 52 straipsnyje?

               5.

               Ar pagal 2004 m. balandžio 29 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvą 2004/38/EB dėl Sąjungos piliečių ir jų šeimos narių teisės laisvai judėti ir gyventi valstybių narių teritorijoje reikalaujama, kad su jos 10 straipsnio 1 dalyje numatyto šešių mėnesių termino praleidimu būtų siejama konkreti pasekmė, o jeigu taip, tai kokia pasekmė turėtų būti su tuo siejama? Ar pagal tą pačią Direktyvą 2004/38/EB reikalaujama ar leidžiama, kad šio termino praleidimo pasekmė būtų automatinis prašomos leidimo gyventi šalyje kortelės išdavimas, nenustačius, ar prašytojas tikrai atitinka reikalaujamas sąlygas, kad jam būtų suteikta teisė gyventi šalyje, kurios jis reikalauja?

      (1)  – 2004 m. balandžio 29 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2004/38/EB dėl Sąjungos piliečių ir jų šeimos narių teisės laisvai judėti ir gyventi valstybių narių teritorijoje, iš dalies keičianti Reglamentą (EEB) Nr. 1612/68 ir panaikinanti Direktyvas 64/221/EEB, 68/360/EEB, 72/194/EEB, 73/148/EEB, 75/34/EEB, 75/35/EEB, 90/364/EEB, 90/365/EEB ir 93/96/EEB (OL L 158, p. 77; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 5 sk., 5 t., p. 46).

      (2)  – OL L 251, p. 12; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 19 sk., 6 t., p. 224.


title: Byla C-44/08 2008 m. vasario 8 d. Korkein oikeus (Suomija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje Akavan Erityisalojen Keskusliitto AEK ry ir kt. prieš Fujitsu Siemens Computer Oy

text:
               26.4.2008

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 107/13

         2008 m. vasario 8 d.Korkein oikeus (Suomija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje Akavan Erityisalojen Keskusliitto AEK ry ir kt. prieš Fujitsu Siemens Computer Oy

   (Byla C-44/08)
   (2008/C 107/20)
   Proceso kalba: suomių
   Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas
   Korkein oikeus
   Šalys pagrindinėje byloje

      Ieškovės: Akavan Erityisalojen Keskusliitto AEK ry, Erityisalojen Toimihenkilöliitto ERTO ry, Uusi Insinööriliitto UIL ry (anksčiau — Insinööriliitto IL ry), Metallityöväen Liitto ry, Palvelualojen Ammattiliitto PAM ry, Suomen Ekonomiliitto — Finlands Ekonomförbund SEFE ry, Ammattiliitto SUORA ry, Suomen Valtiotieteilijöitten Liitto SVAL ry — Statsvetarnas Förbund i Finland rf, Sähköalojen Ammattiliitto ry, Tekniikan Akateemisten Liitto TEK ry, Toimihenkilöunioni TU ry

   Atsakovė: Fujitsu Siemens Computer Oy
   Prejudiciniai klausimai

               1.

               Ar Direktyvos 98/59/EB (1) 2 straipsnio 1 dalį reikia aiškinti taip, kad joje įtvirtinta pareiga „iš anksto“ pradėti konsultuotis, jeigu darbdavys „numato kolektyvinį atleidimą“, reikalauja pradėti konsultacijas tuomet, kai dėl strateginių sprendimų ar verslo strategijos pakeitimų iškilo kolektyvinio atleidimo būtinumas? O gal šią nuostatą reikia aiškinti taip, kad pareiga pradėti konsultuotis atsiranda jau tuomet, kai darbdavys numato tokias priemones ar verslo pakeitimus, pavyzdžiui, gamybos pajėgumų pakeitimą ar gamybos koncentraciją, dėl kurių gali kilti kolektyvinio atleidimo būtinumas?

               2.

               Ar, atsižvelgiant į tai, kad direktyvos 2 straipsnio 3 dalies pirmojoje pastraipoje nurodomas informacijos pateikimas išankstinių konsultacijų metu, direktyvos 2 straipsnio 1 dalį reikia aiškinti taip, kad joje įtvirtinta pareiga „iš anksto“ pradėti konsultuotis, jeigu „numatomas“ kolektyvinis atleidimas, reikalauja pradėti konsultacijas dar prieš darbdavio ketinimams pasiekiant tokią stadiją, kai jis turi galimybę sukonkretinti 2 straipsnio 3 dalies b punkte numatytą informaciją ir perduoti ją darbuotojams?

               3.

               Ar direktyvos 2 straipsnio 1 dalį kartu su 2 straipsnio 4 dalimi reikia aiškinti taip, kad tuo atveju, kai darbdavys yra kitos bendrovės kontroliuojama įmonė, šio darbdavio pareiga pradėti konsultacijas su darbuotojų atstovais kyla, kai pats darbdavys ar jį kontroliuojanti bendrovė numato pas darbdavį dirbančių darbuotojų kolektyvinį atleidimą?

               4.

               Ar pareiga pradėti konsultuotis, kalbant apie koncernui priklausančioje dukterinėje bendrovėje rengtinas konsultacijas ir nagrinėjant direktyvos 2 straipsnio 1 dalyje įtvirtintą pareigą pradėti konsultuotis „iš anksto“„numatomo“ kolektyvinio atleidimo atveju pagal 2 straipsnio 4 dalies nuostatas, atsiranda jau tuomet, kai koncerno ar kontroliuojančios bendrovės vadovybė numato kolektyvinį atleidimą, tačiau dar nepatikslino šio ketinimo, nurodydama konkrečius kontroliuojamoje dukterinėje bendrovėje dirbančius darbuotojus? Arba ar pareiga rengti konsultacijas dukterinėje bendrovėje kyla tik toje stadijoje, kurioje koncerno ar kontroliuojančios bendrovės vadovybė aiškiai numato kolektyvinį atleidimą konkrečioje dukterinėje bendrovėje?

               5.

               Jei darbdavys yra įmonė (koncernui priklausanti dukterinė bendrovė), kurią kontroliuoja kita įmonė (kontroliuojanti bendrovė ar koncerno vadovybė) direktyvos 2 straipsnio 4 dalies prasme, ar direktyvos 2 straipsnį reikia aiškinti taip, kad jame numatyta konsultacijų procedūra turi būti baigta dar iki kontroliuojančiai bendrovei ar koncerno vadovybei priimant sprendimą dėl dukterinės bendrovės darbuotojų kolektyvinio atleidimo?

               6.

               Jei direktyvą reikia aiškinti taip, kad dukterinėje bendrovėje privalomos konsultacijos turi būti baigtos dar iki kolektyvinį atleidimą lėmusio kontroliuojančios bendrovės ar koncerno vadovybės sprendimo, ar šiuo atžvilgiu yra svarbus tik sprendimas, kurio tiesioginė pasekmė yra dukterinės bendrovės darbuotojų atleidimas, ar konsultacijų procedūra turi būti baigta dar iki kontroliuojančiai bendrovei ar koncerno vadovybei priimant verslo ar strateginį sprendimą, galbūt, tačiau nebūtinai lemsiantį dukterinės bendrovės darbuotojų kolektyvinį atleidimą?

      (1)  OL L 225, p. 16.


title: Byla C-180/11: 2012 m. lapkričio 15 d. Teisingumo Teismo (trečioji kolegija) sprendimas byloje ( Fővárosi Törvényszék (anksčiau — Fővárosi Bíróság ) (Vengrija) prašymas priimti prejudicinį sprendimą) Bericap Záródástechnikai bt prieš Plastinnova 2000 kft (Direktyva 2004/48/EB — Taisyklės, reglamentuojančios įrodymų tyrimą nacionalinio teismo, kuriam pateiktas prašymas pripažinti naudingąjį modelį negaliojančiu, nagrinėjamoje byloje — Nacionalinio teismo galios — Paryžiaus konvencija — TRIPS sutartis)

text:
               12.1.2013

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 9/13

         2012 m. lapkričio 15 d. Teisingumo Teismo (trečioji kolegija) sprendimas byloje (Fővárosi Törvényszék (anksčiau — Fővárosi Bíróság) (Vengrija) prašymas priimti prejudicinį sprendimą) Bericap Záródástechnikai bt prieš Plastinnova 2000 kft

   (Byla C-180/11) (1)

   (Direktyva 2004/48/EB - Taisyklės, reglamentuojančios įrodymų tyrimą nacionalinio teismo, kuriam pateiktas prašymas pripažinti naudingąjį modelį negaliojančiu, nagrinėjamoje byloje - Nacionalinio teismo galios - Paryžiaus konvencija - TRIPS sutartis)
   2013/C 9/19
   Proceso kalba: vengrų

      Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas

      Fővárosi Törvényszék (anksčiau — Fővárosi Bíróság)

      Šalys pagrindinėje byloje

      Ieškovė: Bericap Záródástechnikai bt

      Atsakovė: Plastinnova 2000 kft

      dalyvaujant: Magyar Szabadalmi Hivatal

      Dalykas

   Prašymas priimti prejudicinį sprendimą — Fővárosi Bíróság — Sutarties dėl intelektinės nuosavybės teisių aspektų, susijusių su prekyba, pateiktos Pasaulio prekybos organizacijos steigimo sutarties teksto 1 C priede, 1883 m. kovo 20 d. Paryžiuje pasirašytos konvencijos dėl pramoninės nuosavybės saugojimo ir 2004 m. balandžio 29 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 2004/48/EB dėl intelektinės nuosavybės teisių gynimo (OL L 157, p. 45; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 17 sk., 2 t., p. 32) išaiškinimas– Įrodymų tyrimo taisyklės nacionalinio teismo, kuriam pateiktas prašymas panaikinti naudingąjį modelį, nagrinėjamoje byloje — Nacionalinio teismo galios.

      Rezoliucinė dalis

   Kadangi 2004 m. balandžio 29 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 2004/48/EB dėl intelektinės nuosavybės teisių gynimo 2 straipsnio 1 dalies ir 3 straipsnio 2 dalies, aiškinamų atsižvelgiant į 1883 m. kovo 20 d. Paryžiuje pasirašytos Konvencijos dėl pramoninės nuosavybės saugojimo, paskutinį kartą peržiūrėtos 1967 m. liepos 14 d. Stokholme ir iš dalies pakeistos 1979 m. rugsėjo 28 d., 2 straipsnio 1 dalį ir į Sutarties dėl intelektinės nuosavybės teisių aspektų, susijusių su prekyba, kuri yra Pasaulio prekybos organizacijos (PPO) steigimo sutarties, pasirašytos 1994 m. balandžio 15 d. Marakeše ir patvirtintos 1994 m. gruodžio 22 d. Tarybos sprendimu 94/800/EB dėl daugiašalių derybų Urugvajaus raunde (1986–1994) priimtų susitarimų patvirtinimo Europos bendrijos vardu jos kompetencijai priklausančių klausimų atžvilgiu, 1 C priede, 41 straipsnio 1 ir 2 dalis, nuostatos netaikomos naudingojo modelio pripažinimo negaliojančiu procedūrai, kaip antai aptariamai pagrindinėje byloje, šios nuostatos negali būti laikomos draudžiančiomis tai, kad, vykstant tokiam teisminiam procesui, teismas:

               —

               nėra saistomas šalių reikalavimų ir kitų jų pareiškimų ir gali ex officio nurodyti pateikti, jo manymu, reikalingus įrodymus,

               —

               nėra saistomas administracinio sprendimo, priimto dėl prašymo pripažinti naudingąjį modelį negaliojančiu, bei šiame sprendime konstatuotų faktinių aplinkybių ir

               —

               negali iš naujo tirti įrodymų, kurie jau buvo pateikti nagrinėjant ankstesnį prašymą pripažinti naudingąjį modelį negaliojančiu.

      (1)  OL C 232, 2011 8 6.


title: Byla F-127/05 2006 m. birželio 19 d. Tarnautojų teismo nutartis Nanbru prieš Parlamentą

text:
               12.8.2006

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 190/38

         2006 m. birželio 19 d. Tarnautojų teismo nutartis Nanbru prieš Parlamentą

   (Byla F-127/05) (1)

   (2006/C 190/73)

      Proceso kalba: prancūzų

   Pirmosios kolegijos pirmininkas nutartimi nurodė išbraukti bylą iš registro dėl taikaus ginčo išsprendimo.

      (1)  OL C 60, 2006 3 11.