title: Byla T-11/16: 2016 m. sausio 18 d. pareikštas ieškinys byloje De Masi/Komisija

text:
               29.2.2016

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 78/34

         2016 m. sausio 18 d. pareikštas ieškinys byloje De Masi/Komisija

   (Byla T-11/16)
   (2016/C 078/47)
   Proceso kalba: vokiečių

      Šalys

      Ieškovas: Fabio De Masi (Briuselis, Belgija), atstovaujamas prof. A. Fischer–Lescano

      Atsakovė: Europos Komisija

      Reikalavimai

   Ieškovas Bendrojo Teismo prašo:

               —

               panaikinti 2015 m. gruodžio 9 d. atsakovės sprendimą dėl paraiškos leisti susipažinti su Elgesio kodekso grupės dokumentais;

               —

               panaikinti 2015 m. lapkričio 9 d. atsakovės sprendimą dėl apribotos galimybės susipažinti su Elgesio kodekso grupės dokumentais;

               —

               pagal Bendrojo Teismo procedūros reglamento 87 straipsnio 2 dalį priteisti iš atsakovės bylinėjimosi išlaidas ir tas, kurių patirs galimos į bylą įstojusios šalys.

      Ieškinio pagrindai ir pagrindiniai argumentai

   Grįsdamas ieškinį ieškovas remiasi keturiais pagrindais, iš kurių du susiję su 2015 m. gruodžio 9 d. atsakovės sprendimu, o du – su 2015 m. lapkričio 9 d. atsakovės sprendimu.

               —

               Dėl 2015 m. gruodžio 9 d. atsakovės sprendimo

                           1.

                           Pirmasis ieškinio pagrindas: Reglamento (EB) Nr. 1049/2001 (1) 8 straipsnio 1 dalies pažeidimas
                           Ieškovas nurodo, kad 2015 m. gruodžio 9 d. sprendimu pažeidžiama minėtoje nuostatoje numatyta teisė į tinkamą kartotinės paraiškos išnagrinėjimą.

                           2.

                           Antrasis ieškinio pagrindas: SESV 15 straipsnio 3 dalies, siejamos su Reglamento (EB) Nr. 1049/2001 2 straipsnio 1 dalimi, pažeidimas
                           Be to, ieškovas nurodo, kad atsisakymas leisti susipažinti su visais dokumentais, kuriuos priėmė atsakovė dėl Tarybos sukurtos „Elgesio kodekso“ grupės (įmonių apmokestinimas), pažeidžia minėtomis nuostatomis garantuotą teisę susipažinti su tais dokumentais.

               —

               Dėl 2015 m. lapkričio 9 d. atsakovės sprendimo

                           3.

                           Trečiasis ieškinio pagrindas: SESV 230 straipsnio 2 dalies, siejamos su ESS 10 straipsnio 2 dalimi, pažeidimas, siejamas su pareigomis pateikti informaciją
                           Šiuo klausimu ieškovas teigia, kad jis kaip Europos Parlamento narys turi pagal pirminės teisės aktus nustatytą subjektinę teisę į galimybę susipažinti su visais dokumentais, kiek jie būtini parlamentinei kontrolei vykdyti.

                           4.

                           Ketvirtasis ieškinio pagrindas: tarpinstitucinio pagrindų susitarimo dėl santykių tarp Europos Parlamento ir Europos Komisijos pažeidimas
                           Galiausiai ieškovas nurodo, kad 2015 m. lapkričio 9 d. sprendimas taip pat pažeidžia minėtą tarpinstitucinį pagrindų susitarimą, kurį taikant privaloma laikytis SESV 230 straipsnio esmės – jame nustatyta kaip galima platesnė susipažinimo su dokumentų galimybė.

      (1)  2001 m. gegužės 30 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentas (EB) Nr. 1049/2001 dėl galimybės visuomenei susipažinti su Europos Parlamento, Tarybos ir Komisijos dokumentais (OL L 145, p. 43; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 1 sk., 3 t., p. 331).


title: Oficialiajame leidinyje paskelbto komunikato byloje T-527/10 klaidų ištaisymas ( OL C 227, 2012 7 28, p. 20 )

text:
               25.8.2012

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 258/30

         Oficialiajame leidinyje paskelbto komunikato byloje T-527/10 klaidų ištaisymas
   (
         Europos Sąjungos oficialusis leidinys C 227, 2012 m. liepos 28 d., p. 20
      )
   2012/C 258/55
   Oficialiajame leidinyje paskelbtas komunikatas byloje T-527/10, Google prieš VRDT – G-mail (GMail), išdėstomas taip:

      2012 m. birželio 6 d. Bendrojo Teismo nutartis byloje Google prieš VRDT – G-mail (GMail)

      (Byla T-527/10) (1)

      (Bendrijos prekių ženklas - Protestas - Protesto atsiėmimas - Nereikalingumas priimti sprendimą)
      2012/C 258/55
      Proceso kalba: anglų

         Šalys

         Ieškovė: Google, Inc. (Vilmingtonas, Jungtinės Valstijos), atstovaujama advokatų M. Kinkeldey ir A. Bognár

         Atsakovė: Vidaus rinkos derinimo tarnyba (prekių ženklams ir pramoniniam dizainui), atstovaujama D. Botis

         Kita procedūros VRDT Apeliacinėje taryboje šalis, įstojusi į bylą Bendrajame Teisme: G-mail GmbH (Los Andželas, Jungtinės Valstijos), atstovaujama advokato S. Eble

         Dalykas

      Ieškinys dėl 2010 m. rugsėjo 8 d. VRDT ketvirtosios apeliacinės tarybos sprendimo (byla R 342/2010-4), susijusio su protesto procedūra tarp Giersch Ventures LLC ir Google, Inc.

         Rezoliucinė dalis

                  1.

                  Nėra reikalo priimti sprendimą dėl ieškinio.

                  2.

                  Ieškovė ir įstojusi į bylą šalis padengia kiekviena savo bylinėjimosi išlaidas ir po pusę atsakovės patirtų bylinėjimosi išlaidų.

      (1)  OL C 30, 2011 1 29.


title: Byla C-144/11: 2011 m. kovo 24 d. Giudice di pace di Mestre (Italija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą baudžiamojoje byloje prieš Asad Abdallah

text:
               21.5.2011

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 152/17

         2011 m. kovo 24 d.Giudice di pace di Mestre (Italija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą baudžiamojoje byloje prieš Asad Abdallah
   (Byla C-144/11)
   2011/C 152/30
   Proceso kalba: italų

      Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas

      Giudice di pace di Mestre

      Šalis pagrindinėje baudžiamojoje byloje

   Asad Abdallah

      Prejudiciniai klausimai

               1.

               Ar Direktyva 2008/115/EB (1) draudžiama nacionalinė nuostata, kokia įtvirtinta 1998 m. liepos 25 d. Įstatyminio dekreto Nr. 286 10 bis straipsnyje, pagal kurią tai, kad trečiosios valstybės pilietis paprasčiausiai atvyko į nacionalinę teritoriją arba joje pasiliko pažeisdamas nuostatas dėl migracijos, laikoma pažeidimu, už kurį numatyta nuo 5 000 iki 10 000 eurų bauda?

               2.

               Ar Direktyvos 2008/115/EB 2 straipsnio 2 dalies b punktą galima aiškinti taip, kad pagal jį iš šioje direktyvoje numatytų garantijų taikymo srities pašalinamas išsiuntimas, taikytas kaip alternatyvi sankcija, kaip tai numatyta 1998 m. liepos 25 d. Įstatyminio dekreto Nr. 286 16 straipsnio 1 dalyje, po to, kai buvo padarytas toks pažeidimas, kurį sudaro paprasčiausias atvykimas į nacionalinę teritoriją arba buvimas joje, koks numatytas 1998 m. liepos 25 d. Įstatyminio dekreto Nr. 286 10 bis straipsnyje?

      (1)  OL L 348, p. 98.


title: Byla C-690/15: 2017 m. gegužės 10 d. Teisingumo Teismo (didžioji kolegija) sprendimas byloje (Cour administrative d'appel de Douai (Prancūzija) prašymas priimti prejudicinį sprendimą) Wenceslas de Lobkowicz/Ministère des Finances et des Comptes publics (Prašymas priimti prejudicinį sprendimą — Europos Sąjungos pareigūnas — Pareigūnų tarnybos nuostatai — Privalomasis draudimas pagal Europos Sąjungos institucijų socialinės apsaugos sistemą — Valstybėje narėje gaunamos pajamos iš nekilnojamojo turto — Apmokestinimas bendrąja socialine įmoka, socialiniu mokesčiu ir papildomomis įmokomis pagal valstybės narės teisę — Dalyvavimas finansuojant šios valstybės narės socialinės apsaugos sistemą)

text:
               24.7.2017

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 239/9

         2017 m. gegužės 10 d. Teisingumo Teismo (didžioji kolegija) sprendimas byloje (Cour administrative d'appel de Douai (Prancūzija) prašymas priimti prejudicinį sprendimą) Wenceslas de Lobkowicz/Ministère des Finances et des Comptes publics

   (Byla C-690/15) (1)

   ((Prašymas priimti prejudicinį sprendimą - Europos Sąjungos pareigūnas - Pareigūnų tarnybos nuostatai - Privalomasis draudimas pagal Europos Sąjungos institucijų socialinės apsaugos sistemą - Valstybėje narėje gaunamos pajamos iš nekilnojamojo turto - Apmokestinimas bendrąja socialine įmoka, socialiniu mokesčiu ir papildomomis įmokomis pagal valstybės narės teisę - Dalyvavimas finansuojant šios valstybės narės socialinės apsaugos sistemą))
   (2017/C 239/11)
   Proceso kalba: prancūzų

      Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas

      Cour administrative d'appel de Douai

      Šalys pagrindinėje byloje

      Apeliantas: Wenceslas de Lobkowicz

      Kita apeliacinio proceso šalis: Ministère des Finances et des Comptes publics

      Rezoliucinė dalis

   Protokolo (Nr. 7) dėl Europos Sąjungos privilegijų ir imunitetų, pridėto prie ES, ESV ir EAEB sutarčių, 14 straipsnį, taip pat Europos Sąjungos pareigūnų tarnybos nuostatų nuostatas, susijusias su Sąjungos institucijų bendra socialinės apsaugos sistema, reikia aiškinti taip, kad jais draudžiami tokie nacionalinės teisės aktai, kaip nagrinėjami pagrindinėje byloje, kuriuose numatyta, kad Europos Sąjungos pareigūno gautos pajamos iš nekilnojamojo turto valstybėje narėje, kurioje šis pareigūnas turi nuolatinę gyvenamąją vietą mokesčių tikslais, yra apmokestinamos socialinėmis įmokomis ir mokesčiais, kurie skirti tos pačios valstybės narės socialinės apsaugos sistemai finansuoti.

      (1)  OL C 98, 2016 3 14.


title: Byla F-44/12: 2012 m. balandžio 2 d. pareikštas ieškinys byloje ZZ ir ZZ prieš Komisiją

text:
               23.6.2012

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 184/25

         2012 m. balandžio 2 d. pareikštas ieškinys byloje ZZ ir ZZ prieš Komisiją

   (Byla F-44/12)
   2012/C 184/55
   Proceso kalba: prancūzų

      Šalys

      Ieškovai: ZZ ir ZZ (Briuselis, Belgija), atstovaujami advokatų D. Abreu Caldas, A. Coolen, J.-N. Louis, É. Marchal ir S. Orlandi

      Atsakovė: Europos Komisija

      Ginčo dalykas bei aprašymas

   Pasiūlymų perkelti pensines teises, įgytas prieš įsidarbinant Komisijoje, remiantis skaičiavimu atsižvelgiant į naujas Bendrąsias įgyvendinimo taisykles, įsigaliojusias po to, kai ieškovai pateikė prašymus perkelti, panaikinimas.

      Ieškovų reikalavimai

               —

               Panaikinti sprendimus atmesti ieškovų skundus dėl Bendrųjų įgyvendinimo taisyklių ir aktuarinių tarifų, galiojusių jų prašymų perkelti pensines teises pateikimo momentu, taikymo.

               —

               Prireikus panaikinti sprendimus dėl jų papildomų pensinių teisių, įgytų prieš įsidarbinant Komisijoje.

               —

               Priteisti iš Komisijos bylinėjimosi išlaidas.


title: Byla C-265/06 2008 m. balandžio 10 d. Teisingumo Teismo (trečioji kolegija) sprendimas byloje Europos Bendrijų Komisija prieš Portugalijos Respubliką (Valstybės įsipareigojimų neįvykdymas — Laisvas prekių judėjimas — EB 28 ir 30 straipsniai — EEE susitarimo 11 ir 13 straipsniai — Kiekybiniai importo ribojimai — Lygiaverčio poveikio priemonės — Variklinės transporto priemonės — Spalvotų plėvelių klijavimas ant stiklų)

text:
               24.5.2008

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 128/6

         2008 m. balandžio 10 d. Teisingumo Teismo (trečioji kolegija) sprendimas byloje Europos Bendrijų Komisija prieš Portugalijos Respubliką

   (Byla C-265/06) (1)

   (Valstybės įsipareigojimų neįvykdymas - Laisvas prekių judėjimas - EB 28 ir 30 straipsniai - EEE susitarimo 11 ir 13 straipsniai - Kiekybiniai importo ribojimai - Lygiaverčio poveikio priemonės - Variklinės transporto priemonės - Spalvotų plėvelių klijavimas ant stiklų)
   (2008/C 128/08)
   Proceso kalba: portugalų
   Šalys

      Ieškovė: Europos Bendrijų Komisija, atstovaujama A. Caeiros, P. Guerra e Andrade ir M. Patakia

      Atsakovė: Portugalijos Respublika, atstovaujama L. Fernandes ir advokato A. Duarte de Almeida
   Dalykas
   Valstybės įsipareigojimų neįvykdymas — EB 28 ir 30 straipsnių pažeidimas — Nacionalinės teisės aktai, kuriais draudžiama klijuoti spalvotas plėveles ant keleivinių arba krovininių variklinių transporto priemonių stiklų
   Rezoliucinė dalis

               1.

               2003 m. kovo 11 d. Dekreto-įstatymo Nr. 40/2003 2 straipsnio 1 dalimi uždraudusi klijuoti spalvotas plėveles ant variklinių transporto priemonių stiklų, Portugalijos Respublika neįvykdė įsipareigojimų pagal EB 28 ir 30 straipsnius bei pagal 1992 m. gegužės 2 d. Europos ekonominės erdvės susitarimo 11 ir 13 straipsnius.

               2.

               Priteisti iš Portugalijos Respublikos bylinėjimosi išlaidas.

      (1)  OL C 212, 2006 9 2.


title: Byla F-26/09: 2010 m. kovo 9 d. Tarnautojų teismo (pirmoji kolegija) sprendimas byloje N prieš Parlamentą (Valstybės tarnyba — Pareigūnai — Ieškinys dėl žalos atlyginimo — Priimtinumas — Psichologinis priekabiavimas — Rūpestingumo pareiga — Neturtinė žala)

text:
               22.5.2010

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 134/51

         2010 m. kovo 9 d. Tarnautojų teismo (pirmoji kolegija) sprendimas byloje N prieš Parlamentą

   (Byla F-26/09) (1)

   (Valstybės tarnyba - Pareigūnai - Ieškinys dėl žalos atlyginimo - Priimtinumas - Psichologinis priekabiavimas - Rūpestingumo pareiga - Neturtinė žala)
   2010/C 134/85
   Proceso kalba: prancūzų

      Šalys

      Ieškovas: N (Briuselis, Belgija), atstovaujamas advokato É. Boigelot

      Atsakovas: Parlamentas, atstovaujamas K. Zejdová ir R. Ignătescu

      Dalykas

   12 000 eurų atlyginimo už patirtą žalą priteisimas ieškovui iš Parlamento, pirma, dėl to, kad jis tapo psichologinio ir profesinio priekabiavimo auka, ir, antra, dėl to, kad nepriklausoma institucija neatliko vidaus administracinio tyrimo.

      Sprendimo rezoliucinė dalis

               1.

               Priteisti N iš Europos Parlamento 2 000 eurų patirtos žalos atlyginimą.

               2.

               Atmesti likusią ieškinio dalį.

               3.

               Europos Parlamentas padengia savo ir tris ketvirtadalius N bylinėjimosi išlaidų.

               4.

               N padengia ketvirtadalį savo bylinėjimosi išlaidų.

      (1)  OL C 153, 2009 7 4, p. 51.


title: Byla C-185/10: 2012 m. kovo 29 d. Teisingumo Teismo (trečioji kolegija) sprendimas byloje Europos Komisija prieš Lenkijos Respubliką (Valstybės įsipareigojimų neįvykdymas — Direktyva 2001/83/EB — 5 ir 6 straipsniai — Vaistai — Žmonėms skirti vaistai — Leidimas prekiauti — Valstybės narės teisės nuostatos, pagal kurias reikalavimas gauti leidimą prekiauti netaikomas į vaistus, kuriais leidžiama prekiauti, panašiems, tačiau mažesnės kainos vaistams)

text:
               26.5.2012

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 151/3

         2012 m. kovo 29 d. Teisingumo Teismo (trečioji kolegija) sprendimas byloje Europos Komisija prieš Lenkijos Respubliką

   (Byla C-185/10) (1)

   (Valstybės įsipareigojimų neįvykdymas - Direktyva 2001/83/EB - 5 ir 6 straipsniai - Vaistai - Žmonėms skirti vaistai - Leidimas prekiauti - Valstybės narės teisės nuostatos, pagal kurias reikalavimas gauti leidimą prekiauti netaikomas į vaistus, kuriais leidžiama prekiauti, panašiems, tačiau mažesnės kainos vaistams)
   2012/C 151/05
   Proceso kalba: lenkų

      Šalys

      Ieškovė: Europos Komisija, atstovaujama M. Šimerdová ir K. Herrmann

      Atsakovė: Lenkijos Respublika, atstovaujama M. Szpunar

      Dalykas

   Valstybės įsipareigojimų neįvykdymas — 2001 m. lapkričio 6 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 2001/83/EB dėl Bendrijos kodekso, reglamentuojančio žmonėms skirtus vaistus (OL L 311, p. 67; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 13 sk., 27 t., p. 69) 6 straipsnio pažeidimas — Valstybės narės teisės nuostatos, pagal kurias leidžiama be išankstinio leidimo pateikti į šios valstybės narės rinką vaistus, kurių kaina mažesnė, o savybės panašios į vaistų, kuriems suteiktas leidimas

      Rezoliucinė dalis

               1.

               Priėmusi ir palikusi galioti 2001 m. rugsėjo 6 d. Vaistų įstatymo (Prawo farmaceutyczne), iš dalies pakeisto 2007 m. kovo 30 d. įstatymu, 4 straipsnį tiek, kiek pagal šią įstatymo nuostatą reikalavimas gauti leidimą prekiauti netaikomas vaistams iš užsienio, kurių veikliosios medžiagos, stiprumas ir forma yra tokie patys kaip vaistų, dėl kurių Lenkijoje suteiktas leidimas prekiauti, su sąlyga, kad, be kita ko, šių importuojamų vaistų kaina būtų konkurencinga, palyginti su produktų, dėl kurių suteiktas toks leidimas, kaina, Lenkijos Respublika neįvykdė įsipareigojimų pagal 2001 m. lapkričio 6 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 2001/83/EB dėl Bendrijos kodekso, reglamentuojančio žmonėms skirtus vaistus, iš dalies pakeisto 2007 m. lapkričio 13 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentu (EB) Nr. 1394/2007, 6 straipsnį.

               2.

               Priteisti iš Lenkijos Respublikos bylinėjimosi išlaidas.

      (1)  OL C 209, 2010 7 31.


title: Byla T-343/10: 2011 m. rugsėjo 21 d. Bendrojo Teismo nutartis byloje Etimine ir Etiproducts prieš ECHA (Ieškinys dėl panaikinimo — REACH — Boro rūgšties ir dinatrio tetraborato pripažinimas labai didelį susirūpinimą keliančiomis medžiagomis — Tiesioginės sąsajos nebuvimas — Nepriimtinumas)

text:
               19.11.2011

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 340/22

         2011 m. rugsėjo 21 d. Bendrojo Teismo nutartis byloje Etimine ir Etiproducts prieš ECHA

   (Byla T-343/10) (1)

   (Ieškinys dėl panaikinimo - REACH - Boro rūgšties ir dinatrio tetraborato pripažinimas labai didelį susirūpinimą keliančiomis medžiagomis - Tiesioginės sąsajos nebuvimas - Nepriimtinumas)
   2011/C 340/47
   Proceso kalba: anglų

      Šalys

      Ieškovės: Etimine SA (Betembūras, Liuksemburgas) ir AB Etiproducts Oy (Espas, Suomija), atstovaujamos advokatų K. Van Maldegem ir C. Mereu

      Atsakovė: Europos cheminių medžiagų agentūra (ECHA), atstovaujama M. Heikkilä ir W. Broere, padedamų advokatų J. Stuyck ir A. M. Vandromme

      Atsakovės pusėje į bylą įstojusi šalis: Europos Komisija, atstovaujama P. Oliver ir E. Manhaeve, padedamų baristerio K. Sawyer

      Dalykas

   Prašymas panaikinti 2010 m. birželio 18 d. Europos cheminių medžiagų agentūros (ECHA) sprendimą dėl boro rūgšties (EB Nr. 233-139-2) ir dinatrio tetraborato (EB Nr. 215-540-4) pripažinimo medžiagomis, atitinkančiomis 2006 m. gruodžio 18 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamento (EB) Nr. 1907/2006 dėl cheminių medžiagų registracijos, įvertinimo, autorizacijos ir apribojimų (REACH), įsteigiančio Europos cheminių medžiagų agentūrą, iš dalies keičiančio Direktyvą 1999/45/EB bei panaikinančio Tarybos reglamentą (EEB) Nr. 793/93, Komisijos reglamentą (EB) Nr. 1488/94, Tarybos direktyvą 76/769/EEB ir Komisijos direktyvas 91/155/EEB, 93/67/EEB, 93/105/EB bei 2000/21/EB (OL L 396, 2006, p. 1) 57 straipsnyje nustatytus kriterijus, ir dėl šių medžiagų įtraukimo į cheminių medžiagų sąrašą, kuris galiausiai bus įtrauktas į minėto reglamento XIV priedą, pagal šio reglamento 59 straipsnį.

      Rezoliucinė dalis

               1.

               Atmesti ieškinį kaip nepriimtiną.

               2.

               Etimine SA ir AB Etiproducts Oy padengia savo ir Europos cheminių medžiagų agentūros (ECHA) bylinėjimosi išlaidas.

               3.

               Europos Komisija padengia savo bylinėjimosi išlaidas.

      (1)  OL C 288, 2010 10 23.


title: Byla T-31/11: 2012 m. rugsėjo 19 d. Bendrojo Teismo sprendimas byloje Fraas prieš VRDT (Rožinės, violetinės, smėlio ir tamsiai pilkos spalvos languotas raštas) (Bendrijos prekių ženklas — Vaizdinio Bendrijos prekių ženklo, kurį sudaro rožinės, violetinės, smėlio ir tamsiai pilkos spalvos languotas raštas, paraiška — Absoliutus atmetimo pagrindas — Skiriamojo požymio nebuvimas — Reglamento (EB) Nr. 207/2009 7 straipsnio 1 dalies b punktas, 75 straipsnis ir 76 straipsnio 1 dalis)

text:
               27.10.2012

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 331/20

      2012 m. rugsėjo 19 d. Bendrojo Teismo sprendimas byloje Fraas prieš VRDT (Rožinės, violetinės, smėlio ir tamsiai pilkos spalvos languotas raštas)

      (Byla T-31/11) (1)

      (Bendrijos prekių ženklas - Vaizdinio Bendrijos prekių ženklo, kurį sudaro rožinės, violetinės, smėlio ir tamsiai pilkos spalvos languotas raštas, paraiška - Absoliutus atmetimo pagrindas - Skiriamojo požymio nebuvimas - Reglamento (EB) Nr. 207/2009 7 straipsnio 1 dalies b punktas, 75 straipsnis ir 76 straipsnio 1 dalis)
      (2012/C 331/35)
      Proceso kalba: vokiečių

         Šalys

         Ieškovė: V. Fraas GmbH (Helmbrechts-Wüstenselbitz, Vokietija), atstovaujama advokatų R. Kunze ir G. Würtenberger

         Atsakovė: Vidaus rinkos derinimo tarnyba (prekių ženklams ir pramoniniam dizainui), atstovaujama iš pradžių B. Schmidt, vėliau D. Walicka

         Dalykas

      Ieškinys dėl 2010 m. lapkričio 15 d. VRDT ketvirtosios apeliacinės tarybos sprendimo (byla R 1284/2010-4), susijusio su paraiška įregistruoti vaizdinį prekių ženklą, kurį sudaro rožinės, violetinės, smėlio ir tamsiai pilkos spalvos languotas raštas, kaip Bendrijos prekių ženklą.

         Rezoliucinė dalis

                  1.

                  Atmesti ieškinį.

                  2.

                  Priteisti iš V. Fraas GmbH bylinėjimosi išlaidas.

         (1)  OL C 72, 2011 03 05


title: Byla T-748/15: 2015 m. gruodžio 21 d. pareikštas ieškinys byloje Gauff/VRDT – H.P. Gauff Ingenieure (Gauff)

text:
               29.2.2016

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 78/26

         2015 m. gruodžio 21 d. pareikštas ieškinys byloje Gauff/VRDT – H.P. Gauff Ingenieure (Gauff)

   (Byla T-748/15)
   (2016/C 078/36)
   Kalba, kuria surašytas ieškinys: vokiečių

      Šalys

      Ieškovė: Gauff GmbH & Co. Engineering KG (Niurnbergas, Vokietija), atstovaujama advokato A. Molnar

      Atsakovė: Vidaus rinkos derinimo tarnyba (prekių ženklams ir pramoniniam dizainui) (VRDT)

      Kita procedūros Apeliacinėje taryboje šalis: H.P. Gauff Ingenieure GmbH & Co. KG – JBG (Frankfurtas prie Maino, Vokietija)

      Su procedūra VRDT susijusi informacija

      Prekių ženklo, dėl kurio kilo ginčas, savininkė: ieškovė

      Prekių ženklas, dėl kurio kilo ginčas: žodinis Bendrijos prekių ženklas „Gauff“ – Bendrijos prekių ženklas Nr. 6 192 521

      Procedūra VRDT: registracijos panaikinimo procedūra

      Ginčijamas sprendimas: 2015 m. spalio 8 d. VRDT pirmosios apeliacinės tarybos sprendimas byloje R 1350/2014-1

      Reikalavimai

   Ieškovė Bendrojo Teismo prašo:

               —

               panaikinti ginčijamą sprendimą,

               —

               nepatenkinus pirmojo reikalavimo, grąžinti bylą VRDT, kad būtų išnagrinėti per klaidą neišnagrinėti ginčijami klausimai,

               —

               priteisti iš VRDT bylinėjimosi išlaidas, įskaitant patirtas per procedūrą Apeliacinėje taryboje.

      Pagrindai, kuriais remiamasi

               —

               Reglamento Nr. 207/2009 53, 56, 57, 76 straipsnių pažeidimas,

               —

               Reglamento Nr. 2868/95 pažeidimas,

               —

               teisės būti išklausytam pažeidimas,

               —

               nepakankamas motyvavimas.


title: Byla C-210/10: 2010 m. gegužės 3 d. Hajdú-Bihar Megyei Bíróság (Vengrija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje Urbán Márton prieš Vám- és Pénzügyőrség Észak-alföldi Regionális Parancsnoksága

text:
               17.7.2010

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 195/7

         2010 m. gegužės 3 d.Hajdú-Bihar Megyei Bíróság (Vengrija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje Urbán Márton prieš Vám- és Pénzügyőrség Észak-alföldi Regionális Parancsnoksága

   (Byla C-210/10)
   2010/C 195/11
   Proceso kalba: vengrų

      Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas

      Hajdú-Bihar Megyei Bíróság

      Šalys pagrindinėje byloje

      Ieškovas: Urbán Márton

      Atsakovė: Vám- és Pénzügyőrség Észak-alföldi Regionális Parancsnoksága

      Prejudiciniai klausimai

               1.

               Ar sankcijų sistema, imperatyviai numatanti skirti to paties dydžio, t. y. 100 000 Vengrijos forintų, baudą už Tarybos reglamento (EEB) Nr. 3821/85 (1) dėl kelių transporto priemonėse naudojamų tachografų 13–16 straipsnių pažeidimą atitinka proporcingumo reikalavimą, įtvirtintą Europos Parlamento ir Tarybos reglamento (EB) Nr. 561/2006 (2) dėl tam tikrų su kelių transportu susijusių socialinių teisės aktų suderinimo ir iš dalies keičiančio Tarybos reglamentus (EEB) Nr. 3821/85 ir (EB) Nr. 2135/98 bei panaikinančio Tarybos reglamentą (EEB) Nr. 3820/85, 19 straipsnio 1–4 dalyse?

               2.

               Ar sankcijų sistema, pagal kurią nenumatoma galimybė diferencijuoti baudos dydį atsižvelgiant į padaryto pažeidimo sunkumą, atitinka proporcingumo reikalavimą?

               3.

               Ar sankcijų sistema, pagal kurią neleidžiama atsižvelgti į pažeidėjo atsakomybę lengvinančias aplinkybes, atitinka proporcingumo reikalavimą?

               4.

               Ar sankcijų sistema, pagal kurią neatsižvelgiama į pažeidėjo asmeninę situaciją, atitinka proporcingumo reikalavimą?

      (1)  1985 m. gruodžio 20 d. Tarybos reglamentas (EEB) 3821/85 dėl kelių transporto priemonėse naudojamų tachografų (OL L 370, p. 8; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 7 sk., 1 t., p. 227).

      (2)  2006 m. kovo 15 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentas (EB) Nr. 561/2006 dėl tam tikrų su kelių transportu susijusių socialinių teisės aktų suderinimo ir iš dalies keičiantis Tarybos reglamentus (EEB) Nr. 3821/85 ir (EB) Nr. 2135/98 bei panaikinantis Reglamentą (EEB) Nr. 3820/85 (OL L 102, p. 1).


title: Byla C-407/06 2006 m. spalio 3 d. pareikštas ieškinys byloje Europos Bendrijų Komisija prieš Belgijos Karalystę

text:
               18.11.2006

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 281/27

         2006 m. spalio 3 d. pareikštas ieškinys byloje Europos Bendrijų Komisija prieš Belgijos Karalystę

   (Byla C-407/06)
   (2006/C 281/43)
   Proceso kalba: prancūzų
   Šalys

      Ieškovė: Europos Bendrijų Komisija, atstovaujama B. Schima ir J. Hottiaux

      Atsakovė: Belgijos Karalystė
   Ieškovės reikalavimai

               —

               Pripažinti, kad nepriėmusi 2003 m. gruodžio 16 d. Europos Parlamento ir Tarybos Direktyvą 2003/105/EB, iš dalies keičiančią Tarybos direktyvą 96/82/EB dėl didelių, su pavojingomis medžiagomis susijusių avarijų pavojaus kontrolės (1), įgyvendinančių įstatymų ir kitų teisės aktų ir bet kuriuo atveju nepateikusi jų Komisijai, Belgijos Karalystė neįvykdė įsipareigojimų pagal šią direktyvą.

               —

               Priteisti iš Belgijos Karalystės bylinėjimosi išlaidas.

         Ieškinio pagrindai ir pagrindiniai argumentai
   Terminas perkelti Direktyvą 2003/105/EB baigėsi 2005 m. birželio 30 dieną.

      (1)  OL L 345, 2003 12 31, p. 97.


title: Byla C-358/13: 2013 m. birželio 27 d. Bundesgerichtshof (Vokietija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą baudžiamojoje byloje prieš Markus D.

text:
               9.11.2013

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 325/8

         2013 m. birželio 27 d.Bundesgerichtshof (Vokietija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą baudžiamojoje byloje prieš Markus D.
   (Byla C-358/13)
   2013/C 325/13
   Proceso kalba: vokiečių

      Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas

      Bundesgerichtshof

      Šalis pagrindinėje byloje

   Markus D.

      Prejudicinis klausimas

   Ar 2001 m. lapkričio 6 d. Direktyvos 2001/83/EB (1), iš dalies pakeistos 2004 m. kovo 31 d. Direktyva 2004/27/EB (2), 1 straipsnio 2 punktą reikia aiškinti taip, kad vaistinė medžiaga ar vaistinių medžiagų derinys, kaip jie suprantami pagal šią nuostatą, kurie tik daro poveikį žmonių fiziologinėms funkcijoms — taigi jų neatkuria arba nekoreguoja —, laikytini vaistais tik tuomet, jei turi terapinės naudos arba bet kuriuo atveju teigiamai veikia organizmo funkcijas? Taigi ar vaistinės medžiagos ar vaistinių medžiagų derinio, kurie vartojami vien dėl jų psichoaktyvaus — apsvaigimo būseną sukeliančio — veikimo ir bet kuriuo atveju kelia pavojų sveikatai, neapima direktyvoje vartojama vaistų sąvoka?

      (1)  2001 m. lapkričio 6 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2001/83/EB dėl Bendrijos kodekso, reglamentuojančio žmonėms skirtus vaistus (OL L 311, 2001 11 28, p. 67; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 13 sk., 27 t., p. 69).

      (2)  2004 m. kovo 31 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2004/27/EB, iš dalies keičianti Direktyvą 2001/83/EB (OL L 136, p. 34; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 13 sk., 34 t., p. 262).


title: Byla C-107/10: 2010 m. vasario 25 d. Administrativen sad Sofia-grad (Bulgarija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje Enel Maritsa Iztok 3 prieš Direktsia „Obzhalvane i upravlenie na izpalnenieto“ direktorių

text:
               22.5.2010

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 134/20

         2010 m. vasario 25 d.Administrativen sad Sofia-grad (Bulgarija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje Enel Maritsa Iztok 3 prieš Direktsia „Obzhalvane i upravlenie na izpalnenieto“ direktorių

   (Byla C-107/10)
   2010/C 134/30
   Proceso kalba: bulgarų

      Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas

      Administrativen sad Sofia-grad

      Šalys pagrindinėje byloje

      Ieškovė: Enel Maritsa Iztok 3

      Atsakovas: Direktsia „Obzhalvane i upravlenie na izpalnenieto“ direktorius

      Prejudiciniai klausimai

   Ar 1977 m. gegužės 17 d. Tarybos direktyvos 77/388/EEB dėl valstybių narių apyvartos mokesčių įstatymų derinimo — Bendra pridėtinės vertės mokesčio sistema: vienodas vertinimo pagrindas (1) 18 straipsnio 4 dalį ir 2006 m. lapkričio 28 d. Tarybos direktyvos 2006/112/EB dėl pridėtinės vertės mokesčio bendros sistemos (2) 183 straipsnį pagrindinės bylos aplinkybėmis reikia aiškinti taip, kad:

               1.

               Remiantis įstatymo pakeitimu, kurio tikslas kovoti su mokesčių vengimu, pridėtinės vertės mokesčio grąžinimo terminas gali būti pratęstas iki sprendimo dėl mokestinio patikrinimo priėmimo dienos, jei per 45 dienas nuo mokesčio deklaracijos pateikimo buvo pradėtas suinteresuotojo asmens mokestinis patikrinimas, per šį laikotarpį neskaičiuojant palūkanų už grąžintiną sumą, jei egzistuoja ir šios aplinkybės:

                           a)

                           prieš šį pakeitimą įstatyme nustatytas 45 dienų terminas grąžinti mokesčius pasibaigė ir nepaisant pradėto mokestinio patikrinimo nuo grąžintinos sumos buvo pradėtos skaičiuoti palūkanos,

                           b)

                           per mokestinį patikrinimą buvo nustatyta, kad deklaruota grąžintina mokesčių suma yra teisinga,

                           c)

                           vienintelė mokesčių mokėtojo turima teisėta galimybė sutrumpinti šį terminą yra pateikti nustatytos trukmės grąžintinos sumos dydžio garantiją grynais pinigais, valstybės vertybiniais popieriais ar besąlyginę ir neatšaukiamą banko garantiją;

               2.

               Leidžiama nustatyti 45 dienų trukmės pridėtinės vertės mokesčio grąžinimo terminą, skaičiuojamą nuo šio mokesčio deklaracijos pateikimo dienos, su teisine galimybe jį sustabdyti, o vėliau ir pratęsti, per šį terminą priėmus nurodymą atlikti mokestinį patikrinimą, jei šio mokesčio apskaitos laikotarpis yra vienas mėnuo;

               3.

               Leidžiama grąžinti pridėtinės vertės mokestį sprendimu dėl mokestinio patikrinimo, užskaitant grąžintiną sumą nustatytoms pridėtinės vertės mokesčio ir kitų mokesčių skoloms bei kitoms skoloms valstybei už įvairius mokestinius laikotarpius kartu su iki sprendimo dėl mokestinio patikrinimo dienos priskaičiuotomis palūkanomis nuo šių sumų padengti, jei per mokestinį patikrinimą nustatomas deklaruotų grąžintinų mokesčių sumų teisingumas ir egzistuoja šios aplinkybės:

                           a)

                           per mokestinio patikrinimo procedūrą nebuvo taikoma laikinoji apsaugos priemonė užtikrinti būsimus valstybės reikalavimus, kurie galėtų būti nustatyti per sprendimo dėl mokestinio patikrinimo priėmimo procedūrą,

                           b)

                           užskaitymas skoloms valstybei padengti nacionaliniame įstatyme nenumatytas kaip priverstinio vykdymo priemonė ar kaip apsaugos priemonė,

                           c)

                           terminai pateikti skundą ir savanoriškai sumokėti užskaitytą pagrindinę sumą ir palūkanas nepasibaigė, nes ši suma ir palūkanos buvo nustatytos tuo pačiu sprendimu dėl mokestinio patikrinimo ir dalis jų buvo apskųsta teismui;

               4.

               Nustačius mokesčio deklaracijoje nurodytos grąžintinos mokesčio sumos teisingumą, valstybė sprendimo dėl mokestinio patikrinimo priėmimo dieną, o ne deklaracijos pateikimo dieną, gali užskaityti šią sumą sprendime nustatytoms mokesčių skoloms už laikotarpį iki deklaracijos pateikimo ir palūkanoms nuo šių skolų padengti, jei valstybė per įstatymu nustatytą mokesčio grąžinimo terminą neturi mokėti palūkanų, o nuo deklaracijos pateikimo dienos iki sprendimo dėl mokestinio patikrinimo priėmimo dienos skaičiuoja palūkanas nuo užskaitytų mokesčių.

      (1)  1977 m. gegužės 17 d. Šeštoji Tarybos direktyva dėl valstybių narių apyvartos mokesčių įstatymų derinimo — Bendra pridėtinės vertės mokesčio sistema: vienodas vertinimo pagrindas (OL L 145, p. 1; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 9 sk., 1 t., p. 23)

      (2)  OL L 347, p. 1


title: Byla T-27/09 2009 m. sausio 19 d. pareikštas ieškinys byloje Stella Kunststofftechnik prieš VRDT — Stella Pack (Stella)

text:
               4.4.2009

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 82/28

         2009 m. sausio 19 d. pareikštas ieškinys byloje Stella Kunststofftechnik prieš VRDT — Stella Pack (Stella)

   (Byla T-27/09)
   (2009/C 82/50)
   Kalba, kuria surašytas ieškinys: vokiečių
   Šalys

      Ieškovė: Stella Kunststofftechnik GmbH (Eltvilė, Vokietija), atstovaujama advokatės M. Beckensträter

      Atsakovė: Vidaus rinkos derinimo tarnyba (prekių ženklams ir pramoniniam dizainui)

      Kita procedūros Apeliacinėje taryboje šalis: Stella Pack Sp. zo. o. (Liubartuvas, Lenkijos Respublika)
   Ieškovės reikalavimai

               —

               Panaikinti 2008 m. lapkričio 13 d. Ketvirtosios apeliacinės tarybos sprendimą, apie kurį pranešta 2008 m. lapkričio 19 d., ir patvirtinti, kad 2006 m. gruodžio 22 d. prašymas panaikinti registraciją turėjo būti atmestas kaip nepriimtinas.

               —

               Papildomai, panaikinant 2008 m. lapkričio 13 d. Sprendimą ir 2008 m. vasario 27 d. Anuliavimo skyriaus sprendimą, atidėti sprendimo dėl 2006 m. gruodžio 22 d. prašymo panaikinti registraciją priėmimą, kol bus baigta protesto procedūra dėl protesto B 863177.

               —

               Priteisti iš įstojusios į bylą šalies bylinėjimosi išlaidas, įskaitant išlaidas, patirtas pagrindiniame procese ir atsakovės patirtas bylinėjimosi išlaidas.

         Ieškinio pagrindai ir pagrindiniai argumentai

      Įregistruotas Bendrijos prekių ženklas, dėl kurio pateiktas prašymas panaikinti jo registraciją: žodinis prekių ženklas „Stella“ 6, 8, 16, 20 ir 21 klasių prekėms (Bendrijos prekės ženklas Nr. 15 479).

      Bendrijos prekių ženklo savininkas: ieškovė.
   Šalis, prašanti panaikinti Bendrijos prekių ženklo registraciją: Stella Pack Sp. zo. o.

      Anuliavimo skyriaus sprendimas: panaikinti nagrinėjamo Bendrijos prekių ženklo registraciją 6, 8, 16 ir 20 klasių prekėms.

      Apeliacinės tarybos sprendimas: atmesti ieškovės apeliaciją.

      Ieškinio pagrindai: per registracijos panaikinimo procedūrą nebuvo atsižvelgta į Reglamente (EB) Nr. 40/94 (1) ir Reglamente (EB) Nr. 2868/95 (2) numatytus priimtinumo reikalavimus.

      (1)  1993 m. gruodžio 20 d. Tarybos reglamentas (EB) Nr. 40/94 dėl Bendrijos prekių ženklo (OL L 11, 1994, p. 1; specialusis leidimas lietuvių k., 17 sk., 1 t., p. 146).

      (2)  1995 m. gruodžio 13 d. Komisijos reglamentas (EB) Nr. 2868/95 skirtas įgyvendinti Tarybos reglamentą (EB) Nr. 40/94 dėl Bendrijos prekių ženklo (OL L 303, 1995, p. 1; specialusis leidimas lietuvių k., 17 sk., 1 t., p. 189).


title: Byla C-331/16: 2016 m. birželio 13 d. Rechtbank Den Haag, zittingsplaats Middelburg (Nyderlandai) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje K./Staatssecretaris van Veiligheid en Justitie

text:
               5.9.2016

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 326/11

         2016 m. birželio 13 d.Rechtbank Den Haag, zittingsplaats Middelburg (Nyderlandai) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje K./Staatssecretaris van Veiligheid en Justitie

   (Byla C-331/16)
   (2016/C 326/20)
   Proceso kalba: nyderlandų

      Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas

      Rechtbank Den Haag, zittingsplaats Middelburg

      Šalys pagrindinėje byloje

      Pareiškėjas: K.

      Atsakovas: Staatssecretaris van Veiligheid en Justitie

      Prejudiciniai klausimai

               1.

               Ar pagal Direktyvos 2004/38/EB (1) 27 straipsnio 2 dalį Sąjungos pilietį, dėl kurio, kaip yra nagrinėjamoje byloje, įsiteisėjusiu sprendimu buvo nuspręsta taikyti Konvencijos dėl pabėgėlių 1(F) straipsnio a ir b punktus, leidžiama pripažinti nepageidaujamu dėl to, kad atsižvelgiant į išskirtinį nusikalstamų veikų sunkumą reikia laikyti, jog pavojus, kenkiantis pagrindiniam visuomenės interesui, pagal savo pobūdį yra nuolat realus?

               2.

               Jei atsakymas į 1 klausimą būtų neigiamas: kaip atsižvelgiant į numatomą pripažinimą nepageidaujamu reikia patikrinti, ar minėto Sąjungos piliečio, kuriam buvo nuspręsta taikyti Konvencijos dėl pabėgėlių 1(F) straipsnio a ir b punktus, elgesį reikia laikyti tikru, realiu ir pakankamai rimtu pavojumi, kenkiančiu pagrindiniam visuomenės interesui? Kiek šiuo atveju svarbu yra tai, kad tokie 1(F) straipsnyje nurodyti veiksmai, kaip antai aptariami šioje byloje, vyko labai seniai – šiuo atveju 1992–1994 m.?

               3.

               Kiek svarbus yra proporcingumo principas vertinant, ar Sąjungos pilietis, dėl kurio, kaip antai šioje byloje, buvo nuspręsta taikyti Konvencijos dėl pabėgėlių 1(F) straipsnio a ir b punktus, gali būti pripažintas nepageidaujamu? Ar tai vertinant – arba nepaisant to – reikia taikyti Direktyvos dėl gyvenimo šalyje 28 straipsnio 1 dalyje nurodytus veiksnius? Ar tai vertinant – arba nepaisant to – taip pat reikia atsižvelgti į šios direktyvos 28 straipsnio 3 dalies a punkte nurodytą dešimties metų gyvenimo priimančiojoje šalyje laikotarpį? Ar reikia taikyti visus Geresnio Direktyvos 2004/38/EB perkėlimo ir taikymo gairių (KOM [2009]313) 3.3 punkte nurodytus veiksnius?

      (1)  2004 m. balandžio 29 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2004/38/EB dėl Sąjungos piliečių ir jų šeimos narių teisės laisvai judėti ir gyventi valstybių narių teritorijoje, iš dalies keičianti Reglamentą (EEB) Nr. 1612/68 ir panaikinanti direktyvas 64/221/EEB, 68/360/EEB, 72/194/EEB, 73/148/EEB, 75/34/EEB, 75/35/EEB, 90/364/EEB, 90/365/EEB ir 93/96/EEB (OL L 158, p. 77; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 5 sk., 5 t., p. 46).


title: Byla T-1/12: 2012 m. sausio 2 d. pareikštas ieškinys byloje Prancūzija prieš Komisiją

text:
               17.3.2012

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 80/20

         2012 m. sausio 2 d. pareikštas ieškinys byloje Prancūzija prieš Komisiją

   (Byla T-1/12)
   2012/C 80/35
   Proceso kalba: prancūzų

      Šalys

      Ieškovė: Prancūzijos Respublika, atstovaujama E. Belliard, G. de Bergues ir J. Gstalter

      Atsakovė: Europos Komisija

      Reikalavimai

   Ieškovė Bendrojo Teismo prašo:

               —

               panaikinti visą ginčijamą sprendimą;

               —

               priteisti iš Komisijos bylinėjimosi išlaidas.

      Ieškinio pagrindai ir pagrindiniai argumentai

   Ieškovė prašo panaikinti 2011 m. spalio 24 d. Komisijos sprendimą C(2011) 7808 galutinis pripažinti nesuderinama su vidaus rinka restruktūrizavimo pagalba, kurią Prancūzijos valdžios institucijos numato suteikti SeaFrance SA didindamos jos kapitalą ir suteikdamos SeaFrance paskolas iš SNCF.
   Grįsdama ieškinį ieškovė remiasi keturiais pagrindais.

               1.

               Pirmasis ieškinio pagrindas, susijęs su tuo, kad Komisija nepaisė valstybės pagalbos sąvokos pagal SESV 107 straipsnį, nes nusprendė, jog dviejų SNCF numatytų suteikti paskolų protingumas turi būti vertinamas kartu su sanavimo ir restruktūrizavimo pagalba. Šį pagrindą sudaro dvi dalys, pagrįstos:

                           —

                           pirma, aplinkybe, kad Komisija klaidingai išaiškino 1998 m. rugsėjo 15 d. Pirmosios instancijos teismo sprendimą BP Chemicals prieš Komisiją (T-11/95, Rink. p. II-3235) ir

                           —

                           antra, aplinkybe, kad Komisija klaidingai taikė šį Pirmosios instancijos teismo sprendimą.

               2.

               Antrasis ieškinio pagrindas, susijęs su tuo, kad Komisija nepaisė valstybės pagalbos sąvokos pagal SESV 107 straipsnį, nes taip pat nusprendė, jog Prancūzijos valdžios institucijos neįrodė, kad, vertinant atskirai, abi SNCF numatytos skirti paskolos būtų suteiktos taikant rinkos palūkanų normą. Šį pagrindą sudaro dvi dalys, pagrįstos:

                           —

                           pirma, aplinkybe, kad Komisija dviems aptariamoms paskoloms klaidingai netaikė 2008 m. sausio 19 d. Komisijos komunikato dėl orientacinių ir diskonto normų nustatymo metodo pakeitimo (1) ir

                           —

                           antra, aplinkybe, kad Komisija klaidingai nusprendė, jog tam, kad būtų suderinama su rinka, aptariamų paskolų palūkanų norma turėtų būti apie 14 %.

               3.

               Trečiasis ieškinio pagrindas, susijęs su teisinėmis ir faktinėmis klaidomis, nes Komisija nusprendė, jog restruktūrizavimo pagalba yra nesuderinama su SESV 107 straipsnio 3 dalies c punktu, aiškinamu atsižvelgiant į gaires dėl sanavimo ir restruktūrizavimo pagalbos.

               4.

               Ketvirtasis ieškinio pagrindas, susijęs su SESV 345 straipsnio, kuriame numatyta, kad Sutartys jokiu būdu nepažeidžia valstybių narių normų, reglamentuojančių nuosavybės sistemą, pažeidimu.

      (1)  OL C 14, p. 6.


title: Byla T-82/11: 2011 m. vasario 14 d. pareikštas ieškinys byloje Formica prieš VRDT — Silicalia (CompacTop)

text:
               9.4.2011

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 113/16

         2011 m. vasario 14 d. pareikštas ieškinys byloje Formica prieš VRDT — Silicalia (CompacTop)

   (Byla T-82/11)
   2011/C 113/32
   Kalba, kuria surašytas ieškinys: ispanų

      Šalys

      Ieškovė: Formica, SA (Galdakao, Ispanija), atstovaujama advokato A. Gómez López

      Atsakovė: Vidaus rinkos derinimo tarnyba (prekių ženklams ir pramoniniam dizainui)

      Kita procedūros Apeliacinėje taryboje šalis: Silicalia, SL (Valensija, Ispanija)

      Ieškovės reikalavimai

   Ieškovė prašo Bendrojo Teismo:

               —

               Pripažinti, kad 2010 m. gruodžio 9 d. VRDT pirmosios apeliacinės tarybos sprendimas byloje R 1083/2010-1 neatitinka Reglamento (EB) Nr. 207/2009 dėl Bendrijos prekių ženklo.

               —

               Pripažinti, kad turi būti leista įregistruoti mišrų Bendrijos prekių ženklą „CompacTop“ (paraiškos Nr. 6 524 243) 20 klasės prekėms.

               —

               Priteisti iš atsakovės ir prireikus iš įstojusios į bylą šalies bylinėjimosi išlaidas.

      Ieškinio pagrindai ir pagrindiniai argumentai

      Bendrijos prekių ženklo paraišką pateikęs asmuo: ieškovė

      Prašomas įregistruoti Bendrijos prekių ženklas: vaizdinis prekių ženklas „CompacTop“ 20 klasės prekėms

      Prekių ženklo ar žymens, kuriuo grindžiamas protestas, savininkas: Silicalia, SL

      Prekių ženklas ar žymuo, kuriuo grindžiamas protestas: vaizdiniai Bendrijos ir nacionaliniai prekių ženklai su žodiniais elementais „COMPACquartz“, COMPACMARMOL&QUARTZ ir COMPAC MARMOL&QUARTZ 19, 27, 35, 37 ir 39 klasės prekėms ir paslaugoms

      Protestų skyriaus sprendimas: patenkinti protestą

      Apeliacinės tarybos sprendimas: atmesti apeliaciją

      Ieškinio pagrindai: Reglamento (EB) Nr. 207/2009 (1) 8 straipsnio 1 dalies b punkto pažeidimas, nes nebuvo ginčijamų prekių ženklų panašumo ar pavojaus, kad jie bus supainioti.

      (1)  2009 m. vasario 26 d. Tarybos reglamentas (EB) Nr. 207/2009 dėl Bendrijos prekių ženklo (OL L 78, p. 1)


title: Byla T-180/16: 2017 m. birželio 26 d. Bendrojo Teismo nutartis byloje L’Oréal/EUIPO – Guinot (MASTER SHAPE) (Europos Sąjungos prekių ženklas — Protesto procedūra — Žodinio Europos Sąjungos prekių ženklo MASTER SHAPE paraiška — Ankstesnis vaizdinis nacionalinis prekių ženklas MASTERS COLORS PARIS — Santykinis atmetimo pagrindas — Galimybė supainioti — Reglamento (EB) Nr. 207/2009 8 straipsnio 1 dalies b punktas — Akivaizdžiai teisiškai nepagrįstas ieškinys — Procedūros reglamento 126 straipsnis)

text:
               14.8.2017

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 269/18

         2017 m. birželio 26 d. Bendrojo Teismo nutartis byloje L’Oréal/EUIPO – Guinot (MASTER SHAPE)

   (Byla T-180/16) (1)

   ((Europos Sąjungos prekių ženklas - Protesto procedūra - Žodinio Europos Sąjungos prekių ženklo MASTER SHAPE paraiška - Ankstesnis vaizdinis nacionalinis prekių ženklas MASTERS COLORS PARIS - Santykinis atmetimo pagrindas - Galimybė supainioti - Reglamento (EB) Nr. 207/2009 8 straipsnio 1 dalies b punktas - Akivaizdžiai teisiškai nepagrįstas ieškinys - Procedūros reglamento 126 straipsnis))
   (2017/C 269/25)
   Proceso kalba: prancūzų

      Šalys

      Ieškovė: L’Oréal (Paryžius, Prancūzija), atstovaujama advokatų T. de Haan ir P. Péters

      Atsakovė: Europos Sąjungos intelektinės nuosavybės tarnyba (EUIPO), atstovaujama D. Hanf

      Kita procedūros EUIPO apeliacinėje taryboje šalis, įstojusi į bylą Bendrajame Teisme: Guinot (Paryžius), atstovaujama advokatės A. Sion

      Dalykas

   Ieškinys dėl 2016 m. vasario 23 d. EUIPO penktosios apeliacinės tarybos sprendimo (byla R 2907/2014-5), susijusio su protesto procedūra tarp Guinot ir L’Oréal.

      Rezoliucinė dalis

               1.

               Atmesti ieškinį.

               2.

               Priteisti iš L’Oréal bylinėjimosi išlaidas.

      (1)  OL C 222, 2016 6 20.


title: Byla C-481/07 P: 2009 m. liepos 16 d. Teisingumo Teismo (šeštoji kolegija) sprendimas byloje SELEX Sistemi Integrati SpA prieš Europos Bendrijų Komisiją (Apeliacinis skundas — Bendrijos deliktinė atsakomybė — Komisijos sprendimas atmesti skundą, nukreiptą prieš Eurocontrol — Reali ir tikra žala)

text:
               12.9.2009

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 220/5

         2009 m. liepos 16 d. Teisingumo Teismo (šeštoji kolegija) sprendimas byloje SELEX Sistemi Integrati SpA prieš Europos Bendrijų Komisiją
   (Byla C-481/07 P) (1)

   (Apeliacinis skundas - Bendrijos deliktinė atsakomybė - Komisijos sprendimas atmesti skundą, nukreiptą prieš Eurocontrol - Reali ir tikra žala)
   2009/C 220/07
   Proceso kalba: italų

      Šalys

      Apeliantė: SELEX Sistemi Integrati SpA, atstovaujama avvocati F. Sciaudone, R. Sciandone ir A. Neri

      Kita proceso šalis: Europos Bendrijų Komisija, atstovaujama V. Di Bucci ir F. Amato

      Dalykas

   Apeliacinis skundas, pateiktas dėl 2007 m. rugpjūčio 29 d. Pirmosios instancijos teismo (antroji kolegija) nutarties SELEX Sistemi Integrati SpA prieš Komisiją (T-186/05), kuria Pirmosios instancijos teismas atmetė kaip iš dalies nepriimtiną ir iš dalies visiškai teisiškai nepagrįstą prašymą atlyginti žalą, kurią ieškovė tariamai patyrė dėl 2004 m. vasario 12 d. Komisijos sprendimo atmesti ieškovės skundą dėl tariamo Eurocontrol įvykdyto EB sutarties nuostatų konkurencijos srityje pažeidimo.

      Rezoliucinė dalis

               1.

               Atmesti apeliacinį skundą.

               2.

               Priteisti iš SELEX Sistemi Integrati SpA bylinėjimosi išlaidas.

      (1)  OL C 37, 2008 2 9.


title: Byla C-498/15: 2015 m. rugsėjo 22 d. Szegedi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság (Vengrija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje Spirál-Gép kft./Budapest Rendőrfőkapitánya

text:
               25.1.2016

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 27/4

         2015 m. rugsėjo 22 d.Szegedi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság (Vengrija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje Spirál-Gép kft./Budapest Rendőrfőkapitánya

   (Byla C-498/15)
   (2016/C 027/05)
   Proceso kalba: vengrų

      Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas

      Szegedi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság

      Šalys pagrindinėje byloje

      Pareiškėja: Spirál-Gép Kft.

      Atsakovas: Budapest Rendőrfőkapitánya

      Prejudiciniai klausimai

               1.

               Ar 1999 m. birželio 17 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 1999/62/EB dėl sunkiasvorių krovinių transporto priemonių apmokestinimo už naudojimąsi tam tikra infrastruktūra (1) (toliau – Eurovinjetės direktyva) 9a straipsnyje įtvirtintas proporcingumo reikalavimas aiškintinas kaip neleidžiantis nustatyti tokios sankcijų sistemos, kaip antai numatyta 2007 m. gruodžio 29 d. Nutarimo dėl kelių eismo pažeidimų, už kuriuos skiriamos administracinės baudos, sąrašo, baudų, kurios gali būti paskirtos padarius kelių eismo pažeidimus, dydžio, skyrimo tvarkos ir bendradarbiavimo atliekant patikrinimus kelyje sąlygų (a közigazgatási bírsággal sújtandó közlekedési szabályszegések köréről, az e tevékenységekre vonatkozó rendelkezések megsértése esetén kiszabható bírságok összegéről, felhasználásának rendjéről és az ellenőrzésben történő közreműködés feltételeiről szóló 410/2007. (XII. 29.) Korm. Rendelet, toliau – Nutarimas dėl baudų) 9 priede, kuriame numatyta skirti nustatyto dydžio baudą už nuostatų, susijusių su kelio rinkliavos bilieto įsigijimu, pažeidimą, nepaisant pažeidimo sunkumo?

               2.

               Ar Nutarimo dėl baudų 9 priede nustatyta administracinė bauda suderinama su Eurovinjetės direktyvos 9a straipsnyje įtvirtintu reikalavimu, pagal kurį nacionalinėje teisėje nustatytos sankcijos privalo būti veiksmingos, proporcingos ir atgrasančios?

               3.

               Ar Eurovinjetės direktyvos 9a straipsnyje įtvirtintas proporcingumo reikalavimas aiškintinas kaip neleidžiantis, viena vertus, nustatyti tokios sankcijų sistemos, kaip antai nagrinėjama pagrindinėje byloje, pagal kurią nustatyta objektyvi pažeidėjų atsakomybė, ir, kita vertus, nustatyti tokio dydžio sankcijos, kokia numatyta skirti pagal minėtą sistemą?

      (1)  1999 m. birželio 17 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 1999/62/EB dėl sunkiasvorių krovinių transporto priemonių apmokestinimo už naudojimąsi tam tikra infrastruktūra (OL L 187, p. 42; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 7 sk., 4 t., p. 372).


title: Byla C-452/04 Verwaltungsgericht Frankfurt am Main (Vokietija) 2004 m. spalio 11 d. nutartimi pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje Fidium Finanz AG prieš Bundesanstalt für Finanzdienstleistungsaufsicht

text:
               8.1.2005

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 6/28

         Verwaltungsgericht Frankfurt am Main (Vokietija) 2004 m. spalio 11 d. nutartimi pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje Fidium Finanz AG prieš Bundesanstalt für Finanzdienstleistungsaufsicht
   (Byla C-452/04)
   (2005/C 6/52)
   Proceso kalba: vokiečių
   Verwaltungsgericht Frankfurt am Main (Vokietija) 2004 m. spalio 11 d. nutartimi kreipėsi į Europos Bendrijų Teisingumo Teismą su prašymu, kurį Teisingumo Teismo sekretoriatas gavo 2004 m. spalio 27 d., priimti prejudicinį sprendimą byloje Fidium Finanz AG prieš Bundesanstalt für Finanzdienstleistungsaufsicht.
   Verwaltungsgericht Frankfurt am Main prašo Teisingumo Teismo atsakyti į šiuos klausimus:

               1.

               Ar įmonė, įsteigta ne Europos Sąjungos teritorijoje, šiuo atveju – Šveicarijoje, profesionaliai teikdama kreditus Europos Sąjungos valstybės narės, šiuo atveju – Vokietijos Federacinės Respublikos, gyventojams, gali remtis prieš šią valstybę narę ir jos valdžios institucijų arba teismų veiksmus kapitalo judėjimo laisve pagal EB sutarties 56 straipsnį, ar tokių finansinių paslaugų pradžia, teikimas ir organizavimas reglamentuojami tik paslaugų judėjimo laisvės pagal EB sutarties 49 ir tolesnius straipsnius?

               2.

               Ar įmonė, įsteigta ne Europos Sąjungos teritorijoje, gali remtis kapitalo judėjimo laisve pagal EB sutarties 56 straipsnį, jei ji profesionaliai (ar daugiausiai) teikia kreditus Europos Sąjungos gyventojams, ir jos buveinė yra šalyje, kurioje tokiai veiklai pradėti bei vykdyti šiai įmonei nėra nustatytas reikalavimas gauti išankstinį šios šalies valdžios institucijos leidimą, ir jos veikla nėra privalomai kontroliuojama taip, kaip tai įprasta kredito įstaigų atveju Europos Sąjungoje, o šiuo atveju pirmiausia – Vokietijos Federacinėje Respublikoje, ar tokiu atveju rėmimasis kapitalo judėjimo laisve laikytinas piktnaudžiavimu teise?
               Ar Europos Sąjungos teisės požiūriu tokia įmonė reikalaujant gauti leidimą gali būti prilyginta atitinkamos valstybės narės teritorijoje gyvenantiems asmenims ir įmonėmis, nors ji nėra įsteigta šioje valstybėje narėje ir neturi joje filialo?

               3.

               Ar nuostata, pagal kurią įmonės, įsteigtos ne Europos Sąjungoje, galimybę profesionaliai teikti kreditus Europos Sąjungos gyventojams, priklauso nuo išankstinio atitinkamos valstybės narės, kurioje gyvena kredito gavėjas, valdžios institucijos leidimo, pažeidžia kapitalo judėjimo laisvę pagal EB sutarties 56 straipsnį?
               Ar šiuo atveju svarbu tai, ar profesionalus kreditų teikimas be leidimo yra nusikalstama veika, ar tik administracinės teisės pažeidimas?

               4.

               Ar trečiame klausime nurodytas reikalavimas gauti išankstinį leidimą yra pateisinamas EB sutarties 58 straipsnio 2 dalies b punktu, ypač atsižvelgiant į:

                           —

                           kredito gavėjo apsaugą nuo sutartinių bei finansinių įsipareigojimų asmenims, kurių patikimumas nebuvo patikrintas,

                           —

                           šio asmenų rato apsaugą nuo netinkamo įmonių ar asmenų darbo buhalterinės apskaitos ir, remiantis bendromis taisyklėmis, jiems nustatytos klientų konsultavimo bei informavimo pareigos požiūriu,

                           —

                           šių asmenų rato apsaugą nuo netinkamos ir piktnaudžiaujančios reklamos,

                           —

                           kreditus teikiančios įmonės pakankamų finansinių resursų užtikrinimą,

                           —

                           kapitalo rinkos apsaugą nuo nekontroliuojamo didelių kreditų teikimo,

                           —

                           kapitalo rinkos ir visos visuomenės apsaugą nuo nusikalstamų machinacijų, ypač nuo tų, kurios yra nuostatų dėl kovos su pinigų plovimu ar terorizmu dalykas?

               5.

               Ar iš esmės pagal Bendrijos teisę leistino reikalavimo gauti leidimą suformulavimas trečio klausimo prasme atitinka EB sutarties 58 straipsnio 2 dalies b punktą, jeigu leidimo suteikimas priklauso nuo to, ar įmonė turi savo pagrindinį administracijos organą arba bent filialą atitinkamoje valstybėje narėje, ypač siekiant:

                           —

                           sudaryti galimybę atitinkamos valstybės narės valdžios institucijoms realiai ir veiksmingai kontroliuoti sandorių sudarymą ir vykdymą, t. y. taip pat atlikti nenumatytus patikrinimus, apie kuriuos nebuvo pranešta,

                           —

                           kad sandorių sudarymą ir vykdymą būtų galima atsekti, remiantis valstybėje narėje esančiais ir joje saugotinais dokumentais,

                           —

                           turėti galimybę susisiekti su atsakingais įmonės asmenimis valstybės narės teritorijoje,

                           —

                           užtikrinti arba bent palengvinti įmonės klientų finansinių reikalavimų įvykdymą valstybėje narėje?


title: Byla C-17/16: 2017 m. gegužės 4 d. Teisingumo Teismo (pirmoji kolegija) sprendimas byloje (Cour de cassation (Prancūzija) prašymas priimti prejudicinį sprendimą) Oussama El Dakkak, Intercontinental SARL/Administration des douanes et droits indirects (Prašymas priimti prejudicinį sprendimą — Reglamentas (EB) Nr.°1889/2005 — Grynųjų pinigų, įvežamų į Europos Sąjungą ar išvežamų iš jos, kontrolė — 3 straipsnio 1 dalis — Fizinis asmuo, atvykstantis į Sąjungą arba iš jos išvykstantis — Pareiga deklaruoti — Valstybės narės oro uosto tarptautinio tranzito zona)

text:
               3.7.2017

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 213/11

         2017 m. gegužės 4 d. Teisingumo Teismo (pirmoji kolegija) sprendimas byloje (Cour de cassation (Prancūzija) prašymas priimti prejudicinį sprendimą) Oussama El Dakkak, Intercontinental SARL/Administration des douanes et droits indirects

   (Byla C-17/16) (1)

   ((Prašymas priimti prejudicinį sprendimą - Reglamentas (EB) Nr.o1889/2005 - Grynųjų pinigų, įvežamų į Europos Sąjungą ar išvežamų iš jos, kontrolė - 3 straipsnio 1 dalis - Fizinis asmuo, atvykstantis į Sąjungą arba iš jos išvykstantis - Pareiga deklaruoti - Valstybės narės oro uosto tarptautinio tranzito zona))
   (2017/C 213/11)
   Proceso kalba: prancūzų

      Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas

      Cour de cassation

      Šalys pagrindinėje byloje

      Kasatoriai: Oussama El Dakkak, Intercontinental SARL

      Atsakovė: Administration des douanes et droits indirects

      Rezoliucinė dalis

   2005 m. spalio 26 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamento (EB) Nr. 1889/2005 dėl grynųjų pinigų, įvežamų į Bendriją ar išvežamų iš jos, kontrolės 3 straipsnio 1 dalis turi būti aiškintina taip, kad šioje nuostatoje numatyta pareiga deklaruoti taikoma valstybės narės oro uosto tarptautinio tranzito zonoje.

      (1)  OL C 90, 2016 3 7.


title: Byla T-564/15: 2015 m. rugsėjo 25 d. pareikštas ieškinys byloje Spliethoff’s Bevrachtingskantoor/Komisija

text:
               30.11.2015

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 398/65

         2015 m. rugsėjo 25 d. pareikštas ieškinys byloje Spliethoff’s Bevrachtingskantoor/Komisija

   (Byla T-564/15)
   (2015/C 398/79)
   Proceso kalba: anglų

      Šalys

      Ieškovė: Spliethoff’s Bevrachtingskantoor BV (Amsterdamas, Nyderlandai), atstovaujama advokato P. Glazener

      Atsakovė: Europos Komisija

      Reikalavimai

   Ieškovė Bendrojo Teismo prašo:

               —

               panaikinti 2015 m. liepos 17 d. Komisijos sprendimą, kuriuo atmesta ieškovės paraiška, pateikta pagal kvietimą teikti paraiškas remiantis 2014 m. kovo 26 d. Komisijos įgyvendinimo sprendimu C(2014)1921 final, kuriuo nustatoma 2014 m. Europos infrastruktūros tinklų priemonės finansinės pagalbos daugiametė darbo programa;

               —

               įpareigoti Komisiją priimti naują sprendimą dėl ieškovės paraiškos, atsižvelgiant į Bendrojo Teismo sprendimą, per tris mėnesius nuo jo paskelbimo;

               —

               priteisti iš Komisijos bylinėjimosi išlaidas.

      Ieškinio pagrindai ir pagrindiniai argumentai

   Grįsdama ieškinį ieškovė remiasi dviem pagrindais.

               1.

               Pirmasis ieškinio pagrindas, susijęs su akivaizdžia vertinimo klaida

                           —

                           Ieškovės paraiška įvertinta neteisingai, kiek tai susiję su sutarties sudarymo kriterijais dėl reikšmingumo, poveikio ir kokybės. Tinkamai įvertinus paraišką pagal šiuos sutarties sudarymo kriterijus, paraiška turėjo būti atrinkta ES bendrajam finansavimui.

               2.

               Antrasis ieškinio pagrindas, susijęs su vienodo požiūrio principo pažeidimu

                           —

                           Ginčijamame sprendime Komisija pažeidė vienodo požiūrio principą, nes pasirinko ne ieškovės, bet kitas panašias paraiškas, susijusias su išmetamųjų teršalų mažinimo technologijomis.


title: Byla C-137/14: 2015 m. spalio 15 d. Teisingumo Teismo (antroji kolegija) sprendimas byloje Europos Komisija/Vokietijos Federacinė Respublika (Valstybės įsipareigojimų neįvykdymas — Direktyva 2011/92/ES — Tam tikrų valstybės ir privačių projektų poveikio aplinkai vertinimas — 11 straipsnis — Direktyva 2010/75/ES — Pramoniniai išmetamieji teršalai (integruota taršos prevencija ir kontrolė) — 25 straipsnis — Teisė kreiptis į teismus — Direktyvos neatitinkančios nacionalinės proceso teisės normos)

text:
               7.12.2015

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 406/4

         2015 m. spalio 15 d. Teisingumo Teismo (antroji kolegija) sprendimas byloje Europos Komisija/Vokietijos Federacinė Respublika

   (Byla C-137/14) (1)

   ((Valstybės įsipareigojimų neįvykdymas - Direktyva 2011/92/ES - Tam tikrų valstybės ir privačių projektų poveikio aplinkai vertinimas - 11 straipsnis - Direktyva 2010/75/ES - Pramoniniai išmetamieji teršalai (integruota taršos prevencija ir kontrolė) - 25 straipsnis - Teisė kreiptis į teismus - Direktyvos neatitinkančios nacionalinės proceso teisės normos))
   (2015/C 406/03)
   Proceso kalba: vokiečių

      Šalys

      Ieškovė: Europos Komisija, atstovaujama C. Hermes ir G. Wilms

      Atsakovė: Vokietijos Federacinė Respublika, atstovaujama T. Henze ir J. Möller

      Atsakovės pusėje įstojusi į bylą šalis: Austrijos Respublika, atstovaujama C. Pesendorfer

      Rezoliucinė dalis

               1.

               Numatydama, kad:

                           —

                           pagal Viešojo administravimo įstatymo (Verwaltungsverfahrensgesetz) 46 straipsnį sprendimai gali būti panaikinti dėl procedūrinių pažeidimų tik tais atvejais, kai neatliktas poveikio aplinkai vertinimas arba pirminis tyrimas ir kai pareiškėjas įrodo, kad procedūriniai pažeidimai priežastiniu ryšiu susiję su priimto sprendimo turiniu,

                           —

                           pagal 2006 m. gruodžio 7 d. Įstatymo, kuriame pateikiamos papildomos nuostatos dėl Direktyvoje 2003/35/EB numatytų skundų aplinkosaugos srityje (Umwelt-Rechtsbehelfsgesetz), iš dalies pakeisto 2013 m. sausio 21 d. įstatymu, 2 straipsnio 3 dalį ir Viešojo administravimo įstatymo (Verwaltungsverfahrensgesetz) 73 straipsnio 4 dalį teisė pateikti skundą ir teisminės kontrolės apimtis ribojama prieštaravimais, kurie jau buvo per nustatytą terminą pateikti vykstant administracinei procedūrai, po kurios priimtas sprendimas,

                           —

                           pagal 2006 m. gruodžio 7 d. Įstatymo, kuriame pateikiamos papildomos nuostatos dėl Direktyvoje 2003/35/EB numatytų skundų aplinkosaugos srityje (Umwelt-Rechtsbehelfsgesetz), iš dalies pakeisto 2013 m. sausio 21 d. įstatymu, 2 straipsnio 1 dalį, siejamą su 5 straipsnio 1 dalimi, procedūrose, pradėtose po 2005 m. birželio 25 d. ir užbaigtose iki 2011 m. gegužės 11 d., aplinkosaugos organizacijų teisė pateikti skundą ribojama taip, kad jos skundą gali pateikti tik remdamosi nuostatomis, suteikiančiomis teisių privatiems asmenims,

                           —

                           pagal 2006 m. gruodžio 7 d. Įstatymo, kuriame pateikiamos papildomos nuostatos dėl Direktyvoje 2003/35/EB numatytų skundų aplinkosaugos srityje (Umwelt-Rechtsbehelfsgesetz), iš dalies pakeisto 2013 m. sausio 21 d. įstatymu, 2 straipsnio 1 dalį, siejamą su 5 straipsnio 1 dalimi, procedūrose, pradėtose po 2005 m. birželio 25 d. ir užbaigtose iki 2011 m. gegužės 11 d., teisminės kontrolės pagal aplinkosaugos organizacijų pateiktus skundus apimtis ribojama taip, kad ši kontrolė atliekama tik atsižvelgiant į teisės nuostatas, suteikiančias teisių privatiems asmenims,

                           —

                           pagal 2006 m. gruodžio 7 d. Įstatymo, kuriame pateikiamos papildomos nuostatos dėl Direktyvoje 2003/35/EB numatytų skundų aplinkosaugos srityje (Umwelt-Rechtsbehelfsgesetz), iš dalies pakeisto 2013 m. sausio 21 d. įstatymu, 5 straipsnio 1 ir 4 dalis į nacionalinės teisės aktų taikymo sritį nepatenka procedūros, pradėtos iki 2005 m. birželio 25 d.,
                           Vokietijos Federacinė Respublika neįvykdė įsipareigojimų pagal 2011 m. gruodžio 13 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 2011/92/ES dėl tam tikrų valstybės ir privačių projektų poveikio aplinkai vertinimo 11 straipsnį ir 2010 m. lapkričio 24 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 2010/75/ES dėl pramoninių išmetamų teršalų (taršos integruotos prevencijos ir kontrolės) 25 straipsnį.

               2.

               Atmesti likusią ieškinio dalį.

               3.

               Europos Komisija, Vokietijos Federacinė Respublika ir Austrijos Respublika padengia savo bylinėjimosi išlaidas.

      (1)  OL C 159, 2014 5 26.


title: Byla C-395/17: 2017 m. birželio 30 d. pareikštas ieškinys byloje Europos Komisija/Nyderlandų Karalystė

text:
               16.10.2017

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 347/5

         2017 m. birželio 30 d. pareikštas ieškinys byloje Europos Komisija/Nyderlandų Karalystė

   (Byla C-395/17)
   (2017/C 347/05)
   Proceso kalba: nyderlandų

      Šalys

      Ieškovė: Europos Komisija, atstovaujama J.-F. Brakeland ir A. Caeiros

      Atsakovė: Nyderlandų Karalystė

      Ieškovės reikalavimai

               —

               konstatuoti, kad neatlyginusi prarastų nuosavų išteklių, kurie buvo nustatyti ir turėjo būti pateikti į Sąjungos biudžetą pagal Reglamento Nr. 1552/1989 (1) 2, 6, 10, 11 ir 17 straipsnius (dabar Reglamento Nr. 1150/2000 (2) 2, 6, 10, 11 ir 17 straipsniai), nes pažeisdama Tarybos sprendimo 91/482 (3) 101 straipsnio 1 dalį ir šio sprendimo II priedo 12 straipsnio 6 dalį neišdavė prekių judėjimo sertifikatų EUR.1 pieno miltelių ir ryžių įvežimui iš Kiurasao 1997-2000 m. ir atitinkamai pažeisdama Tarybos sprendimo 2001/822 (4) 35 straipsnio 1 dalį ir šio sprendimo III priedo 15 straipsnio 4 dalį – kruopų ir rupinių įvežimui iš Arubos 2002-2003 m., Nyderlandų Karalystė neįvykdė įsipareigojimų pagal Europos Bendrijos steigimo sutarties 5 straipsnį (buvęs 10 straipsnis) (dabar –Europos Sąjungos sutarties 4 straipsnio 3 dalis);

               —

               priteisti iš Nyderlandų Karalystės bylinėjimosi išlaidas.

      Ieškinio pagrindai ir pagrindiniai argumentai

   Kiurasao ir Arubos, dviejų Nyderlandų Karalystės užjūrio šalių, muitinės neteisėtai išdavė kilmės sertifikatus EUR.1 pieno milteliams, ryžiams, kruopoms ir rupiniams. Konkrečiai nustatyta, kad neįvykdytos sąlygos garantuoti preferencinę kilmę pagal taikytinus sprendimus dėl užjūrio šalių bei teritorijų ir Europos ekonominės bendrijos asociacijos. Dėl pažeidimų, susijusių su prekių judėjimo sertifikatais, dėl administracinės klaidos Kiurasao patirtas 18 192 641,95 EUR Sąjungos nuosavų išteklių nuostolis, o dėl administracinės klaidos Aruboje – 298 080 EUR.
   Komisija mano, kad Nyderlandai kaip valstybė narė pagal Europos Sąjungos teisę yra atsakingi už jos teritorijos dalių sukeltus nuosavų išteklių nuostolius ir kad ji, remiantis lojalaus bendradarbiavimo pareiga, turi pateikti Sąjungos biudžetui visą nenustatytą ir nesumokėtą muitų ir mokesčių sumą (su palūkanomis).

      (1)  1989 m. gegužės 29 d. Tarybos reglamentas (EEB, Euratomas), kuriuo įgyvendinamas Sprendimas 88/376/EEB, Euratomas dėl Europos Bendrijų nuosavų išteklių sistemos (OL L 155, 1989, p. 1).

      (2)  2000 m. gegužės 22 d. Tarybos reglamentas (EB, Euratomas) Nr. 1150/2000, įgyvendinantis Sprendimą 94/728/EB, Euratomas dėl Bendrijų nuosavų išteklių sistemos (OL L 130, 2000, p. 1; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 1 sk., 3 t., p. 169).

      (3)  1991 m. liepos 25 d. Tarybos sprendimas 91/482/EEB dėl užjūrio šalių bei teritorijų ir Europos ekonominės bendrijos asociacijos OL 263, 1991, p. 1).

      (4)  2001 m. lapkričio 27 d. Tarybos sprendimas dėl užjūrio šalių bei teritorijų ir Europos bendrijos asociacijos (Užjūrio asociacijos sprendimas) (OL L 314, 2001, p. 1; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 11 sk., 38 t., p. 395).


title: Byla C-356/05 High Court,Ireland  2004 m. liepos 30 d.  nutartimi pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje Elaine Farrell prieš Alan Whitty, Minister for the Environment, Ireland ir Attorney General ir Motor Insurers' Bureau of Ireland

text:
               10.12.2005

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 315/10

         High Court,Ireland 2004 m. liepos 30 d. nutartimi pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje Elaine Farrell prieš Alan Whitty, Minister for the Environment, Ireland ir Attorney General ir Motor Insurers' Bureau of Ireland
   (Byla C-356/05)
   (2005/C 315/18)
   Proceso kalba: anglų

      High Court, Ireland2004 m. liepos 30 d. nutartimi kreipėsi į Europos Bendrijų Teisingumo Teismą su prašymu, kurį Teisingumo Teismo sekretoriatas gavo 2005 m. rugsėjo 23 d., priimti prejudicinį sprendimą byloje Elaine Farrell prieš Alan Whitty, Minister for the Environment, Ireland ir Attorney General ir Motor Insurers' Bureau of Ireland.

      High Court, Ireland prašo Teisingumo Teismo atsakyti į šiuos klausimus:

               1.

               Ar nuo 1995 m. gruodžio 1 d., datos, iki kurios Airija buvo įpareigota įgyvendinti Trečiosios direktyvos (1) nuostatas, susijusias su keleiviais transporto priemonėse išskyrus motociklus, Trečiosios direktyvos 1 straipsnis įpareigojo Airiją įvesti privalomą civilinę atsakomybę už žalą, padarytą asmenims keliaujantiems toje autotransporto priemonės dalyje, kuri neskirta ir nepritaikyta keleiviams sėdėti?

               2.

               Jei atsakymas į pirmą klausimą būtų teigiamas, ar Trečiosios direktyvos 1 straipsnis suteikia asmenims teises, kuriomis jie gali tiesiogiai pasinaudoti nacionaliniuose teismuose?

      (1)  1990 m. gegužės 14 d. Trečioji Tarybos direktyva 90/232/EEB dėl valstybių narių įstatymų, susijusių su motorinių transporto priemonių valdytojų civilinės atsakomybės draudimu, suderinimo. Oficialus leidinys L 129, 1990.5.19, P.0033-0035.


title: Byla T-12/12: 2012 m. liepos 4 d. Bendrojo Teismo sprendimas byloje Laboratoires CTRS prieš Komisiją (Žmonėms skirti vaistai — Leidimas prekiauti vaistu „Orphacol“ — Raštas, kuriuo ieškovė informuojama, kad Komisija ketina atmesti prašymą išduoti leidimą — Prašymas pripažinti neveikimą — Komisijos pozicijos apibrėžimas — Nepriimtinumas — Prašymas panaikinti — Naujo sprendimo priėmimas — Nereikalingumas priimti sprendimą)

text:
               11.8.2012

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 243/18

         2012 m. liepos 4 d. Bendrojo Teismo sprendimas byloje Laboratoires CTRS prieš Komisiją

   (Byla T-12/12) (1)

   (Žmonėms skirti vaistai - Leidimas prekiauti vaistu „Orphacol“ - Raštas, kuriuo ieškovė informuojama, kad Komisija ketina atmesti prašymą išduoti leidimą - Prašymas pripažinti neveikimą - Komisijos pozicijos apibrėžimas - Nepriimtinumas - Prašymas panaikinti - Naujo sprendimo priėmimas - Nereikalingumas priimti sprendimą)
   2012/C 243/35
   Proceso kalba: anglų

      Šalys

      Ieškovė: Laboratoires CTRS (Bulonė-Bijankūras, Prancūzija), atstovaujama baristerio K. Bacon, solisitorių M. Utges Manley ir M. Barnden

      Atsakovė: Europos Komisija, atstovaujama E. White ir L. Banciella

      Ieškovės pusėje į bylą įstojusi šalis: Čekijos Respublika, atstovaujama M. Smolek ir D. Hadroušek, Prancūzijos Respublika, atstovaujama G. de Bergues ir Jungtinė Didžiosios Britanijos ir Šiaurės Airijos Karalystė, atstovaujama E. Jenkinson ir S. Ossowski, vėliau — E. Jenkinson ir H. Walker, padedami baristerio J. Holmes

      Dalykas

   Prašymas pripažinti, kad Komisija nesiėmė veiksmų, neteisėtai nepriėmusi sprendimo dėl ieškovės pateikto prašymo išduoti leidimą prekiauti vaistu Orphacol, arba, nepatenkinus šio prašymo, prašymas panaikinti 2011 m. gruodžio 5 d. rašte išdėstytą sprendimą, kuriuo ieškovei pranešta apie Komisijos ketinimą atsisakyti išduoti leidimą

      Rezoliucinė dalis

               1.

               Atmesti kaip nepriimtiną prašymą pripažinti neveikimą.

               2.

               Nebereikia priimti sprendimo dėl papildomai pateikto prašymo panaikinti.

               3.

               Priteisti iš Europos Komisijos savo ir Laboratoires CTRS bylinėjimosi išlaidas.

               4.

               Čekijos Respublika, Prancūzijos Respublika ir Jungtinė Didžiosios Britanijos ir Šiaurės Airijos Karalystė padengia savo bylinėjimosi išlaidas.

      (1)  OL C 58, 2012 2 25.


title: Byla T-137/16: 2017 m. birželio 13 d. Bendrojo Teismo nutartis byloje Uniwersytet Wrocławski/REA (Ieškinys dėl panaikinimo — Ieškinys — Formos reikalavimai — Advokato neatstovavimas šaliai — Akivaizdus nepriimtinumas)

text:
               14.8.2017

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 269/16

         2017 m. birželio 13 d. Bendrojo Teismo nutartis byloje Uniwersytet Wrocławski/REA

   (Byla T-137/16) (1)

   ((Ieškinys dėl panaikinimo - Ieškinys - Formos reikalavimai - Advokato neatstovavimas šaliai - Akivaizdus nepriimtinumas))
   (2017/C 269/22)
   Proceso kalba: lenkų

      Šalys

      Ieškovas: Uniwersytet Wrocławski (Vroclavas, Lenkija), atstovaujamas advokato D. Dubis

      Atsakovė: Mokslinių tyrimų vykdomoji įstaiga (REA), atstovaujama S. Payan-Lagrou ir V. Canetti, padedamų advokatų M. Le Berre ir G. Materna

      Dalykas

   Pirma, pagal Europos Komisijos įgaliojimą veikiančios REA sprendimo nutraukti sutartį dėl subsidijos COSSAR (Nr. 252908), taip pat sprendimo įpareigoti ieškovą grąžinti 36 508,37 EUR, 58 031,38 EUR ir 6 286,68 EUR dydžio sumas ir sumokėti 5 803,14 EUR dydžio kompensaciją už patirtą žalą panaikinimas ir, antra, reikalavimas, kad REA grąžintų atitinkamas sumas su palūkanomis, apskaičiuotomis nuo sumokėjimo dienos iki grąžinimo dienos.

      Rezoliucinė dalis

               1.

               Atmesti ieškinį byloje T-137/16 kaip akivaizdžiai nepriimtiną.

               2.

               Uniwersytet Wrocławski padengia savo bylinėjimosi išlaidas ir iš jo priteisiamos Mokslinių tyrimų vykdomosios įstaigos (REA) patirtos bylinėjimosi išlaidos.

      (1)  OL C 200, 2016 6 6.


title: Byla T-473/13: 2015 m. vasario 24 d. Bendrojo Teismo nutartis byloje G-Star Raw/VRDT – PepsiCo (PEPSI RAW) (Bendrijos prekių ženklas — Protestas — Ginčijamo prekių ženklo registracijos paraiškos atsiėmimas — Poreikio priimti sprendimą nebuvimas)

text:
               27.4.2015

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 138/50

         2015 m. vasario 24 d. Bendrojo Teismo nutartis byloje G-Star Raw/VRDT – PepsiCo (PEPSI RAW)

   (Byla T-473/13) (1)

   ((Bendrijos prekių ženklas - Protestas - Ginčijamo prekių ženklo registracijos paraiškos atsiėmimas - Poreikio priimti sprendimą nebuvimas))
   (2015/C 138/66)
   Proceso kalba: anglų

      Šalys

      Ieškovė: G-Star Raw CV (Amsterdamas, Nyderlandai), atstovaujama advokatų J. van Manen, M. van de Braak ir L. Fresco

      Atsakovė: Vidaus rinkos derinimo tarnyba (prekių ženklams ir pramoniniam dizainui), atstovaujama A. Folliard-Monguiral

      Kita procedūros VRDT Apeliacinėje taryboje šalis, įstojusi į bylą Bendrajame Teisme: PepsiCo, Inc. (Niujorkas, Niujorkas, Jungtinės Valstijos), atstovaujama advokatų V. von Bomhard ir T. Heitmann

      Dalykas

   Ieškinys dėl 2013 m. birželio 25 d. VRDT antrosios apeliacinės tarybos sprendimo (byla R 1586/2012-2), susijusio su protesto procedūra tarp G-Star Raw CV ir PepsiCo, Inc.

      Rezoliucinė dalis

               1.

               Nebereikia priimti sprendimo.

               2.

               Ieškovė ir įstojusi į byla šalis padengia savo ir pusę atsakovės nurodytų bylinėjimosi išlaidų.

      (1)  OL C 344, 2013 11 23.


title: Byla T-573/10: 2012 m. kovo 8 d. Bendrojo Teismo nutartis byloje Octapharma Pharmazeutika prieš EMA (Žmonėms skirti vaistai — Pagrindinių dokumentų apie plazmą (PDP) pakeitimas — EVA mokėtini mokesčiai — Asmens nenaudai priimtas aktas — Tik patvirtinantis aktas — Akivaizdus nepriimtinumas)

text:
               28.4.2012

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 126/17

         2012 m. kovo 8 d. Bendrojo Teismo nutartis byloje Octapharma Pharmazeutika prieš EMA

   (Byla T-573/10) (1)

   (Žmonėms skirti vaistai - Pagrindinių dokumentų apie plazmą (PDP) pakeitimas - EVA mokėtini mokesčiai - Asmens nenaudai priimtas aktas - Tik patvirtinantis aktas - Akivaizdus nepriimtinumas)
   2012/C 126/34
   Proceso kalba: vokiečių

      Šalys

      Ieškovė: Octapharma Pharmazeutika Produktionsgesellschaft mbH (Viena, Austrija), atstovaujama advokatų I. Brinker ir T. Holzmüller, bei profesoriaus J. Schwarze

      Atsakovė: Europos vaistų agentūra (EVA), atstovaujama V. Salvatore, H. G. Kamann ir advokato P. Gey

      Dalykas

   Prašymas panaikinti 2010 m. spalio 21 d. Europos vaistų agentūros (EVA) raštą (EVA/643425/2010), kuriuo atsisakoma grąžinti ieškovei 180 700 EUR sumą, atitinkančią skirtumą tarp, pirma, mokesčių, kuriuos ieškovė sumokėjo EVA už leidimo prekiauti žmonėms skirtais vaistais ir veterinariniais vaistais sąlygų pakeitimų nagrinėjimo, ir, antra, sumos, kurią, kaip ji pati teigia, ji turėjo sumokėti.

      Rezoliucinė dalis

               1.

               Atmesti ieškinį.

               2.

               Priteisti iš Octapharma Pharmazeutika Produktionsgesellschaft mbH bylinėjimosi išlaidas.

      (1)  OL C 55, 2011 2 19.


               25.9.2014

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 334/35

         2014 m. liepos 25 d. ELPA priežiūros institucijos ieškinys Lichtenšteino Kunigaikštystei
   (Byla E-17/14)
   (2014/C 334/16)
   ELPA priežiūros institucija, atstovaujama Xavier Lewis ir Janne Tysnes Kaasin, atliekančių ELPA priežiūros institucijos (Rue Belliard 35, 1040 Bruxelles, Belgium) įgaliotinių funkcijas, 2014 m. liepos 25 d. pateikė ieškinį Lichtenšteino Kunigaikštystei ELPA teisme.
   ELPA priežiūros institucija ELPA teismo prašo:

               1.

               pripažinti, kad palikdama galioti nacionalines taisykles, konkrečiai, Sveikatos įstatymo 63 straipsnį ir Įstatymo dėl Sveikatos įstatymo panaikinimo pereinamojo laikotarpio nuostatą, įskaitant Sveikatos įstatymo 63 straipsnio 2 dalies taikomumą tais atvejais, kai įgaliotas dantistas turi užsiimti savo profesija kaip samdomas darbuotojas, tiesiogiai prižiūrint visapusiškai kvalifikuotam gydytojui odontologui, pagal jo nurodymus ir jo atsakomybe, Lichtenšteino Kunigaikštystė neįvykdė įsipareigojimų pagal EEE susitarimo 31 straipsnį.

               2.

               nurodyti Lichtenšteino Kunigaikštystei padengti šios bylos nagrinėjimo išlaidas.

      Teisinės bei faktinės aplinkybės ir teismui pateikti ieškinio pagrindai

               —

               Lichtenšteino Sveikatos įstatymo 63 straipsnyje numatyta, kad dantistas gali dirbti tik tiesiogiai prižiūrint visapusiškai kvalifikuotam gydytojui odontologui (Zahnarzt), pagal jo nurodymus ir jo atsakomybe.

               —

               EEE susitarimo 31 straipsnyje užtikrinta įsisteigimo teise reikalaujama pašalinti visus apribojimus dėl įsisteigimo laisvės, įskaitant teisę imtis savarankiškai dirbančių asmenų veiklos bei ja verstis.

               —

               ELPA priežiūros institucija teigia, kad Lichtenšteinas neįvykdė įsipareigojimų pagal EEE susitarimo 31 straipsnį. Jos nuomone, Sveikatos įstatymo 63 straipsnis ir Įstatymo dėl Sveikatos įstatymo panaikinimo pereinamojo laikotarpio nuostatos, įskaitant Sveikatos įstatymo 63 straipsnio 2 dalies taikomumą tais atvejais, yra apribojimas pagal EEE susitarimo 31 straipsnį.

               —

               Lichtenšteino Vyriausybė teigia, kad Sveikatos įstatymo 63 straipsnio tikslas yra užtikrinti visuomenės sveikatos apsaugą.

               —

               ELPA priežiūros institucija laikosi nuomonės, kad tai, kad visapusį išsilavinimą ir kvalifikaciją įgijęs dantistas, norintis verstis savo profesine veikla pagal savo įgytą diplomą, Lichtenšteine turi būti įdarbintas gydytojo odontologo, viršija tai, kas yra būtina siekiant suteikti visuomenės sveikatos apsaugą.


title: Byla C-226/09: 2010 m. lapkričio 18 d. Teisingumo Teismo (ketvirtoji kolegija) sprendimas byloje Europos Komisija prieš Airiją (Valstybės įsipareigojimų neįvykdymas — Direktyva 2004/18/EB — Viešojo pirkimo sutarčių sudarymo tvarka — Sutarties dėl vertimo žodžiu ir raštu paslaugų sudarymas — Paslaugos, patenkančios į šios direktyvos II B priedo taikymo sutartį — Paslaugos, kurioms taikomi ne visi šios direktyvos reikalavimai — Sutarties laimėtojo nustatymo kriterijų lyginamųjų svorių nustatymas po pasiūlymų pateikimo — Lyginamųjų svorių pakeitimas pirmą kartą peržiūrėjus pateiktus pasiūlymus — Vienodo požiūrio principo ir skaidrumo pareigos laikymasis)

text:
               15.1.2011

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 13/10

         2010 m. lapkričio 18 d. Teisingumo Teismo (ketvirtoji kolegija) sprendimas byloje Europos Komisija prieš Airiją

   (Byla C-226/09) (1)

   (Valstybės įsipareigojimų neįvykdymas - Direktyva 2004/18/EB - Viešojo pirkimo sutarčių sudarymo tvarka - Sutarties dėl vertimo žodžiu ir raštu paslaugų sudarymas - Paslaugos, patenkančios į šios direktyvos II B priedo taikymo sutartį - Paslaugos, kurioms taikomi ne visi šios direktyvos reikalavimai - Sutarties laimėtojo nustatymo kriterijų lyginamųjų svorių nustatymas po pasiūlymų pateikimo - Lyginamųjų svorių pakeitimas pirmą kartą peržiūrėjus pateiktus pasiūlymus - Vienodo požiūrio principo ir skaidrumo pareigos laikymasis)
   2011/C 13/15
   Proceso kalba: anglų

      Šalys

      Ieškovė: Europos Komisija, atstovaujama M. Konstantinidis ir A.-A. Gilly

      Atsakovė: Airija, atstovaujama D. O'Hagan, SC A. Collins

      Dalykas

   Valstybės įsipareigojimų neįvykdymas — Viešojo paslaugų pirkimo sutarčių sudarymo tvarka — Sutarties dėl vertimo žodžiu ir raštu paslaugų sudarymas — Paslaugos, kurioms taikomi ne visi reikalavimai pagal 2004 m. kovo 31 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvą 2004/18/EB dėl viešojo darbų, prekių ir paslaugų pirkimo sutarčių sudarymo tvarkos derinimo (OL L 134, p. 114; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 6 sk., 7 t., p. 132) — Sutarties laimėtojo nustatymo kriterijų lyginamųjų svorių nustatymas po pasiūlymų pateikimo — Vienodo požiūrio į konkurso dalyvius ir skaidrumo principai

      Rezoliucinė dalis

               1.

               Vertimo žodžiu ir raštu paslaugų pirkimo sutarties laimėtojo nustatymo kriterijų lyginamuosius svorius pakeitusi po to, kai pirmą kartą buvo peržiūrėti pateikti pasiūlymai, Airija neįvykdė įsipareigojimų pagal vienodo požiūrio principą ir iš jo išplaukiančią skaidrumo pareigą, kaip juos yra išaiškinęs Europos Sąjungos Teisingumo Teismas.

               2.

               Atmesti likusią ieškinio dalį.

               3.

               Europos Komisija ir Airija pačios padengia savo išlaidas.

      (1)  OL C 220, 2009 9 12.


title: Byla F-40/06  2006 m. balandžio 8 d.  pareikštas ieškinys byloje  Marcuccio prieš Komisiją

text:
               17.6.2006

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 143/37

         2006 m. balandžio 8 d. pareikštas ieškinys byloje Marcuccio prieš Komisiją

   (Byla F-40/06)
   (2006/C 143/72)
   Proceso kalba: italų
   Šalys

      Ieškovas: Luigi Marcuccio (Tricase, Italija), atstovaujamas advokato V. Messa

      Atsakovė: Europos Bendrijų Komisija
   Ieškovo reikalavimai

               —

               Panaikinti netiesioginį sprendimą, kuriuo buvo atmestas 2005 m. kovo 1 d. ieškovo prašymas Paskyrimų tarnybai persiųsti jam originalą atitinkančią važtaraščio dėl asmeninių daiktų persiuntimo iš Angolos į Italiją kopiją.

               —

               Priteisti iš atsakovės išmokėti ieškovui 10 000 eurų sumą arba kitą didesnę ar mažesnę sumą, kurią Tarnautojų teismas manys esant tinkama nuostoliams, patirtiems dėl priimto ginčijamo akto, atlyginti.

               —

               Priteisti iš atsakovės bylinėjimosi išlaidas.

         Ieškinio pagrindai ir pagrindiniai argumentai
   Ieškovas, buvęs Komisijos pareigūnas, išleistas į pensiją 2005 m. gegužės 30 d., paprašė minėtos institucijos važtaraščio dėl asmeninių daiktų ir turto parvežimo iš Angolos, į kurią jis buvo paskirtas patarėju ekonomikos klausimais Komisijos atstovybėje.
   2003 m. gegužės mėn. atsakovė buvo atsakinga už turto pervežimą ieškovui, kuris tvirtina, jog jo asmeniniai daiktai buvo pervežti tik iš dalies. 2005 m. gegužės 16 d. pranešimu atsakovė informavo ieškovą, kad jo asmeniniai daiktai ir automobilis buvo išsiųsti į Italiją ir paragino susisiekti su pervežėju, kad sutartų dėl pristatymo.
   2005 m. gegužės 1 d. laišku ieškovas be kita ko paprašė perduoti detalų jam pristatytų daiktų sąrašą, taip pat važtaraščio kopiją. Į šį prašymą kaip ir į ieškovo 2005 m. rugsėjo 2 d. pateiktą skundą nebuvo atsakyta.
   Savo ieškiniu ieškovas nurodo, kad numanomas sprendimas atmesti skundą yra neteisėtas, nes yra visiškai nemotyvuotas, juo pažeisti teisės aktai, rūpestingumo pareiga, skaidrumo pareiga, gero administravimo pareiga, taip pat pažeistas neminem laedere principas.


title: Byla T-694/15: 2015 m. lapkričio 30 d. pareikštas ieškinys byloje Micula/Komisija

text:
               1.2.2016

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 38/69

         2015 m. lapkričio 30 d. pareikštas ieškinys byloje Micula/Komisija

   (Byla T-694/15)
   (2016/C 038/93)
   Proceso kalba: anglų

      Šalys

      Ieškovas: Ioan Micula (Oradia, Rumunija), atstovaujamas advokato K. Struckmann, baristerio G. Forwood ir solisitoriaus A. Kadri

      Atsakovė: Europos Komisija

      Reikalavimai

   Ieškovas Bendrojo Teismo prašo:

               —

               panaikinti 2015 m. kovo 30 d. Komisijos sprendimą (ES) 2015/1470 dėl valstybės pagalbos SA.38517 (2014/C) (ex 2014/NN), kurią įgyvendino Rumunija (2013 m. gruodžio 11 d. arbitražo teismo sprendimas Micula prieš Rumuniją (pranešta dokumentu Nr. C(2015) 2112) (OL L 232, p. 43),

               —

               nepatenkinus pirmojo reikalavimo, panaikinti ginčijamą sprendimą tiek, kiek a) jis susijęs su ieškove, b) juo Rumunijai neleidžiama įvykdyti arbitražo teismo sprendimo, c) juo Rumunija įpareigojama susigrąžinti net kokią nesuderinamą pagalbą, d) jame nurodyta, kad ieškovė yra solidariai atsakinga ir privalo grąžinti pagalbą, gautą bet kurio iš ginčijamo sprendimo 2 straipsnio 2 dalyje nurodytų subjektų,

               —

               priteisti iš Komisijos bylinėjimosi išlaidas.

      Ieškinio pagrindai ir pagrindiniai argumentai

   Grįsdamas ieškinį ieškovas remiasi aštuoniais pagrindais.

               1.

               Pirmasis ieškinio pagrindas siejamas su tuo, kad ginčijamame sprendime šioje byloje netinkamai taikytas SESV 351 straipsnis ir bendrieji teisės principai.

               2.

               Antrasis ieškinio pagrindas siejamas su tuo, kad ginčijamame sprendime klaidingai tvirtinama, kad ieškovas gavo naudos iš nagrinėjamos priemonės, t. y. klaidingai įvertintas laikas, kada nauda neva suteikta, arba klaidingai manyta, kad žalos atlyginimas yra nauda.

               3.

               Trečiasis ieškinio pagrindas siejamas su tuo, kad ginčijamame sprendime klaidingai teigiama, kad nagrinėjama priemonė priskirtina Rumunijos valstybei.

               4.

               Ketvirtasis ieškinio pagrindas siejamas su tuo, kad ginčijamame sprendime klaidingai įvertintas nagrinėjamos pagalbos priemonės suderinamumas.

               5.

               Penktasis ieškinio pagrindas siejamas su tuo, kad ginčijamame sprendime klaidingai įvardyti pagalbą neva gavę asmenys ir nenurodyti jo motyvai, visų pirma įvardijant fizinius ir juridinius asmenis, sudarančius įmonę naudos gavėją.

               6.

               Šeštasis ieškinio pagrindas siejamas su tuo, kad ginčijamame sprendime padaryta teisės klaida ir viršyti įgaliojimai, kai nurodyta susigrąžinti neva suteiktą pagalbą.

               7.

               Septintasis ieškinio pagrindas siejamas su tuo, kad ginčijamu sprendimu pažeistas teisėtų lūkesčių apsaugos principas.

               8.

               Aštuntasis ieškinio pagrindas siejamas su tuo, kad ginčijamame sprendime nesilaikyta pagrindinių procedūrinių reikalavimų, visų pirma teisės būti išklausytam, įtvirtintos SESV 108 straipsnio 3 dalyje ir Reglamento Nr. 659/1999 (1) 6 straipsnio 1 dalyje.

      (1)  1999 m. kovo 22 d. Tarybos reglamentas (EB) Nr. 659/1999, nustatantis išsamias EB Sutarties 93 straipsnio taikymo taisykles (su pakeitimais) (OL L 83, p. 1; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 8 sk., 1 t., p. 339).


title: Sujungtos bylos C-256/10 ir C-261/10: 2011 m. gegužės 19 d. Teisingumo Teismo (septintoji kolegija) sprendimas byloje ( Tribunal Superior de Justicia de Castilla y León (Ispanija) prašymas priimti prejudicinį sprendimą) David Barcenilla Fernández (C-256/10), Pedro Antonio Macedo Lozano (C-261/10) prieš Gerardo García SL (Direktyva 2003/10/EB — Poveikio vertės — Triukšmas — Klausos apsauga — Veiksmingumas)

text:
               9.7.2011

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 204/11

         2011 m. gegužės 19 d. Teisingumo Teismo (septintoji kolegija) sprendimas byloje (Tribunal Superior de Justicia de Castilla y León (Ispanija) prašymas priimti prejudicinį sprendimą) David Barcenilla Fernández (C-256/10), Pedro Antonio Macedo Lozano (C-261/10) prieš Gerardo García SL

   (Sujungtos bylos C-256/10 ir C-261/10) (1)

   (Direktyva 2003/10/EB - Poveikio vertės - Triukšmas - Klausos apsauga - Veiksmingumas)
   2011/C 204/19
   Proceso kalba: ispanų

      Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas

      Tribunal Superior de Justicia de Castilla y León

      Šalys pagrindinėje byloje

      Ieškovai: David Barcenilla Fernández (C-256/10), Pedro Antonio Macedo Lozano (C-261/10)

      Atsakovė: Gerardo García SL

      Dalykas

   Prašymas priimti prejudicinį sprendimą — Tribunal Superior de Justicia de Castilla y León — 2003 m. vasario 6 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 2003/10/EB dėl būtiniausių sveikatos ir saugos reikalavimų, susijusių su fizinių veiksnių (triukšmo) keliama rizika darbuotojams (Septynioliktoji atskira Direktyva, kaip apibrėžta Direktyvos 89/391/EEB 16 straipsnio 1 dalyje) (OL L 42, p. 38; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 5 sk., 4 t., p. 300), aiškinimas — Viršytas triukšmo lygis, dėl kurio galima imtis veiksmų siekiant išvengti triukšmo poveikio ar jį sumažinti — Direktyvos veiksmingumas

      Rezoliucinė dalis

               1.

               2003 m. vasario 6 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2003/10/EB dėl būtiniausių sveikatos ir saugos reikalavimų, susijusių su fizinių veiksnių (triukšmo) keliama rizika darbuotojams (septynioliktoji atskira direktyva, kaip apibrėžta Direktyvos 89/391/EEB 16 straipsnio 1 dalyje), iš dalies pakeista 2007 m. birželio 20 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2007/30/EB, turi būti aiškinama taip, kad darbdavys, kurio įmonėje kasdienis darbuotojus veikiančio triukšmo lygis, išmatuotas neatsižvelgiant į asmeninių klausos apsaugos priemonių naudojimo poveikį, viršija 85 dB(A), neįvykdo šioje direktyvoje nustatytų įpareigojimų paprasčiausiai aprūpindamas darbuotojus tokiomis klausos apsaugos priemonėmis, leidžiančiomis sumažinti kasdienį triukšmo poveikį iki mažesnio nei 80 dB(A) lygio, nes darbdavys privalo įdiegti techninių ar organizacinių priemonių programą, skirtą triukšmo poveikiui sumažinti iki žemesnio nei 85 dB(A) triukšmo lygio, išmatuoto neatsižvelgiant į asmeninių klausos apsaugos priemonių naudojimo poveikį.

               2.

               Direktyva 2003/10, iš dalies pakeista Direktyva 2007/30, turi būti aiškinama taip, kad ja nereikalaujama, jog darbdavys darbuotojams, kuriuos veikia didesnis nei 85 dB(A) triukšmo lygis, išmatuotas neatsižvelgiant į asmeninių klausos apsaugos priemonių naudojimo poveikį, mokėtų atlyginimo priedą vien dėl to, kad jis neįdiegė techninių ar organizacinių priemonių programos, skirtos kasdieniam triukšmo poveikiui sumažinti. Tačiau nacionalinėje teisėje turi būti numatytas atitinkamas mechanizmas, kuriuo būtų užtikrinama, kad darbuotojas, kurį veikia didesnis nei 85 dB(A) triukšmo lygis, išmatuotas neatsižvelgiant į asmeninių klausos apsaugos priemonių naudojimo poveikį, galėtų reikalauti, kad darbdavys laikytųsi šios direktyvos 5 straipsnio 2 dalyje nustatytų prevencinių įpareigojimų.

      (1)  OL C 221, 2010 8 14.