title: Byla T-790/21: 2021 m. gruodžio 22 d. pareikštas ieškinys byloje PL / Komisija

text:
               2022 2 14

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 73/58

      2021 m. gruodžio 22 d. pareikštas ieškinys byloje PL / Komisija

      (Byla T-790/21)
      (2022/C 73/73)
      Proceso kalba: prancūzų

         Šalys

         Ieškovas: PL, atstovaujamas advokatės N. de Montigny

         Atsakovė: Europos Komisija

         Reikalavimai

      Ieškovas Bendrojo Teismo prašo:

                  —

                  panaikinti 2021 m. vasario 16 d. Žmogiškųjų išteklių ir saugumo generalinio direktorato perskirstymo sprendimą,

                  —

                  prireikus panaikinti sprendimą atmesti jo skundą, pateiktą 2021 m. rugsėjo 16 d. pagal 22c straipsnį,

                  —

                  pripažinti, kad Komisija nesiėmė priemonių 2015 m. balandžio 15 d. ir 2018 m. gruodžio 13 d. Bendrojo Teismo sprendimams įvykdyti, kaip nurodyta jų motyvuose, ir pažeidė res judicata galios principą,

                  —

                  nurodyti Komisijai sumokėti 250 000 EUR sumą patirtai turtinei žalai atlyginti ir 100 000 EUR patirtai neturtinei žalai atlyginti,

                  —

                  priteisti iš Komisijos bylinėjimosi išlaidas.

         Ieškinio pagrindai ir pagrindiniai argumentai

      Grįsdamas ieškinį ieškovas remiasi trimis pagrindais.

                  1.

                  Pirmasis ieškinio pagrindas grindžiamas administracinės institucijos, atmetusios ieškovo skundą, kompetencijos nebuvimu.

                  2.

                  Antrasis ieškinio pagrindas grindžiamas SESV 266 straipsnio, res judicata galios principo, negaliojimo atgal principo pažeidimu ir piktnaudžiavimu procedūra, procedūrinių garantijų pažeidimu, teisės būti išklausytam veiksmingai ir laikantis šios teisės tikslo pažeidimu. Šį pagrindą sudaro trys dalys:

                              —

                              pirma dalis grindžiama ieškovo teisės į gynybą bei teisės būti išklausytam pažeidimu, administracinio tyrimo neatlikimu, rungimosi principo ir procesinės lygybės principo pažeidimu, Europos Sąjungos pagrindinių teisių chartijos 41 straipsnio ir teisės į gerą administravimą pažeidimu, taip pat protingo termino nesilaikymu,

                              —

                              antra dalis grindžiama pareiškimu, kad nepaisyta procedūros tikslo, ir piktnaudžiavimu procedūra, rūpestingumo pareigos nesilaikymu ir informatoriaus apsaugos nepaisymu,

                              —

                              trečia dalis grindžiama principų ir normų, susijusių su galiojimu atgaline data ir su juo susijusiu teisiniu saugumu, pažeidimu, nešališkumo (objektyvaus ir subjektyvaus) principo pažeidimu, valia priimti vieną sprendimą, turintį tą pačią taikymo sritį ir grindžiamą tokiais pat motyvais, kaip galimybės, kad bus laiku ir veiksmingai paisoma ieškovo procedūrinių teisių, praradimo alternatyvą.

                  3.

                  Trečiasis ieškinio pagrindas grindžiamas Europos Sąjungos pareigūnų tarnybos nuostatų (toliau – Pareigūnų tarnybos nuostatai) 22a straipsnio pažeidimu, pareigos padėti ir rūpestingumo pareigos per perskirstymo procedūrą nesilaikymu, Pareigūnų tarnybos nuostatų 22c straipsnio pažeidimu ir pranešėjų apsaugos, pareigos išsamiai patikrinti, neutralumo, nešališkumo ir objektyvumo pareigos nesilaikymu, ieškovo teisės į tai, kad jo byla administracijos būtų traktuojama laikantis vienodo požiūrio principo, pažeidimu, jo teisėtų lūkesčių pažeidimu ir piktnaudžiavimu procedūra. Šį pagrindą sudaro keturios dalys:

                              —

                              pirma dalis grindžiama Pareigūnų tarnybos nuostatų 22c straipsnio pažeidimu, nes Paskyrimų tarnyba nenustatė šioje nuostatoje numatytos tvarkos,

                              —

                              antra dalis grindžiama rūpestingumo pareigos pažeidimu,

                              —

                              trečia dalis grindžiama kompetentingos Paskyrimų tarnybos objektyvumo, nešališkumo ir neutralumo principų pažeidimu, vienodo požiūrio ir nediskriminavimo principų pažeidimu,

                              —

                              ketvirta dalis grindžiama taisyklių, taikomų įrodinėjimo srityje, pažeidimu.


title: Byla T-793/21: 2021 m. gruodžio 21 d. pareikštas ieškinys byloje Front Polisario / Taryba

text:
               2022 2 14

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 73/59

      2021 m. gruodžio 21 d. pareikštas ieškinys byloje Front Polisario / Taryba

      (Byla T-793/21)
      (2022/C 73/74)
      Proceso kalba: prancūzų

         Šalys

         Ieškovas: Front populaire pour la libération de la Saguia el-Hamra et du Rio de oro (Front Polisario), atstovaujamas avocat G. Devers

         Atsakovė: Europos Sąjungos Taryba

         Reikalavimai

      Ieškovas Bendrojo Teismo prašo:

                  —

                  pripažinti ieškinį priimtinu,

                  —

                  panaikinti ginčijamą reglamentą,

                  —

                  priteisti iš Tarybos bylinėjimosi išlaidas.

         Ieškinio pagrindai ir pagrindiniai argumentai

      Grįsdamas ieškinį dėl 2021 m. rugsėjo 28 d. Tarybos reglamento (ES) 2021/1750, kuriuo iš dalies keičiamas Reglamentas (ES) 2019/440 dėl žvejybos galimybių paskirstymo pagal Europos Sąjungos ir Maroko Karalystės tausios žvejybos partnerystės susitarimą ir jo įgyvendinimo protokolą (OL L 349, 2021, p. 1), ieškovas remiasi vieninteliu pagrindu, susijusiu su tuo, kad nėra šio reglamento teisinio pagrindo dėl Sprendimo 2019/441 (1) neteisėtumo.

                  1.

                  Pirmoji dalis grindžiama tuo, kad Taryba neturėjo kompetencijos priimti Sprendimo 2019/441, nes Sąjunga ir Maroko Karalystė neturi kompetencijos sudaryti Vakarų Sacharai taikytino tarptautinio susitarimo vietoje sahravių tautos, kurią atstovauja Front Polisario.

                  2.

                  Antroji dalis grindžiama tuo, kad nebuvo įvykdyta pareiga išnagrinėti tai, ar buvo laikytasi pagrindinių teisių ir tarptautinės humanitarinės teisės, nes Taryba šio klausimo neišnagrinėjo prieš priimdama Sprendimą 2019/441.

                  3.

                  Trečioji dalis grindžiama tuo, kad Taryba pažeidė pareigą įvykdyti Teisingumo Teismo sprendimus, nes Sprendime 2019/441 neatsižvelgta į 2018 m. vasario 27 d. Sprendimo Western Sahara Campaign UK (C-266/16, EU:C:2018:118) motyvus.

                  4.

                  Ketvirtoji dalis grindžiama tuo, kad buvo pažeisti pagrindiniai principai ir vertybės, kuriais Sąjunga vadovaujasi tarptautinėje erdvėje, nes:
                  pirma, pažeidžiant tautų teisę į jų nacionalinės vienybės užtikrinimą, Sprendimu 2019/441 buvo paneigtas sahravių tautos egzistavimas, vietoje jos vartojant sąvokas „Vakarų Sacharos gyventojai“ ir „atitinkami gyventojai“,
                  antra, pažeidžiant tautų teisę laisvai disponuoti savo gamtiniais ištekliais, Sprendimu 2019/441 sudaromas tarptautinis susitarimas, kuriuo be sahravių tautos sutikimo nustatyta, kaip Sąjungos laivams eksploatuoti jos žuvų išteklius,
                  trečia, Sprendimu 2019/441 sudaromas okupuotai Vakarų Sacharai taikytinas tarptautinis susitarimas su Maroko Karalyste, šiai vykdant aneksinę politiką šioje teritorijoje ir nuolat pažeidžiant pagrindines teises, kaip to reikalauja šios politikos įgyvendinimas.

                  5.

                  Penktoji dalis grindžiama tuo, kad buvo pažeistas teisėtų lūkesčių apsaugos principas, nes Sprendimas 2019/441 prieštarauja Sąjungos deklaracijoms, kuriuose ne kartą buvo teigiama, kad reikia paisyti laisvo tautų apsisprendimo ir iš Sutarčių kylančių principų.

                  6.

                  Šeštoji dalis grindžiama tuo, kad buvo klaidingai taikomas proporcingumo principas, nes atsižvelgiant į kitokį ir atskirą Vakarų Sacharos statusą, apsisprendimo teisės neliečiamumą ir sahravių tautos, kaip trečiosios šalies, statusą, Taryba neturėjo vertinti tariamos naudos, kurią suteikia žvejybos susitarimas, ir jo poveikio gamtiniams Sacharos ištekliams proporcingumo.

                  7.

                  Septintoji dalis grindžiama prieštaravimu bendrajai žuvininkystės politikai, nes taikydami Sprendimu 2019/441 sudarytą susitarimą Europos Sąjungos laivai be sahravių tautos sutikimo galės naudotis jos žuvų ištekliais mainais už finansinę paramą Maroko valdžios institucijoms, nors Vakarų Sacharos vandenys nėra Maroko „vandenys“, kaip tai suprantama pagal Jungtinių Tautų jūrų teisės konvencijos 61 ir 62 straipsnius.

                  8.

                  Aštuntoji dalis grindžiama apsisprendimo teisės pažeidimu, nes:
                  pirma, vietoje sahravių tautos vartojant sąvokas „Vakarų Sacharos gyventojai“ ir „atitinkami gyventojai“ Sprendimu 2019/441 paneigiamas sahravių tautos nacionalinis vieningumas, kaip apsisprendimo teisės dalykas,
                  antra, pažeidžiant sahravių tautos teisę laisvai disponuoti savo gamtos ištekliais, Sprendime 2019/441 be sahravių tautos sutikimo nustatyta, kaip Sąjungos laivams eksploatuoti šios tautos žuvų išteklius,
                  trečia, pažeidžiant sahravių tautos teisę į jos nacionalinės teritorijos vientisumą, Sprendimu 2019/441 paneigiamas kitoks ir atskiras Vakarų Sacharos statusas ir patvirtinamas jos neteisėtas padalijimas Maroko „smėlio siena“.

                  9.

                  Devintoji dalis grindžiama tuo, kad buvo pažeistas Sutarčių poveikio principas, nes Sprendimu 2019/441 paneigiamas sahravių tautos, kaip trečiosios šalies, statusas Europos Sąjungos ir Maroko tarpusavio santykiuose ir jame šiai tautai be jos sutikimo nustatyti tarptautiniai įsipareigojimai, susiję su jos nacionaline teritorija ir gamtos ištekliais.

                  10.

                  Dešimtoji dalis grindžiama tuo, kad buvo pažeista tarptautinė humanitarinė teisė ir tarptautinė baudžiamoji teisė, nes:
                  pirma, Sprendimu 2019/441 sudaromas Vakarų Sacharai taikytinas tarptautinis susitarimas, nors Maroko okupacinės pajėgos neturi jus tractatus šioje teritorijoje ir joms draudžiama eksploatuoti jos gamtos išteklius,
                  antra, pagal Sprendimu 2009/441 sutarytą susitarimą Sąjunga subsidijuos Maroko infrastruktūrą okupuotoje Sacharos teritorijoje tam, kad Maroko Karalystė galėtų ten apgyvendinti savo nuolatinius civilius gyventojus ir įkurti savo nuolatines karines pajėgas,
                  trečia, vartojant sąvokas „Vakarų Sacharos gyventojai“ ir „atitinkami gyventojai“ Sprendimu 2019/414 patvirtinamas neteisėtas Maroko kolonistų perkėlimas į okupuotą Sacharos teritoriją.

                  11.

                  Vienuoliktoji dalis grindžiama tuo, kad buvo pažeisti Sąjungos įsipareigojimai pagal tarptautinės atsakomybės teisę, nes sudarant Vakarų Sacharai taikytiną tarptautinį susitarimą su Maroko Karalyste Sprendimu 2019/414 sankcionuojami Maroko okupacinių pajėgų padaryti sunkūs tarptautinės teisės pažeidimai, nuo kurių nukentėjo sahravių tauta, ir prisidedama prie padėties, atsiradusios dėl tokių pažeidimų, išlaikymo.

         (1)  2019 m. kovo 4 d. Tarybos sprendimas (ES) 2019/441 dėl Europos Sąjungos ir Maroko Karalystės tausios žvejybos partnerystės susitarimo, jo įgyvendinimo protokolo ir prie susitarimo pridedamų laiškų, kuriais pasikeista, sudarymo (OL L 77, 2019, p. 4).


title: Byla T-794/21: 2021 m. gruodžio 22 d. pareikštas ieškinys byloje Wenz Kunststoff / EUIPO – Mouldpro (MOULDPRO)

text:
               2022 2 14

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 73/61

      2021 m. gruodžio 22 d. pareikštas ieškinys byloje Wenz Kunststoff / EUIPO – Mouldpro (MOULDPRO)

      (Byla T-794/21)
      (2022/C 73/75)
      Kalba, kuria surašytas ieškinys: vokiečių

         Šalys

         Ieškovė: Wenz Kunststoff GmbH & Co. KG (Liudenšeidas, Vokietija), atstovaujama advokatų J. Bühling ir D. Graetsch

         Atsakovė: Europos Sąjungos intelektinės nuosavybės tarnyba (EUIPO)

         Kita procedūros Apeliacinėje taryboje šalis: Mouldpro ApS (Balerupas, Danija)

         Su procedūra EUIPO susijusi informacija

         Prekių ženklo, dėl kurio kilo ginčas, savininkė: ieškovė

         Prekių ženklas, dėl kurio kilo ginčas: žodinis Europos Sąjungos prekių ženklas MOULDPRO – Europos Sąjungos prekių ženklas Nr. 10 022 317

         Procedūra EUIPO: registracijos panaikinimo procedūra

         Ginčijamas sprendimas: 2021 m. spalio 8 d. EUIPO antrosios apeliacinės tarybos sprendimas byloje R 646/2020-2

         Reikalavimai

      Ieškovė Bendrojo Teismo prašo:

                  —

                  panaikinti ginčijamą sprendimą,

                  —

                  atmesti 2018 m. sausio 30 d.Mouldpro ApS prašymą išbraukti Sąjungos prekių ženklą Nr. 10 022 317 iš registro;

            nepatenkinus šio reikalavimo:

                  —

                  atmesti prašymą dėl išbraukimo iš registro tiek, kiek jis neapima prekių „plastikiniai žarnų antgaliai (kiek jos priskiriamos prie 17 klasės)“;

            nepatenkinus ir šio reikalavimo:

                  —

                  grąžinti bylą EUIPO, kad ji ją išnagrinėtų iš naujo ir priimtų sprendimą;

                  —

                  priteisti iš EUIPO bylinėjimosi išlaidas, įskaitant patirtąsias nagrinėjant bylą apeliacinėje taryboje.

         Pagrindas, kuriuo remiamasi

                  —

                  Europos Parlamento ir Tarybos reglamento (ES) 2017/1001 58 straipsnio 1 dalies a punkto pažeidimas.


title: Byla T-795/21: 2021 m. gruodžio 22 d. pareikštas ieškinys byloje Protectoplus / EUIPO (Li-SAFE)

text:
               2022 2 14

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 73/61

      2021 m. gruodžio 22 d. pareikštas ieškinys byloje Protectoplus / EUIPO (Li-SAFE)

      (Byla T-795/21)
      (2022/C 73/76)
      Proceso kalba: vokiečių

         Šalys

         Ieškovė: Protectoplus GmbH (Rensburg, Vokietija), atstovaujama advokato W. Riegger

         Atsakovė: Europos Sąjungos intelektinės nuosavybės tarnyba (EUIPO)

         Su procedūra EUIPO susijusi informacija

         Prekių ženklas, dėl kurio kilo ginčas: žodinio Europos Sąjungos prekių ženklo „Li-SAFE“ paraiška – Registracijos paraiška Nr. 18 288 094

         Ginčijamas sprendimas: 2021 m. spalio 6 d. EUIPO pirmosios apeliacinės tarybos sprendimas byloje R 845/2021-1

         Reikalavimai

      Ieškovė Bendrojo Teismo prašo:

                  —

                  panaikinti ginčijamą sprendimą,

                  —

                  priteisti iš EUIPO bylinėjimosi išlaidas.

         Pagrindai, kuriais remiamasi

                  —

                  Europos Parlamento ir Tarybos reglamento (ES) 2017/1001 7 straipsnio 1 dalies c punkto pažeidimas.

                  —

                  Europos Parlamento ir Tarybos reglamento (ES) 2017/1001 7 straipsnio 1 dalies b punkto pažeidimas.


title: Byla T-797/21: 2021 m. gruodžio 23 d. pareikštas ieškinys byloje Gustopharma Consumer Health / EUIPO – Helixor Heilmittel (HELIXORIGINAL)

text:
               2022 2 14

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 73/62

      2021 m. gruodžio 23 d. pareikštas ieškinys byloje Gustopharma Consumer Health / EUIPO – Helixor Heilmittel (HELIXORIGINAL)

      (Byla T-797/21)
      (2022/C 73/77)
      Kalba, kuria surašytas ieškinys: anglų

         Šalys

         Ieškovė: Gustopharma Consumer Health, SL (Madridas, Ispanija), atstovaujama advokatų J. Wachinger ir R. Drozdz

         Atsakovė: Europos Sąjungos intelektinės nuosavybės tarnyba (EUIPO)

         Kita procedūros Apeliacinėje taryboje šalis: Helixor Heilmittel GmbH (Rozenfeldas, Vokietija)

         Su procedūra EUIPO susijusi informacija

         Prekių ženklo, dėl kurio kilo ginčas, paraišką pateikęs asmuo: ieškovė Bendrajame Teisme

         Prekių ženklas, dėl kurio kilo ginčas: žodinio Europos Sąjungos prekių ženklo HELIXORIGINAL paraiška – Registracijos paraiška Nr. 17 234 824

         Procedūra EUIPO: protesto procedūra

         Ginčijamas sprendimas: 2021 m. spalio 18 d. EUIPO pirmosios apeliacinės tarybos sprendimas byloje R 1644/2019-1

         Reikalavimai

      Ieškovė Bendrojo Teismo prašo:

                  —

                  panaikinti ginčijamą sprendimą,

                  —

                  priteisti iš EUIPO bylinėjimosi išlaidas.

         Pagrindai, kuriais remiamasi

                  —

                  Europos Parlamento ir Tarybos reglamento (ES) 2017/1001 8 straipsnio 1 dalies b punkto pažeidimas.


title: Byla T-798/21: 2021 m. gruodžio 23 d. pareikštas ieškinys byloje Gustopharma Consumer Health / EUIPO – Helixor Heilmittel (HELIXFORTE)

text:
               2022 2 14

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 73/63

      2021 m. gruodžio 23 d. pareikštas ieškinys byloje Gustopharma Consumer Health / EUIPO – Helixor Heilmittel (HELIXFORTE)

      (Byla T-798/21)
      (2022/C 73/78)
      Kalba, kuria surašytas ieškinys: anglų

         Šalys

         Ieškovė: Gustopharma Consumer Health, SL (Madridas, Ispanija), atstovaujama advokatų J. Wachinger ir R. Drozdz

         Atsakovė: Europos Sąjungos intelektinės nuosavybės tarnyba (EUIPO)

         Kita procedūros Apeliacinėje taryboje šalis: Helixor Heilmittel GmbH (Rozenfeldas, Vokietija)

         Su procedūra EUIPO susijusi informacija

         Prekių ženklo, dėl kurio kilo ginčas, paraišką pateikęs asmuo: ieškovė Bendrajame Teisme

         Prekių ženklas, dėl kurio kilo ginčas: žodinio Europos Sąjungos prekių ženklo HELIXFORTE paraiška – Registracijos paraiška Nr. 17 234 899

         Procedūra EUIPO: protesto procedūra

         Ginčijamas sprendimas: 2021 m. spalio 19 d. EUIPO pirmosios apeliacinės tarybos sprendimas byloje R 1645/2019-1

         Reikalavimai

      Ieškovė Bendrojo Teismo prašo:

                  —

                  panaikinti ginčijamą sprendimą,

                  —

                  priteisti iš EUIPO bylinėjimosi išlaidas.

         Pagrindas, kuriuo remiamasi

                  —

                  Europos Parlamento ir Tarybos reglamento (ES) 2017/1001 8 straipsnio 1 dalies b punkto pažeidimas.


title: Byla T-800/21: 2021 m. gruodžio 28 d. pareikštas ieškinys byloje Fieldpoint (Cyprus) / EUIPO (HYPERLIGHTOPTICS)

text:
               2022 2 14

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 73/63

      2021 m. gruodžio 28 d. pareikštas ieškinys byloje Fieldpoint (Cyprus) / EUIPO (HYPERLIGHTOPTICS)

      (Byla T-800/21)
      (2022/C 73/79)
      Proceso kalba: anglų

         Šalys

         Ieškovė: Fieldpoint (Cyprus) LTD (Nikosija, Kipras), atstovaujama advokatų P. Rath ir S. Gebele

         Atsakovė: Europos Sąjungos intelektinės nuosavybės tarnyba (EUIPO)

         Su procedūra EUIPO susijusi informacija

         Prekių ženklas, dėl kurio kilo ginčas: žodinio Europos Sąjungos prekių ženklo HYPERLIGHTOPTICS paraiška – Registracijos paraiška Nr. 18 335 960

         Ginčijamas sprendimas: 2021 m. spalio 6 d. EUIPO antrosios apeliacinės tarybos sprendimas byloje R 1166/2021-2

         Reikalavimai

      Ieškovė Bendrojo Teismo prašo:

                  —

                  panaikinti ginčijamą sprendimą,

                  —

                  pripažinti, kad Europos Sąjungos prekių ženklas HYPERLIGHTOPTICS, kurio paraiškos Nr. 18 335 960, gali būti įregistruotas,

                  —

                  priteisti iš EUIPO bylinėjimosi išlaidas, įskaitant patirtąsias nagrinėjant bylą Bendrajame Teisme.

         Pagrindai, kuriais remiamasi

                  —

                  Europos Parlamento ir Tarybos reglamento (ES) 2017/1001 7 straipsnio 1 dalies b punkto ir 2 dalies pažeidimas.

                  —

                  Europos Parlamento ir Tarybos reglamento (ES) 2017/1001 7 straipsnio 1 dalies c punkto ir 2 dalies pažeidimas.

                  —

                  Lygybės principo pažeidimas.


title: Byla T-801/21: 2021 m. gruodžio 28 d. pareikštas ieškinys byloje Fieldpoint (Cyprus) / EUIPO (HYPERLIGHTEYEWEAR)

text:
               2022 2 14

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 73/64

      2021 m. gruodžio 28 d. pareikštas ieškinys byloje Fieldpoint (Cyprus) / EUIPO (HYPERLIGHTEYEWEAR)

      (Byla T-801/21)
      (2022/C 73/80)
      Proceso kalba: anglų

         Šalys

         Ieškovė: Fieldpoint (Cyprus) LTD (Nikosija, Kipras), atstovaujama advokatų P. Rath ir S. Gebele

         Atsakovė: Europos Sąjungos intelektinės nuosavybės tarnyba (EUIPO)

         Su procedūra EUIPO susijusi informacija

         Prekių ženklas, dėl kurio kilo ginčas: žodinio Europos Sąjungos prekių ženklo HYPERLIGHTEYEWEAR paraiška – Registracijos paraiška Nr. 18 335 969

         Ginčijamas sprendimas: 2021 m. spalio 6 d. EUIPO antrosios apeliacinės tarybos sprendimas byloje R 1165/2021-2

         Reikalavimai

      Ieškovė Bendrojo Teismo prašo:

                  —

                  panaikinti ginčijamą sprendimą,

                  —

                  pripažinti, kad Europos Sąjungos prekių ženklas HYPERLIGHTEYEWEAR, kurio paraiškos Nr. 18 335 969, gali būti įregistruotas,

                  —

                  priteisti iš EUIPO bylinėjimosi išlaidas, įskaitant patirtąsias nagrinėjant bylą Bendrajame Teisme.

         Pagrindai, kuriais remiamasi

                  —

                  Europos Parlamento ir Tarybos reglamento (ES) 2017/1001 7 straipsnio 1 dalies b punkto ir 2 dalies pažeidimas.

                  —

                  Europos Parlamento ir Tarybos reglamento (ES) 2017/1001 7 straipsnio 1 dalies c punkto ir 2 dalies pažeidimas.

                  —

                  Lygybės principo pažeidimas.


title: Byla T-802/21: 2021 m. gruodžio 23 d. pareikštas ieškinys byloje just-organic.com / EUIPO (JUST ORGANIC)

text:
               2022 2 14

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 73/65

      2021 m. gruodžio 23 d. pareikštas ieškinys byloje just-organic.com / EUIPO (JUST ORGANIC)

      (Byla T-802/21)
      (2022/C 73/81)
      Proceso kalba: vokiečių

         Šalys

         Ieškovė: just-organic.com GmbH (Esenas, Vokietija), atstovaujama advokato C. Menebröcker

         Atsakovė: Europos Sąjungos intelektinės nuosavybės tarnyba (EUIPO)

         Su procedūra EUIPO susijusi informacija

         Prekių ženklas, dėl kurio kilo ginčas: vaizdinio Europos Sąjungos prekių ženklo JUST ORGANIC paraiška – Registracijos paraiška Nr. 18 317 774

         Ginčijamas sprendimas: 2021 m. spalio 20 d. EUIPO antrosios apeliacinės tarybos sprendimas byloje R 1010/2021-2

         Reikalavimai

      Ieškovė Bendrojo Teismo prašo:

                  —

                  panaikinti ginčijamą sprendimą tiek, kiek buvo atmesta Sąjungos ženklo registracijos paraiška Nr. 18 317 774,

                  —

                  priteisti iš EUIPO bylinėjimosi išlaidas.

         Pagrindai, kuriais remiamasi

                  —

                  Europos Parlamento ir Tarybos reglamento (ES) 2017/1001 7 straipsnio 1 dalies b punkto pažeidimas.

                  —

                  Europos Parlamento ir Tarybos reglamento (ES) 2017/1001 7 straipsnio 1 dalies c punkto pažeidimas.


title: Byla T-805/21: 2021 m. gruodžio 23 d. pareikštas ieškinys byloje NS / Parlamentas

text:
               2022 2 14

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 73/65

      2021 m. gruodžio 23 d. pareikštas ieškinys byloje NS / Parlamentas

      (Byla T-805/21)
      (2022/C 73/82)
      Proceso kalba: prancūzų

         Šalys

         Ieškovė: NS, atstovaujama advokačių L. Levi ir A. Blot

         Atsakovas: Europos Parlamentas

         Reikalavimai

      Ieškovė Bendrojo Teismo prašo:

                  —

                  pripažinti šį ieškinį priimtinu ir pagrįstu,

                  —

                  panaikinti 2021 m. sausio 21 d. sprendimą perkelti ieškovę į vadovybės generalinio direktorato patarėjo pareigas ir prireikus 2021 m. kovo 8 d. sprendimą susigrąžinti nepagrįstai išmokėtą sumą,

                  —

                  prireikus panaikinti 2021 m. rugsėjo 16 d. sprendimą, kuriuo ieškovės 2021 m. balandžio 7 d. skundas buvo atmestas,

                  —

                  atlyginti ieškovės patirtą turtinę ir neturtinę žalą,

                  —

                  priteisti iš atsakovo visas bylinėjimosi išlaidas.

         Ieškinio pagrindai ir pagrindiniai argumentai

      Grįsdama ieškinį ieškovė remiasi trimis pagrindais.

                  1.

                  Ieškinio pirmasis pagrindas grindžiamas Europos Sąjungos pagrindinių teisių chartijos 41 straipsnio, visų pirma, teisės būti išklausytam ir pareigos motyvuoti pažeidimu.

                  2.

                  Ieškinio antrasis pagrindas grindžiamas akivaizdžiu tarnybos interesų nebuvimu ir rūpestingumo pareigos pažeidimu.

                  3.

                  Ieškinio trečiasis pagrindas grindžiamas piktnaudžiavimu įgaliojimais ir procedūra.


title: Byla T-806/21: 2021 m. gruodžio 27 d. pareikštas ieškinys byloje NT / EMA

text:
               2022 2 14

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 73/66

      2021 m. gruodžio 27 d. pareikštas ieškinys byloje NT / EMA

      (Byla T-806/21)
      (2022/C 73/83)
      Proceso kalba: prancūzų

         Šalys

         Ieškovė: NT, atstovaujama advokatės N. de Montigny

         Atsakovė: Europos vaistų agentūra

         Reikalavimai

      Ieškovė Bendrojo Teismo prašo:

                  —

                  panaikinti 2021 m. kovo 15 d. sprendimą;

                  —

                  prireikus panaikinti 2021 m. rugsėjo 30 d. sprendimą;

                  —

                  įpareigoti atsakovę sumokėti 2 500,00 EUR kompensaciją už ieškovės patirtą neturtinę žalą;

                  —

                  priteisti iš atsakovės bylinėjimosi išlaidas.

         Ieškinio pagrindai ir pagrindiniai argumentai

      Grįsdama ieškinį ieškovė remiasi penkiais pagrindais.

                  1.

                  Pirmasis ieškinio pagrindas grindžiamas tuo, kad sprendimas nepakankamai teisiškai motyvuotas. Ieškovė šiuo klausimu tvirtina, kad nebuvo atliktas konkretus ir detalus situacijos vertinimas, o pateiktose išvadose yra prieštaravimų. Be to, ji nurodo, kad neteisingai taikyta sąvoka „profesinė liga“ ir padaryta akivaizdi vertinimo klaida.

                  2.

                  Antrasis ieškinio pagrindas grindžiamas tuo, kad agentūros medicinos tarnybos pareigūnas nepateikė informacijos arba pateikė klaidingą informaciją ieškovės paskirtam gydytojui ir trečiajam gydytojui apie tai, kaip kvalifikuojama profesinė liga pagal Pareigūnų tarnybos nuostatus.

                  3.

                  Trečiasis ieškinio pagrindas grindžiamas tuo, kad buvo padarytas procedūrinis pažeidimas ir invalidumo komitetas pateikė išvadas pernelyg anksti, nes jose turi būti atsižvelgta į darbo sukeltą stresinę situaciją, tačiau dėl su ja susijusių faktinių aplinkybių šiuo metu atliekamas administracinis tyrimas.

                  4.

                  Ketvirtasis ieškinio pagrindas grindžiamas tuo, kad sudaryti tarnybos sutartis įgaliota tarnyba, prieš priimdama sprendimą, pažeidė ieškovės teisę būti išklausytai, rūpestingumo pareigą, pareigą padėti ir gero administravimo pareigą.

                  5.

                  Penktasis ieškinio pagrindas grindžiamas tuo, kad nagrinėdama ieškovės prašymą administracija padarė tarnybos klaidą, dėl kurios jai padaryta žala, kurios dydis, vertinant ex aequo et bono, yra 2 500,00 EUR.


title: Byla T-807/21: 2021 m. gruodžio 29 d. pareikštas ieškinys byloje QI / Komisija

text:
               2022 2 14

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 73/67

      2021 m. gruodžio 29 d. pareikštas ieškinys byloje QI / Komisija

      (Byla T-807/21)
      (2022/C 73/84)
      Proceso kalba: prancūzų

         Šalys

         Ieškovė: QI, atstovaujama advokatės N. de Montigny,

         Atsakovė: Europos Komisija

         Reikalavimai

      Ieškovė Bendrojo Teismo prašo:

                  —

                  panaikinti 2021 m. vasario 26 d. Žmogiškųjų išteklių ir saugumo generalinio direktorato direktoriaus sprendimą, kuriuo atmestas ieškovės skundas, pateiktas 2020 m. spalio 25 d. pagal Pareigūnų tarnybos nuostatų 24 straipsnį,

                  —

                  prireikus panaikinti 2021 m. rugsėjo 27 d. Komisijos sprendimą, kuriuo atmestas 2021 m. gegužės 26 d. ieškovės skundas,

                  —

                  priteisti iš Komisijos sumokėti ieškovei patirtos neturtinės ir turtinės žalos, ex aequo et bono įvertintos 100 000 EUR, atlyginimą,

                  —

                  priteisti iš Komisijos visas šioje instancijoje patirtas bylinėjimosi išlaidas.

         Ieškinio pagrindai ir pagrindiniai argumentai

      Grįsdama ieškinį ieškovė remiasi penkiais pagrindais.

                  1.

                  Pirmasis ieškinio pagrindas grindžiamas tuo, kad pagalbos prašymas atmestas per anksti, nes tai padaryta nepradėjus tyrimo ir nesulaukus, kol bus išnagrinėtas ieškovės prašymas leisti susipažinti su jos medicinine byla, taigi pažeista teisė būti veiksmingai išklausytam prieš priimant sprendimą.

                  2.

                  Antrasis ieškinio pagrindas grindžiamas akivaizdžia vertinimo klaida, siejama su nepakankamais įrodymais ir Europos Sąjungos pareigūnų tarnybos nuostatams (toliau – Pareigūnų tarnybos nuostatai) prieštaraujančiu elgesiu. Ieškovė tvirtina patyrusi priekabiavimą, teigia, kad procedūros terminai buvo per trumpi, ir nurodo, kad pažeistas Pareigūnų tarnybos nuostatų 59 straipsnis, pagal kurį neleidžiami tokie patikrinimai, kokius nagrinėjamu atveju atliko medicinos tarnyba.

                  3.

                  Trečiasis ieškinio pagrindas grindžiamas Europos Sąjungos pagrindinių teisių chartijos 41 straipsnio, pareigos suteikti pagalbą ir rūpestingumo pareigos, ieškovės teisės į gerą administravimą ir teisės į tai, kad su ja būtų elgiamasi sąžiningai, pažeidimu. Ieškovė taip pat tvirtina, kad pažeisti jos teisėti lūkesčiai.

                  4.

                  Ketvirtasis ieškinio pagrindas grindžiamas teisės būti veiksmingai išklausytam pažeidimu, nes nebuvo prieštaravimų, palyginti su Komisijos tyrimų ir drausmės tarnybos (IDOC) nagrinėtomis aplinkybėmis prieš užbaigiant bylą.

                  5.

                  Penktasis ieškinio pagrindas grindžiamas prašymu atlyginti patirtą turtinę ir neturtinę žalą.


title: Byla T-47/21: 2021 m. lapkričio 26 d. Bendrojo Teismo nutartis byloje Cepewa / EUIPO – Out of the blue (LIEBLINGSMENSCH)

text:
               2022 2 14

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 73/68

      2021 m. lapkričio 26 d. Bendrojo Teismo nutartis byloje Cepewa / EUIPO – Out of the blue (LIEBLINGSMENSCH)

      (Byla T-47/21) (1)

      (2022/C 73/85)
      Proceso kalba: vokiečių
      Penktosios kolegijos pirmininkas nutartimi nurodė išbraukti bylą iš registro.

         (1)  OL C 88, 2021 3 15.


title: Byla T-48/21: 2021 m. lapkričio 26 d. Bendrojo Teismo nutartis byloje Cepewa / EUIPO – Out of the blue (Lieblingsmensch)

text:
               2022 2 14

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 73/68

      2021 m. lapkričio 26 d. Bendrojo Teismo nutartis byloje Cepewa / EUIPO – Out of the blue (Lieblingsmensch)

      (Byla T-48/21) (1)

      (2022/C 73/86)
      Proceso kalba: vokiečių
      Penktosios kolegijos pirmininkas nutartimi nurodė išbraukti bylą iš registro.

         (1)  OL C 88, 2021 3 15.


title: Byla C-699/21: 2021 m. lapkričio 22 d. Corte costituzionale (Italija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje E.D.L.

text:
               2022 2 14

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 73/14

      2021 m. lapkričio 22 d.Corte costituzionale (Italija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje E.D.L.

      (Byla C-699/21)
      (2022/C 73/18)
      Proceso kalba: italų

         Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas

         Corte costituzionale

         Šalis pagrindinėje baudžiamojoje byloje

      E.D.L.

         Prejudicinis klausimas

      Ar Pagrindų sprendimo 2002/584/TVR dėl Europos arešto orderio (1) 1 straipsnio 3 dalį, siejamą su Europos Sąjungos pagrindinių teisių chartijos 3, 4 ir 35 straipsniais, reikia aiškinti taip, kad jeigu vykdančioji teisminė institucija mano, jog dėl asmens, sergančio sunkiomis lėtinėmis ir galimai nepagydomomis ligomis, perdavimo jam kyla pavojus patirti didelę žalą sveikatai, ji turi prašyti išduodančiosios teisminės institucijos pateikti informaciją, kuria remiantis būtų galima atmesti tokio pavojaus galimybę, o jeigu per protingą laikotarpį negauna tokio patikinimo, turi atsisakyti perduoti tą asmenį?

         (1)  2002 m. birželio 13 d. Tarybos pagrindų sprendimas dėl Europos arešto orderio ir perdavimo tarp valstybių narių tvarkos (OL L 190, 2002, p. 1; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 19 sk., 6 t., p. 34).


title: Byla C-700/21: 2021 m. lapkričio 22 d. Corte costituzionale (Italija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje O.G.

text:
               2022 2 14

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 73/14

      2021 m. lapkričio 22 d.Corte costituzionale (Italija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje O.G.
      (Byla C-700/21)
      (2022/C 73/19)
      Proceso kalba: italų

         Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas

         Corte costituzionale

         Šalis pagrindinėje baudžiamojoje byloje

      O.G.

         Prejudiciniai klausimai

                  a)

                  Ar pagal 2002 m. birželio 13 d. Tarybos pagrindų sprendimo 2002/584/TVR dėl Europos arešto orderio ir perdavimo tarp valstybių narių tvarkos (1) 4 straipsnio 6 punktą, aiškinamą atsižvelgiant į šio Pagrindų sprendimo 1 straipsnio 3 dalį ir Europos Sąjungos pagrindinių teisių chartijos (Chartija) 7 straipsnį, draudžiamas toks teisinis reglamentavimas, kaip antai Italijos teisinis reglamentavimas, pagal kurį – vykdant Europos arešto orderio vykdymo procedūrą, kuria siekiama įvykdyti bausmę arba sprendimą dėl įkalinimo – vykdančiosioms teisminėms institucijoms absoliučiai ir automatiškai draudžiama atsisakyti perduoti trečiųjų šalių piliečius, kurie gyvena arba yra Italijos teritorijoje, neatsižvelgiant į jų ryšius su ja?

                  b)

                  Jeigu į pirmąjį klausimą būtų atsakyta teigiamai, kokiais kriterijais ir sąlygomis remiantis šie ryšiai turi būti laikomi tokiais svarbiais, kad vykdančioji teisminė institucija privalėtų atsisakyti perduoti asmenį?

         (1)  OL L 190, 2002, p. 1; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 19 sk., 6 t., p. 34.


title: Byla C-731/21: 2021 m. gruodžio 1 d. Cour de cassation du Grand-Duché de Luxembourg (Liuksemburgas) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje GV / Caisse nationale d’assurance pension

text:
               2022 2 14

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 73/15

      2021 m. gruodžio 1 d.Cour de cassation du Grand-Duché de Luxembourg (Liuksemburgas) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje GV / Caisse nationale d’assurance pension

      (Byla C-731/21)
      (2022/C 73/20)
      Proceso kalba: prancūzų

         Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas

         Cour de cassation du Grand-Duché de Luxembourg

         Šalys pagrindinėje byloje

         Kasatorė: GV

         Kita kasacinio proceso šalis: Caisse nationale d’assurance pension

         Prejudicinis klausimas

      Ar pagal Sąjungos teisę, visų pirma Sutarties dėl Europos Sąjungos veikimo 18, 45 ir 48 straipsnius ir 2011 m. balandžio 5 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamento (ES) Nr. 492/2011 dėl laisvo darbuotojų judėjimo Sąjungoje (1) 7 straipsnio 2 dalį, draudžiamos valstybės narės teisės nuostatos, kaip antai Liuksemburgo socialinės apsaugos kodekso 195 straipsnis ir 2004 m. liepos 9 d. įstatymo dėl tam tikrų partnerysčių teisinių pasekmių 3, 4 ir 4-1 straipsniai, pagal kurias našliu likusiam partneriui, teisėtai sudariusiam partnerystę, įregistruotą kilmės valstybėje narėje, našlių ir našlaičių pensijai, skiriamai dėl to, kad miręs partneris priimančiojoje valstybėje narėje vykdė profesinę veiklą, gauti keliama sąlyga, kad partnerystė būtų įregistruota tos priimančiosios valstybės tvarkomame registre, siekiant patikrinti, ar įvykdytos pagal šios valstybės narės įstatymus reikalaujamos esminės sąlygos, kad partnerystė būtų pripažinta ir visapusiškai galiotų trečiųjų šalių atžvilgiu, kai našlių ir našlaičių pensiją skiriant našliu likusiam partneriui, partnerystę sudariusiam priimančiojoje valstybėje narėje, keliama vienintelė sąlyga, kad partnerystė joje būtų sudaryta teisėtai ir būtų įregistruota?

         (1)  OL L 141, 2011, p. 1.


title: Byla C-747/21 P: 2021 m. gruodžio 3 d. PAO Severstal pateiktas apeliacinis skundas dėl 2021 m. rugsėjo 22 d. Bendrojo Teismo (dešimtoji kolegija) priimto sprendimo byloje T-753/16 Severstal / Komisija

text:
               2022 2 14

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 73/16

      2021 m. gruodžio 3 d.PAO Severstal pateiktas apeliacinis skundas dėl 2021 m. rugsėjo 22 d. Bendrojo Teismo (dešimtoji kolegija) priimto sprendimo byloje T-753/16 Severstal / Komisija

      (Byla C-747/21 P)
      (2022/C 73/21)
      Proceso kalba: anglų

         Šalys

         Apeliantė: PAO Severstal, atstovaujama advokatų M. Krestiyanova ir N. Tuominen

         Kitos proceso šalys: Europos Komisija ir Eurofer, European Steel Association, ASBL

         Apeliantės reikalavimai

      Apeliantė Teisingumo Teismo prašo:

                  —

                  panaikinti skundžiamą sprendimą,

                  —

                  priimti galutinį sprendimą, jei toje bylos stadijoje tai galima daryti,

                  —

                  nepatenkinus šio reikalavimo – grąžinti bylą Bendrajam Teismui nagrinėti iš naujo,

                  —

                  nurodyti Komisijai padengti bylinėjimosi išlaidas, patirtas per procesą Bendrajame Teisme ir Teisingumo Teisme.

         Apeliacinio skundo pagrindai ir pagrindiniai argumentai

      Apeliacinis skundas grindžiamas šiais pagrindais:

                  —

                  Pirma, Bendrasis Teismas padarė teisės klaidą, kai netinkamai išaiškinimo Pagrindinio reglamento (1) 18 straipsnio 1 dalį ir padarė iš esmės neteisingas išvadas dėl faktų. Pirmiausia Bendrasis Teismas be jokių paaiškinimų vadovavosi prielaida, kad aptariamas produktas yra pusgaminis. Vis dėlto tai buvo (yra) pirmasis klausimas, dėl kurio šalys nesutaria. Neapsvarstęs šio ginčytino klausimo, juo labiau nevertinęs jo reikšmės 18 straipsnio 1 dalies taikymui, Bendrasis Teismas nesuvokė, kad, neišsprendus šio pirmo klausimo, dėl kurio šalys nesutaria, neįmanoma nuspręsti, ar Komisija šioje byloje teisingai taikė 18 straipsnio 1 dalį.

                  —

                  Antra, Bendrasis Teismas padarė akivaizdžią vertinimo klaidą, kai aiškino Pagrindinio reglamento 9 straipsnio 4 dalį ir neaptarė esminių argumentų ar nepateikė motyvų. Komisija su Bendrojo Teismo priedanga stipriai viršijo tiriamojo laikotarpio ribas, kai 2008 m. pasirinko kaip „vėliausius tipinius metus“, kuriems finansų krizė neturėjo įtakos. Be to, apeliantė tvirtina, kad ginčijamos sprendimo išvados dėl žalos yra nepagrįstos tuo aspektu, kad jos nėra teigiamų ir neigiamų reikšmingų veiksnių pasvėrimo rezultatas. Atsižvelgdama į tai apeliantė teigė, kad Sąjungos pramonės gamybos išlaidų sumažėjimas, be kitų veiksnių, taip pat turėtų būti siejamas su Sąjungos pramonės padėtimi po 2012 m. pasaulinės finansų krizės. Tačiau Bendrasis Teismas atsisakė netgi vertinti, ar finansų krizė taip pat galėjo paveikti žalos grandinę.

                  —

                  Trečia, Bendrasis Teismas padarė teisės klaidą, kai klaidingai aiškino Pagrindinio reglamento 2 straipsnio 9 dalį ir neaptarė visų argumentų, dalį kurių iškėlė jis pats. Bendrasis Teismas nepaisė savo paties jurisprudencijos ir pažeisdamas teisę nusprendė, jog korekcijas, apie kurias kalbama 2 straipsnio 9 dalyje, pagal analogiją būtų galima taikyti ir žalos skirtumui apskaičiuoti. Apeliantės CIF eksporto kainos koregavimas pagal bendrąsias ir administracines išlaidų ir pelną, siekiant nustatyti žalos skirtumą, yra neadekvatus, nepagrįstas ir reiškia akivaizdžią vertinimo klaidą, nes vienintelė reikšminga eksporto kaina yra aktuali atviros rinkos (CIF) kaina Sąjungos pasienyje patenkant į Sąjungos rinką ir konkurencinga Sąjungos pramonės atviros rinkos kaina. Apeliantės požiūrį patvirtina Bendrojo Teismo sprendimas Hansol Paper / Komisija (2), T-383/17 (196–204 punktai).

         (1)  2009 m. lapkričio 30 d. Tarybos reglamentas (EB) Nr. 1225/2009 dėl apsaugos nuo importo dempingo kaina iš Europos bendrijos narėmis nesančių valstybių (OL L 343, 2009, p. 51, klaidų ištaisymai OL L 7, 2010, p. 22, OL L 219, 2015, p. 20 ir OL L 44, 2016, p. 20).

         (2)  2020 m. balandžio 2 d. Bendrojo Teismo sprendimas (byla T-383/17, Hansol Paper / Komisija, EU:T:2020:139).


title: Byla C-748/21 P: 2021 m. gruodžio 3 d. Novolipetsk Steel PAO pateiktas apeliacinis skundas dėl 2021 m. rugsėjo 22 d. Bendrojo Teismo (dešimtoji kolegija) priimto sprendimo byloje T-752/16 NLMK / Komisija

text:
               2022 2 14

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 73/17

      2021 m. gruodžio 3 d.Novolipetsk Steel PAO pateiktas apeliacinis skundas dėl 2021 m. rugsėjo 22 d. Bendrojo Teismo (dešimtoji kolegija) priimto sprendimo byloje T-752/16 NLMK / Komisija

      (Byla C-748/21 P)
      (2022/C 73/22)
      Proceso kalba: anglų

         Šalys

         Apeliantė: Novolipetsk Steel PAO, atstovaujama advokatų M. Krestiyanova ir N. Tuominen

         Kitos proceso šalys: Europos Komisija ir Eurofer, European Steel Association, ASBL

         Apeliantės reikalavimai

      Apeliantė Teisingumo Teismo prašo:

                  —

                  panaikinti skundžiamą sprendimą,

                  —

                  priimti galutinį sprendimą, jei toje bylos stadijoje tai galima daryti,

                  —

                  nepatenkinus šio reikalavimo – grąžinti bylą Bendrajam Teismui nagrinėti iš naujo,

                  —

                  nurodyti Komisijai padengti bylinėjimosi išlaidas, patirtas per procesą Bendrajame Teisme ir Teisingumo Teisme.

         Apeliacinio skundo pagrindai ir pagrindiniai argumentai

      Apeliacinis skundas grindžiamas šiais pagrindais:

                  —

                  Pirma, Bendrasis Teismas padarė teisės klaidą, kai netinkamai išaiškinimo Pagrindinio reglamento (1) 18 straipsnio 1 dalį, padarė iš esmės neteisingas išvadas dėl faktų ir iš esmės iškraipė įrodymus. Pirmiausia Bendrasis Teismas vadovavosi prielaida, kad aptariamas produktas yra pusgaminis, ir niekaip nemotyvavo, kodėl jis paprasčiausiai perėmė Komisijos nuomonę šiuo klausimu. Vis dėlto tai yra pirmasis klausimas, dėl kurio šalys nesutaria, ir jis turi reikšmingos įtakos tam, kaip Pagrindinio reglamento 18 straipsnio 1 dalis turi būti taikoma. Neapsvarstęs šio ginčytino klausimo, juo labiau nevertinęs jo reikšmės 18 straipsnio 1 dalies taikymui, Bendrasis Teismas nesuvokė, kad, neišsprendus šio pirmo klausimo, dėl kurio šalys nesutaria, neįmanoma nuspręsti, ar Komisija šioje byloje teisingai taikė 18 straipsnio 1 dalį.

                  —

                  Antra, Bendrasis Teismas padarė akivaizdžią vertinimo klaidą, kai aiškino Pagrindinio reglamento 9 straipsnio 4 dalį ir neaptarė esminių argumentų ar nepateikė motyvų. Komisija su Bendrojo Teismo priedanga stipriai viršijo tiriamojo arba atitinkamo laikotarpio ribas, kai 2008 m. pasirinko kaip „vėliausius tipinius metus“ po finansų krizės. Be to, apeliantė tvirtina, kad ginčijamos sprendimo išvados dėl žalos yra nepagrįstos tuo aspektu, kad jos nėra teigiamų ir neigiamų reikšmingų veiksnių pasvėrimo rezultatas. Atsižvelgdama į tai apeliantė teigė, kad Sąjungos pramonės gamybos išlaidų sumažėjimas, be kitų veiksnių, taip pat turėtų būti siejamas su Sąjungos pramonės padėtimi po 2012 m. pasaulinės finansų krizės. Tačiau Bendrasis Teismas atsisakė netgi vertinti, ar finansų krizė taip pat galėjo paveikti žalos grandinę.

                  —

                  Trečia, Bendrasis Teismas padarė teisės klaidą, kai klaidingai aiškino Pagrindinio reglamento 2 straipsnio 9 dalį ir neaptarė visų argumentų, dalį kurių iškėlė jis pats. Bendrasis Teismas nepaisė savo paties jurisprudencijos ir pažeisdamas teisę nusprendė, jog korekcijas, apie kurias kalbama 2 straipsnio 9 dalyje, pagal analogiją būtų galima taikyti ir žalos skirtumui apskaičiuoti. Apeliantės CIF eksporto kainos koregavimas pagal bendrąsias ir administracines išlaidas ir pelną, siekiant nustatyti žalos skirtumą, yra neadekvatus, nepagrįstas ir reiškia akivaizdžią vertinimo klaidą, nes vienintelė reikšminga eksporto kaina yra aktuali atviros rinkos (CIF) kaina Sąjungos pasienyje patenkant į Sąjungos rinką ir konkurencinga Sąjungos pramonės atviros rinkos kaina. Apeliantės požiūrį patvirtina Bendrojo Teismo sprendimas Hansol Paper / Komisija, T-383/17 (2) (196–204 punktai).

         (1)  2009 m. lapkričio 30 d. Tarybos reglamentas (EB) Nr. 1225/2009 dėl apsaugos nuo importo dempingo kaina iš Europos bendrijos narėmis nesančių valstybių (OL L 343, 2009, p. 51, klaidų ištaisymai OL L 7, 2010, p. 22, OL L 219, 2015, p. 20 ir OL L 44, 2016, p. 20).

         (2)  2020 m. balandžio 2 d. Bendrojo Teismo sprendimas (byla T-383/17, Hansol Paper / Komisija, EU:T:2020:139).


title: Byla C-755/21 P: 2021 m. gruodžio 8 d. Marián Kočner pateiktas apeliacinis skundas dėl 2021 m. rugsėjo 29 d. Bendrojo Teismo (aštuntoji kolegija) priimto sprendimo byloje T-528/20 Kočner / Europolas

text:
               2022 2 14

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 73/18

      2021 m. gruodžio 8 d.Marián Kočner pateiktas apeliacinis skundas dėl 2021 m. rugsėjo 29 d. Bendrojo Teismo (aštuntoji kolegija) priimto sprendimo byloje T-528/20 Kočner / Europolas

      (Byla C-755/21 P)
      (2022/C 73/23)
      Proceso kalba: slovakų

         Šalys

         Apeliantas: Marián Kočner, atstovaujamas advokatų M. Mandzák ir M. Para

         Kitos proceso šalys: Europos Sąjungos teisėsaugos bendradarbiavimo agentūra, Ispanijos Karalystė

         Apelianto reikalavimai

                  —

                  panaikinti visą skundžiamą sprendimą,

                  —

                  grąžinti bylą Bendrajam Teismui nagrinėti iš naujo,

                  —

                  nurodyti Bendrajam Teismui priimti sprendimą dėl bylinėjimosi išlaidų.

         Apeliacinio skundo pagrindai ir pagrindiniai argumentai

      Apeliantas remiasi dviem žalą sukėlusiais įvykiais. Apeliaciniame skunde nurodyti iš viso šeši pagrindai. Bendrasis Teismas teisės požiūriu klaidingai vertino bylą ir klaidingai taikė materialinę teisę visų pirma, kiek tai susiję su atsakovo ir valstybės narės solidaria atsakomybe už žalą, klaidingai aiškino nacionalinę teisę, klaidingai nustatė, kad nėra priežastinio ryšio tarp atsakovo elgesio ir žalą sukėlusio įvykio, nepakankamai motyvavo skundžiamą sprendimą ir iškraipė įrodymus.


title: Byla C-763/21 P: 2021 m. gruodžio 10 d. TUIfly GmbH pateiktas apeliacinis skundas dėl 2021 m. rugsėjo 29 d. Bendrojo Teismo (penktoji kolegija) priimto sprendimo byloje T-447/18 TUIfly GmbH / Europos Komisija

text:
               2022 2 14

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 73/18

      2021 m. gruodžio 10 d.TUIfly GmbH pateiktas apeliacinis skundas dėl 2021 m. rugsėjo 29 d. Bendrojo Teismo (penktoji kolegija) priimto sprendimo byloje T-447/18 TUIfly GmbH / Europos Komisija

      (Byla C-763/21 P)
      (2022/C 73/24)
      Proceso kalba: vokiečių

         Šalys

         Apeliantė: TUIfly GmbH, atstovaujama Rechtsanwälte L. Giesberts ir D. J. Westarp

         Kita proceso šalis: Europos Komisija

         Apeliantės reikalavimai

      Apeliantė Teisingumo Teismo prašo:

                  —

                  panaikinti visą 2021 m. rugsėjo 29 d. Europos Sąjungos Bendrojo Teismo sprendimą byloje T-447/18 ir pripažinti negaliojančiais 2016 m. lapkričio 11 d. kitos proceso šalies sprendimo (ES) 2018/628 dėl valstybės pagalbos SA.24221(2011/C) (ex 2011/NN), kurią Austrija teikė Klagenfurto oro uostui, „Ryanair“ ir kitoms oro transporto bendrovėms, kurios naudojasi tuo oro uostu (OL L 107, 2018, p. 1), 7 ir 8 straipsnius, taip pat 9, 10 ir 11 straipsnius, kiek juose daroma nuoroda į 7 ir 8 straipsnius,

                  —

                  priteisti iš kitos proceso šalies bylinėjimosi išlaidas abiejų instancijų teismuose.

         Apeliacinio skundo pagrindai ir pagrindiniai argumentai

      Grįsdama apeliacinį skundą apeliantė remiasi dviem pagrindas.
      Pirma, skundžiamame sprendime Bendrasis Teismas neteisingai išaiškino SESV 107 straipsnio 1 dalį, todėl pažeidė Sąjungos teisę. Kalbant apie SESV 107 straipsnio 1 dalį, Bendrasis Teismas, taikydamas rinkos ekonomikos investuotojo principą, peržengė leistino Sąjungos teisės aiškinimo ribas.
      Viena vertus, Bendrasis Teismas, pritardamas Komisijos pozicijai, nepagrįstai pripažino, kad apeliantei suteiktas pranašumas. Bendrasis Teismas, taikydamas rinkos ekonomikos investuotojo principą, pateikė nepriimtinas išvadas, kuriose padarė teisės klaidų. Visų pirma Bendrasis Teismas SESV 107 straipsnio 1 dalį išaiškino ne griežtai objektyviai, bet subjektyviai. Šiuo klausimu Bendrasis Teismas (pritardamas Komisijos nuomonei) rėmėsi tuo, kad prieš sudarydama susitarimus valstybė narė neturėjo parengtų verslo planų. Tačiau tai neatitiko tuometinės jurisprudencijos ir administracinės praktikos, taigi Bendrasis Teismas pažeidė teisėtų lūkesčių apsaugos ir negaliojimo atgal principus.
      Be to, Bendrasis Teismas savo pelningumo analizę grindė tik pelningumo trumpuoju laikotarpiu aspektais, nors pagal Europos teismų jurisprudenciją tai iš esmės klaidinga ir neatitiko administracinės praktikos klostantis faktinėms aplinkybėms. Šiuo klausimu Bendrasis Teismas neleistinai atgaline data taikė susitarimams aviacijos gaires, priimtas jau po rinkodaros susitarimų sudarymo. Beje, ir pats taikymas buvo neteisingas. Bendrasis Teismas taip pat grindė savo išvadas tariamomis pigių skrydžių sektoriaus ypatybėmis, kurios klostantis faktinėms aplinkybėms neegzistavo.
      Apeliantė teigia, kad tinkamai atsižvelgiant į pelningumo ilguoju laikotarpiu aspektus ir nesant nurodytų pažeidimų valstybės pagalbos buvimas pagal SESV 107 straipsnio 1 dalį turėjo būti paneigtas.
      Antra, apeliantė priekaištauja Bendrajam Teismui, kiek tai susiję su galimu valstybės pagalbos pateisinimu, kad jis neteisingai taikė SESV 107 straipsnio 3 dalies c punktą ir elgėsi akivaizdžiai prieštaringai.
      Pirmiausia Bendrojo Teismo pasirinktas vertinimo kriterijus (grindžiamas vien tam tikrų apeliantės eksploatuojamų skrydžių maršrutų pelningumu) buvo iš esmės klaidingas, nes juo neatsižvelgta į iš teisės aktų sistemos kylantį skirtumą tarp faktinių aplinkybių ir pateisinimo. Be to, kriterijus (ypač kiek tai susiję su 2003 m. rinkodaros susitarimu) visiškai neatitiko klostantis faktinėms aplinkybėms reikšmingos administracinės praktikos ir jurisprudencijos. Bendrasis Teismas, kitaip nei oro uostui suteiktos valstybės pagalbos atveju, apeliantės atveju neteisėtai visiškai neatsižvelgė į Karintijos regiono transporto poreikius. Taigi dėl interesų, susijusių su oro uostui ir apeliantei skirtos valstybės pagalbos skyrimu, panašumo arba tapatumo egzistuoja nepaaiškinamas skirtingas vertinimas. Bendrasis Teismas nepaisė SESV 107 straipsnio 3 dalyje išdėstyto esminio vertinimo ir taip pažeidė šią nuostatą.
      Apeliantė teigia, kad tinkamai taikant SESV 107 straipsnio 3 dalį valstybės pagalbos pateisinimas turėjo būti priimtinas.


title: Byla C-780/21 P: 2021 m. gruodžio 15 d. Oriol Junqueras i Vies pateiktas apeliacinis skundas dėl 2021 m. spalio 5 d. Bendrojo Teismo (šeštoji kolegija) priimtos nutarties byloje T-613/20 Junqueras i Vies / Parlamentas

text:
               2022 2 14

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 73/20

      2021 m. gruodžio 15 d. Oriol Junqueras i Vies pateiktas apeliacinis skundas dėl 2021 m. spalio 5 d. Bendrojo Teismo (šeštoji kolegija) priimtos nutarties byloje T-613/20 Junqueras i Vies / Parlamentas

      (Byla C-780/21 P)
      (2022/C 73/25)
      Proceso kalba: ispanų

         Šalys

         Apeliantas: Oriol Junqueras i Vies, atstovaujamas abogado M. Marsal i Ferret

         Kita proceso šalis: Europos Parlamentas

         Apelianto reikalavimai

      Apeliantas Europos Sąjungos Teisingumo Teismo prašo:

         Pirma. – Panaikinti ir atšaukti 2021 m. spalio 5 d. Europos Sąjungos Bendrojo Teismo šeštosios kolegijos nutartį byloje T–613/20.

         Antra. – Pripažinti, kad pateiktas apeliacinis skundas yra visiškai priimtinas.

         Trečia. – Nurodyti grąžinti bylą Bendrajam Teismui, kad pripažinusi apeliacinį skundą priimtinu, Europos Sąjungos Bendrojo Teismo šeštoji kolegija tęstų jo nagrinėjimą.

         Ketvirta. – Priteisti iš Europos Parlamento bylinėjimosi išlaidas, susijusias su procedūra dėl nepriimtinumu grindžiamo prieštaravimo ir šiuo apeliaciniu procesu.

         Apeliacinio skundo pagrindai ir pagrindiniai argumentai

      Apeliaciniui skundui pagrįsti nurodomi penki pagrindai:

         Pirma. Nutartis pažeidžia teisę į veiksmingą teisinę gynybą (ES pagrindinių teisių chartijos 47 straipsnis (toliau – Chartija), EŽTK 6 ir 13 straipsniai), nes nutarus, kad ieškinys nepriimtinas (ir atsisakius sujungti bylas ir sustabdyti bylos nagrinėjimą) sprendimas, kurį Teisingumo Teismas priims byloje C-115/21 P ir tas, kurį Bendrasis Teismas galėtų priimti byloje T–24/20 (1), jai byla jam bus grąžinta, praras veiksmingumą. Taip yra todėl, kad Bendrasis Teismas padarė teisės klaidą aiškindamas teismo sprendimo, kuris gali būti priimtas bylose T–24/20 ir C–115/21 P, teisines pasekmes. Bendrojo Teismo manymu, kad O. Junqueras būtų grąžinta Parlamentaro vieta, būtina, kad Ispanijos Karalystės valdžios institucijos priimtų naują sprendimą, nors jam palankių ir reikalavimus patenkinančių teismo sprendimų poveikis – O. Junqueras Parlamento nario vietos išlaikymas.

         Antra. Skundžiamoje nutartyje Bendrasis Teismas padarė teisės klaidą aiškindamas jurisprudencijoje nustatytas sąlygas, kurios būtinos siekiant pripažinti, kad ginčijamas aktas yra tiesiogiai susijęs su asmeniu, nes jis padarė išvadą, kad ieškovas neturi teisės pareikšti ieškinį pagal SESV 263 straipsnio ketvirtą pastraipą. Dėl tos nutarties sprendimai, kurie galėtų būti priimti bylose C–115/21 P ir T–24/20, praranda veiksmingumą, be to, joje nenurodyta, kad jeigu aktas nebūtų buvęs priimtas, O. Junqueras vieta būtų vis dar laisva ir galėtų jam būti grąžinta, o jo teisės galėtų būti atstatytos.

         Trečia. Nutartimi pažeidžiama teisė į lygybę prieš įstatymą (EŽTK 20 straipsnis) ir teisė į veiksmingą teisinę gynybą (Chartijos 47 straipsnis). Bendrasis Teismas suklydo pripažinęs, kad šių teisių pažeidimas yra susijęs tik su argumentais dėl bylos esmės, nors jeigu O. Junqueras būtų vertintas taip pat kaip Europos Parlamento narys, kuriam buvo skirtas skundžiamas aktas (tiesioginis 2019 m. gruodžio 19 d. Sprendimo byloje C–502/19 (2) pasekmių taikymas ir Europos Parlamento sprendimas, priešingas nei buvo pranešta Ispanijos Karalystės), nutartis, kuri skundžiama šiuo apeliaciniu skundu, nebūtų priimta, nes O. Junqueras būtų išlaikęs savo vietą. Teisės į lygybę prieš įstatymą ir teisės į veiksmingą teisinę gynybą pažeidimas rodo, kad O. Junqueras yra su juo tiesiogiai susijęs, ir tai reiškia, kad jis turi teisę pareikšti ieškinį pagal SESV 263 straipsnio ketvirtą pastraipą.

         Ketvirta. Savo nutartyje Bendrasis Teismas padarė teisės klaidą aiškindamas Chartijos poveikį. Jis nemanė, kad tiesioginis skundžiamo akto poveikis teisėms, kurias užtikrina Chartija, suteikia teisę pareikšti ieškinį pagal SESV 263 straipsnio ketvirtą pastraipą ir nepripažino, kad nagrinėjamu atveju nėra pakeičiami teisminės Sąjungos teisės kontrolės įgaliojimai, nes negalima reikalauti, kad O. Junqueras pateiktų vidaus skundą dėl akto, kuriuo konstatuojama, kad vieta, kurią jis pageidauja susigrąžinti, yra laisva; iš to matyti, kad nutartyje padaryta teisės klaida.

         Penkta. Savo nutartyje Bendrasis Teismas teisiškai klaidingai taiko Sąjungos teisės veiksmingumo ir viršenybės principus. Nutartyje padaryta teisės klaida, nes joje nenustatyta, kad skundžiamas aktas yra sprendimas, kuriuo siekiama, kad 2019 m. gruodžio 19 d. Teisingumo Teismo sprendimas, priimtas byloje C-502/19, neturėtų jokio veiksmingumo, o tai taip pat pažeidžia teisę į veiksmingą teisinę gynybą, užtikrintą Chartijos 47 straipsnyje, kiek tai susiję su teise į teismo sprendimų, tokių, kokie jie buvo priimti, vykdymą. Iš to matyti, kad O. Junqueras turi teisę pareikšti ieškinį pagal SESV 263 straipsnio ketvirtą pastraipą.

         (1)  2020 m. gruodžio 15 d. Nutartis Junqueras i Vies / Parlamentas (T-24/20, EU:T:2020:601)

         (2)  2019 m. gruodžio 19 d. Sprendimas Junqueras Vies (C-502/19, EU:C:2019:1115)


title: Byla C-790/21 P: 2021 m. gruodžio 16 d. Covestro Deutschland AG pateiktas apeliacinis skundas dėl 2021 m. spalio 6 d. Bendrojo Teismo (trečioji kolegija) priimto sprendimo byloje T-745/18 Covestro Deutschland AG / Europos Komisija

text:
               2022 2 14

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 73/21

      2021 m. gruodžio 16 d.Covestro Deutschland AG pateiktas apeliacinis skundas dėl 2021 m. spalio 6 d. Bendrojo Teismo (trečioji kolegija) priimto sprendimo byloje T-745/18 Covestro Deutschland AG / Europos Komisija

      (Byla C-790/21 P)
      (2022/C 73/26)
      Proceso kalba: vokiečių

         Šalys

         Apeliantė: Covestro Deutschland AG, atstovaujama Rechtsanwälte T. Hartmann, M. Kachel, D. Fouquet

         Kitos proceso šalys: Europos Komisija, Vokietijos Federacinė Respublika

         Apeliantės reikalavimai

      Apeliantė Teisingumo Teismo prašo:

                  1.

                  Panaikinti 2021 m. spalio 6 d. Europos Sąjungos Bendrojo Teismo sprendimą byloje T-745/18 ir 2018 m. gegužės 28 d. Europos Komisijos sprendimą SA.34045 (2013/C) (ex 2012/NN) (pranešta dokumentu Nr. C(2018) 3166) dėl 2012 m. ir 2013 m.

                  2.

                  Panaikinti skundžiamą sprendimą ir ginčijamą sprendimą, kiek jis susijęs su apeliante.

                  3.

                  Nepatenkinus 1 punkte nurodytų reikalavimų, panaikinti skundžiamą sprendimą ir grąžinti bylą Bendrajam Teismui, kad šis priimtų naują sprendimą dėl ginčijamo sprendimo panaikinimo.

                  4.

                  Nepatenkinus 2 punkte nurodytų reikalavimų, panaikinti skundžiamą sprendimą ir grąžinti bylą Bendrajam Teismui, kad šis priimtų naują sprendimą dėl ginčijamo sprendimo, kiek jis susijęs su apeliante, panaikinimo.

                  5.

                  Priteisti iš Komisijos bylinėjimosi išlaidas.

         Apeliacinio skundo pagrindai ir pagrindiniai argumentai

      Grįsdama apeliacinį skundą apeliantė remiasi keturiais pagrindais.

         Apeliacinio skundo pirmasis ir antrasis pagrindai: teisės būti išklausytam ir pareigos motyvuoti pažeidimas

      Pirmaisiais dviem apeliacinio skundo pagrindais apeliantė teigia, kad Bendrasis Teismas pažeidė Sąjungos teisės procesinius reikalavimus, konkrečiai – apeliantės teisę būti išklausytai bei savo pareigą motyvuoti sprendimą. Dėl šių pažeidimų Bendrasis Teismas padarė teisiškai klaidingą prielaidą, kad buvo suteikta valstybės pagalba, kaip tai suprantama pagal SESV 107 straipsnio 1 dalį.
      Pirma šių dviejų apeliacinio skundo pagrindų dalis grindžiama tuo, kad Bendrasis Teismas neatsižvelgė į apeliantės argumentą dėl priemokų dydžio nustatymo pagal Vokietijos Stromnetzentgeltverordnung (Elektros tinklo mokesčių reglamentas; toliau – StromNEV) 19 straipsnio 2 dalį, nustatant, ar buvo taikoma valstybės kontrolė (skundžiamo sprendimo 8 punktas).
      Antra šių dviejų apeliacinio skundo pagrindų dalis grindžiama tuo, kad Bendrasis Teismas neatsižvelgė į apeliantės argumentą dėl priemokų dydžio nustatymo pagal StromNEV 19 straipsnio 2 dalį (skundžiamo sprendimo 12, 94, 103, 129, 135 ir 146 punktai).
      Trečia šių dviejų apeliacinio skundo pagrindų dalis grindžiama tuo, kad Bendrasis Teismas neatsižvelgė į apeliantės argumentus dėl visų pajamų netekimo ir visų išlaidų, susijusių su atleidimu nuo tinklo mokesčių, kompensavimo nebuvimu (skundžiamo sprendimo 130 ir 143 punktai).
      Ketvirta šių dviejų apeliacinio skundo pagrindų dalis grindžiama tuo, kad Bendrasis Teismas, vertindamas lėšų iš valstybės išteklių pobūdį, neatsižvelgė į apeliantės argumentus dėl 2011 m. Bundesnetzagentur (Federalinė tinklų agentūra) sprendimo negaliojimo (skundžiamo sprendimo 107 ir 125 punktai).

         Apeliacinio skundo trečiasis pagrindas: SESV 107 straipsnio 1 dalies pažeidimas

      Apeliacinio skundo trečiuoju pagrindu apeliantė tvirtina, be kita ko, kad Bendrasis Teismas, nusprendęs, kad priemoka pagal StromNEV 19 straipsnio 2 dalį yra valstybės pagalba, kaip tai suprantama pagal SESV 107 straipsnio 1 dalį, pažeidė Sąjungos materialinę teisę (skundžiamo sprendimo 78–145 punktai).
      Pirma, apeliantė šiuo klausimu tvirtina, kad Bendrasis Teismas, atlikdamas savo analizę, taikė klaidingus kriterijus valstybės pagalbos srityje, laikydamas, kad aptariama priemoka yra lengvata. Bendrasis Teismas padarė klaidą, kai nusprendė, kad tai lengvata ir nepripažino atrankiojo pobūdžio, išplaukiančio iš paties dalyko pobūdžio ir StromNEV sistemos, nebuvimo.
      Antra, apeliantė teigia, kad Bendrasis Teismas padarė teisės klaidą, kai priemoką pagal StromNEV 19 straipsnio 2 dalį kvalifikavo kaip pagalbą, suteiktą iš valstybės išteklių. Šiuo klausimu Bendrasis Teismas remiasi klaidingu pagrindu, vertindamas tai, ar ištekliai yra valstybės, ir padarė klaidą, kad yra mokestis, rodantis, jog šie ištekliai yra valstybės.
      Trečia, apeliantė taip pat teigia, kad Bendrasis Teismas padarė teisės klaidą, kai konstatavo, kad taikoma valstybės kontrolė priemokai pagal StromNEV 19 straipsnio 2 dalį.

         Apeliacinio skundo ketvirtasis pagrindas: reikalavimo vertinti vienodai pažeidimas

      Galiausiai apeliantės pateiktas apeliacinio skundo ketvirtasis pagrindas grindžiamas reikalavimo vertinti vienodai pažeidimu, nes Bendrasis Teismas, pirma, neatsižvelgė į neteisėtą skirtingą vertinimą, išplaukiantį iš pagalbos susigrąžinimo pagal Komisijos ginčijamą sprendimą ir atsižvelgiant į pereinamojo laikotarpio nuostatą, įtvirtintą StromNEV 32 straipsnio 7 dalyje; antra, padarė neleistiną skirtumą tarp bazinės apkrovos vartotojų ir, trečia, nepagrįstai vienodai vertino anticiklinius ir bazinės apkrovos vartotojus (skundžiamo sprendimo 192–210 punktai).


title: Byla C-791/21 P: 2021 m. gruodžio 16 d. Vokietijos Federacinės Respublikos pateiktas apeliacinis skundas dėl 2021 m. spalio 6 d. Bendrojo Teismo (trečioji kolegija) priimto sprendimo byloje T-745/18 Covestro Deutschland AG / Europos Komisija

text:
               2022 2 14

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 73/22

      2021 m. gruodžio 16 d. Vokietijos Federacinės Respublikos pateiktas apeliacinis skundas dėl 2021 m. spalio 6 d. Bendrojo Teismo (trečioji kolegija) priimto sprendimo byloje T-745/18 Covestro Deutschland AG / Europos Komisija

      (Byla C-791/21 P)
      (2022/C 73/27)
      Proceso kalba: vokiečių

         Šalys

         Apeliantė: Vokietijos Federacinė Respublika, atstovaujama J. Möller ir R. Kanitz

         Kitos proceso šalys: Covestro Deutschland AG, Europos Komisija

         Apeliantės reikalavimai

      Apeliantė Teisingumo Teismo prašo:

                  —

                  panaikinti 2021 m. spalio 6 d. Europos Sąjungos Bendrojo Teismo sprendimą byloje T-745/18, kiek juo ieškinys atmestas kaip nepagrįstas;

                  —

                  remiantis Teisingumo Teismo statuto 61 straipsnio 1 dalimi, panaikinti 2018 m. gegužės 28 d. Europos Komisijos sprendimą dėl pagalbos schemos SA.34045 (2013/C) (ex 2012/NN) (pranešta dokumentu Nr. C(2018) 3166), kurią Vokietija taikė bazinės apkrovos vartotojams pagal StromNEV 19 straipsnį, dėl 2012 m. ir 2013 m.,

                  —

                  priteisti iš Komisijos bylinėjimosi Bendrajame Teisme ir Teisingumo Teisme išlaidas.

         Apeliacinio skundo pagrindai ir pagrindiniai argumentai

      Apeliantė pateikia vienintelį pagrindą, grindžiamą SESV 107 straipsnio 1 dalies pažeidimu. Bendrasis Teismas padarė teisiškai klaidingą prielaidą, kad Vokietijos Stromnetzentgeltverordnung (Elektros tinklo mokesčių reglamentas, toliau – StromNEV) 19 straipsnio 2 dalies nuostatos reiškia valstybės pagalbą, kaip tai suprantama pagal SESV 107 straipsnio 1 dalį.
      Pirma, Bendrasis Teismas padarė teisės klaidą, kiek tai susiję su tinklo mokesčių valstybinio pobūdžio vertinimu, kai nusprendė, kad privaloma našta vartotojui ar galutiniam naudotojui ir valstybės kontrolė, taikoma lėšoms ar tų lėšų administratoriams, yra du kriterijai, kurie buvo „alternatyvos dalimis“.
      Antra, Bendrasis Teismas padarė teisės klaidą, kiek tai susiję su „privalomumo vartotojui ar galutiniam naudotojui“ vertinimu, kai nusprendė, kad neturi reikšmės ryšiai tarp elektros tiekėjo ir elektros galutinio naudotojo. Be to, Bendrasis Teismas padarė teisės klaidą, kai rėmėsi pareiga rinkti mokesčius, o ne teisės aktuose įtvirtinta pareiga mokėti tinklo mokesčius.
      Trečia, Bendrasis Teismas padarė teisės klaidą, kai vertindamas, ar tinklo mokesčiai renkami ir kontroliuojami valstybės, nusprendė, kad surinktų tinklo mokesčių tikslas neapsprendžia, jog valstybė turi teisę disponuoti tomis lėšomis.


title: Byla C-792/21 P: 2021 m. gruodžio 16 d. AZ pateiktas apeliacinis skundas dėl 2021 m. spalio 6 d. Bendrojo Teismo (trečioji kolegija) priimto sprendimo byloje T-196/19 AZ / Komisija

text:
               2022 2 14

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 73/23

      2021 m. gruodžio 16 d. AZ pateiktas apeliacinis skundas dėl 2021 m. spalio 6 d. Bendrojo Teismo (trečioji kolegija) priimto sprendimo byloje T-196/19 AZ / Komisija

      (Byla C-792/21 P)
      (2022/C 73/28)
      Proceso kalba: vokiečių

         Šalys

         Apeliantė: AZ, atstovaujama Rechtsanwälte T. Hartmann, D. Fouquet, M. Kachel

         Kitos proceso šalys: Europos Komisija, Vokietijos Federacinė Respublika

         Apeliantės reikalavimai

      Apeliantė Teisingumo Teismo prašo:

                  1.

                              a)

                              Panaikinti 2021 m. spalio 6 d. Europos Sąjungos Bendrojo Teismo sprendimą byloje T-196/19 ir 2018 m. gegužės 28 d. Europos Komisijos sprendimą SA.34045 (2013/C) (ex 2012/NN) (pranešta dokumentu Nr. C(2018) 3166) dėl 2012 m. ir 2013 m.;

                              b)

                              nepatenkinus a papunktyje nurodytų reikalavimų, panaikinti skundžiamą sprendimą ir ginčijamą sprendimą, kiek jis susijęs su apeliante;

                  2.

                  Nepatenkinus 1 punkte nurodytų reikalavimų:

                              a)

                              panaikinti skundžiamą sprendimą ir pripažinti negaliojančiu ginčijamą sprendimą, kiek jame nurodyta, kad bazinės apkrovos vartotojams, kurių metinis energijos suvartojimas yra ne mažesnis kaip 7 000 vartojimo valandų, reikia grąžinti daugiau kaip 20 % paskelbtų tinklo mokesčių, bazinės apkrovos vartotojams, kurių metinis energijos suvartojimas yra ne mažesnis kaip 7 500 vartojimo valandų – daugiau kaip 15 % paskelbtų tinklo mokesčių, o bazinės apkrovos vartotojams, kurių metinis energijos suvartojimas yra ne mažesnis kaip 8 000 vartojimo valandų, – daugiau kaip 10 % paskelbtų tinklo mokesčių; dėl likusios dalies grąžinti bylą Bendrajam Teismui, kad šis priimtų naują sprendimą dėl pirmojoje instancijoje pateiktų reikalavimų 1 punkto a papunkčio, taip pat panaikinti ginčijamą sprendimą dėl likusių reikalavimų;

                              b)

                              nepatenkinus a papunktyje nurodytų reikalavimų, panaikinti skundžiamą sprendimą ir ginčijamą sprendimą, kiek jis susijęs su apeliante ir kiek jame nurodyta, kad bazinės apkrovos vartotojams, kurių metinis energijos suvartojimas yra ne mažesnis kaip 7 000 vartojimo valandų, reikia grąžinti daugiau kaip 20 % paskelbtų tinklo mokesčių ir grąžinti bylą Bendrajam Teismui, kad šis priimtų naują sprendimą dėl pirmoje instancijoje pateiktų reikalavimų 1 punkto b papunkčio, panaikinti visą (arba „visą likusį“) ginčijamą sprendimą, kiek jis susijęs su apeliante.

                  3.

                  Nepatenkinus 2 punkte nurodytų reikalavimų:

                              a)

                              panaikinti skundžiamą sprendimą ir grąžinti bylą Bendrajam Teismui, kad šis priimtų naują sprendimą dėl pirmoje instancijoje pateiktų reikalavimų 1 punkto a papunkčio; panaikinti ginčijamą sprendimą;

                              b)

                              nepatenkinus a papunktyje nurodytų reikalavimų, panaikinti skundžiamą sprendimą ir grąžinti bylą Bendrajam Teismui, kad šis priimtų naują sprendimą dėl pirmoje instancijoje pateiktų reikalavimų 1 punkto b papunkčio; panaikinti ginčijamą sprendimą, kiek jis susijęs su apeliante.

                  4.

                  Nepatenkinus 3 punkte nurodytų reikalavimų:

                              a)

                              panaikinti skundžiamą sprendimą ir ginčijamą sprendimą, kiek jame nurodyta, kad bazinės apkrovos vartotojams, kurių metinis energijos suvartojimas yra ne mažesnis kaip 7 000 vartojimo valandų, reikia grąžinti daugiau kaip 20 % paskelbtų tinklo mokesčių, bazinės apkrovos vartotojams, kurių metinis energijos suvartojimas yra ne mažesnis kaip 7 500 vartojimo valandų – daugiau kaip 15 % paskelbtų tinklo mokesčių, o bazinės apkrovos vartotojams, kurių metinis energijos suvartojimas yra ne mažesnis kaip 8 000 vartojimo valandų, – daugiau kaip 10 % paskelbtų tinklo mokesčių;

                              b)

                              nepatenkinus a papunktyje nurodytų reikalavimų, panaikinti skundžiamą sprendimą ir ginčijamą sprendimą, kiek jis susijęs su apeliante ir kiek jame nurodyta, kad bazinės apkrovos vartotojams, kurių metinis energijos suvartojimas yra ne mažesnis kaip 7 000 vartojimo valandų, reikia grąžinti daugiau kaip 20 % paskelbtų tinklo mokesčių.

                  5.

                  Nepatenkinus 4 punkte nurodytų reikalavimų:

                              a)

                              panaikinti skundžiamą sprendimą ir grąžinti bylą Bendrajam Teismui, kad šis priimtų naują sprendimą dėl pirmojoje instancijoje pateiktų reikalavimų 2 punkto a papunkčio; panaikinti ginčijamą sprendimą, kiek jame nurodyta, kad bazinės apkrovos vartotojams, kurių metinis energijos suvartojimas yra ne mažesnis kaip 7 000 vartojimo valandų, reikia grąžinti daugiau kaip 20 % paskelbtų tinklo mokesčių, bazinės apkrovos vartotojams, kurių metinis energijos suvartojimas yra ne mažesnis kaip 7 500 vartojimo valandų – daugiau kaip 15 % paskelbtų tinklo mokesčių, o bazinės apkrovos vartotojams, kurių metinis energijos suvartojimas yra ne mažesnis kaip 8 000 vartojimo valandų, – daugiau kaip 10 % paskelbtų tinklo mokesčių;

                              b)

                              nepatenkinus a papunktyje nurodytų reikalavimų, panaikinti skundžiamą sprendimą ir grąžinti bylą Bendrajam Teismui, kad šis priimtų naują sprendimą dėl pirmoje instancijoje pateiktų reikalavimų 2 punkto b papunkčio; panaikinti ginčijamą sprendimą, kiek jis susijęs su apeliante ir kiek jame nurodyta, kad bazinės apkrovos vartotojams, kurių metinis energijos suvartojimas yra ne mažesnis kaip 7 000 vartojimo valandų, reikia grąžinti daugiau kaip 20 % paskelbtų tinklo mokesčių.

                  6.

                  Priteisti iš Komisijos bylinėjimosi išlaidas, įskaitant advokato ir kelionės išlaidas.

         Apeliacinio skundo pagrindai ir pagrindiniai argumentai

      Grįsdama apeliacinį skundą apeliantė remiasi keturiais pagrindais.

         Apeliacinio skundo pirmasis ir antrasis pagrindai: teisės būti išklausytam ir pareigos motyvuoti pažeidimas

      Pirmaisiais dviem apeliacinio skundo pagrindais apeliantė teigia, kad Bendrasis Teismas pažeidė Sąjungos teisės procesinius reikalavimus, konkrečiai – apeliantės teisę būti išklausytai bei savo pareigą motyvuoti sprendimą. Dėl šių pažeidimų Bendrasis Teismas padarė teisiškai klaidingą prielaidą, kad buvo suteikta neteisėta valstybės pagalba, kaip tai suprantama pagal SESV 107 straipsnio 1 dalį.
      Pirma šių dviejų apeliacinio skundo pagrindų dalis grindžiama tuo, kad Bendrasis Teismas neatsižvelgė į apeliantės argumentą, kiek tai susiję su klaidingu referenciniu pagrindu, kuriuo remiantis buvo vertinamas atrankusis pranašumas (skundžiamo sprendimo 8, 117 ir 127 punktai).
      Antra šių dviejų apeliacinio skundo pagrindų dalis grindžiama tuo, kad Bendrasis Teismas neatsižvelgė į apeliantės argumentą dėl priemokų dydžio nustatymo pagal Vokietijos Stromnetzentgeltverordnung (Elektros tinklo mokesčių reglamentas; toliau – StromNEV) 19 straipsnio 2 dalį (skundžiamo sprendimo 12, 68, 100 ir 101 punktai).
      Trečia šių dviejų apeliacinio skundo pagrindų dalis grindžiama tuo, kad Bendrasis Teismas, vertindamas lėšų iš valstybės išteklių pobūdį, neatsižvelgė į apeliantės argumentus dėl visų pajamų netekimo ir visų išlaidų, susijusių su atleidimu nuo tinklo mokesčių, kompensavimo nebuvimu (skundžiamo sprendimo 95 ir 96 punktai).
      Ketvirta šių dviejų apeliacinio skundo pagrindų dalis grindžiama tuo, kad Bendrasis Teismas, vertindamas lėšų iš valstybės išteklių pobūdį, neatsižvelgė į apeliantės argumentus dėl 2011 m. Bundesnetzagentur (Federalinė tinklų agentūra) sprendimo negaliojimo (skundžiamo sprendimo 76 punktas).

         Apeliacinio skundo trečiasis pagrindas: SESV 107 straipsnio 1 dalies pažeidimas

      Apeliacinio skundo trečiuoju pagrindu apeliantė tvirtina, be kita ko, kad Bendrasis Teismas, nusprendęs, kad priemoka pagal StromNEV 19 straipsnio 2 dalį yra valstybės pagalba, kaip tai suprantama pagal SESV 107 straipsnio 1 dalį, pažeidžia Sąjungos materialinę teisę.
      Pirma, apeliantė šiuo klausimu tvirtina, kad Bendrasis Teismas, atlikdamas savo analizę, taikė klaidingus kriterijus valstybės pagalbos srityje, kiek tai susiję su privalomais mokesčiais, kaip tai suprantama pagal valstybės pagalbos teisę, ir valstybės kontrole (skundžiamo sprendimo 77, 83, 86 ir 101 punktai).
      Antra, apeliantė teigia, kad Bendrasis Teismas, remdamasis iškraipytai pateikta nacionaline teise, padarė teisės klaidą, kai priemoką pagal StromNEV 19 straipsnio 2 dalį kvalifikavo privalomu mokesčiu pagal valstybės pagalbos teisę, nepaisant to, kad nėra nei tinklo operatorių pareigos rinkti mokestį, nei tinklo naudotojų ar galutinių elektros energijos vartotojų pareigos jį mokėti ir tinklo operatoriams nebuvo kompensuoti visi pajamų nuostoliai ir visos išlaidos (skundžiamo sprendimo 68 ir 75–115 punktai).
      Trečia, apeliantė nurodo, kad Bendrasis Teismas, remdamasis iškraipytai pateikta nacionaline teise, padarė teisės klaidą, kai nusprendė, jog priemokai pagal StromNEV 19 straipsnio 2 dalį taikoma valstybės kontrolė, nes jis rėmėsi prielaida, kad yra pareiga rinkti priemoką ir visiškai atlyginamos išlaidos, ir nusprendė, kad Bundesnetzagentur (Federalinė tinklų agentūra) nustatė priemokos dydį (skundžiamo sprendimo 100–112 punktai).
      Ketvirta, apeliantė tvirtina, kad Bendrasis Teismas, remdamasis iškraipytai pateikta nacionaline teise, nustatė neišsamų ir klaidingą referencinį pagrindą (skundžiamo sprendimo 8 ir 128–131 punktai).

         Apeliacinio skundo ketvirtasis pagrindas: reikalavimo vertinti vienodai pažeidimas

      Galiausiai apeliantės pateiktas apeliacinio skundo ketvirtasis pagrindas grindžiamas reikalavimo vertinti vienodai pažeidimu, nes Bendrasis Teismas neatsižvelgė į neteisėtą skirtingą vertinimą, išplaukiantį iš pagalbos susigrąžinimo pagal Komisijos ginčijamą sprendimą ir atsižvelgiant į pereinamojo laikotarpio nuostatą, įtvirtintą StromNEV 32 straipsnio 7 dalyje, ir todėl laikė, kad Sąjungos teisėje įtvirtintas bendrasis vienodo vertinimo principas nebuvo pažeistas (skundžiamo sprendimo 141 punktas).


title: Byla C-793/21 P: 2021 m. gruodžio 16 d. Vokietijos Federacinės Respublikos pateiktas apeliacinis skundas dėl 2021 m. spalio 6 d. Bendrojo Teismo (trečioji kolegija) priimto sprendimo byloje T-196/19 AZ / Komisija

text:
               2022 2 14

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 73/26

      2021 m. gruodžio 16 d. Vokietijos Federacinės Respublikos pateiktas apeliacinis skundas dėl 2021 m. spalio 6 d. Bendrojo Teismo (trečioji kolegija) priimto sprendimo byloje T-196/19 AZ / Komisija

      (Byla C-793/21 P)
      (2022/C 73/29)
      Proceso kalba: vokiečių

         Šalys

         Apeliantė: Vokietijos Federacinė Respublika, atstovaujama J. Möller ir R. Kanitz

         Kitos proceso šalys: AZ, Europos Komisija

         Apeliantės reikalavimai

      Apeliantė Teisingumo Teismo prašo:

                  —

                  panaikinti 2021 m. spalio 6 d. Europos Sąjungos Bendrojo Teismo sprendimą byloje T-196/19, kiek juo ieškinys atmestas kaip nepagrįstas;

                  —

                  remiantis Teisingumo Teismo statuto 61 straipsnio 1 dalimi, panaikinti 2018 m. gegužės 28 d. Europos Komisijos sprendimą dėl pagalbos schemos SA.34045 (2013/C) (ex 2012/NN) (pranešta dokumentu Nr. C(2018) 3166), kurią Vokietija taikė bazinės apkrovos vartotojams pagal StromNEV 19 straipsnį, dėl 2012 m. ir 2013 m.,

                  —

                  priteisti iš Komisijos bylinėjimosi Bendrajame Teisme ir Teisingumo Teisme išlaidas.

         Apeliacinio skundo pagrindai ir pagrindiniai argumentai

      Apeliantė pateikia vienintelį pagrindą, grindžiamą SESV 107 straipsnio 1 dalies pažeidimu. Bendrasis Teismas padarė teisiškai klaidingą prielaidą, kad Vokietijos Stromnetzentgeltverordnung (Elektros tinklo mokesčių reglamentas, toliau – StromNEV) 19 straipsnio 2 dalies nuostatos reiškia valstybės pagalbą, kaip tai suprantama pagal SESV 107 straipsnio 1 dalį.
      Pirma, Bendrasis Teismas padarė teisės klaidą, kiek tai susiję su tinklo mokesčių valstybinio pobūdžio vertinimu, kai nusprendė, kad privaloma našta vartotojui ar galutiniam naudotojui ir valstybės kontrolė, taikoma lėšoms ar tų lėšų administratoriams, yra du kriterijai, kurie buvo „alternatyvos dalimis“.
      Antra, Bendrasis Teismas padarė teisės klaidą, kiek tai susiję su „privalomumo vartotojui ar galutiniam naudotojui“ vertinimu, kai nusprendė, kad neturi reikšmės ryšiai tarp elektros tiekėjo ir elektros galutinio naudotojo. Be to, Bendrasis Teismas padarė teisės klaidą, kai rėmėsi pareiga rinkti mokesčius, o ne teisės aktuose įtvirtinta pareiga mokėti tinklo mokesčius.
      Trečia, Bendrasis Teismas padarė teisės klaidą, kai vertindamas, ar tinklo mokesčiai renkami ir kontroliuojami valstybės, nusprendė, kad surinktų tinklo mokesčių tikslas neapsprendžia, jog valstybė turi teisę disponuoti tomis lėšomis.


title: Byla C-794/21 P: 2021 m. gruodžio 16 d. Vokietijos Federacinės Respublikos pateiktas apeliacinis skundas dėl 2021 m. spalio 6 d. Bendrojo Teismo (trečioji kolegija) priimto sprendimo sujungtose bylose T-233/19 ir T-234/19 Infineon Technologies Dresden GmbH & Co. KG ir Infineon Technologies AG / Europos Komisija

text:
               2022 2 14

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 73/26

      2021 m. gruodžio 16 d. Vokietijos Federacinės Respublikos pateiktas apeliacinis skundas dėl 2021 m. spalio 6 d. Bendrojo Teismo (trečioji kolegija) priimto sprendimo sujungtose bylose T-233/19 ir T-234/19 Infineon Technologies Dresden GmbH & Co. KG ir Infineon Technologies AG / Europos Komisija

      (Byla C-794/21 P)
      (2022/C 73/30)
      Proceso kalba: vokiečių

         Šalys

         Apeliantė: Vokietijos Federacinė Respublika, atstovaujama J. Möller ir R. Kanitz

         Kitos proceso šalys: Infineon Technologies Dresden GmbH & Co. KG, Infineon Technologies AG, Europos Komisija

         Apeliantės reikalavimai

      Apeliantė Teisingumo Teismo prašo:

                  —

                  panaikinti 2021 m. spalio 6 d. Europos Sąjungos Bendrojo Teismo sprendimą sujungtose bylose T–233/19 ir T–234/19, kiek juo ieškinys atmestas kaip nepagrįstas;

                  —

                  remiantis Teisingumo Teismo statuto 61 straipsnio 1 dalimi, panaikinti 2018 m. gegužės 28 d. Europos Komisijos sprendimą dėl pagalbos schemos SA.34045 (2013/C) (ex 2012/NN) (pranešta dokumentu Nr. C(2018) 3166), kurią Vokietija taikė bazinės apkrovos vartotojams pagal StromNEV 19 straipsnį, dėl 2012 m. ir 2013 m.,

                  —

                  priteisti iš Komisijos bylinėjimosi Bendrajame Teisme ir Teisingumo Teisme išlaidas.

         Apeliacinio skundo pagrindai ir pagrindiniai argumentai

      Apeliantė pateikia vienintelį pagrindą, grindžiamą SESV 107 straipsnio 1 dalies pažeidimu. Bendrasis Teismas padarė teisiškai klaidingą prielaidą, kad Vokietijos Stromnetzentgeltverordnung (Elektros tinklo mokesčių reglamentas, toliau – StromNEV) 19 straipsnio 2 dalies nuostatos reiškia valstybės pagalbą, kaip tai suprantama pagal SESV 107 straipsnio 1 dalį.
      Pirma, Bendrasis Teismas padarė teisės klaidą, kiek tai susiję su tinklo mokesčių valstybinio pobūdžio vertinimu, kai nusprendė, kad privaloma našta vartotojui ar galutiniam naudotojui ir valstybės kontrolė, taikoma lėšoms ar tų lėšų administratoriams, yra du kriterijai, kurie buvo „alternatyvos dalimis“.
      Antra, Bendrasis Teismas padarė teisės klaidą, kiek tai susiję su „privalomumo vartotojui ar galutiniam naudotojui“ vertinimu, kai nusprendė, kad neturi reikšmės ryšiai tarp elektros tiekėjo ir elektros galutinio naudotojo. Be to, Bendrasis Teismas padarė teisės klaidą, kai rėmėsi pareiga rinkti mokesčius, o ne teisės aktuose įtvirtinta pareiga mokėti tinklo mokesčius.
      Trečia, Bendrasis Teismas padarė teisės klaidą, kai vertindamas, ar tinklo mokesčiai renkami ir kontroliuojami valstybės, nusprendė, kad surinktų tinklo mokesčių tikslas neapsprendžia, jog valstybė turi teisę disponuoti tomis lėšomis.


title: Byla C-795/21 P: 2021 m. gruodžio 16 d. WEPA Hygieneprodukte GmbH ir WEPA Deutschland GmbH & Co KG (anksčiau – Wepa Leuna GmbH) bei Wepa Papierfabrik Sachsen GmbH pateiktas apeliacinis skundas dėl 2021 m. spalio 6 d. Bendrojo Teismo (trečioji kolegija) priimto sprendimo byloje T-238/19 Wepa Hygieneprodukte GmbH ir kt. / Europos Komisija

text:
               2022 2 14

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 73/27

      2021 m. gruodžio 16 d.WEPA Hygieneprodukte GmbH ir WEPA Deutschland GmbH & Co KG (anksčiau – Wepa Leuna GmbH) bei Wepa Papierfabrik Sachsen GmbH pateiktas apeliacinis skundas dėl 2021 m. spalio 6 d. Bendrojo Teismo (trečioji kolegija) priimto sprendimo byloje T-238/19 Wepa Hygieneprodukte GmbH ir kt. / Europos Komisija

      (Byla C-795/21 P)
      (2022/C 73/31)
      Proceso kalba: vokiečių

         Šalys

         Apeliantės: WEPA Hygieneprodukte GmbH, WEPA Deutschland GmbH & Co. KG (anksčiau – Wepa Leuna GmbH) ir Wepa Papierfabrik Sachsen GmbH, atstovaujamos Rechtsanwälte H. Janssen, A. Vallone, Rechtsanwältin D. Salm

         Kitos proceso šalys: Europos Komisija, Vokietijos Federacinė Respublika

         Apeliančių reikalavimai

      Apeliantės Teisingumo Teismo prašo:

                  —

                  panaikinti visą 2021 m. spalio 6 d. Bendrojo Teismo (trečioji kolegija) sprendimą byloje T-238/19;

                  —

                  panaikinti 2018 m. gegužės 28 d. Komisijos sprendimą dėl pagalbos schemos SA.34045 (2013/C) (ex 2012/NN), kurią Vokietija taikė bazinės apkrovos vartotojams pagal StromNEV 19 straipsnį;

                  —

                  nepatenkinus šių reikalavimų, grąžinti bylą Bendrajam Teismui;

                  —

                  priteisti iš Komisijos bylinėjimosi išlaidas.

         Apeliacinio skundo pagrindai ir pagrindiniai argumentai

      Apeliacinio skundo pirmąjį pagrindą apeliantės grindžia tuo, kad Bendrasis Teismas iškraipė faktus ir klaidingai aiškino nacionalinės teisės turinį ir taikymo apimtį, nes savo sprendimą grindė tuo, kad, pirma, Bundesnetzagentur (Federalinė tinklų agentūra), remdamasi Vokietijos Stromnetzentgeltverordnung (Elektros tinklo mokesčių reglamentas; toliau – StromNEV) 19 straipsnio 2 dalimi, nustatė privalomų priemokų dydį, antra, kad Federalinė tinklų agentūra parengė labai išsamius reikalavimus ir, trečia, kad tinklo operatoriaus pajamų praradimą visiškai dengė minėta priemoka. Bendrasis Teismas nenustatė reikšmingų faktų, kurie būtų įrodę iš priemokos suriktų lėšų valstybės kontrolę.
      Apeliacinio skundo antrąjį pagrindą apeliantės grindžia tuo, kad Bendrasis Teismas klaidingai aiškino reikalavimus, kuriais vadovaujantis nustatoma iš valstybinių išteklių suteikta pagalba, kaip ji suprantama pagal SESV 107 straipsnio 1 dalį. Visų pirma Bendrasis Teismas nepripažino, kad priemoka pagal StromNEV 19 straipsnio 2 dalį nėra mokestis, „privalomas mokestis“ ar „parafiskalinis mokestis“ (apeliacinio skundo antrojo pagrindo pirma dalis). Antra, Bendrasis Teismas neteisingai aiškino, kad bazinės apkrovos vartotojų atleidimas nuo mokesčio pagal StromNEV 19 straipsnio 2 dalies antrą sakinį ir priemoka pagal StromNEV 19 straipsnio 2 dalį nėra iš valstybės lėšų mokama pagalba (apeliacinio skundo antrojo pagrindo antra dalis). Vis dėlto, jei, kaip šiuo atveju, priemoka nėra mokestis, Bendrojo Teismo teigimu SESV 107 straipsnio 1 dalyje nustatytos sąlygos nėra tenkinamos. Net jei tai būtų mokestis, SESV 107 straipsnio 1 dalyje įtvirtintos sąlygos nebūtų tenkinamos, nes priemoka nėra valstybės ar iš valstybės lėšų skiriama pagalba.


title: Byla C-796/21 P: 2021 m. gruodžio 16 d. Vokietijos Federacinės Respublikos pateiktas apeliacinis skundas dėl 2021 m. spalio 6 d. Bendrojo Teismo (trečioji kolegija) priimto sprendimo byloje T-238/19 Wepa Hygieneprodukte GmbH ir kt. / Europos Komisija

text:
               2022 2 14

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 73/28

      2021 m. gruodžio 16 d. Vokietijos Federacinės Respublikos pateiktas apeliacinis skundas dėl 2021 m. spalio 6 d. Bendrojo Teismo (trečioji kolegija) priimto sprendimo byloje T-238/19 Wepa Hygieneprodukte GmbH ir kt. / Europos Komisija

      (Byla C-796/21 P)
      (2022/C 73/32)
      Proceso kalba: vokiečių

         Šalys

         Apeliantė: Vokietijos Federacinė Respublika, atstovaujama J. Möller ir R. Kanitz

         Kitos proceso šalys: WEPA Hygieneprodukte GmbH, WEPA Deutschland GmbH & Co. KG (anksčiau – Wepa Leuna GmbH) ir Wepa Papierfabrik Sachsen GmbH bei Europos Komisija

         Apeliantės reikalavimai

      Apeliantė Teisingumo Teismo prašo:

                  —

                  panaikinti 2021 m. spalio 6 d. Europos Sąjungos Bendrojo Teismo sprendimą byloje T-238/19, kiek juo ieškinys atmestas kaip nepagrįstas;

                  —

                  remiantis Teisingumo Teismo statuto 61 straipsnio 1 dalimi, panaikinti 2018 m. gegužės 28 d. Europos Komisijos sprendimą dėl pagalbos schemos SA.34045 (2013/C) (ex 2012/NN) (pranešta dokumentu Nr. C(2018) 3166), kurią Vokietija taikė bazinės apkrovos vartotojams pagal StromNEV 19 straipsnį, dėl 2012 m. ir 2013 m.,

                  —

                  priteisti iš Komisijos bylinėjimosi Bendrajame Teisme ir Teisingumo Teisme išlaidas.

         Apeliacinio skundo pagrindai ir pagrindiniai argumentai

      Apeliantė pateikia vienintelį pagrindą, grindžiamą SESV 107 straipsnio 1 dalies pažeidimu. Bendrasis Teismas padarė teisiškai klaidingą prielaidą, kad Vokietijos Stromnetzentgeltverordnung (Elektros tinklo mokesčių reglamentas, toliau – StromNEV) 19 straipsnio 2 dalies nuostatos reiškia valstybės pagalbą, kaip tai suprantama pagal SESV 107 straipsnio 1 dalį.
      Pirma, Bendrasis Teismas padarė teisės klaidą, kiek tai susiję su tinklo mokesčių valstybinio pobūdžio vertinimu, kai nusprendė, kad privaloma našta vartotojui ar galutiniam naudotojui ir valstybės kontrolė, taikoma lėšoms ar tų lėšų administratoriams, yra du kriterijai, kurie buvo „alternatyvos dalimis“.
      Antra, Bendrasis Teismas padarė teisės klaidą, kiek tai susiję su „privalomumo vartotojui ar galutiniam naudotojui“ vertinimu, kai nusprendė, kad neturi reikšmės ryšiai tarp elektros tiekėjo ir elektros galutinio naudotojo. Be to, Bendrasis Teismas padarė teisės klaidą, kai rėmėsi pareiga rinkti mokesčius, o ne teisės aktuose įtvirtinta pareiga mokėti tinklo mokesčius.
      Trečia, Bendrasis Teismas padarė teisės klaidą, kai vertindamas, ar tinklo mokesčiai renkami ir kontroliuojami valstybės, nusprendė, kad surinktų tinklo mokesčių tikslas neapsprendžia, jog valstybė turi teisę disponuoti tomis lėšomis.


title: Byla C-800/21 P: 2021 m. gruodžio 17 d. Infineon Technologies AG ir Infineon Technologies Dresden GmbH & Co. KG pateiktas apeliacinis skundas dėl 2021 m. spalio 6 d. Bendrojo Teismo (trečioji kolegija) priimto sprendimo sujungtose bylose T-233/19 ir T-234/19 Infineon Technologies Dresden GmbH & Co. KG ir Infineon Technologies AG / Europos Komisija

text:
               2022 2 14

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 73/29

      2021 m. gruodžio 17 d.Infineon Technologies AG ir Infineon Technologies Dresden GmbH & Co. KG pateiktas apeliacinis skundas dėl 2021 m. spalio 6 d. Bendrojo Teismo (trečioji kolegija) priimto sprendimo sujungtose bylose T-233/19 ir T-234/19 Infineon Technologies Dresden GmbH & Co. KG ir Infineon Technologies AG / Europos Komisija

      (Byla C-800/21 P)
      (2022/C 73/33)
      Proceso kalba: vokiečių

         Šalys

         Apeliantės: Infineon Technologies AG ir Infineon Technologies Dresden GmbH & Co. KG, atstovaujamos Rechtsanwälte L. Assmann ir M. Peiffer

         Kitos proceso šalys: Europos Komisija, Vokietijos Federacinė Respublika

         Apeliančių reikalavimai

      Apeliantės Teisingumo Teismo prašo:

                  —

                  panaikinti visą 2021 m. spalio 6 d. Bendrojo Teismo (trečioji kolegija) sprendimą sujungtose bylose T-233/19 ir T-234/19 (EU:T:2021:647);

                  —

                  paskelbti negaliojančiu 2018 m. gegužės 28 d. Komisijos sprendimą dėl pagalbos schemos SA.34045 (2013/C) (ex 2012/NN), kurią Vokietija taikė bazinės apkrovos vartotojams pagal StromNEV 19 straipsnį;

                  —

                  nepatenkinus šių reikalavimų, grąžinti bylą Bendrajam Teismui;

                  —

                  priteisti iš Europos Komisijos bylinėjimosi abiejose instancijose išlaidas.

         Apeliacinio skundo pagrindai ir pagrindiniai argumentai

      Ši byla susijusi su atleidimu nuo tinklo mokesčių, dėl kurio apeliantės 2012 ir 2013 m. už elektros tiekimą iš bendrų tinklų neprivalėjo mokėti savo energijos tinklo operatoriams tinklo mokesčio (toliau – atleidimas nuo tinklo mokesčių).
      Bendrasis Teismas skundžiamame sprendime nusprendė, kad atleidimas nuo tinklo mokesčių buvo finansuojamas iš valstybinių išteklių ir todėl kvalifikuojamas kaip pagalba, kaip ji suprantama pagal SESV 107 straipsnį (skundžiamo sprendimo 111 punktas). Taigi Bendrasis Teismas, remdamasis Teisingumo Teismo jurisprudencija, klaidingai aiškino pagalbos sąvoką.
      Atleidimas nuo tinklo mokesčių buvo finansuojamas iš rinkliavos pagal Stromnetzentgeltverordnung (Elektros perdavimo sistemos naudojimo tarifų nustatymo taisyklės; toliau – StromNEV) 19 straipsnio 2 dalį. Ši rinkliava – skirtingai, nei Bendrasis Teismas pažymėjo skundžiamo sprendimo 97 punkte – nėra privalomas mokestis, kaip tai suprantama pagal Teisingumo Teismo jurisprudenciją, o tai reikštų išteklių valstybinį pobūdį, kaip tai suprantama SESV 107 straipsnio 1 dalyje.
      Apeliantės savo apeliaciniu skundu visų pirma ginčija Sąjungos teisės taikymą ir tvirtina, kad Bendrasis Teismas, remdamasis Europos Sąjungos valstybės pagalbos teisės standartais, klaidingai įvertino nacionalinę teisę (apeliacinio skundo pirmasis pagrindas). Iš tiesų atleidimas nuo tinklo mokesčio buvo finansuojamas iš nevalstybinių išteklių, kaip tai suprantama pagal SESV 107 straipsnio 1 dalį.
      Iš Teisingumo Teismo jurisprudencijos matyti, kad valstybinių išteklių, kaip jie suprantami pagal šią nuostatą, naudojimas būtų patvirtintas tik esant pakankamai glaudžiam ryšiui su valstybės biudžetu. Tačiau šioje byloje nagrinėjama rinkliava, apibrėžta StromNEV 19 straipsnio 2 dalyje, nėra glaudžiai susijusi su Vokietijos valstybės biudžetu. Todėl minėta rinkliava yra privačios, o ne valstybinės lėšos, mokamos tarp sistemos operatoriaus ir sistemos naudotojo.
      Be to, apeliantės grindžia savo apeliacinį skundą tuo, kad Bendrasis Teismas iškraipė faktus, nes klaidingai aiškino nacionalinės teisės turinį ir taikymo apimtį (apeliacinio skundo antrasis pagrindas).


title: Byla C-803/21 P: 2021 m. gruodžio 17 d. Versobank AS pateiktas apeliacinis skundas dėl 2021 m. spalio 6 d. Bendrojo Teismo (devintoji išplėstinė kolegija) priimto sprendimo sujungtose bylose T-351/18 ir T-584/18 Ukrselhosprom PCF ir Versobank / ECB

text:
               2022 2 14

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 73/30

      2021 m. gruodžio 17 d.Versobank AS pateiktas apeliacinis skundas dėl 2021 m. spalio 6 d. Bendrojo Teismo (devintoji išplėstinė kolegija) priimto sprendimo sujungtose bylose T-351/18 ir T-584/18 Ukrselhosprom PCF ir Versobank / ECB

      (Byla C-803/21 P)
      (2022/C 73/34)
      Proceso kalba: anglų

         Šalys

         Apeliantė: Versobank AS, atstovaujama Rechtsanwalt O. Behrends

         Kitos proceso šalys: Europos Centrinis Bankas (ECB), Europos Komisija, Ukrselhosprom PCF LLC

         Apeliantės reikalavimai

      Apeliantė Teisingumo Teismo prašo:

                  —

                  panaikinti skundžiamą sprendimą,

                  —

                  pripažinti negaliojančiais 2018 m. kovo 26 d. ECB sprendimą (toliau – pirmasis ginčijamas sprendimas) ir 2018 m. liepos 17 d. ECB sprendimą (toliau – antrasis ginčijamas sprendimas), kuriais panaikintas apeliantės veiklos leidimas,

                  —

                  jei Europos Sąjungos Teisingumo Teismas nuspręstų, kad negali priimti sprendimo dėl esmės, grąžinti sujungtas bylas T-351/18 ir T-584/18 Bendrajam Teismui, kad šis priimtų sprendimą dėl ieškinių dėl panaikinimo, ir

                  —

                  priteisti iš ECB apeliantės ir bylinėjimosi apeliacinėje instancijoje išlaidas.

         Apeliacinio skundo pagrindai ir pagrindiniai argumentai

      Grįsdama apeliacinį skundą apeliantė remiasi šešiais pagrindais.
      Apeliacinio skundo pirmasis pagrindas grindžiamas tuo, kad Bendrasis Teismas padarė teisės klaidą, kai klaidingai nusprendė, kad nėra poreikio priimti sprendimą byloje T-351/18, klaidingai neatsižvelgė į tai, kad tariamas antrojo ginčijamo sprendimo galiojimas ex tunc pažeidė SESV 263 straipsnį, ir klaidingai nusprendė, kad nėra jokio apeliantės suinteresuotumo pirmojo ginčijamo sprendimo panaikinimu.
      Apeliacinio skundo antrasis pagrindas grindžiamas Bendrojo Teismo padaryta teisės klaida, susijusia su įvairiais esminių procedūrinių reikalavimų pažeidimais.
      Apeliacinio skundo trečiasis pagrindas grindžiamas tuo, kad Bendrasis Teismas klaidingai nepripažino, jog ECB viršijo savo kompetenciją priimdamas sprendimus mokėjimo paslaugų ir kitų finansinių paslaugų, KPP/TF (kova su pinigų plovimu ir teroristų finansavimu) ir pertvarkymo srityse.
      Apeliacinio skundo ketvirtasis pagrindas grindžiamas tuo, kad Bendrasis Teismas padarė teisės klaidą, kai padarė išvadas dėl klausimo, kurio negalima persvarstyti pagal nacionaliniame administraciniame teisme sudarytą susitarimą.
      Apeliacinio skundo penktasis pagrindas grindžiamas tuo, kad Bendrasis Teismas klaidingai taikė BPeM reglamentą (1), užuot taikęs nacionalinę teisę, kiek tai susiję su žlugimo arba galimo žlugimo vertinimu ir sprendimais dėl nepertvarkymo, ir, neįpareigojęs pateikti tokių sprendimų, iškreipė jų reikšmę.
      Apeliacinio skundo šeštasis pagrindas grindžiamas tuo, kad Bendrasis Teismas, pirma, nepaisė pagal SESV 263 straipsnį jam priskirtos jurisdikcijos ribų, kai nusprendė dėl pagal nacionalinę teisę reglamentuojamų klausimų, patenkančių į išimtinę kompetentingų nacionalinių institucijų ir teismų kompetenciją, ir peržengė ECB sprendimų peržiūros ribas, kai padarė išvadas ir pateikė vertinimus, kurių ECB nesuformulavo, antra, savo sprendimą grindė netikėtais teiginiais, remdamasis pavėluotai prieš pat posėdį pateiktais didelės apimties dokumentais, dėl kurių apeliantei nebuvo suteikta galimybė pareikšti savo nuomonę, trečia, neatsižvelgė į apeliantės teisių pagal Chartijos 47 straipsnį pažeidimą iki proceso pradžios ir į tai, kad apeliantei toliau nebuvo tinkamai atstovaujama vykstant procesui, ir, ketvirta, klaidingai atsisakė įpareigoti pateikti nacionalinius sprendimus dėl pertvarkymo, tačiau išdėstė išsamius, bet klaidingus vertinimus dėl šių sprendimų teisinės galios ir teisinio pagrindo.

         (1)  2014 m. liepos 15 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentas (ES) Nr. 806/2014, kuriuo nustatomos kredito įstaigų ir tam tikrų investicinių įmonių pertvarkymo vienodos taisyklės ir vienoda procedūra, kiek tai susiję su bendru pertvarkymo mechanizmu ir Bendru pertvarkymo fondu, ir iš dalies keičiamas Reglamentas (ES) Nr. 1093/2010 (OL L 225, 2014, p. 1).