title: Byla C-665/20: 2020 m. gruodžio 7 d. Rechtbank Amsterdam (Nyderlandai) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje Europos arešto orderis dėl X; kita proceso šalis: Openbaar Ministerie

text:
               2021 4 12

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 128/8

      2020 m. gruodžio 7 d.Rechtbank Amsterdam (Nyderlandai) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje Europos arešto orderis dėl X; kita proceso šalis: Openbaar Ministerie

      (Byla C-665/20)
      (2021/C 128/11)
      Proceso kalba: nyderlandų

         Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas

         Rechtbank Amsterdam

         Šalys pagrindinėje byloje

         Europos arešto orderis dėl: X

         Kita proceso šalis: Openbaar Ministerie

         Prejudiciniai klausimai

                  1.

                  Ar Pagrindų sprendimo 2002/584/TVR (1) 4 straipsnio 5 punktas turi būti aiškinamas taip, kad, valstybei narei nusprendus perkelti šią nuostatą į nacionalinę teisę, vykdančioji teisminė institucija turi turėti tam tikrą diskreciją spręsdama, ar reikia atsisakyti vykdyti Europos arešto orderį?

                  2.

                  Ar sąvoka „ta pati veika“, vartojama Pagrindų sprendimo 2002/584/TVR 4 straipsnio 5 punkte, turi būti aiškinama taip pat kaip ir šio pagrindų sprendimo 3 straipsnio 2 punkte, o jei ne, kaip šią sąvoką reikia aiškinti pagal pirmąją nuostatą?

                  3.

                  Ar Pagrindų sprendimo 2002/584/TVR 4 straipsnio 5 punkte numatytą sąlygą „jei skyrus bausmę, toji bausmė yra atlikta <…> arba pagal nuosprendį priėmusios šalies teisę nebegali būti atliekama“ reikia aiškinti taip, kad ji apima situaciją, kai prašomas perduoti asmuo už tą pačią veiką galutiniu teismo sprendimu nuteistas laisvės atėmimo bausme, kurią jis iš dalies atliko nuosprendį priėmusioje šalyje ir nuo kurios atlikimo, be to, jį atleido šalies valdžios institucija, kuri nėra teisminė institucija, suteikdama bendrąją malonę, kuri galioja ir nuteistiesiems, kurie, kaip prašomas išduoti asmuo, padarė sunkias nusikalstamas veikas ir kuri nėra pagrįsta racionaliais baudžiamosios politikos motyvais?

         (1)  2002 m. birželio 13 d. Tarybos pagrindų sprendimas 2002/584/TVR dėl Europos arešto orderio ir perdavimo tarp valstybių narių tvarkos (OL L 190, 2002, p. 1; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 19 sk., 6 t., p. 34).


title: Byla C-674/20: 2020 m. gruodžio 10 d. Cour constitutionnelle (Belgija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje Airbnb Ireland UC / Région de Bruxelles-Capitale

text:
               2021 4 12

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 128/9

      2020 m. gruodžio 10 d.Cour constitutionnelle (Belgija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje Airbnb Ireland UC / Région de Bruxelles-Capitale

      (Byla C-674/20)
      (2021/C 128/12)
      Proceso kalba: prancūzų

         Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas

         Cour constitutionnelle

         Šalys pagrindinėje byloje

         Pareiškėja: Airbnb Ireland UC

         Kita bylos šalis: Région de Bruxelles-Capitale

         Prejudiciniai klausimai

                  1.

                  Ar 2000 m. birželio 8 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 2000/31/EB dėl kai kurių informacinės visuomenės paslaugų, ypač elektroninės komercijos, teisinių aspektų vidaus rinkoje (1) 1 straipsnio 5 dalies a punktas turi būti aiškinamas taip, kad nacionalinės teisės aktai, pagal kuriuos tarpininkavimo paslaugos, kurios tikslas – per elektroninę platformą už atlyginimą suvesti potencialius nuomininkus su profesionaliais ar neprofesionaliais nuomotojais, siūlančiais trumpalaikio apgyvendinimo paslaugas, teikėjams nustatoma prievolė, gavus rašytinį mokesčių administratoriaus prašymą, kurio nevykdant taikoma administracinė bauda, pateikti „valdytojo duomenis ir turistų apgyvendinimo įstaigų vietos duomenis bei nurodyti nakvynių ir eksploatuojamų apgyvendinimo vietų skaičių per praėjusius metus“, siekiant nustatyti asmenis, kuriems tenka prievolė sumokėti regioninį turistų apgyvendinimo įstaigų mokestį, ir jų apmokestinamąsias pajamas, patenka į „mokesčių sritį“ ir dėl to turi būti laikomi nepatenkančiais į šios direktyvos taikymo sritį?

                  2.

                  Jeigu atsakymas į pirmąjį klausimą būtų teigiamas, ar 2006 m. gruodžio 12 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 2006/123/EB dėl paslaugų vidaus rinkoje (2) 1–3 straipsniai turi būti aiškinami taip, kad ši direktyva taikoma tokiems nacionalinės teisės aktams, kokie aprašyti pirmajame prejudiciniame klausime? Ar esant reikalui Sutarties dėl Europos Sąjungos veikimo 56 straipsnis turi būti aiškinamas taip, kad jis taikomas tokiems teisės aktams?

                  3.

                  Ar Direktyvos 2000/31/EB 15 straipsnio 2 dalis turi būti aiškinama taip, kad ji taikoma tokiems nacionalinės teisės aktams, kokie aprašyti pirmajame prejudiciniame klausime, ir kad pagal ją tokie teisės aktai leidžiami?

         (1)  OL L 178, 2000, p. 1; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 13 sk., 25 t., p. 399.

         (2)  OL L 376, 2006, p. 36.


title: Byla C-694/20: 2020 m. gruodžio 21 d. Grondwettelijk Hof (Belgija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje Orde van Vlaamse Balies, IG, Belgian Association of Tax Lawyers, CD, JU / Flandrijos vyriausybė

text:
               2021 4 12

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 128/10

      2020 m. gruodžio 21 d.Grondwettelijk Hof (Belgija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje Orde van Vlaamse Balies, IG, Belgian Association of Tax Lawyers, CD, JU / Flandrijos vyriausybė

      (Byla C-694/20)
      (2021/C 128/13)
      Proceso kalba: nyderlandų

         Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas

         Grondwettelijk Hof

         Šalys pagrindinėje byloje

         Pareiškėjai: Orde van Vlaamse Balies, IG, Belgian Association of Tax Lawyers, CD, JU

         Atsakovė: Flandrijos vyriausybė

         Prejudicinis klausimas

      Ar 2018 m. gegužės 25 d Tarybos direktyvos (ES) 2018/822, kuria dėl privalomų automatinių apmokestinimo srities informacijos, susijusios su praneštinais tarpvalstybiniais susitarimais, mainų iš dalies keičiama Direktyva 2011/16/ES (1), 1 straipsnio 2 punktas pažeidžia teisę į teisingą bylos nagrinėjimą, kuri garantuojama Europos Sąjungos pagrindinių teisių chartijos 47 straipsniu, ir teisę į privatų gyvenimą, kuri garantuojama Europos Sąjungos pagrindinių teisių chartijos 7 straipsniu, tiek, kiek pagal naują 8ab straipsnio 5 dalį, kuri buvo įterpta į 2011 m. vasario 15 d. Tarybos direktyvą 2011/16/ES dėl administracinio bendradarbiavimo apmokestinimo srityje ir panaikinančią Direktyvą 77/799/EEB (2), numatyta, jog valstybė narė, kuri imasi būtinų priemonių, siekdama atleisti tarpininkus nuo prievolės pateikti informaciją apie praneštiną tarpvalstybinį susitarimą, jei tokia prievole pranešti būtų pažeidžiama profesinė paslaptis pagal tos valstybės narės nacionalinę teisę, turi įpareigoti tarpininkus nedelsiant informuoti kiekvieną kitą tarpininką arba, jeigu kito tarpininko nėra, atitinkamą mokesčių mokėtoją apie jų prievoles pranešti, kai dėl tokio įpareigojimo advokatas, veikiantis kaip tarpininkas, informaciją, kurią jis sužinojo vykdydamas esmines savo profesijos užduotis, t. y. gindamas klientą arba atstovaudamas jam teisme ir teikdamas teisines konsultacijas, taip pat ne byloje, privalo pranešti kitam tarpininkui, kuris nėra jo klientas?

         (1)  OL L 139, 2018, p. 1.

         (2)  OL L 64, 2011, p. 1.


title: Byla C-704/20: 2020 m. gruodžio 23 d. Raad van State (Nyderlandai) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje Staatssecretaris van Justitie en Veiligheid / C, B

text:
               2021 4 12

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 128/10

      2020 m. gruodžio 23 d.Raad van State (Nyderlandai) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje Staatssecretaris van Justitie en Veiligheid / C, B

      (Byla C-704/20)
      (2021/C 128/14)
      Proceso kalba: nyderlandų

         Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas

         Raad van State

         Šalys pagrindinėje byloje

         Apeliantas: Staatssecretaris van Justitie en Veiligheid

         Atsakovai: C, B

         Prejudicinis klausimas

      Ar pagal Sąjungos teisę, visų pirma Grąžinimo direktyvos (2008/115/EB) (1) 15 straipsnio 2 dalį ir Priėmimo direktyvos (2013/33/ES) (2) 9 straipsnį, aiškinamus kartu su Europos Sąjungos pagrindinių teisių chartijos (OL C 303/01, 2007) 6 straipsniu, privalomas patikrinimas savo iniciatyva, t. y. ar teismas privalo savo iniciatyva (ex officio) įvertinti, ar įvykdytos visos sulaikymo sąlygos, įskaitant tas, kurių įvykdymo užsienietis neneigė, nors turėjo tokią galimybę?

         (1)  2008 m. gruodžio 16 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2008/115/EB dėl bendrų nelegaliai esančių trečiųjų šalių piliečių grąžinimo standartų ir tvarkos valstybėse narėse (OL L 348, 2008, p. 98).

         (2)  2013 m. birželio 26 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2013/33/ES, kuria nustatomos normos dėl tarptautinės apsaugos prašytojų priėmimo (OL L 180, 2013, p. 96).


title: Byla C-712/20: 2020 m. gruodžio 24 d. Landgericht Köln (Vokietija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje GJ / Ryanair DAC

text:
               2021 4 12

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 128/11

      2020 m. gruodžio 24 d.Landgericht Köln (Vokietija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje GJ / Ryanair DAC

      (Byla C-712/20)
      (2021/C 128/15)
      Proceso kalba: vokiečių

         Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas

         Landgericht Köln

         Šalys pagrindinėje byloje

         Ieškovė: GJ

         Atsakovė: Ryanair DAC

         Prejudicinis klausimas

      Ar profesinės sąjungos raginimo nulemtas savų oro vežėjo darbuotojų streikas laikomas ypatingomis aplinkybėmis, kaip tai suprantama pagal Reglamento (EB) Nr. 261/2004 (1) 5 straipsnio 3 dalį?

         (1)  2004 m. vasario 11 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentas (EB) Nr. 261/2004, nustatantis bendras kompensavimo ir pagalbos keleiviams taisykles atsisakymo vežti ir skrydžių atšaukimo arba atidėjimo ilgam laikui atveju, panaikinantis Reglamentą (EEB) Nr. 295/91 (OL L 46, 2004, p. 1; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 7 sk., 8 t., p. 10).


title: Byla C-713/20: 2020 m. gruodžio 24 d. Centrale Raad van Beroep (Nyderlandai) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje Raad van bestuur van de Sociale verzekeringsbank, Y / X, Raad van bestuur van de Sociale verzekeringsbank

text:
               2021 4 12

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 128/11

      2020 m. gruodžio 24 d.Centrale Raad van Beroep (Nyderlandai) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje Raad van bestuur van de Sociale verzekeringsbank, Y / X, Raad van bestuur van de Sociale verzekeringsbank

      (Byla C-713/20)
      (2021/C 128/16)
      Proceso kalba: nyderlandų

         Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas

         Centrale Raad van Beroep

         Šalys pagrindinėje byloje

         Apeliantai: Raad van bestuur van de Sociale verzekeringsbank, Y

         Kitos apeliacinio proceso šalys: X, Raad van bestuur van de Sociale verzekeringsbank

         Prejudiciniai klausimai

                  1.

                  Ar Reglamento Nr. 883/2004 (1) 11 straipsnio 3 dalies a punktas turi būti aiškinamas taip, kad darbuotojui, gyvenančiam vienoje valstybėje narėje, o dirbančiam kitos valstybės narės teritorijoje pagal laikinojo darbo sutartį, pagal kurią darbo santykiai nutrūksta pasibaigus siuntimo dirbti laikotarpiui ir paskui vėl tęsiami, tarpiniais laikotarpiais tebetaikomi pastarosios valstybės narės teisės aktai, kol jis šio darbo laikinai nenutraukė?

                  2.

                  Kokie veiksniai yra svarbūs tokio pobūdžio atvejais siekiant nustatyti, ar veikla buvo laikinai nutraukta?

                  3.

                  Kokiam laikotarpiui pasibaigus preziumuotina, kad – tuomet, kai nėra konkrečių priešingų požymių – darbuotojas, nebepalaikantis darbo santykių, laikinai nutraukė veiklą darbo vietos valstybėje?

         (1)  2004 m. balandžio 29 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentas (EB) Nr. 883/2004 dėl socialinės apsaugos sistemų koordinavimo (OL L 166, 2004, p. 1; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 5 sk., 5 t., p. 72).


title: Byla C-13/21: 2021 m. sausio 4 d. Judecătoria Miercurea Ciuc (Rumunija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje Pricoforest SRL / Inspectoratul de Stat pentru Controlul în Transportul Rutier (ISCTR)

text:
               2021 4 12

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 128/13

      2021 m. sausio 4 d.Judecătoria Miercurea Ciuc (Rumunija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje Pricoforest SRL / Inspectoratul de Stat pentru Controlul în Transportul Rutier (ISCTR)

      (Byla C-13/21)
      (2021/C 128/18)
      Proceso kalba: rumunų

         Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas

         Judecătoria Miercurea Ciuc

         Šalys pagrindinėje byloje

         Pareiškėja: Pricoforest SRL

         Atsakovė: Inspectoratul de Stat pentru Controlul în Transportul Rutier (ISCTR)

         Prejudiciniai klausimai

                  1.

                  Ar Reglamento Nr. 561/2006 (1) 13 straipsnio 1 dalies b punkte vartojamą sąvoką „100 km spinduliu“ reikia aiškinti taip, kad žemėlapyje nubrėžta tiesi linija nuo ūkio subjekto buvimo vietos iki paskirties vietos turi būti trumpesnė nei 100 km, ar taip, kad transporto priemonės faktiškai nuvažiuotas atstumas turi būti trumpesnis nei 100 kilometrų?

                  2.

                  Ar Reglamento Nr. 561/2006 13 straipsnio 1 dalies b punkto nuostatas reikia aiškinti taip: kai vykdomi minėtoje nuostatoje numatyti vežimai ir per vieną mėnesį dalis jų neviršija 100 km spindulio aplink ūkio subjekto buvimo vietą, o kiti šį spindulį viršija, pagal nacionalinę nuostatą Reglamento Nr. 561/2006 13 straipsnio 1 dalies b punkte numatytomis aplinkybėmis taikant šio reglamento išimtį nuo šio reglamento taikymo atleidžiama visais nurodytais vežimo atvejais, tik tais atvejais, kai vykdant vežimą [nėra] viršijamas 100 km spindulys, ar nė vienu iš jų?

         (1)  2006 m. kovo 15 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentas (EB) Nr. 561/2006 dėl tam tikrų su kelių transportu susijusių socialinių teisės aktų suderinimo ir iš dalies keičiantis Tarybos reglamentus (EEB) Nr. 3821/85 ir (EB) Nr. 2135/98 bei panaikinantis Reglamentą (EEB) Nr. 3820/85 (OL L 102, 2006, p. 1).


title: Byla C-19/21: 2021 m. sausio 13 d. Rechtbank Den Haag zittingsplaats Haarlem (Nyderlandai) prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje I, S / Staatssecretaris van Justitie en Veiligheid

text:
               2021 4 12

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 128/14

      2021 m. sausio 13 d.Rechtbank Den Haag zittingsplaats Haarlem (Nyderlandai) prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje I, S / Staatssecretaris van Justitie en Veiligheid

      (Byla C-19/21)
      (2021/C 128/20)
      Proceso kalba: nyderlandų

         Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas

         Rechtbank Den Haag zittingsplaats Haarlem

         Šalys pagrindinėje byloje

         Pareiškėjai: I, S

         Atsakovas: Staatssecretaris van Justitie en Veiligheid

         Prejudiciniai klausimai

                  1.

                  Ar Dublino reglamento (1) 27 straipsnis, prireikus siejamas su Chartijos 47 straipsniu, turi būti aiškinamas taip, kad prašoma valstybė narė prašytojui, kuris yra prašančiojoje valstybėje narėje ir nori būti perduotas pagal Dublino reglamento 8 straipsnį (arba 9, arba 10 straipsnį), arba jo šeimos nariui, kaip jis suprantamas pagal Dublino reglamento 8, 9 arba 10 straipsnį, privalo suteikti galimybę teisme pasinaudoti veiksminga teisine gynyba dėl prašymo perimti savo žinion netenkinimo?

                  2.

                  Jei į pirmąjį klausimą būtų atsakyta neigiamai ir Dublino reglamento 27 straipsnis nebūtų veiksmingos teisinės gynybos pagrindas, ar Chartijos 47 straipsnis, siejamas su pagrindine teise į šeimos vientisumą ir vaiko interesų apsauga (kaip įtvirtinta Dublino reglamento 8–10 straipsniuose ir 19 konstatuojamojoje dalyje), turi būti aiškinamas taip, kad prašoma valstybė narė prašytojui, kuris yra prašančiojoje valstybėje narėje ir nori būti perduotas pagal Dublino reglamento 8–10 straipsnius, arba jo šeimos nariui, kaip jis suprantamas pagal Dublino reglamento 8–10 straipsnius, privalo suteikti galimybę teisme pasinaudoti veiksminga teisine gynyba dėl prašymo perimti savo žinion netenkinimo?

                  3.

                  Jei į 1 arba 2 klausimą (antrą dalį) būtų atsakyta teigiamai, kaip ir kuri valstybė narė turi pranešti prašytojui arba jo šeimos nariui apie prašomos valstybės narės sprendimą netenkinti prašymo ir teisę dėl to pasinaudoti teisine gynyba?

         (1)  2013 m. birželio 26 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentas (ES) Nr. 604/2013, kuriuo išdėstomi valstybės narės, atsakingos už trečiosios šalies piliečio arba asmens be pilietybės vienoje iš valstybių narių pateikto tarptautinės apsaugos prašymo nagrinėjimą, nustatymo kriterijai ir mechanizmai (OL L 180, 2013, p. 31).


title: Byla C-23/21: 2021 m. sausio 14 d. Gericht Erster Instanz Eupen (Belgija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje IO / Wallonische Region

text:
               2021 4 12

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 128/15

      2021 m. sausio 14 d.Gericht Erster Instanz Eupen (Belgija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje IO / Wallonische Region

      (Byla C-23/21)
      (2021/C 128/21)
      Proceso kalba: vokiečių

         Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas

         Gericht Erster Instanz Eupen

         Šalys pagrindinėje byloje

         Ieškovė: IO

         Atsakovas: Wallonische Region

         Prejudiciniai klausimai

                  1.

                  Ar tokia nacionalinės teisės nuostata, kaip antai taikoma Wallonische Region (toliau – Valonijos regionas), pagal kurią naudotis užsienyje registruota transporto priemone, kurią Belgijoje gyvenančiam vadovui (ar laisvos profesijos atstovui) suteikia kitoje Europos Sąjungos valstybėje narėje, o ne Belgijoje įsisteigusi įmonė (turinti juridinio asmens statusą ar jo neturinti), jos neregistruojant Belgijoje, galima tik tuo atveju, kai šis įmonės vadovas (ar laisvos profesijos atstovas) transporto priemonėje vežiojasi įmonės (turinčios juridinio asmens statusą ar jo neturinčios) išduotą pažymą arba naudojimąsi patvirtinantį įrodymą, (t. y. pažymą, kaip tai suprantama pagal 2001 m. liepos 20 d. Karaliaus dekreto 3 straipsnio 2 dalies 2 punktą), prieštarauja taikytinoms Europos teisės normoms, visų pirma Sutarties dėl Europos Sąjungos veikimo (SESV) 49 straipsniui (įsisteigimo laisvė) ir 56 straipsniui (paslaugų judėjimo laisvė)?

                  2.

                  Ar sąlyga naudotis Belgijoje gyvenančiam akcininkui ar vadovui suteikta užsienyje registruota įmonės transporto priemone, būtent tai, kad pastarasis gauna atlyginimą ar pajamų iš įmonės, yra suderinama su taikytinomis Europos teisės normomis, visų pirma su SESV 49 straipsniu (įsisteigimo laisvė) ir 56 straipsniu (paslaugų judėjimo laisvė)?

                  3.

                  Ar tokia nacionalinės teisės nuostata, kaip antai apibūdinta pirmiau ir įgyvendinta Valonijos regiono, yra pateisinama viešojo saugumo ar kitų saugumo priemonių reikalavimais ir ar nacionalinės teisės nuostatos, kuri yra aiškinama taip, kad pagal ją transporto priemonėje privaloma vežiotis leidimą naudotis transporto priemone patvirtinantį įrodymą arba pažymą, būtina laikytis tam, kad būtų pasiektas siekiamas tikslas, o gal šis tikslas gali būti pasiektas ir kitomis, ne tokiomis griežtomis ir formaliomis priemonėmis?


title: Byla C-36/21: 2021 m. sausio 22 d. College van Beroep voor het bedrijfsleven (Nyderlandai) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje Sense Visuele Communicatie en Handel vof (veikianti ir De Scharrelderij vardu) / Minister van Landbouw, Natuur en Voedselkwaliteit

text:
               2021 4 12

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 128/15

      2021 m. sausio 22 d.College van Beroep voor het bedrijfsleven (Nyderlandai) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje Sense Visuele Communicatie en Handel vof (veikianti ir De Scharrelderij vardu) / Minister van Landbouw, Natuur en Voedselkwaliteit

      (Byla C-36/21)
      (2021/C 128/22)
      Proceso kalba: nyderlandų

         Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas

         College van Beroep voor het bedrijfsleven

         Šalys pagrindinėje byloje

         Pareiškėja: Sense Visuele Communicatie en Handel vof (veikianti ir De Scharrelderij vardu)

         Atsakovas: Minister van Landbouw, Natuur en Voedselkwaliteit

         Prejudicinis klausimas

      Ar vertinant pagal nacionalinėje teisėje įtvirtintą teisėtų lūkesčių apsaugos principą tai, ar nacionalinė administracinė institucija, nesilaikydama Sąjungos teisės nuostatos, sukėlė lūkesčių ir pagal nacionalinę teisę veikė neteisėtai, nes neatlygino suinteresuotajam asmeniui tais veiksmais padarytos žalos, prieštarauja Sąjungos teisei, jeigu šis asmuo negali pagrįstai remtis Sąjungos teisėje įtvirtintu teisėtų lūkesčių apsaugos principu dėl to, kad Sąjungos teisės nuostata yra aiški?


title: Byla C-38/21: 2021 m. sausio 22 d. Landgericht Ravensburg (Vokietija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje VK / BMW Bank GmbH

text:
               2021 4 12

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 128/16

      2021 m. sausio 22 d.Landgericht Ravensburg (Vokietija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje VK / BMW Bank GmbH

      (Byla C-38/21)
      (2021/C 128/23)
      Proceso kalba: vokiečių

         Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas

         Landgericht Ravensburg

         Šalys pagrindinėje byloje

         Ieškovas: VK

         Atsakovė: BMW Bank GmbH

         Prejudiciniai klausimai

                  1.

                  Dėl teisėtumo fikcijos pagal EGBGB [Einführungsgesetz zum Bürgerlichen Gesetzbuche (Civilinio kodekso įvadinis įstatymas, toliau – EGBGB)] 247 straipsnio 6 § 2 dalies trečią sakinį, 12 § 1 dalies trečią sakinį:

                              a)

                              Ar EGBGB 247 straipsnio 6 § 2 dalies trečias sakinys ir 247 straipsnio 12 § 1 dalies trečias sakinys, kiek juose Direktyvos 2008/48/EB (1) 10 straipsnio 2 dalies p punkto reikalavimams prieštaraujančios sutarties sąlygos pripažįstamos atitinkančiomis EGBGB 247 straipsnio 6 § 2 dalies pirmo ir antro sakinių reikalavimus bei EGBGB 247 straipsnio 12 § 1 dalies antro sakinio 2 punkto b papunkčio reikalavimus, yra nesuderinami su Direktyvos 2008/48/EB 10 straipsnio 2 dalies p punktu ir 14 straipsnio 1 dalimi?
                              Jeigu taip:

                              b)

                              Ar iš Sąjungos teisės, visų pirma iš Direktyvos 2008/48/EB 10 straipsnio 2 dalies p punkto ir 14 straipsnio 1 dalies, išplaukia, kad EGBGB 247 straipsnio 6 § 2 dalies trečias sakinys ir 247 straipsnio 12 § 1 dalies trečias sakinys negali būti taikomi tiek, kiek juose Direktyvos 2008/48/EB 10 straipsnio 2 dalies p punkto reikalavimams prieštaraujančios sutarties sąlygos pripažįstamos atitinkančiomis EGBGB 247 straipsnio 6 § 2 dalies pirmo ir antro sakinių reikalavimus bei EGBGB 247 straipsnio 12 § 1 dalies antro sakinio 2 punkto b papunkčio reikalavimus?
                              Jeigu į II punkto pirmojo klausimo b punktą nebūtų atsakyta teigiamai:

                  2.

                  Dėl privalomos informacijos pagal Direktyvos 2008/48/EB 10 straipsnio 2 dalį:

                              a)

                              Ar Direktyvos 2008/48/EB 10 straipsnio 2 dalies p punktas turi būti aiškinamas taip, kad kredito sutartyje nurodytinas dienos palūkanų dydis aritmetiškai turi išplaukti iš sutartyje nurodomos sutartos kredito palūkanų normos?

                              b)

                              Ar Direktyvos 2008/48/EB 10 straipsnio 2 dalies l punktas turi būti aiškinamas taip, kad turi būti nurodyta sudarant kredito sutartį galiojanti, absoliučiu skaičiumi išreikšta palūkanų už pavėluotus mokėjimus norma ar bent galiojanti orientacinė palūkanų norma (šiuo atveju – bazinė palūkanų norma pagal BGB [Bürgerliches Gesetzbuch (Civilinis kodeksas)] 247 straipsnį), kuria remiantis pridėjus tam tikrą palūkanų normą (šiuo atveju – penkis procentinius punktus pagal BGB 288 straipsnio 1 dalies antrą sakinį) apskaičiuojama galiojanti palūkanų už pavėluotus mokėjimus norma, išreikšta absoliučiu skaičiumi, ir ar vartotojui turi būti išaiškinta, kas yra orientacinė palūkanų norma (bazinė palūkanų norma) ir kad ji yra kintama?

                              c)

                              Ar Direktyvos 2008/48/EB 10 straipsnio 2 dalies t punktas turi būti aiškinamas taip, kad kredito sutarties tekste turi būti nurodomos pagrindinės formaliosios neteisminio apskundimo ir žalos atlyginimo mechanizmo sąlygos?
                              Jeigu bent į vieną iš pirmesnių II punkto antrojo klausimo a–c punktų būtų atsakyta teigiamai:

                              d)

                              Ar Direktyvos 2008/48/EB 14 straipsnio 1 dalies antro sakinio b punktas turi būti aiškinamas taip, kad sutarties atsisakymo laikotarpis prasideda tik tuomet, kai informacija, numatyta Direktyvos 2008/48/EB 10 straipsnio 2 dalyje, buvo pateikta visa ir teisingai?
                              Jeigu ne:

                              e)

                              Kokie kriterijai lemia, kad sutarties atsisakymo laikotarpis prasideda nepaisant to, kad nebuvo pateikta visa informacija arba buvo pateikta neteisinga informacija?
                              Jeigu į pirmesnius II punkto pirmojo klausimo a punktą ir (arba) bent vieną iš II punkto antrojo klausimo a–c punktų būtų atsakyta teigiamai:

                  3.

                  Dėl Direktyvos 2008/48/EB 14 straipsnio 1 dalies pirmame sakinyje nustatytos teisės atsisakyti sutarties netekimo:

                              a)

                              Ar gali būti prarasta Direktyvos 2008/48/EB 14 straipsnio 1 dalies pirmame sakinyje nustatyta teisė atsisakyti sutarties?
                              Jeigu taip:

                              b)

                              Ar netekimas – tai teisės atsisakyti sutarties apribojimas laiko atžvilgiu, kuris turi būti nustatytas parlamento priimtame įstatyme?
                              Jeigu ne:

                              c)

                              Ar teisės netekimu grindžiamą prieštaravimą (subjektyviu aspektu) galima reikšti tik tuo atveju, kai vartotojas žinojo apie savo tebeegzistuojančią teisę atsisakyti sutarties arba kai nežinojo apie ją dėl savo paties didelio aplaidumo ir todėl atsakomybė už nežinojimą tenka jam pačiam?
                              Jeigu ne:

                              d)

                              Ar taisyklių, reglamentuojančių teisės atsisakyti sutarties netekimą, taikymas pagal sąžiningumo principą prieštarauja kredito davėjo galimybei Direktyvos 2008/48/EB 14 straipsnio 1 dalies antro sakinio b punkte nurodytą informaciją kredito gavėjui pateikti vėliau, tokiu būdu inicijuojant sutarties atsisakymo laikotarpio pradžią?
                              Jeigu ne:

                              e)

                              Ar tai suderinama su įtvirtintais tarptautinės teisės principais, kurių Vokietijos teismas privalo laikytis pagal Grundgesetz (Pagrindinis įstatymas)?
                              Jeigu taip:

                              f)

                              Kaip teisę taikantis Vokietijos subjektas turėtų išspręsti privalomų tarptautinės teisės reikalavimų ir Teisingumo Teismo reikalavimų koliziją?

                  4.

                  Dėl prielaidos, kad vartotojo turima Direktyvos 2008/48/EB 14 straipsnio 1 dalies pirmame sakinyje nustatyta teise atsisakyti sutarties piktnaudžiaujama:

                              a)

                              Ar naudojantis Direktyvos 2008/48/EB 14 straipsnio 1 dalies pirmame sakinyje nustatyta teise atsisakyti sutarties gali būti piktnaudžiaujama šia teise?
                              Jeigu taip:

                              b)

                              Ar prielaida, kad teise atsisakyti sutarties piktnaudžiaujama, yra teisės atsisakyti sutarties ribojimas, kuris turi būti nustatytas parlamento priimtame įstatyme?
                              Jeigu ne:

                              c)

                              Ar daryti piktnaudžiavimo teise atsisakyti sutarties prielaidą (subjektyviu aspektu) galima tik tuomet, kai vartotojas žinojo apie savo tebeegzistuojančią teisę atsisakyti sutarties arba kai nežinojo apie ją dėl savo paties didelio aplaidumo?
                              Jeigu ne:

                              d)

                              Ar kredito davėjo galimybė informuoti kredito gavėją vėliau, kaip tai numatyta Direktyvos 2008/48/EB 14 straipsnio 1 dalies antro sakinio b punkte, ir taip inicijuoti sutarties atsisakymo laikotarpio pradžią pagal sąžiningumo principą yra kliūtis daryti piktnaudžiavimo teise atsisakyti sutarties prielaidą?
                              Jeigu ne:

                              e)

                              Ar tai suderinama su įtvirtintais tarptautinės teisės principais, kurių Vokietijos teismas privalo laikytis pagal Grundgesetz (Pagrindinis įstatymas)?
                              Jeigu taip:

                              f)

                              Kaip teisę taikantis Vokietijos subjektas turėtų išspręsti privalomų tarptautinės teisės reikalavimų ir Teisingumo Teismo reikalavimų koliziją?

         (1)  2008 m. balandžio 23 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2008/48/EB dėl vartojimo kredito sutarčių ir panaikinanti Tarybos direktyvą 87/102/EEB (OL L 133, 2008, p. 66).


title: Byla C-39/21: 2021 m. sausio 26 d. Rechtbank Den Haag, zittingsplaats 's-Hertogenbosch (Nyderlandai) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje X / Staatssecretaris van Justitie en Veiligheid

text:
               2021 4 12

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 128/18

      2021 m. sausio 26 d.Rechtbank Den Haag, zittingsplaats 's-Hertogenbosch (Nyderlandai) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje X / Staatssecretaris van Justitie en Veiligheid

      (Byla C-39/21)
      (2021/C 128/24)
      Proceso kalba: nyderlandų

         Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas

         Rechtbank Den Haag, zittingsplaats 's-Hertogenbosch

         Šalys pagrindinėje byloje

         Pareiškėjas: X

         Atsakovas: Staatssecretaris van Justitie en Veiligheid

         Prejudiciniai klausimai

                  1.

                  Ar, atsižvelgiant į Europos Sąjungos pagrindinių teisių chartijos 47 straipsnį, siejamą su jos 6 ir 53 straipsniais, ir remiantis Grąžinimo direktyvos (1) 15 straipsnio 2 dalies b punktu, Priėmimo direktyvos (2) 9 straipsnio 3 dalimi ir Dublino reglamento (3) 28 straipsnio 4 dalimi, teismo procesas, per kurį galima apskųsti institucijų nurodymą sulaikyti asmenį siekiant išsiųsti jį iš šalies, valstybėse narėse gali būti toks, kad teismui draudžiama ex officio ištirti ir įvertinti visus sulaikymo teisėtumo aspektus ir, ex officio konstatavus, kad sulaikymas neteisėtas, tuoj pat jį nutraukti ir nurodyti užsienietį nedelsiant paleisti? Jei Europos Sąjungos Teisingumo Teismas tokią nacionalinės teisės normą laiko nesuderinama su Sąjungos teise: ar tai taip pat reiškia, kad teismas, kuriam užsienietis pateikė prašymą jį paleisti, visuomet privalo ex officio aktyviai ir kruopščiai ištirti ir įvertinti visus reikšmingus faktus ir sulaikymo teisėtumo aspektus?

                  2.

                  Ar, atsižvelgiant į Chartijos 24 straipsnio 2 dalį, aiškinamą kartu su Grąžinimo direktyvos 3 straipsnio 9 punktu, Priėmimo direktyvos 21 straipsniu ir Dublino reglamento 6 straipsniu, į I klausimą reikia atsakyti kitaip, jei institucijų nurodymu sulaikytas užsienietis yra nepilnametis?

                  3.

                  Ar teisė į veiksmingą teisinę gynybą, kuri garantuojama pagal Chartijos 47 straipsnį, siejamą su jos 6 ir 53 straipsniais, ir remiantis Grąžinimo direktyvos 15 straipsnio 2 dalies b punktu, Priėmimo direktyvos 9 straipsnio 3 dalimi ir Dublino reglamento 28 straipsnio 4 dalimi, reiškia, kad bet kurios instancijos teismas, kuriam užsienietis pateikė prašymą nutraukti jo sulaikymą siekiant išsiųsti iš šalies ir jį paleisti, bet kokį sprendimą dėl šio prašymo turi pagrįstai motyvuoti iš esmės, kai kitais aspektais teisine gynyba buvo pasinaudota taip, kaip numatyta šioje valstybėje narėje? Jei Teisingumo Teismas mano, kad nacionalinė teisinė praktika, kai antrosios, taigi paskutinės instancijos teismas gali priimti sprendimą jo nemotyvuodamas iš esmės, atsižvelgdamas į tai, kaip ši teisinė gynyba šioje valstybėje narėje vykdoma kitais aspektais, yra nesuderinama su Sąjungos teise: ar tai reiškia, kad – atsižvelgiant į pažeidžiamą užsieniečio padėtį, didelę su užsieniečių teise susijusių procedūrų svarbą ir konstatavimą, jog per šias procedūras (teisinės apsaugos aspektu nukrypstančias nuo visų kitų administracinių procedūrų) užsieniečiui numatytos tokios pat mažos procesinės garantijos kaip ir per sulaikymo procedūrą – tokia antrosios, taigi paskutinės instancijos prieglobsčio ir įprastas užsieniečių bylas nagrinėjančio teismo teisė taip pat laikytina nesuderinama su Sąjungos teise? Ar, atsižvelgiant į Chartijos 24 straipsnio 2 dalį, į šį klausimą reikia atsakyti kitaip, jei užsienietis, skundžiantis su užsieniečių teisėmis susijusį institucijų sprendimą, yra nepilnametis?

         (1)  2008 m. gruodžio 16 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2008/115/EB dėl bendrų nelegaliai esančių trečiųjų šalių piliečių grąžinimo standartų ir tvarkos valstybėse narėse (OL L 348, 2008, p. 98).

         (2)  2013 m. birželio 26 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2013/33/ES, kuria nustatomos normos dėl tarptautinės apsaugos prašytojų priėmimo (OL L 180, 2013, p. 96).

         (3)  2013 m. birželio 26 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentas (ES) Nr. 604/2013, kuriuo išdėstomi valstybės narės, atsakingos už trečiosios šalies piliečio arba asmens be pilietybės vienoje iš valstybių narių pateikto tarptautinės apsaugos prašymo nagrinėjimą, nustatymo kriterijai ir mechanizmai (OL L 180, 2013, p. 31).


title: Byla C-45/21: 2021 m. sausio 28 d. Ustavno sodišče Republike Slovenije (Slovėnija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje Banka Slovenije / Državni zbor Republike Slovenije

text:
               2021 4 12

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 128/19

      2021 m. sausio 28 d.Ustavno sodišče Republike Slovenije (Slovėnija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje Banka Slovenije / Državni zbor Republike Slovenije

      (Byla C-45/21)
      (2021/C 128/25)
      Proceso kalba: slovėnų

         Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas

         Ustavno sodišče Republike Slovenije

         Šalys pagrindinėje byloje

         Pareiškėjas: Banka Slovenije

         Kita proceso šalis: Državni zbor Republike Slovenije

         Prejudiciniai klausimai

                  a)

                  Ar Sutarties dėl Europos Sąjungos veikimo 123 straipsnis ir Protokolo Nr. 4 21 straipsnis turi būti aiškinami taip, kad pagal juos draudžiama, kad nacionaliniam centriniam bankui, kuris yra Europos centrinių bankų sistemos narys, tektų atsakomybė iš savo lėšų atlyginti žalą, padarytą buvusiems panaikintų finansinių priemonių turėtojams, kai tas bankas panaikinti jas nusprendė įgyvendindamas jam pagal įstatymą suteiktus įgaliojimus imtis išimtinių priemonių ginant viešąjį interesą, kad užkirstų kelią grėsmėms, kilusioms finansų sistemos stabilumui, jeigu vykstant vėlesniems teismo procesams paaiškėja, kad panaikinant šias finansines priemones nesilaikyta principo, kad nė vienas finansinės priemonės turėtojas dėl išimtinės priemonės neturi atsidurti situacijoje, blogesnėje nei ta, kurioje būtų atsidūręs, jeigu tokia priemonė nebūtų buvusi priimta, kai tokiomis aplinkybėmis nacionalinis centrinis bankas yra atsakingas: (1) už žalą, kurią buvo galima numatyti remiantis faktais ir aplinkybėmis, kurie egzistavo jam priimant sprendimą, ir apie kuriuos jis žinojo arba privalėjo žinoti, ir (2) už žalą, padarytą asmenų, kurie veikė įgyvendindami tokius centrinio banko įgaliojimus jo pavedimu ir tai darydami, atsižvelgiant į faktus ir aplinkybes, kuriuos žinojo arba privalėjo žinoti pagal suteiktus įgaliojimus, vis dėlto nesiėmė visų atsargumo priemonių, kokių galima tikėtis iš informuoto specialisto?

                  b)

                  Ar Sutarties dėl Europos Sąjungos veikimo 123 straipsnis ir Protokolo Nr. 4 21 straipsnis turi būti aiškinami taip, kad pagal juos draudžiama tai, jog nacionalinis centrinis bankas, kuris yra Europos centrinių bankų sistemos narys, iš savo lėšų mokėtų specialias pinigines kompensacijas daliai buvusių panaikintų finansinių priemonių turėtojų (pagal turtinės situacijos kriterijų) dėl sprendimo panaikinti šias priemones, priimtą jam įgyvendinant pagal įstatymą suteiktus įgaliojimus imtis išimtinių priemonių ginant viešąjį interesą, kad užkirstų kelią grėsmėms, kilusioms finansų sistemos stabilumui, jeigu teisei gauti kompensaciją pakanka to, kad finansinė priemonė buvo panaikinta, nesvarbu, ar buvo pažeistas principas, kad nė vienas finansinės priemonės turėtojas dėl išimtinės priemonės neturi atsidurti situacijoje, blogesnėje nei ta, kurioje būtų atsidūręs, jeigu tokia priemonė nebūtų buvusi priimta?

                  c)

                  Ar Sutarties dėl Europos Sąjungos veikimo 130 straipsnis ir Protokolo Nr. 4 dėl Europos centrinių bankų sistemos ir Europos Centrinio Banko statuto 7 straipsnis turi būti aiškinami taip, kad pagal juos draudžiama įpareigoti nacionalinį centrinį banką mokėti tokio dydžio žalos atlyginimą už žalą, atsiradusią kaip jam pagal įstatymą suteiktų įgaliojimų vykdymo pasekmė, dėl kurio galėtų būti pakenkta šio banko galimybei veiksmingai atlikti jam pavestus uždavinius? Ar šiuo atžvilgiu siekiant padaryti išvadą, kad buvo pažeistas nacionalinio centrinio banko finansinio nepriklausomumo principas, svarbios įstatyme nustatytos šios atsakomybės taikymo sąlygos?

                  d)

                  Ar Direktyvos 2013/36/ES (1) 53-62 straipsniai ir Direktyvos 2006/48/EB (2) 44-52 straipsniai, kuriais saugomas konfidencialios informacijos, gautos arba atsiradusios vykdant riziką ribojančią bankų priežiūrą, konfidencialumas, turi būti aiškinami taip, kad šiomis dviem direktyvomis taip pat saugomas informacijos, kuri buvo gauta arba atsirado įgyvendinant bankams gelbėti skirtas priemones, siekiant užtikrinti finansų sistemos stabilumą, konfidencialumas, kai bankų mokumo ir likvidumo rizika negalėjo būti panaikinta įprastomis riziką ribojančios priežiūros priemonėmis, tačiau tokios priemonės buvo laikomos reorganizavimo priemonėmis, kaip tai suprantama pagal 2001 m. balandžio 4 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvą 2001/24/EB dėl kredito įstaigų reorganizavimo ir likvidavimo (3)?

                  e)

                  Jeigu atsakymas į d klausimą būtų teigiamas: ar Direktyvos 2013/36/ES 53-62 straipsniai ir Direktyvos 2006/48/EB 44-52 straipsniai, susiję su konfidencialios informacijos, gautos arba atsiradusios vykdant riziką ribojančią priežiūrą, apsauga, turi būti aiškinami taip, kad jais teikiamai apsaugai vėlesnė Direktyva 2013/36/ES yra taikoma ir tuomet, kai kalbama apie konfidencialią informaciją, kuri buvo gauta ar atsirado Direktyvos 2006/48/EB taikymo laikotarpiu, jeigu tokia informacija buvo atskleista Direktyvos 2013/36/ES taikymo laikotarpiu?

                  f)

                  Jeigu atsakymas į d klausimą būtų teigiamas: ar Direktyvos 2013/36/ES 53 straipsnio 1 dalies pirma pastraipa (ir Direktyvos 2006/48/EB 44 straipsnio 1 dalies pirma pastraipa, atsižvelgiant į atsakymą į pirmesnį klausimą) turi būti aiškinama taip, kad informacija, kurią nacionalinis centrinis bankas turi kaip priežiūros institucija ir kuri po jos atsiradimo praėjus tam tikram laikui tapo vieša, taip pat informacija, kuri gali būti profesinė paslaptis, tačiau yra penkerių ir daugiau metų senumo ir dėl praėjusio laiko tarpo manoma, kad tai yra istorinė informacija ir dėl to nebėra konfidenciali, nebėra konfidenciali informacija, kuriai taikoma pareiga saugoti profesinę paslaptį? Ar istorinės informacijos, kuri yra penkerių ar daugiau metų senumo, atveju konfidencialumo statuso išsaugojimas priklauso nuo to, ar konfidencialumas gali būti pateisinamas kitais motyvais nei prižiūrimų bankų ar kitų įmonių komercinė padėtis?

                  g)

                  Jeigu atsakymas į d klausimą būtų teigiamas: ar Direktyvos 2013/36/ES 53 straipsnio 1 dalies trečia pastraipa (ir Direktyvos 2006/48/EB 44 straipsnio 1 dalies trečia pastraipa, atsižvelgiant į atsakymą į e klausimą) turi būti aiškinama taip, kad pagal ją leidžiama konfidencialius dokumentus, kurie nesusiję su kredito įstaigą bandžiusiais gelbėti trečiaisiais asmenimis ir yra teisiškai svarbūs priimant teismo sprendimą civilinėje byloje dėl žalos, kuria padarė riziką ribojančią priežiūrą vykdanti kompetentinga institucija, atlyginimo, automatiškai atskleisti (dar prieš pradedant teismo procesą) visiems potencialiems ieškovams ir jų atstovams, nepradedant specialaus proceso, kuriame turėtų būti sprendžiama dėl kiekvieno atskiro dokumento atskleidimo kiekvienam atskiram atitinkamą teisę turinčiam subjektui teisėtumo ir neatliekant atitinkamų interesų palyginimo kiekvienu konkrečiu atveju net ir tuomet, kai kalbama apie informaciją, susijusią su kredito įstaigomis, kurios nėra bankrutuojančios arba priverstinai likviduojamos, tačiau pasinaudojo valstybės pagalba per procedūrą, per kurią buvo panaikintos akcininkų ir kredito įstaigų subordinuotųjų kreditorių finansinės priemonės?

                  h)

                  Jeigu atsakymas į d klausimą būtų teigiamas: ar Direktyvos 2013/36/ES 53 straipsnio 1 dalies antra pastraipa (ir Direktyvos 2006/48/EB 44 straipsnio 1 dalies antra pastraipa, atsižvelgiant į atsakymą į e klausimą) turi būti aiškinama taip, kad pagal ją leidžiama internete viešai paskelbti konfidencialius dokumentus (ar tokių dokumentų santraukas), kurie nesusiję su kredito įstaigą bandžiusiais gelbėti trečiaisiais asmenimis ir yra teisiškai svarbūs priimant teismo sprendimą civilinėje byloje dėl žalos, kurią padarė riziką ribojančią priežiūrą vykdanti kompetentinga institucija, atlyginimo, kai kalbama apie informaciją, susijusią su kredito įstaigomis, kurios nėra bankrutuojančios arba priverstinai likviduojamos, tačiau pasinaudojo valstybės pagalba per procedūrą, per kurią buvo panaikintos akcininkų ir kredito įstaigų subordinuotųjų kreditorių finansinės priemonės, jeigu yra reikalaujama, kad ją skelbiant internete turi būti užtušuojama visa konfidenciali informacija?

         (1)  2013 m. birželio 26 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2013/36/ES dėl galimybės verstis kredito įstaigų veikla ir dėl riziką ribojančios kredito įstaigų ir investicinių įmonių priežiūros, kuria iš dalies keičiama Direktyva 2002/87/EB ir panaikinamos direktyvos 2006/48/EB bei 2006/49/EB (OL L 176, 2013, p. 338).

         (2)  2006 m. birželio 14 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2006/48/EB dėl kredito įstaigų veiklos pradėjimo ir vykdymo (OL L 177, 2006, p. 1).

         (3)  OL L 125, 2001, p. 15; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 6 sk., 4 t., p. 15.


title: Byla C-51/21: 2021 m. sausio 28 d. Tallinna Halduskohus (Estija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje Aktsiaselts M.V.WOOL / Põllumajandus- ja Toiduamet

text:
               2021 4 12

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 128/21

      2021 m. sausio 28 d.Tallinna Halduskohus (Estija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje Aktsiaselts M.V.WOOL / Põllumajandus- ja Toiduamet

      (Byla C-51/21)
      (2021/C 128/26)
      Proceso kalba: estų

         Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas

         Tallinna Halduskohus

         Šalys pagrindinėje byloje

         Pareiškėja: Aktsiaselts M.V.WOOL

         Atsakovė: Põllumajandus- ja Toiduamet (buvusi Veterinaar- ja Toiduamet)

         Prejudiciniai klausimai

                  1.

                  Ar Reglamento Nr. 2073/2005 (1) 3 straipsnio 1 dalyje ir I priedo 1 skyriaus lentelės 1.2 punkte nurodytas antrasis mikrobiologinis kriterijus „Nėra 25 g“, atsižvelgiant į šį reglamentą bei į visuomenės sveikatos apsaugą ir į Reglamentais Nr. 178/2002 (2) ir Nr. 882/2004 (3) siekiamus tikslus, turi būti aiškinamas taip, kad, kai maisto verslo operatorius negalėjo pateikti kompetentingai institucijai pakankamai įrodymų, kad gatavi maisto produktai, kuriuose gali daugintis L. monocytogenes, išskyrus produktus kūdikiams ir specialios medicininės paskirties produktus, tinkamumo vartoti laikotarpiu neviršija 100 ksv/g ribos, tuomet į rinką pateiktiems produktams tinkamumo vartoti laikotarpiu bet kuriuo atveju taikomas mikrobiologinis kriterijus „Nėra 25 g“?

                  2.

                  Jeigu į pirmąjį klausimą būtų atsakyta neigiamai: ar Reglamento Nr. 2073/2005 3 straipsnio 1 dalyje ir I priedo 1 skyriaus lentelės 1.2 punkte nurodytas antrasis mikrobiologinis kriterijus „Nėra 25 g“, atsižvelgiant į šį reglamentą bei į visuomenės sveikatos apsaugą ir į Reglamentais Nr. 178/2002 ir Nr. 882/2004 siekiamus tikslus, turi būti aiškinamas taip, kad, nepriklausomai nuo to, ar maisto verslo operatorius kompetentingai institucijai gali pateikti pakankamai įrodymų, kad maisto produktas tinkamumo vartoti laikotarpiu neviršija 100 ksv/g ribos, šiam maisto produktui taikomi du alternatyvūs mikrobiologiniai kriterijai: 1) tol, kol maisto verslo operatorius kontroliuoja maisto produktą – kriterijus „Nėra 25 g“, ir 2) po to, kai maisto verslo operatorius maisto produkto nebekontroliuoja – kriterijus „100 ksv/g“?

         (1)  2005 m. lapkričio 15 d. Komisijos reglamentas (EB) Nr. 2073/2005 dėl maisto produktų mikrobiologinių kriterijų (OL L 338, 2005, p. 1).

         (2)  2002 m. sausio 28 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentas (EB) Nr. 178/2002, nustatantis maistui skirtų teisės aktų bendruosius principus ir reikalavimus, įsteigiantis Europos maisto saugos tarnybą ir nustatantis su maisto saugos klausimais susijusias procedūras (OL L 31, 2002, p. 1; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 15 sk., 6 t., p. 463).

         (3)  2004 m. balandžio 29 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentas (EB) Nr. 882/2004 dėl oficialios kontrolės, kuri atliekama siekiant užtikrinti, kad būtų įvertinama, ar laikomasi pašarus ir maistą reglamentuojančių teisės aktų, gyvūnų sveikatos ir gerovės taisyklių (OL L 165, 2004, p. 1; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 3 sk., 45 t., p. 200).


title: Byla C-53/21: 2021 m. sausio 28 d. Cour d'appel de Liège (Belgija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje Pharma Santé – Réseau Solidaris SCRL / Belgijos valstybė – SPF Finances

text:
               2021 4 12

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 128/23

      2021 m. sausio 28 d.Cour d'appel de Liège (Belgija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje Pharma Santé – Réseau Solidaris SCRL / Belgijos valstybė – SPF Finances

      (Byla C-53/21)
      (2021/C 128/28)
      Proceso kalba: prancūzų

         Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas

         Cour d'appel de Liège

         Šalys pagrindinėje byloje

         Apeliantė: Pharma Santé – Réseau Solidaris SCRL

         Kita apeliacinio proceso šalis: Belgijos valstybė – SPF Finances

         Prejudicinis klausimas

      Ar Sutarties dėl Europos Sąjungos veikimo 56 straipsnis turi būti aiškinamas taip, kad juo draudžiami nacionalinės teisės aktai arba praktika, pagal kuriuos pirmoje valstybėje narėje įsteigtos ir antroje valstybėje narėje įsteigtų bendrovių paslaugomis besinaudojančios bendrovės, siekdamos išvengti, 100 proc. arba 50 proc. jų išrašytose sąskaitose faktūrose nurodytos sumos sudarančio pelno mokesčio įmokos mokėjimo, yra įpareigotos rengti ir teikti mokesčių administratoriui šių išlaidų ataskaitas ir suvestines, nors naudodamosi bendrovių rezidenčių paslaugomis neprivalo vykdyti šios pareigos, siekdamos išvengti minėtos įmokos nustatymo?


title: Byla C-55/21: 2021 m. sausio 28 d. Varhoven administrativen sad (Bulgarija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje Direktor na Agentsia „Mitnitsi“ / IMPERIAL TOBACCO BULGARIA EOOD

text:
               2021 4 12

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 128/23

      2021 m. sausio 28 d.Varhoven administrativen sad (Bulgarija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje Direktor na Agentsia „Mitnitsi“ / IMPERIAL TOBACCO BULGARIA EOOD

      (Byla C-55/21)
      (2021/C 128/29)
      Proceso kalba: bulgarų

         Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas

         Varhoven administrativen sad

         Šalys pagrindinėje byloje

         Kasatorius: Direktor na Agentsia „Mitnitsi“

         Kita kasacinio proceso šalis: IMPERIAL TOBACCO BULGARIA EOOD

         Prejudiciniai klausimai

                  1.

                  Ar 2008 m. gruodžio 16 d. Tarybos direktyvos 2008/118/EB (1) 11 straipsnį ir 2011 m. birželio 21 d. Tarybos direktyvos 2011/64/ES (2) 17 straipsnio pirmos pastraipos b punktą reikia aiškinti taip, kad pagal juos valstybėms narėms nustatoma pareiga priimti teisės normas dėl akcizo už prekes, įskaitant apdorotą tabaką, kurios buvo išleistos vartoti ir prižiūrint muitinei sunaikintos, grąžinimo?

                  2.

                  Jei į pirmąjį klausimą būtų atsakyta teigiamai: ar suinteresuotieji asmenys gali remtis tiesioginiu direktyvų nuostatų taikymu ir Sąjungos teisės principais, kai valstybė narė neįvykdė pareigos priimti tokias teisės normas?

                  3.

                  Jei į abu pirmuosius klausimus būtų atsakyta teigiamai: ar, tiesiogiai taikant nurodytas nuostatas, nagrinėjamu atveju nustatytomis faktinėmis aplinkybėmis sumokėtą akcizą galima grąžinti vien asmens prašymu, netaikant jokių formalumų?

         (1)  2008 m. gruodžio 16 d. Tarybos direktyva 2008/118/EB dėl bendros akcizų tvarkos, panaikinanti Direktyvą 92/12/EEB (OL L 9, 2009, p. 12).

         (2)  2011 m. birželio 21 d. Tarybos direktyva 2011/64/ES dėl akcizų, taikomų apdorotam tabakui, struktūros ir tarifų (OL L 176, 2011, p. 24).


title: Byla C-56/21: 2021 m. sausio 29 d. Mokestinių ginčų komisijos prie Lietuvos Respublikos vyriausybės (Lietuva) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje UAB „ARVI“ ir ko prieš Valstybinę mokesčių inspekciją prie Lietuvos Respublikos finansų ministerijos

text:
               2021 4 12

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 128/24

      2021 m. sausio 29 d. Mokestinių ginčų komisijos prie Lietuvos Respublikos vyriausybės (Lietuva) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje UAB „ARVI“ ir ko prieš Valstybinę mokesčių inspekciją prie Lietuvos Respublikos finansų ministerijos

      (Byla C-56/21)
      (2021/C 128/30)
      Proceso kalba: lietuvių

         Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas

      Mokestinių ginčų komisija prie Lietuvos Respublikos vyriausybės

         Šalys pagrindinėje byloje

         Pareiškėja: UAB „ARVI“ ir ko

         Atsakovė: Valstybinė mokesčių inspekcija prie Lietuvos Respublikos finansų ministerijos

         Prejudiciniai klausimai

                  1)

                  Ar toks nacionalinis teisinis reguliavimas, pagal kurį teisė PVM mokėtojui pasirinkti skaičiuoti PVM už PVM neapmokestinamą nekilnojamąjį turtą galima tik tuo atveju, jei daiktas perleidžiamas apmokestinamajam asmeniui, kuris sandorio sudarymo metu yra įsiregistravęs PVM mokėtoju, yra suderinamas su Direktyvos (1) 135 straipsnio, 137 straipsnio aiškinimu, fiskalinio neutralumo bei veiksmingumo principais?

                  2)

                  Jei į pirmąjį klausimą būtų atsakyta teigiamai, ar nacionalinės teisės nuostatų aiškinimas, kad nekilnojamojo turto tiekėjas privalo tikslinti perleisto nekilnojamojo turto įsigijimo PVM atskaitą, jam pasirinkus apskaičiuoti PVM už nekilnojamojo turto tiekimą, kai toks pasirinkimas pagal nacionalinius reikalavimus yra negalimas dėl vienos sąlygos – pirkėjo PVM mokėtojo statuso nebuvimo, atitinka Direktyvos nuostatas, reglamentuojančias tiekėjo teisę į PVM atskaitą ir jos tikslinimą bei PVM neutralumo ir veiksmingumo principus?

                  3)

                  Ar administracinė praktika, pagal kurią tokiomis aplinkybėmis, kurios susiklostė pagrindinėje byloje, kai iš nekilnojamojo turto tiekėjo reikalaujama tikslinti nekilnojamojo turto įsigijimo / pasigaminimo pirkimo PVM atskaitą, šio turto pardavimo sandorį laikant PVM neapmokestinamu nekilnojamojo turto tiekimu dėl pasirinkimo skaičiuoti PVM teisės nebuvimo (nesant pirkėjo PVM mokėtojo kodo sandorio sudarymo metu), nors sandorio sudarymo metu nekilnojamojo turto pirkėjas buvo pateikęs prašymą įregistruoti PVM mokėtoju ir buvo įregistruotas PVM mokėtoju kitą mėnesį po sandorio sudarymo, atitinka Direktyvos nuostatas, reglamentuojančias tiekėjo teisę į PVM atskaitą ir jos tikslinimą ir PVM neutralumo principą? Ar tokiu atveju svarbu nustatyti, ar po sandorio PVM mokėtoju įsiregistravęs nekilnojamojo turto pirkėjas įsigytą turtą realiai naudojo PVM apmokestinamoje veikloje ir nėra sukčiavimo ar piktnaudžiavimo įrodymų?

         (1)  2006 m. lapkričio 28 d. Tarybos direktyva 2006/112/EB dėl pridėtinės vertės mokesčio bendros sistemos, OL L 347, 2006, p. 1.


title: Byla C-61/21: 2021 m. vasario 2 d. Cour administrative d'appel de Versailles (Prancūzija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje JP / Ministre de la Transition écologique, Premier ministre

text:
               2021 4 12

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 128/25

      2021 m. vasario 2 d.Cour administrative d'appel de Versailles (Prancūzija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje JP / Ministre de la Transition écologique, Premier ministre

      (Byla C-61/21)
      (2021/C 128/31)
      Proceso kalba: prancūzų

         Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas

         Cour administrative d'appel de Versailles

         Šalys pagrindinėje byloje

         Apeliantas: JP

         Kitos apeliacinio proceso šalys: Ministre de la Transition écologique, Premier ministre

         Prejudiciniai klausimai

                  1.

                  Ar 2008 m. gegužės 21 d. [Europos Parlamento ir Tarybos] direktyvos 2008/50/EB dėl aplinkos oro kokybės ir švaresnio oro Europoje (1) 13 straipsnio 1 dalies ir 23 straipsnio 1 dalies nuostatose įtvirtintos taikytinos Europos Sąjungos teisės normos turi būti aiškinamos taip, kad pagal jas tuo atveju, kai Europos Sąjungos valstybė narė pakankamai aiškiai pažeidžia jose nustatytus įpareigojimus, privatūs asmenys įgyja teisę reikalauti, kad ta valstybė narė atlygintų jų sveikatai padarytą žalą, tiesioginiu ir faktiniu priežastiniu ryšiu susijusią su oro kokybės pablogėjimu?

                  2.

                  Darant prielaidą, kad remiantis pirmiau nurodytomis nuostatomis iš tikrųjų galima įgyti tokią teisę į sveikatai padarytos žalos atlyginimą, kokiomis sąlygomis ši teisė atsiranda, visų pirma atsižvelgiant į datą, kada turi būti įvertinta, ar atitinkama valstybė narė neįvykdė įpareigojimų?

         (1)  OL L 152, 2008, p. 1.


title: Byla C-68/21: 2021 m. vasario 3 d. Consiglio di Stato (Italija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje Iveco Orecchia SpA / APAM Esercizio SpA

text:
               2021 4 12

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 128/26

      2021 m. vasario 3 d.Consiglio di Stato (Italija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje Iveco Orecchia SpA / APAM Esercizio SpA

      (Byla C-68/21)
      (2021/C 128/33)
      Proceso kalba: italų

         Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas

         Consiglio di Stato

         Šalys pagrindinėje byloje

         Apeliantė: Iveco Orecchia SpA

         Kitos apeliacinio proceso šalys: APAM Esercizio SpA

         Prejudiciniai klausimai

                  1)

                  Ar ES teisę – ir visų pirma Direktyvos 2007/46/EB (1) nuostatas (išdėstytas šios ES direktyvos 10, 19 ir 28 straipsniuose), taip pat vienodo požiūrio ir nešališkumo, visapusiško konkurencingumo ir gero administravimo principus – atitinka tai, kad konkrečiai kalbant apie viešosios paslaugos teikimui skirtų autobusų atsarginių sudėtinių dalių tiekimą organizuojant viešąjį pirkimą, perkančiajai organizacijai leidžiama priimti konkrečiai transporto priemonei skirtas atsargines sudėtines dalis, pagamintas kito gamintojo nei transporto priemonės gamintojas (konstruktorius), kurių tipas nėra patvirtintas kartu su transporto priemone, priskiriamas prie kito sudėtinių dalių tipo, kuriam taikomi minėtos direktyvos IV priede („Suteikiant transporto priemonės EB tipo patvirtinimą taikytinų reikalavimų sąrašas“) nurodyti techniniai teisės aktai, ir pasiūlymus, pateiktus nepridedant tipo patvirtinimo liudijimo, nepateikiant jokios informacijos apie tikrąjį tipo patvirtinimą ir netgi remiantis prielaida, kad tipo patvirtinimas nereikalingas, nes pakanka konkurso dalyvio pareiškimo, jog siūlomas gaminys yra lygiavertis patvirtinto tipo originalui?

                  2)

                  Ar ES teisę – ypač Direktyvos 2007/46/EB 3 straipsnio 27 punktą – atitinka tai, kad, viešojo pirkimo būdu tiekiant viešosios paslaugos teikimui skirtų autobusų atsargines sudėtines dalis, pavieniam konkurso dalyviui leidžiama prisistatyti kaip konkrečiai transporto priemonei skirtos neoriginalios atsarginės dalies „gamintojui (konstruktoriui)“, ypač jeigu ta dalis yra priskirta vienam iš sudėtinių dalių tipų, apibrėžtų Direktyvos 2007/46/EB IV priede („Suteikiant transporto priemonės EB tipo patvirtinimą taikytinų reikalavimų sąrašas“) išvardytuose techniniuose norminiuose aktuose, ar, atvirkščiai, tas konkurso dalyvis privalo įrodyti, kad kiekviena siūloma atsarginė sudėtinė dalis yra lygiavertė konkurso techninėse specifikacijose nurodytoms dalims, kad galėtų įrodyti, jog prisiima atsakomybę prieš tipo patvirtinimo instituciją už visus tipo patvirtinimo aspektus, produkcijos atitiktį bei kokybės lygį ir kad tiesiogiai vykdo visus sudėtinės dalies, kurios tipas tvirtinamas, gamybos (konstravimo) etapus? Jeigu atsakymas būtų teigiamas, kokiomis priemonėmis toks įrodymas turėtų būti pateiktas?

         (1)  2007 m. rugsėjo 5 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2007/46/EB, nustatanti motorinių transporto priemonių ir jų priekabų bei tokioms transporto priemonėms skirtų sistemų, sudėtinių dalių ir atskirų techninių mazgų patvirtinimo pagrindus (Pagrindų direktyva) (OL L 263, 2007, p. 1).


title: Byla C-70/21: 2021 m. vasario 3 d. pareikštas ieškinys byloje Europos Komisija / Graikijos Respublika

text:
               2021 4 12

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 128/27

      2021 m. vasario 3 d. pareikštas ieškinys byloje Europos Komisija / Graikijos Respublika

      (Byla C-70/21)
      (2021/C 128/34)
      Proceso kalba: graikų

         Šalys

         Ieškovė: Europos Komisija, atstovaujama M. Kostantinidis, M. Noll-Ehlers

         Atsakovė: Graikijos Respublika

         Ieškovės reikalavimai

      Ieškovė Teisingumo Teismo prašo:

                  A)

                  Pripažinti, kad

                              —

                              sistemingai ir nuolat Salonikų ΕL0004 zonoje (aglomeracijoje) nesilaikydama nuo 2005 m. privalomų KD10 koncentracijai taikomų ribinių verčių (susijusių su maksimalia dienos verte), Graikijos Respublika neįvykdė įsipareigojimų pagal Direktyvos 2008/50 (1) 13 straipsnio ir XI priedo nuostatas;

                              —

                              nuo 2010 m. birželio 11 d. nesiėmusi tinkamų priemonių, būtinų užtikrinti, kad bus laikomasi KD10 koncentracijai taikomų ribinių verčių Salonikų ΕL0004 zonoje (aglomeracijoje), Graikijos Respublika neįvykdė įsipareigojimų pagal Direktyvos 2008/50 23 straipsnio 1 dalį (siejamą su tos direktyvos A dalies XV priedu) ir būtent šios direktyvos 23 straipsnio 1 dalies antroje pastraipoje numatytos pareigos imtis tinkamų priemonių, kad būtų užtikrinta, jog šios vertės būtų viršijamos kuo trumpesnį laikotarpį.

                  B)

                  Priteisti iš Graikijos Respublikos bylinėjimosi išlaidas.

         Ieškinio pagrindai ir pagrindiniai argumentai

      Pateikdama pirmąjį ieškinio pagrindą Komisija pabrėžia, kad Direktyva 2008/50 dėl aplinkos oro kokybės ir švaresnio oro Europoje įpareigoja valstybes nares sumažinti kietųjų dalelių (KD10) poveikį gyventojams. Remdamasi Graikijos Respublikos pateiktomis metinėmis ataskaitomis apie oro kokybę, Komisija tvirtina, kad nuo 2005 m., kai tapo privaloma laikytis KD10 koncentracijai taikomų dienos ir metų ribinių verčių (pirmiausia pagal Direktyvos 1999/30/EEB 5 straipsnio 1 dalį, tada pagal Direktyvos 2008/50 13 straipsnį), Graikijos Respublika nuolat neužtikrino dienos ribinių verčių atitikties Salonikų aglomeracijoje ΕL0004.
      Pateikdama antrąjį ieškinio pagrindą Komisija pažymi, kad pagal Direktyvos 2008/50 23 straipsnio 1 dalies antrą pastraipą valstybės narės privalo toms zonoms, kuriose viršijamos ribinės vertės, nedelsdamos parengti oro kokybės planus, į kuriuos turi būti įtrauktos tinkamos priemonės, kad šios vertės būtų viršijamos kuo trumpesnį laikotarpį. Komisija tvirtina, kad Graikijos Respublika pažeidė Direktyvos 2008/50 23 straipsnio 1 dalį, nes neparengė tinkamo Salonikų aglomeracijos EL0004 oro kokybės plano.

         (1)  2008 m. gegužės 21 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2008/50/EB dėl aplinkos oro kokybės ir švaresnio oro Europoje (OL L 152, 2008, p. 1).


title: Byla C-73/21 P: 2021 m. vasario 3 d. Química del Nalón SA, buvusi Industrial Química del Nalón SA pateiktas apeliacinis skundas dėl 2020 m. gruodžio 16 d. Bendrojo Teismo (aštuntoji išplėstinė kolegija) priimto sprendimo byloje T-635/18 Industrial Química del Nalón SA / Komisija

text:
               2021 4 12

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 128/28

      2021 m. vasario 3 d.Química del Nalón SA, buvusi Industrial Química del Nalón SA pateiktas apeliacinis skundas dėl 2020 m. gruodžio 16 d. Bendrojo Teismo (aštuntoji išplėstinė kolegija) priimto sprendimo byloje T-635/18 Industrial Química del Nalón SA / Komisija

      (Byla C-73/21 P)
      (2021/C 128/35)
      Proceso kalba: anglų

         Šalys

         Apeliantė: Química del Nalón SA, buvusi Industrial Química del Nalón SA, atstovaujama advokatų P. Sellar, K. Van Maldegem ir M. Grunchard

         Kitos proceso šalys: Europos Komisija, Ispanijos Karalystė ir Europos cheminių medžiagų agentūra

         Apeliantės reikalavimai

                  —

                  panaikinti skundžiamą sprendimą,

                  —

                  grąžinti bylą Bendrajam Teismui ir

                  —

                  atidėti bylinėjimosi išlaidų klausimo nagrinėjimą.

         Apeliacinio skundo pagrindai ir pagrindiniai argumentai

      Pirmasis pagrindas grindžiamas tuo, jog Bendrojo Teismo išvada, kad apeliantės argumentas, pagal kurį Komisija padarė akivaizdžią vertinimo klaidą, nebūtinai taip pat reiškia argumentą, kad Komisija pažeidė rūpestingumo pareigą, yra teisiškai klaidinga.
      Antrasis pagrindas grindžiamas tuo, kad Bendrasis Teismas padarė teisės klaidą, kai siekdamas atmesti apeliantės realiai pateiktą teisinį argumentą rėmėsi tariamu Reglamento Nr. 1272/2008 (1) I priedo 4.1.3.5.5 punkto teisinio aiškumo trūkumu.
      Trečiasis pagrindas grindžiamas tuo, jog siekdamas pateisinti Komisijos neatsižvelgimą į ATAAD (klasifikuoto aukštos temperatūros akmens anglių deguto) tirpumo trūkumą, Bendrasis Teismas negalėjo remtis argumentu, kad teisinė sistema yra sudėtinga. Iš tiesų ankstesnėje susijusioje byloje (Byla T-689/13 DEP, Bilbaina de Alquitranes SA ir kt. / Europos Komisija) Bendrasis Teismas nusprendė priešingai. Nepateikus jokių paaiškinimų, kodėl nuspręsta priešingai, Bendrojo Teismo motyvai yra nepakankami ir prieštaringi.
      Ketvirtasis pagrindas grindžiamas tuo, kad Bendrasis Teismas klaidingai taikė įprastą deramo rūpestingumo kriterijų. Jis taikė neteisingą ir netinkamą lyginamąjį aspektą Komisijos deramam rūpestingumui ir įprastumui įvertinti, kai konstatavo, kad Komisija veikė kaip įprasta deramai rūpestinga administracinė institucija.
      Penktasis pagrindas grindžiamas tuo, jog Bendrojo Teismo motyvai yra nepakankami ir prieštaringi, kiek jis, nenurodydamas jokių įrodymų ir pasikliaudamas tik generalinio advokato išvada, konstatavo, kad Komisijai galėjo kilti sunkumų ištaisyti akivaizdžią vertinimo klaidą, taip leisdamas suprasti, kad Komisijos taikomas metodas gali būti pateisintas.
      Šeštasis pagrindas grindžiamas tuo, jog Bendrasis Teismas padarė teisės klaidą, kai padarė išvadą, kad Komisijos klaida gali būti pateisinta remiantis atsargumo principu, nes pagal suformuotą jurisprudenciją šiuo principu negali būti remiamasi klasifikuojant cheminę medžiagą.

         (1)  2008 m. gruodžio 16 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentas (EB) Nr. 1272/2008 dėl cheminių medžiagų ir mišinių klasifikavimo, ženklinimo ir pakavimo, iš dalies keičiantis ir panaikinantis direktyvas 67/548/EEB bei 1999/45/EB ir iš dalies keičiantis Reglamentą (EB) Nr. 1907/2006 (OL L 353, 2008, p. 1).


title: Byla C-74/21 P: 2021 m. vasario 4 d. Deza a.s. pateiktas apeliacinis skundas dėl 2020 m. gruodžio 16 d. Bendrojo Teismo (aštuntoji išplėstinė kolegija) priimto sprendimo byloje T-638/18 Deza a.s. / Komisija

text:
               2021 4 12

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 128/29

      2021 m. vasario 4 d.Deza a.s. pateiktas apeliacinis skundas dėl 2020 m. gruodžio 16 d. Bendrojo Teismo (aštuntoji išplėstinė kolegija) priimto sprendimo byloje T-638/18 Deza a.s. / Komisija

      (Byla C-74/21 P)
      (2021/C 128/36)
      Proceso kalba: anglų

         Šalys

         Apeliantė: Deza a.s., atstovaujama advokatų P. Sellar, K. Van Maldegem ir M. Grunchard

         Kitos proceso šalys: Europos Komisija, Ispanijos Karalystė ir Europos cheminių medžiagų agentūra

         Apeliantės reikalavimai

                  —

                  panaikinti skundžiamą sprendimą,

                  —

                  grąžinti bylą Bendrajam Teismui ir

                  —

                  atidėti bylinėjimosi išlaidų klausimo nagrinėjimą.

         Apeliacinio skundo pagrindai ir pagrindiniai argumentai

      Pirmasis pagrindas grindžiamas tuo, jog Bendrojo Teismo išvada, kad apeliantės argumentas, pagal kurį Komisija padarė akivaizdžią vertinimo klaidą, nebūtinai taip pat reiškia argumentą, kad Komisija pažeidė rūpestingumo pareigą, yra teisiškai klaidinga.
      Antrasis pagrindas grindžiamas tuo, kad Bendrasis Teismas padarė teisės klaidą, kai siekdamas atmesti apeliantės realiai pateiktą teisinį argumentą rėmėsi tariamu Reglamento Nr. 1272/2008 (1) I priedo 4.1.3.5.5 punkto teisinio aiškumo trūkumu.
      Trečiasis pagrindas grindžiamas tuo, jog siekdamas pateisinti Komisijos neatsižvelgimą į ATAAD (klasifikuoto aukštos temperatūros akmens anglių deguto) tirpumo trūkumą, Bendrasis Teismas negalėjo remtis argumentu, kad teisinė sistema yra sudėtinga. Iš tiesų ankstesnėje susijusioje byloje (Byla T-689/13 DEP, Bilbaina de Alquitranes SA ir kt. / Europos Komisija) Bendrasis Teismas nusprendė priešingai. Nepateikus jokių paaiškinimų, kodėl nuspręsta priešingai, Bendrojo Teismo motyvai yra nepakankami ir prieštaringi.
      Ketvirtasis pagrindas grindžiamas tuo, kad Bendrasis Teismas klaidingai taikė įprastą deramo rūpestingumo kriterijų. Jis taikė neteisingą ir netinkamą lyginamąjį aspektą Komisijos deramam rūpestingumui ir įprastumui įvertinti, kai konstatavo, kad Komisija veikė kaip įprasta deramai rūpestinga administracinė institucija.
      Penktasis pagrindas grindžiamas tuo, jog Bendrojo Teismo motyvai yra nepakankami ir prieštaringi, kiek jis, nenurodydamas jokių įrodymų ir pasikliaudamas tik generalinio advokato išvada, konstatavo, kad Komisijai galėjo kilti sunkumų ištaisyti akivaizdžią vertinimo klaidą, taip leisdamas suprasti, kad Komisijos taikomas metodas gali būti pateisintas.
      Šeštasis pagrindas grindžiamas tuo, jog Bendrasis Teismas padarė teisės klaidą, kai padarė išvadą, kad Komisijos klaida gali būti pateisinta remiantis atsargumo principu, nes pagal suformuotą jurisprudenciją šiuo principu negali būti remiamasi klasifikuojant cheminę medžiagą.

         (1)  2008 m. gruodžio 16 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentas (EB) Nr. 1272/2008 dėl cheminių medžiagų ir mišinių klasifikavimo, ženklinimo ir pakavimo, iš dalies keičiantis ir panaikinantis direktyvas 67/548/EEB bei 1999/45/EB ir iš dalies keičiantis Reglamentą (EB) Nr. 1907/2006 (OL L 353, 2008, p. 1).


title: Byla C-75/21 P: 2021 m. vasario 3 d. Bilbaína de Alquitranes, SA pateiktas apeliacinis skundas dėl 2020 m. gruodžio 16 d. Bendrojo Teismo (aštuntoji išplėstinė kolegija) priimto sprendimo byloje T-645/18 Bilbaína de Alquitranes, SA / Komisija

text:
               2021 4 12

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 128/30

      2021 m. vasario 3 d.Bilbaína de Alquitranes, SA pateiktas apeliacinis skundas dėl 2020 m. gruodžio 16 d. Bendrojo Teismo (aštuntoji išplėstinė kolegija) priimto sprendimo byloje T-645/18 Bilbaína de Alquitranes, SA / Komisija

      (Byla C-75/21 P)
      (2021/C 128/37)
      Proceso kalba: anglų

         Šalys

         Apeliantė: Bilbaína de Alquitranes, SA, atstovaujama advokatų P. Sellar, K. Van Maldegem ir M. Grunchard

         Kitos proceso šalys: Europos Komisija, Ispanijos Karalystė ir Europos cheminių medžiagų agentūra

         Apeliantės reikalavimai

                  —

                  panaikinti skundžiamą sprendimą,

                  —

                  grąžinti bylą Bendrajam Teismui ir

                  —

                  atidėti bylinėjimosi išlaidų klausimo nagrinėjimą.

         Apeliacinio skundo pagrindai ir pagrindiniai argumentai

      Pirmasis pagrindas grindžiamas tuo, jog Bendrojo Teismo išvada, kad apeliantės argumentas, pagal kurį Komisija padarė akivaizdžią vertinimo klaidą, nebūtinai taip pat reiškia argumentą, kad Komisija pažeidė rūpestingumo pareigą, yra teisiškai klaidinga.
      Antrasis pagrindas grindžiamas tuo, kad Bendrasis Teismas padarė teisės klaidą, kai siekdamas atmesti apeliantės realiai pateiktą teisinį argumentą rėmėsi tariamu Reglamento Nr. 1272/2008 (1) I priedo 4.1.3.5.5 punkto teisinio aiškumo trūkumu.
      Trečiasis pagrindas grindžiamas tuo, jog siekdamas pateisinti Komisijos neatsižvelgimą į ATAAD (klasifikuoto aukštos temperatūros akmens anglių deguto) tirpumo trūkumą, Bendrasis Teismas negalėjo remtis argumentu, kad teisinė sistema yra sudėtinga. Iš tiesų ankstesnėje susijusioje byloje (Byla T-689/13 DEP, Bilbaina de Alquitranes SA ir kt. / Europos Komisija) Bendrasis Teismas nusprendė priešingai. Nepateikus jokių paaiškinimų, kodėl nuspręsta priešingai, Bendrojo Teismo motyvai yra nepakankami ir prieštaringi.
      Ketvirtasis pagrindas grindžiamas tuo, kad Bendrasis Teismas klaidingai taikė įprastą deramo rūpestingumo kriterijų. Jis taikė neteisingą ir netinkamą lyginamąjį aspektą Komisijos deramam rūpestingumui ir įprastumui įvertinti, kai konstatavo, kad Komisija veikė kaip įprasta deramai rūpestinga administracinė institucija.
      Penktasis pagrindas grindžiamas tuo, jog Bendrojo Teismo motyvai yra nepakankami ir prieštaringi, kiek jis, nenurodydamas jokių įrodymų ir pasikliaudamas tik generalinio advokato išvada, konstatavo, kad Komisijai galėjo kilti sunkumų ištaisyti akivaizdžią vertinimo klaidą, taip leisdamas suprasti, kad Komisijos taikomas metodas gali būti pateisintas.
      Šeštasis pagrindas grindžiamas tuo, jog Bendrasis Teismas padarė teisės klaidą, kai padarė išvadą, kad Komisijos klaida gali būti pateisinta remiantis atsargumo principu, nes pagal suformuotą jurisprudenciją šiuo principu negali būti remiamasi klasifikuojant cheminę medžiagą.

         (1)  2008 m. gruodžio 16 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentas (EB) Nr. 1272/2008 dėl cheminių medžiagų ir mišinių klasifikavimo, ženklinimo ir pakavimo, iš dalies keičiantis ir panaikinantis direktyvas 67/548/EEB bei 1999/45/EB ir iš dalies keičiantis Reglamentą (EB) Nr. 1907/2006 (OL L 353, 2008, p. 1).


title: Byla T-488/18: 2021 m. vasario 10 d. Bendrojo Teismo sprendimas byloje XC / Komisija (Viešoji tarnyba – Įdarbinimas – Atviras konkursas EPSO/AD/338/17 – Vertinimo komisijos sprendimas neleisti ieškovui dalyvauti kitame konkurso etape – Nediskriminavimo dėl negalios principas – Galimybė susipažinti su dokumentais – Prašymo leisti susipažinti su klausimais, kurie buvo pateikti testo metu – Vertinimo komisijos darbo slaptumas – Reglamentas (EB) Nr. 1049/2001 – Atviras konkursas EPSO/AD/356/18 – Rezervo sąrašas – Ieškinys dėl panaikinimo – Suinteresuotumo kreiptis į teismą nebuvimas – Nepriimtinumas – Atsakomybė)

text:
               2021 4 12

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 128/32

      2021 m. vasario 10 d. Bendrojo Teismo sprendimas byloje XC / Komisija

      (Byla T-488/18) (1)

      (Viešoji tarnyba - Įdarbinimas - Atviras konkursas EPSO/AD/338/17 - Vertinimo komisijos sprendimas neleisti ieškovui dalyvauti kitame konkurso etape - Nediskriminavimo dėl negalios principas - Galimybė susipažinti su dokumentais - Prašymo leisti susipažinti su klausimais, kurie buvo pateikti testo metu - Vertinimo komisijos darbo slaptumas - Reglamentas (EB) Nr. 1049/2001 - Atviras konkursas EPSO/AD/356/18 - Rezervo sąrašas - Ieškinys dėl panaikinimo - Suinteresuotumo kreiptis į teismą nebuvimas - Nepriimtinumas - Atsakomybė)
      (2021/C 128/38)
      Proceso kalba: italų

         Šalys

         Ieškovas: XC, atstovaujamas advokato C. Bottino

         Atsakovė: Europos Komisija, atstovaujama A. Spina ir L. Vernier, padedamų advokato A. Dal Ferro

         Dalykas

      Pirma, SESV 270 straipsniu grindžiamas prašymas panaikinti 2017 m. gruodžio 4 d. atviro konkurso EPSO/AD/338/17 vertinimo komisijos sprendimą neleisti ieškovui dalyvauti kitame konkurso etape, antra, SESV 263 straipsniu grindžiamas prašymas panaikinti 2018 m. birželio 19 d. Komisijos sprendimą C(2018) 3969, susijusį su galimybe susipažinti su dokumentais, trečia, SESV 270 straipsniu grindžiamas prašymas panaikinti 2019 m. gegužės 22 d. paskelbtą atviro konkurso EPSO/AD/356/18 rezervo sąrašą, ir, ketvirta, SESV 270 straipsniu grindžiamas prašymas atlyginti įvairią žalą, kurią ieškovas galimai patyrė.

         Rezoliucinė dalis

                  1.

                  Atmesti ieškinį.

                  2.

                  Priteisti iš XC bylinėjimosi išlaidas.

         (1)  OL C 270, 2019 8 12.


title: Sujungtos bylos T-345/19, T-346/19, T-364/19–T-366/19, T-372/19–T-375/19 ir T-385/19: 2021 m. vasario 10 d. Bendrojo Teismo sprendimas byloje Santini ir kt. / Parlamentas (Institucinė teisė – Bendras Europos Parlamento narių statutas – Italijos rinkimų apygardose išrinkti Europos Parlamento nariai – Ufficio di Presidenza della Camera dei Deputati (Deputatų Rūmų valdyba, Italija) priimtas Sprendimas Nr. 14/2018 dėl pensijų – Italijos parlamento narių pensijų dydžio pakeitimas – Europos Parlamento atliktas tam tikrų Italijoje išrinktų buvusių jo narių pensijų dydžio atitinkamas koregavimas – Aktą priėmusio subjekto kompetencija – Pareiga motyvuoti – Įgytos teisės – Teisinis saugumas – Teisėti lūkesčiai – Nuosavybės teisė – Proporcingumas – Vienodas požiūris – Deliktinė atsakomybė – Pakankamai sunkus teisės normos, suteikiančios teisių privatiems asmenims, pažeidimas)

text:
               2021 4 12

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 128/33

      2021 m. vasario 10 d. Bendrojo Teismo sprendimas byloje Santini ir kt. / Parlamentas

      (Sujungtos bylos T-345/19, T-346/19, T-364/19–T-366/19, T-372/19–T-375/19 ir T-385/19) (1)

      (Institucinė teisė - Bendras Europos Parlamento narių statutas - Italijos rinkimų apygardose išrinkti Europos Parlamento nariai - Ufficio di Presidenza della Camera dei Deputati (Deputatų Rūmų valdyba, Italija) priimtas Sprendimas Nr. 14/2018 dėl pensijų - Italijos parlamento narių pensijų dydžio pakeitimas - Europos Parlamento atliktas tam tikrų Italijoje išrinktų buvusių jo narių pensijų dydžio atitinkamas koregavimas - Aktą priėmusio subjekto kompetencija - Pareiga motyvuoti - Įgytos teisės - Teisinis saugumas - Teisėti lūkesčiai - Nuosavybės teisė - Proporcingumas - Vienodas požiūris - Deliktinė atsakomybė - Pakankamai sunkus teisės normos, suteikiančios teisių privatiems asmenims, pažeidimas)
      (2021/C 128/39)
      Proceso kalba: italų

         Šalys

         Ieškovai: Giacomo Santini (Trentas, Italija) ir kiti 9 ieškovai, kurių pavardės nurodytos sprendimo priede, atstovaujami advokato M. Paniz

         Atsakovas: Europos Parlamentas, atstovaujamas S. Seyr ir S. Alves

         Dalykas

      Pirma, SESV 263 straipsniu grindžiamas prašymas panaikinti 2019 m. balandžio 11 d. raštus ir 2019 m. gegužės 8 d. raštą, kiek jis susijęs su ieškovu byloje T-375/19, kuriuos kiekvieno ieškovo atveju parengė Parlamentas ir kurie susiję su pensijų, kurias gauna ieškovai, dydžio koregavimu įsigaliojus 2019 m. sausio 1 d.Ufficio di Presidenza della Camera dei deputati (Deputatų Rūmų valdyba) sprendimui Nr. 14/2018, ir, antra, SESV 268 straipsniu grindžiamas prašymas atlyginti žalą, kurią ieškovai tariamai patyrė priėmus šiuos aktus.

         Rezoliucinė dalis

                  1.

                  Atmesti ieškinius.

                  2.

                  Giacomo Santini ir kiti 9 ieškovai, kurių pavardės nurodytos priede, padengia savo ir Europos Parlamento patirtas bylinėjimosi išlaidas.

         (1)  OL C 263, 2019 8 5.


title: Byla T-519/19: 2021 m. vasario 10 d. Bendrojo Teismo sprendimas byloje Forte / Parlamentas (Institucinė teisė – Unikalus Europos Parlamento nario statusas – Europos Parlamento nariai, išrinkti Italijos rinkimų apygardose – Ufficio di Presidenza della Camera dei Deputati (Deputatų Rūmų valdyba, Italija) priimtas Sprendimas Nr. 14/2018 dėl pensijų – Italijos parlamento narių pensijų dydžio pakeitimas – Europos Parlamento atliktas tam tikrų Italijoje išrinktų buvusių jo narių pensijų dydžio atitinkamas koregavimas – Aktą priėmusio subjekto kompetencija – Pareiga motyvuoti – Įgytos teisės – Teisinis saugumas – Teisėti lūkesčiai – Nuosavybės teisė – Proporcingumas – Vienodas požiūris)

text:
               2021 4 12

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 128/33

      2021 m. vasario 10 d. Bendrojo Teismo sprendimas byloje Forte / Parlamentas

      (Byla T-519/19) (1)

      (Institucinė teisė - Unikalus Europos Parlamento nario statusas - Europos Parlamento nariai, išrinkti Italijos rinkimų apygardose - Ufficio di Presidenza della Camera dei Deputati (Deputatų Rūmų valdyba, Italija) priimtas Sprendimas Nr. 14/2018 dėl pensijų - Italijos parlamento narių pensijų dydžio pakeitimas - Europos Parlamento atliktas tam tikrų Italijoje išrinktų buvusių jo narių pensijų dydžio atitinkamas koregavimas - Aktą priėmusio subjekto kompetencija - Pareiga motyvuoti - Įgytos teisės - Teisinis saugumas - Teisėti lūkesčiai - Nuosavybės teisė - Proporcingumas - Vienodas požiūris)
      (2021/C 128/40)
      Proceso kalba: italų

         Šalys

         Ieškovas: Mario Forte (Neapolis, Italija), atstovaujamas advokatų C. Forte ir G. Forte

         Atsakovas: Europos Parlamentas, atstovaujamas S. Seyr ir S. Alves

         Dalykas

      SESV 263 straipsniu grindžiamas prašymas panaikinti 2019 m. birželio 11 d. Parlamento raštą dėl pensijos, kurią ieškovas gavo po to, kai įsigaliojo 2019 m. sausio 1 d.Ufficio di Presidenza della Camera dei deputati priimtas Sprendimas Nr. 14/2018, dydžio perskaičiavimo.

         Rezoliucinė dalis

                  1.

                  Atmesti ieškinį.

                  2.

                  Mario Forte padengia savo ir Europos Parlamento patirtas bylinėjimosi išlaidas.

         (1)  OL C 305, 2019 9 9.


title: Byla T-578/19: 2021 m. vasario 10 d. Bendrojo Teismo sprendimas byloje Sophia Group / Parlamentas (Viešasis paslaugų pirkimas – Konkurso procedūra – Pagalbos pastatams paslaugų teikimas – Konkurso dalyvio pasiūlymo atmetimas – Sutarties suteikimas kitam konkurso dalyviui – Atrankos kriterijai – Sutarties sudarymo kriterijai – Ekonomiškai naudingiausias pasiūlymas – Etikečių ir sertifikatų naudojimas rengiant sutarties skyrimo kriterijus – Pareiga motyvuoti)

text:
               2021 4 12

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 128/34

      2021 m. vasario 10 d. Bendrojo Teismo sprendimas byloje Sophia Group / Parlamentas

      (Byla T-578/19) (1)

      (Viešasis paslaugų pirkimas - Konkurso procedūra - Pagalbos pastatams paslaugų teikimas - Konkurso dalyvio pasiūlymo atmetimas - Sutarties suteikimas kitam konkurso dalyviui - Atrankos kriterijai - Sutarties sudarymo kriterijai - Ekonomiškai naudingiausias pasiūlymas - Etikečių ir sertifikatų naudojimas rengiant sutarties skyrimo kriterijus - Pareiga motyvuoti)
      (2021/C 128/41)
      Proceso kalba: prancūzų

         Šalys

         Ieškovė: Sophia Group (Saint-Josse-ten-Noode, Belgija), atstovaujama advokatų Y. Schneider ir C.-H. de la Vallée Poussin

         Atsakovas: Europos Parlamentas, atstovaujamas L. Tapper Brandberg ir B. Simon

         Dalykas

      SESV 263 straipsniu grindžiamas prašymas panaikinti 2019 m. liepos 30 d. Parlamento sprendimą skirti viešojo pirkimo 1 dalį, kurios dalykas yra „Buildings HelpDesk paslaugų teikimas“ (konkursas 06A0010/2019/M011), kitam konkurso dalyviui.

         Rezoliucinė dalis

                  1.

                  Atmesti ieškinį.

                  2.

                  Priteisti iš Sophia Group bylinėjimosi išlaidas, įskaitant susijusias su laikinųjų apsaugos priemonių taikymo procedūra.

         (1)  OL C 363, 2019 10 28.


title: Byla T-821/19: 2021 m. vasario 10 d. Bendrojo Teismo sprendimas byloje Herlyn ir Beck / EUIPO – Brillux (B.home) (Europos Sąjungos prekių ženklas – Protesto procedūra – Žodinio Europos Sąjungos prekių ženklo „B.home“ paraiška – Ankstesnis tarptautinis žodinis prekių ženklas „B-Wohnen“ – Santykinis atsisakymo registruoti pagrindas – Galimybė supainioti – Reglamento (EB) Nr. 207/2009 8 straipsnio 1 dalies b punktas (dabar – Reglamento (ES) 2017/1001 8 straipsnio 1 dalies b punktas))

text:
               2021 4 12

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 128/35

      2021 m. vasario 10 d. Bendrojo Teismo sprendimas byloje Herlyn ir Beck / EUIPO – Brillux (B.home)

      (Byla T-821/19) (1)

      (Europos Sąjungos prekių ženklas - Protesto procedūra - Žodinio Europos Sąjungos prekių ženklo „B.home“ paraiška - Ankstesnis tarptautinis žodinis prekių ženklas „B-Wohnen“ - Santykinis atsisakymo registruoti pagrindas - Galimybė supainioti - Reglamento (EB) Nr. 207/2009 8 straipsnio 1 dalies b punktas (dabar – Reglamento (ES) 2017/1001 8 straipsnio 1 dalies b punktas))
      (2021/C 128/42)
      Proceso kalba: vokiečių

         Šalys

         Ieškovai: Sonja Herlyn (Grünwald, Vokietija) ir Christian Beck (Grünwald), atstovaujami advokato H. Hofmann

         Atsakovė: Europos Sąjungos intelektinės nuosavybės tarnyba (EUIPO), atstovaujama M. Fischer

         Kita procedūros EUIPO apeliacinėje taryboje šalis, įstojusi į bylą Bendrajame Teisme: Brillux GmbH & Co. KG (Miunsteris, Vokietija), atstovaujama advokatės R. Schiffer

         Dalykas

      Ieškinys dėl 2019 m. rugsėjo 24 d. EUIPO penktosios apeliacinės tarybos sprendimo (byla R 373/2019-5), susijusio su protesto procedūra tarp Brillux, iš vienos pusės, ir S. Herlyn ir C. Beck, iš kitos pusės.

         Rezoliucinė dalis

                  1.

                  Atmesti ieškinį.

                  2.

                  Priteisti iš Sonja Herlyn ir Christian Beck bylinėjimosi išlaidas.

         (1)  OL C 27, 2020 1 27.


title: Byla T-117/20: 2021 m. vasario 10 d. Bendrojo Teismo sprendimas byloje El Corte Inglés / EUIPO – MKR Design (PANTHÉ) (Europos Sąjungos prekių ženklas – Protesto procedūra – Vaizdinio Europos Sąjungos prekių ženklo PANTHÉ paraiška – Ankstesni nacionaliniai žodinis ir vaizdinis prekių ženklai PANTHER ir ankstesnis vaizdinis Europos Sąjungos prekių ženklas P PANTHER – Santykinis atsisakymo registruoti pagrindas – Galimybės supainioti nebuvimas – Reglamento (EB) Nr. 207/2009 8 straipsnio 1 dalies b punktas (dabar – Reglamento (ES) 2017/1001 8 straipsnio 1 dalies b punktas) – Ankstesnio prekių ženklo naudojimo iš tikrųjų įrodymas)

text:
               2021 4 12

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 128/35

      2021 m. vasario 10 d. Bendrojo Teismo sprendimas byloje El Corte Inglés / EUIPO – MKR Design (PANTHÉ)

      (Byla T-117/20) (1)

      (Europos Sąjungos prekių ženklas - Protesto procedūra - Vaizdinio Europos Sąjungos prekių ženklo PANTHÉ paraiška - Ankstesni nacionaliniai žodinis ir vaizdinis prekių ženklai PANTHER ir ankstesnis vaizdinis Europos Sąjungos prekių ženklas P PANTHER - Santykinis atsisakymo registruoti pagrindas - Galimybės supainioti nebuvimas - Reglamento (EB) Nr. 207/2009 8 straipsnio 1 dalies b punktas (dabar – Reglamento (ES) 2017/1001 8 straipsnio 1 dalies b punktas) - Ankstesnio prekių ženklo naudojimo iš tikrųjų įrodymas)
      (2021/C 128/43)
      Proceso kalba: anglų

         Šalys

         Ieškovė: El Corte Inglés, SA (Madridas, Ispanija), atstovaujama advokato J. L. Rivas Zurdo

         Atsakovė: Europos Sąjungos intelektinės nuosavybės tarnyba (EUIPO), atstovaujama L. Rampini

         Kita procedūros EUIPO apeliacinėje taryboje šalis, įstojusi į bylą Bendrajame Teisme: MKR Design Srl (Milanas, Italija), atstovaujama advokato G. Dragotti

         Dalykas

      Ieškinys dėl 2019 m. gruodžio 5 d. EUIPO penktosios apeliacinės tarybos sprendimo (byla R 378/2019-5), susijusio su protesto procedūra tarp El Corte Inglés ir MKR Design.

         Rezoliucinė dalis

                  1.

                  Atmesti ieškinį.

                  2.

                  Priteisti iš El Corte Inglés, SA bylinėjimosi išlaidas.

         (1)  OL C 129, 2020 4 20.


title: Byla T-776/20: 2020 m. gruodžio 29 d. pareikštas ieškinys byloje Stockdale / Taryba ir kt.

text:
               2021 4 12

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 128/36

      2020 m. gruodžio 29 d. pareikštas ieškinys byloje Stockdale / Taryba ir kt.

      (Byla T-776/20)
      (2021/C 128/44)
      Proceso kalba: prancūzų

         Šalys

         Ieškovas: Robert Stockdale (Bristolis, Jungtinė Karalystė), atstovaujamas advokatės N. de Montigny

         Atsakovai: Europos Sąjungos Taryba, Europos Komisija, Europos išorės veiksmų tarnyba, Europos Sąjungos specialusis įgaliotinis Bosnijoje ir Hercegovinoje

         Reikalavimai

      Ieškovas Bendrojo Teismo prašo:
      Pirmiausia,

                  —

                  pripažinti sprendimą dėl atleidimo negaliojančiu;

                  —

                  dėl teisių, kylančių iš privatinės teisės reglamentuojamos sutarties:

                              —

                              perkvalifikuoti jo sutartinius santykius į neterminuotą darbo sutartį;

                              —

                              nuspręsti, kad dėl nurodyto atleidimo pagrindo ieškovas patyrė diskriminaciją, ir todėl priteisti jam iš atsakovių neturtinės žalos atlyginimą, ex aequo et bono įvertintą 10 000 eurų;

                              —

                              pripažinti, kad atsakovės pažeidė sutartinius įsipareigojimus, pirmiausia pareigą iš anksto pranešti apie neterminuotos darbo sutarties nutraukimą;

                              —

                              nuspręsti, kad su ieškovu buvo elgiamasi jį neteisėtai diskriminuojant, ir įpareigoti atsakovus jį grąžinti į darbą arba, nepatenkinus šio reikalavimo, sumokėti kompensaciją, apskaičiuotą remiantis darbuotojo patirtais nuostoliais dėl neįvykdytos darbo sutarties, jei ji būtų buvusi vykdoma iki numatytos galiojimo pasibaigimo;

                              —

                              taigi, priteisti iš atsakovių sumokėti ieškovui kompensaciją už nepagrįstą atleidimą (unfair dismissal), kuri bus nustatyta vėliau, bet iš anksto ex aequo et bono vertinamą 393 850,08 eurų;

                              —

                              priteisti iš atsakovų palūkanas nuo minėtų sumų;

                  —

                  dėl kitų teisių, pagrįstų nevienodu požiūriu į ieškovą ir kitus Europos Sąjungos tarnautojus:

                              —

                              pripažinti, kad ieškovas turėjo būti įdarbintas kaip vieno iš trijų pirmųjų atsakovų laikinasis tarnautojas, ir pripažinti, kad pirmieji trys atsakovai, be objektyvaus pagrindo, diskriminavo ieškovą dėl atlyginimo, teisių į pensiją ir su tuo susijusių išmokų, taip pat vėlesnio įdarbinimo garantijos;

                              —

                              priteisti iš pirmųjų trijų atsakovų atlyginimus, pensijas, išmokas ir lengvatas, kurių jis negavo dėl šiame ieškinyje nurodytų Bendrijos teisės pažeidimų,

                              —

                              priteisti iš jų palūkanas nuo šių sumų;

                              —

                              nustatyti šalims terminą, per kurį turi būti įvertintas minėto žalos atlyginimo dydis, atsižvelgiant į pareigų, į kurias jis turėjo būti priimtas, lygį ir pakopą, vidutinį darbo užmokesčio augimą, jo karjeros raidą, išmokas, kurias jis turėjo gauti pagal laikinojo tarnautojo darbo sutartį, ir palyginti gautus rezultatus su jo faktiškai gautu darbo užmokesčiu;

                  —

                  priteisti iš atsakovų bylinėjimosi išlaidas.

            Subsidiariai,

                  —

                  priteisti iš šių institucijų pagal deliktinę jų atsakomybę atlyginti ieškovui dėl jo pagrindinių teisių pažeidimo padarytos neturtinės žalos atlyginimą, ex aequo et bono iš anksto vertinamą 400 000 eurų.

         Ieškinio pagrindai ir pagrindiniai argumentai

      Grįsdamas ieškinį ieškovas remiasi trimis pagrindais.

                  1.

                  Pirmasis ieškinio pagrindas grindžiamas atsakovių sutartine ir deliktine atsakomybe, kylančią dėl:

                              —

                              sutarčiai su ieškovu taikomos materialinės teisės pažeidimo;

                              —

                              diskriminacijos, patirtos dėl sprendimo atleisti jį iš darbo, pagrįsto jo pilietybe ir nevienodu požiūriu į jį, kaip britą Europos Sąjungoje, taikant atleidimo procedūrą, taip pat teisės būti išklausytam pažeidimo;

                              —

                              piktnaudžiavimo paeiliui naudojant terminuotas sutartis, proporcingumo principo pažeidimo ir vienodo požiūrio ir nediskriminavimo principo pažeidimo;

                              —

                              teisinio saugumo ir gero administravimo pažeidimų, Europos gero administracinio elgesio kodekso pažeidimo ir darbuotojų laisvo judėjimo teisės pažeidimo.

                  2.

                  Antrasis ieškinio pagrindas grindžiamas sprendimo dėl ieškovo atleidimo neteisėtumo. Šį pagrindą sudaro du kaltinimai:

                              —

                              Pirmasis kaltinimas, susijęs su jo darbo sutarčiai taikytinos teisės pažeidimu (sutarties kvalifikacija, atleidimo taisyklės, nevienodas požiūris, palyginti su kitais britų tarnautojais, dirbančiais Sąjungoje ir kt.). Papildomai ieškovas tvirtina, kad tie patys Europos teisės aktuose įtvirtinti principai turi būti taikomi taip, kad būtų pasiekiami tie patys rezultatai.

                              —

                              Antrasis kaltinimas, susijęs su darbuotojų diskriminacija institucijose, ypač dėl laikiniesiems darbuotojams suteikiamų teisių (įvairių išmokų nemokėjimo, įmokų į pensijų fondą mokėjimo, išlaidų kompensavimo ir kt.)

                  3.

                  Trečiasis ieškinio pagrindas grindžiamas ieškovo nurodytos Europos Sąjungos institucijų deliktinės atsakomybės buvimu tuo atveju, jei jo reikalavimai, susiję su atsakovų sutartine atsakomybe būtų laikomi nepriimtinais ar nepagrįstais.


title: Byla T-20/21: 2021 m. sausio 17 d. pareikštas ieškinys byloje VI / Komisija

text:
               2021 4 12

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 128/38

      2021 m. sausio 17 d. pareikštas ieškinys byloje VI / Komisija

      (Byla T-20/21)
      (2021/C 128/45)
      Proceso kalba: anglų

         Šalys

         Ieškovė: VI, atstovaujama advokatų G. Pandey, D. Rovetta ir V. Villante

         Atsakovė: Europos Komisija

         Reikalavimai

      Ieškovė Bendrojo Teismo prašo:

                  —

                  panaikinti 2020 m. spalio 7 d. Europos personalo atrankos tarnybos (EPSO) sprendimą, kurį ieškovė gavo 2020 m. spalio 7 d. ir kuriuo ieškovės 2020 m. gegužės 27 d. pateiktas prašymas buvo atmestas; tuo sprendimu buvo atmestas ir ieškovės prašymas sumokėti 50 000 EUR kompensaciją,

                  —

                  panaikinti 2020 m. vasario 27 d. EPSO ir (arba) atrankos komisijos sprendimą, kuriuo ieškovės prašymas peržiūrėti atrankos komisijos sprendimą neleisti jai dalyvauti kitame konkurso etape buvo atmestas,

                  —

                  panaikinti 2019 m. birželio 26 d. EPSO ir (arba) atrankos komisijos sprendimą, kuriuo buvo atsisakyta įtraukti ieškovę į EPSO/AD/363/18 (AD7) konkurso (Muitinių srities administratoriai) rezervo sąrašą,

                  —

                  panaikinti 2018 m. spalio 11 d. (1) paskelbtą pranešimą apie EPSO/AD/363/18 atvirą konkursą (Administratoriai (AD 7) – Muitinių srities administratoriai), taip pat visą rezervo sąrašą ir į jį minėto konkurso pagrindu įtrauktas kandidatų pavardes,

                  —

                  įpareigoti atsakovę atlyginti dėl pirma nurodytų neteisėtų ginčijamų sprendimų patirtą 70 000 EUR žalą,

                  —

                  priteisti iš atsakovės bylinėjimosi išlaidas.

         Ieškinio pagrindai ir pagrindiniai argumentai

      Grįsdama ieškinį ieškovė remiasi penkiais pagrindais.

                  1.

                  Ieškinio pirmasis pagrindas grindžiamas: a) akivaizdžia ieškovės profesinės patirties vertinimo klaida; b) tuo, kad jos prašymas nebuvo išnagrinėtas pagal Pareigūnų tarnybos nuostatų 90 straipsnio 1 dalį; c) tuo, kad atrankos komisija piktnaudžiavo jai suteikta veiksmų laisve, ir Pareigūnų tarnybos nuostatų 27 straipsnio pažeidimu, nes komisijos narys, kuriam buvo pavesta pravesti pokalbį su ieškove, buvo parinktas aiškiai netinkamai; d) netinkamu ieškovės pateiktų atsakymų į klausimus vertinimu; ir e) pareigos atlikti lyginamąjį ir objektyvų kandidatų vertinimą nevykdymu ir vienodo požiūrio bei lygių galimybių principų pažeidimu.

                  2.

                  Ieškinio antrasis pagrindas grindžiamas: a) netinkamu ieškovės atsakymų į atrankos komisijos nario klausimus vertinimu; b) pranešimo apie konkursą I priedo 1 punkto ir II priedo 2 punkto pažeidimu; ir c) aiškiai klaidingu ieškovės atsakymų vertinimu.

                  3.

                  Ieškinio trečiasis pagrindas grindžiamas pareigos motyvuoti ir SESV 296 straipsnio pažeidimu.

                  4.

                  Ieškinio ketvirtasis pagrindas grindžiamas: a) tuo, kad per konkurso egzaminą žodžiu pasikeitė atrankos komisijos sudėtis; b) tuo, kad nebuvo įgyvendinta pakankamai koordinavimo priemonių tam, kad būtų užtikrintas nuoseklus ir objektyvus kandidatų vertinimas, lygios jų galimybės ir vienodas požiūris į juos.

                  5.

                  Ieškinio penktasis pagrindas grindžiamas: a) 1958 m. Reglamento Nr. 1 (2) 1, 2, 3 ir 4 straipsnių pažeidimu; b) Pareigūnų tarnybos nuostatų 1d ir 28 straipsnių bei III priedo 1 straipsnio 1 dalies f punkto pažeidimu; ir c) vienodo požiūrio ir nediskriminavimo principų pažeidimu.

         (1)  OL C 368A, 2018, p. 1.

         (2)  1958 m. balandžio 15 d. reglamentas Nr. 1, nustatantis kalbas, kurios turi būti vartojamos Europos ekonominėje bendrijoje (OL 17, 1958, p. 385; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 1 sk., 1 t., p. 3), su paskutiniais pakeitimais, padarytais 2013 m. gegužės 13 d. Tarybos reglamentu (ES) Nr. 517/2013, kuriuo dėl Kroatijos Respublikos stojimo adaptuojami tam tikri laisvo prekių judėjimo, laisvo asmenų judėjimo, bendrovių teisės, konkurencijos politikos, žemės ūkio, maisto saugos, veterinarijos ir fitosanitarijos politikos, transporto politikos, energetikos, mokesčių, statistikos, transeuropinių tinklų, teismų ir pagrindinių teisių, teisingumo, laisvės ir saugumo, aplinkos, muitų sąjungos, išorės santykių, užsienio, saugumo ir gynybos politikos bei institucijų sričių reglamentai ir sprendimai (OL L 158, 2013, p. 1).