title: Byla T-355/14: 2014 m. gegužės 30 d. pareikštas ieškinys byloje STC/Komisija

text:
               14.7.2014

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 223/64

         2014 m. gegužės 30 d. pareikštas ieškinys byloje STC/Komisija

   (Byla T-355/14)
   (2014/C 223/66)
   Proceso kalba: italų

      Šalys

      Ieškovė: STC SpA (Forli, Italija), atstovaujama advokatų A. Marelli ir G. Delucca

      Atsakovė: Europos Komisija

      Reikalavimai

   Ieškovė Bendrojo Teismo prašo:

               —

               panaikinti ginčijamus sprendimus ir taikyti visas teisines bei faktines pasekmes, todėl visų pirma:

               —

               nurodyti perkančiajai organizacijai atlyginti žalą, patirtą dėl priimtų neteisėtų sprendimų, arba specifine forma, t. y. nurodant sudaryti naują sutartį su ieškove, arba kita lygiaverte forma, ir tokiu atveju atlyginti žalą dėl įmonės negautų pajamų ir taip vadinamą su patirtimi susijusią žalą, nurodant sumokėti bendrą sumą, atitinkančią 15 % ieškovės pasiūlyme nurodytos kainos, o nepatenkinus šio reikalavimo, bendrą sumą, atitinkančią 15 % pirkimo vertės, arba kokią nors didesnę ar mažesnę kitą sumą, kurią, prireikus, nustatys teismas vadovaudamasis teisingumo principu; bet kuriuo atveju priteisti delspinigius kaip dėl vėlavimo atsiradusios žalos atlyginimą;

               —

               be to, priteisti iš atsakovės visas bylinėjimosi išlaidas, įskaitant papildomas ir kitas įstatyme numatytas išlaidas pagal tai, kaip jos bus apskaičiuotos.

      Ieškinio pagrindai ir pagrindiniai argumentai

   Šis ieškinys pareikštas dėl sprendimo neigiamai įvertinti ieškovės pasiūlymą, pateiktą per viešųjų pirkimų konkurso procedūrą JRC IPR 2013 C04 0031 OC, kurį priėmė Europos Komisijos Generalinio direktorato Jungtinio tyrimų centro Ispra valdymo direktorato priežiūros ir paslaugų skyrius ir apie kurį buvo pranešta 2014 m. balandžio 3 d. raštu, pažymėtu Ares (2014)1041060; jis [taip pat] pareikštas dėl sprendimo sudaryti sutartį su kita įmone bei dėl sprendimo atmesti prašymą leisti susipažinti su konkurso dokumentais.
   Nagrinėjamo konkurso dalykas – vykdymo projektas, įrangos tiekimas ir naujo trigeneracijos dujų turbinomis įrenginio statyba, numatant sudaryti sutartį dėl kasdienės ir specialiosios priežiūros šešeriems metams, kurių pirmieji dveji apimtų garantinį laikotarpį.
   Grįsdama ieškinį ieškovė remiasi trimis pagrindais.

               1.

               Pirmasis ieškinio pagrindas, susijęs su ieškovės teisės susipažinti su konkurso dokumentais nepripažinimu. Šiuo atžvilgiu ieškovė teigia, kad buvo pažeisti:

                           —

                           Europos Sąjungos pagrindinių teisių chartijos 42 ir 47 straipsniai;

                           —

                           teisė susipažinti su konkurso dokumentais, nes nebuvo leista susipažinti su konkurso laimėtojų sąrašu ir konkurentų gautais balais bei visu vertinimo ataskaitos, susijusios su ieškove, tekstu;

                           —

                           teisė į gynybą ir teisė į veiksmingą teisminę gynybą.

               2.

               Antrasis ieškinio pagrindas, susijęs su ieškovės pateiktu ekonominiu pasiūlymu. Šiuo atžvilgiu ieškovė teigia, kad buvo pažeisti:

                           —

                           SESV 296 straipsnis dėl prieštaringo ir nepakankamo motyvavimo;

                           —

                           teisė į gerą administravimą, įtvirtinta Europos Sąjungos pagrindinių teisių chartijos 41 straipsnio 2 dalyje;

                           —

                           2012 m. spalio 25 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamento (ES, Euratomas) Nr. 966/2012 dėl Sąjungos bendrajam biudžetui taikomų finansinių taisyklių ir kuriuo panaikinamas Tarybos reglamentas (EB, Euratomas) Nr. 1605/2002 (OL L 298, p. 1), 112 straipsnio 1 dalis;

                           —

                           2012 m. spalio 29 d. Komisijos deleguotojo reglamento (ES) Nr. 1268/2012 dėl Europos Parlamento ir Tarybos reglamento (ES, Euratomas) Nr. 966/2012 dėl Sąjungos bendrajam biudžetui taikomų finansinių taisyklių taikymo taisyklių (OL L 362, p. 1) 160 straipsnio 3dalis;

                           —

                           vienodo požiūrio ir skaidrumo vertinant pasiūlymus, kai siekiama sudaryti viešojo pirkimo sutartį, bei visų konkurso dalyvių vienodų galimybių pripažinimo principas.

               3.

               Trečiasis ieškinio pagrindas, susijęs su ieškovės pateiktu techniniu pasiūlymu. Šiuo atžvilgiu ji teigia, kad buvo pažeisti:

                           —

                           SESV 296 straipsnis dėl prieštaringo ir nepakankamo motyvavimo;

                           —

                           teisė į gerą administravimą, įtvirtinta Europos Sąjungos pagrindinių teisių chartijos 41 straipsnio 2 dalyje;

                           —

                           2012 m. spalio 25 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamento (ES, Euratomas) Nr. 966/2012 dėl Sąjungos bendrajam biudžetui taikomų finansinių taisyklių ir kuriuo panaikinamas Tarybos reglamentas (EB, Euratomas) Nr. 1605/2002 (OL L 298, p. 1), 112 straipsnio 1 dalis;

                           —

                           2012 m. spalio 29 d. Komisijos deleguotojo reglamento (ES) Nr. 1268/2012 dėl Europos Parlamento ir Tarybos reglamento (ES, Euratomas) Nr. 966/2012 dėl Sąjungos bendrajam biudžetui taikomų finansinių taisyklių taikymo taisyklių (OL L 362, p. 1) 139 straipsnio 1 dalis ir 160 straipsnio 3 dalis;

                           —

                           skaidrumo principas ir Europos Sąjungos pagrindinių teisių chartijos 16 straipsnis.

         Be to, ieškovė teigia, kad buvo iškreipti dokumentuose nurodyti duomenys.


title: Byla C-144/05 Europos Bendrijų Komisijos 2005 m. kovo 30 d. pareikštas ieškinys Belgijos Karalystei

text:
               11.6.2005

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 143/24

         Europos Bendrijų Komisijos 2005 m. kovo 30 d. pareikštas ieškinys Belgijos Karalystei
   (Byla C-144/05)
   (2005/C 143/35)
   Proceso kalba: olandų
   2005 m. kovo 30 d. Europos Bendrijų Teisingumo Teisme buvo pareikštas Europos Bendrijų Komisijos, atstovaujamos Knut Simonsson ir Wouter Wils, ieškinys Belgijos Karalystei.
   Europos Bendrijų Komisija Teisingumo Teismo prašo:

               1)

               nustatyti, kad Belgijos Karalystė, nepriimdama įstatymų ir kitų teisės aktų, reikalingų perkelti 2002 m. birželio 27 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvą 2002/59/EB, įdiegiančią Bendrijos laivų stebėsenos ir informacijos sistemą ir panaikinančią Tarybos direktyvą 93/75/EEB (1), arba bent neinformuodama Komisijos apie jų priėmimą, neįvykdė savo įsipareigojimų, kylančių iš šios direktyvos;

               2)

               priteisti iš Belgijos Karalystės bylinėjimosi išlaidas.

         Ieškinio pagrindai ir pagrindiniai argumentai
   Direktyvos įgyvendinimo terminas baigėsi 2004 m. vasario 5 d.

      (1)  OL L 208, 2002 8 5, p. 10.


title: Byla C-659/11: 2011 m. gruodžio 27 d. Supremo Tribunal Administrativo (Portugalija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje TVI — Televisão Independente SA prieš Fazenda Pública

text:
               18.2.2012

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 49/21

         2011 m. gruodžio 27 d.Supremo Tribunal Administrativo (Portugalija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje TVI — Televisão Independente SA prieš Fazenda Pública

   (Byla C-659/11)
   2012/C 49/35
   Proceso kalba: portugalų

      Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas

      Supremo Tribunal Administrativo

      Šalys pagrindinėje byloje

      Apeliantė: TVI — Televisão Independente SA

      Kita proceso šalis: Fazenda Pública

      Prejudiciniai klausimai

               1.

               Ar PVM kodekso [Pridėtinės vertės mokesčio kodekso] 16 straipsnio 1 dalis, kaip ji aiškinama skundžiamame sprendime (kad komercinės reklamos demonstravimo mokestis yra susijęs su reklamos paslaugų teikimu, todėl turi būti įtrauktas į paslaugų teikimo apmokestinimo PVM vertę), yra suderinama su Direktyvos 77/388/EB (1) 11 straipsnio A skirsnio 1 straipsnio a punktu (dabar — 2006 m. lapkričio 28 d. Tarybos direktyvos 2006/112/EB (2) 73 straipsnis) ir konkrečiai su sąvoka „atlygis, kurį prekių tiekėjas ar paslaugų teikėjas gavo arba turi gauti iš prekes ar paslaugas įsigyjančio asmens arba iš trečiosios šalies už prekių tiekimą ar paslaugų teikimą“?

               2.

               Ar PVM kodekso 16 straipsnio 1 dalis, kaip ji aiškinama skundžiamame sprendime (kad komercinės reklamos demonstravimo mokestis nėra laikomas mokamu paslaugų gavėjo vardu ir naudai, nors surinktas mokestis nukreipiamas į tarpines sąskaitas ir vėliau pervedamas valdžios institucijoms ir todėl yra įtraukiamas į apmokestinimo PVM vertę), yra suderinama su Direktyvos 77/388/EB 11 straipsnio A skirsnio 3 straipsnio c punktu (dabar — 2006 m. lapkričio 28 d. Tarybos direktyvos 2006/112/EB 79 straipsnio c punktas) ir konkrečiai su sąvoka „sumos, kurias apmokestinamasis asmuo gavo iš prekes ar paslaugas įsigyjančio asmens išlaidoms pastarojo asmens vardu ir jo naudai padengti ir kurios jo apskaitoje įrašytos į tarpinę sąskaitą“?

      (1)  1977 m. gegužės 17 d. Šeštoji Tarybos direktyva 77/388/EEB dėl valstybių narių apyvartos mokesčių įstatymų derinimo — Bendra pridėtinės vertės mokesčio sistema: vienodas vertinimo pagrindas (OL L 145, p. 1; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 9 sk., 1 t., p. 23).

      (2)  2006 m. lapkričio 28 d. Tarybos direktyva 2006/112/EB dėl pridėtinės vertės mokesčio bendros sistemos (OL L 347, p. 1).


20150731015616672015/C 270/022262013CJC27020150817LT01LTINFO_JUDICIAL201506112211Byla C-226/13: 2015 m. birželio 11 d. Teisingumo Teismo (pirmoji kolegija) sprendimas byloje (Landgericht Wiesbaden, Landgericht Kiel (Vokietija) prašymas priimti prejudicinį sprendimą) Stefan Fahnenbrock (C-226/13), Holger Priestoph (C-245/13), Matteo Antonio Priestoph (C-245/13), Pia Antonia Priestoph (C-245/13), Rudolf Reznicek (C-247/13), Hans-Jürgen Kickler (C-578/13), Walther Wöhlk (C-578/13), Zahnärztekammer Schleswig-Holstein Versorgungswerk (C-578/13)/Graikijos Respublika (Prašymas priimti prejudicinį sprendimą — Teismų bendradarbiavimas civilinėse bylose — Teisminių ir neteisminių dokumentų įteikimas — Reglamentas (EB) Nr. 1393/2007 — 1 straipsnio 1 dalis — Sąvoka „civilinės arba komercinės bylos“ — Valstybės atsakomybė už acta jure imperini)
 ---documentbreak--- C2702015LT210120150611LT000221212015 m. birželio 11 d. Teisingumo Teismo (pirmoji kolegija) sprendimas byloje (Landgericht Wiesbaden, Landgericht Kiel (Vokietija) prašymas priimti prejudicinį sprendimą) Stefan Fahnenbrock (C-226/13), Holger Priestoph (C-245/13), Matteo Antonio Priestoph (C-245/13), Pia Antonia Priestoph (C-245/13), Rudolf Reznicek (C-247/13), Hans-Jürgen Kickler (C-578/13), Walther Wöhlk (C-578/13), Zahnärztekammer Schleswig-Holstein Versorgungswerk (C-578/13)/Graikijos Respublika

   (Byla C-226/13) (
         1
      )
   „(Prašymas priimti prejudicinį sprendimą — Teismų bendradarbiavimas civilinėse bylose — Teisminių ir neteisminių dokumentų įteikimas — Reglamentas (EB) Nr. 1393/2007 — 1 straipsnio 1 dalis — Sąvoka „civilinės arba komercinės bylos“ — Valstybės atsakomybė už acta jure imperini)“2015/C 270/02Proceso kalba: vokiečių
      Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas

      Landgericht Wiesbaden, Landgericht Kiel

      Šalys pagrindinėje byloje

      Ieškovai: Stefan Fahnenbrock (C-226/13), Holger Priestoph (C-245/13), Matteo Antonio Priestoph (C-245/13), Pia Antonia Priestoph (C-245/13), Rudolf Reznicek (C-247/13), Hans-Jürgen Kickler (C-578/13), Walther Wöhlk (C-578/13), Zahnärztekammer Schleswig-Holstein Versorgungswerk (C-578/13

      Atsakovė: Graikijos Respublika

      Rezoliucinė dalis

   2007 m. lapkričio 13 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamento (EB) Nr. 1393/2007 dėl teisminių ir neteisminių dokumentų civilinėse arba komercinėse bylose įteikimo valstybėse narėse (dokumentų įteikimas) ir panaikinančio Tarybos reglamentą (EB) Nr. 1348/2000 1 straipsnio 1 dalis turi būti aiškinama taip, kad teisminiai ieškiniai dėl žalos, padarytos pažeidus nuosavybės teises, atlyginimo, dėl sutartinių įsipareigojimų įvykdymo arba dėl delspinigių sumokėjimo, kaip antai nagrinėjami pagrindinėje byloje, kuriuos valstybei emitentei pateikė privatūs asmenys, valstybės obligacijų turėtojai, patenka į minėto reglamento taikymo sritį, jei nėra akivaizdu, kad jie aiškiai nepriskirtini prie civilinių arba komercinių bylų.
   (
         1
      )	OL C 215, 2013 7 27

      OL C 24, 2014 1 25.


title: Byla T-354/15: 2015 m. liepos 2 d. pareikštas ieškinys byloje Allergopharma/Komisija

text:
               5.10.2015

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 328/11

         2015 m. liepos 2 d. pareikštas ieškinys byloje Allergopharma/Komisija

   (Byla T-354/15)
   (2015/C 328/10)
   Proceso kalba: vokiečių

      Šalys

      Ieškovė: Allergopharma GmbH & Co. KG (Reinbekas, Vokietija), atstovaujama advokatų T. Müller-Ibold ir F.-C. Laprévote

      Atsakovė: Europos Komisija

      Reikalavimai

   Ieškovė Bendrojo Teismo prašo:

               —

               panaikinti 2015 m. kovo 27 d. Komisijos sprendimą dėl valstybės pagalbos sunkumų patiriančioms Vokietijos farmacijos įmonėms joms leidžiant netaikyti privalomų nuolaidų SA.34881 (2013/C) (ex 2013/NN) (ex 2012/CP)

               —

               priteisti iš Europos Komisijos bylinėjimosi išlaidas.

      Ieškinio pagrindai ir pagrindiniai argumentai

   Grįsdama ieškinį ieškovė remiasi keturiais pagrindais.

               1.

               Pirmasis ieškinio pagrindas, susijęs su teisės klaidomis, Sutarties, nediskriminavimo ir teisėtų lūkesčių apsaugos principų pažeidimu, nesilaikant Sanavimo ir restruktūrizavimo gairių (1)

                           —

                           Pirmuoju ieškinio pagrindu tvirtinama, kad sprendimu pažeidžiami bendrieji vienodo požiūrio ir teisėtų lūkesčių apsaugos principai ir padaryta teisės klaida neteisėtai nukrypstant nuo įpareigojančių Sanavimo ir restruktūrizavimo gairių, nors jose nenumatytas toks nukrypimas. Motyvas, kad išimčių tikslas nėra rinkoje dirbtinai laikyti neveiksmingas įmones, yra klaidingas, nes (i) atskiriamos veiksmingos ir neveiksmingos įmonės, nors gairėse jos neatskiriamos, ir (ii) „veiksmingumu“ pagrįstas Komisijos aiškinimas nesuderinamas su pagrindiniais principais dėl valstybės pagalbos teisės.

               2.

               Antrasis ieškinio pagrindas, susijęs su teisės klaidomis, faktinių aplinkybių klaidomis ir akivaizdžiomis vertinimo klaidomis taikant SESV 107 straipsnio 3 dalies c punktą

                           —

                           Antruoju ieškinio pagrindu tvirtinama, kad net darant prielaidą, jog Komisija gali įvertinti išimtis tiesiogiai remdamasi SESV 107 straipsnio 3 dalies c punktu, sprendimas yra negaliojantis dėl įvairių teisės klaidų ir akivaizdžių vertinimo klaidų, nes jame aiškiai neapibrėžtas pagalbos tikslas, todėl neįmanoma paaiškinti, kodėl pagalba yra būtina tikslui pasiekti. Pirmiausia, ieškovės nuomone, Komisija neatsižvelgė į tai, kad pagal Teisingumo Teismo praktiką pagalba, patvirtinta veiklai sunkumus patiriančioms įmonėms, iš esmės yra netinkama bendrojo intereso tikslams pasiekti ir kad išimtys neturi skatinamojo poveikio.

               3.

               Trečiasis ieškinio pagrindas, susijęs su esminių procesinių garantijų ir teisės būti išklausytai pažeidimu

                           —

                           Trečiuoju ieškinio pagrindu ieškovė tvirtina, kad, pažeidžiant teisę būti išklausytam ir procesines garantijas pagal Reglamento (EB) Nr. 659/1999 (2) 6 straipsnio 1 dalį, ginčijamu sprendimu viršijamas sprendime pradėti tyrimo procesą iškeltų klausimų išsprendimas. Pirma, ginčijamame sprendime daroma išvada, kad netikslinga vertinti pagalbą pagal Sanavimo ir restruktūrizavimo gaires, o sprendime pradėti tyrimo procesą pabrėžiama, kad tai yra „vienintelis teisinis suderinamumo su vidaus rinka pagrindas“. Antra, ginčijamame sprendime daroma išvada, kad išimties tvarka yra tinkama pagalbos suderinamumą tiesiogiai vertinti pagal SESV 107 straipsnio 3 dalies c punktą, nors sprendime pradėti tyrimo procesą nenurodoma tokia galimybė. Dėl to ieškovei buvo atimta galimybė pateikti pastabas dėl šių klausimų, kurie Komisijai galiausiai turėjo lemiamos reikšmės.

               4.

               Ketvirtasis ieškinio pagrindas, susijęs su pareigos motyvuoti pažeidimu

                           —

                           Ketvirtuoju ieškinio pagrindu tvirtinama, kad ginčijamas sprendimas turi rimtų motyvavimo trūkumų, nes įvairiais klausimais Komisija nesugebėjo pateikti jokių pagrįstų argumentų. Visų pirma nepateikta pagrįstų motyvų i) dėl leidžiančios nukrypti nuostatos, įtvirtintos SESV 107 straipsnio 3 dalies c punkte, taikymo ir ii) dėl išskirtinių aplinkybių, kurios pateisintų pagalbos veiklai patvirtinimą, kaip nagrinėjamasis šiuo atveju.

      (1)  Bendrijos gaires dėl valstybės pagalbos sunkumus patiriančioms įmonėms sanuoti ir restruktūrizuoti (OL C 244, 2004, p. 2)

      (2)  1999 m. kovo 22 d. Tarybos reglamentas (EB) Nr. 659/1999, nustatantis išsamias EB Sutarties 93 straipsnio taikymo taisykles (OL L 83, p. 1; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 8 sk., 1 t., p. 339).


title: Byla C-55/06 2008 m. balandžio 24 d. Teisingumo Teismo (ketvirtoji kolegija) sprendimas byloje ( Verwaltungsgericht Köln (Vokietija) prašymas priimti prejudicinį sprendimą) Arcor AG & Co. KG prieš Vokietijos Federacinę Respubliką (Telekomunikacijos — Reglamentas (EB) Nr. 2887/2000 — Prieiga prie vietinės linijos — Tarifų orientavimo į sąnaudas principas — Sąnaudos — Palūkanos už investuotą kapitalą — Ilgalaikio turto nusidėvėjimas — Vietinės telekomunikacijų infrastruktūros vertinimas — Einamosios ir buvusios sąnaudos — Apskaičiavimo bazė — Faktinės sąnaudos — Jau patirtos ir numatomos sąnaudos — Sąnaudų pagrindimas — Iš apačios į viršų ir iš viršaus į apačią analitiniai modeliai — Išsamūs nacionalinės teisės aktai — Nacionalinių reguliavimo institucijų diskrecija — Teismo kontrolė — Valstybių narių procedūrinė autonomija — Ekvivalentiškumo ir veiksmingumo principai — Naudos gavėjų atliktas sprendimų leisti taikyti notifikuotojo operatoriaus tarifus užginčijimas teisme — Įrodinėjimo našta — Priežiūros procedūra ir teismo procesas)

text:
               7.6.2008

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 142/3

         2008 m. balandžio 24 d. Teisingumo Teismo (ketvirtoji kolegija) sprendimas byloje (Verwaltungsgericht Köln (Vokietija) prašymas priimti prejudicinį sprendimą) Arcor AG & Co. KG prieš Vokietijos Federacinę Respubliką

   (Byla C-55/06) (1)

   (Telekomunikacijos - Reglamentas (EB) Nr. 2887/2000 - Prieiga prie vietinės linijos - Tarifų orientavimo į sąnaudas principas - Sąnaudos - Palūkanos už investuotą kapitalą - Ilgalaikio turto nusidėvėjimas - Vietinės telekomunikacijų infrastruktūros vertinimas - Einamosios ir buvusios sąnaudos - Apskaičiavimo bazė - Faktinės sąnaudos - Jau patirtos ir numatomos sąnaudos - Sąnaudų pagrindimas - „Iš apačios į viršų“ ir „iš viršaus į apačią“ analitiniai modeliai - Išsamūs nacionalinės teisės aktai - Nacionalinių reguliavimo institucijų diskrecija - Teismo kontrolė - Valstybių narių procedūrinė autonomija - Ekvivalentiškumo ir veiksmingumo principai - Naudos gavėjų atliktas sprendimų leisti taikyti notifikuotojo operatoriaus tarifus užginčijimas teisme - Įrodinėjimo našta - Priežiūros procedūra ir teismo procesas)
   (2008/C 142/03)
   Proceso kalba: vokiečių
   Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas
   Verwaltungsgericht Köln (Vokietija)
   Šalys pagrindinėje byloje
   Ieškovė: Arcor AG & Co. KG
   Atsakovė: Bundesrepublik Deutchland
   Dalyvaujant: Deutsche Telekom AG
   Dalykas
   Prašymas priimti prejudicinį sprendimą — Verwaltungsgericht Köln — 2000 m. gruodžio 18 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamento (EB) Nr. 2887/2000 dėl atsietos prieigos prie vietinės linijos (OL L 336, 2000 12 30, p. 4) 1 straipsnio 4 dalies, 3 straipsnio 3 dalies ir 4 straipsnio išaiškinimas
   Rezoliucinė dalis

               1.

               Palūkanos už investuotą kapitalą ir vietinei linijai įrengti naudojamo ilgalaikio turto nusidėvėjimas yra sąnaudos, į kurias reikia atsižvelgti vadovaujantis Reglamento Nr. 2887/2000 3 straipsnio 3 dalyje numatytu atsietos prieigos prie vietinės linijos tarifų orientavimo į sąnaudas principu.

               2.

               Siekdamos nustatyti notifikuotojo operatoriaus sąnaudų apskaičiavimo bazę taikant Reglamento Nr. 2887/2000 3 straipsnio 3 dalyje numatytą atsietos prieigos prie vietinės linijos tarifų orientavimo į sąnaudas principą, nacionalinės reguliavimo institucijos privalo įtraukti į apskaitą faktines sąnaudas, t. y. notifikuotojo operatoriaus jau patirtas ir tinklo ar tam tikrų jo elementų pakeitimo išlaidų įvertinimu pagrįstas numatomas sąnaudas.

               3.

               Pagal Reglamento Nr. 2887/2000 4 straipsnio 2 dalies b punktą nacionalinė reguliavimo institucija gali reikalauti, kad notifikuotasis operatorius pateiktų jai atitinkamą informaciją dokumentais, pagrindžiančiais sąnaudas, kurias įtraukė į apskaitą taikydamas atsietos prieigos prie vietinės linijos tarifų orientavimo į sąnaudas principą. Kadangi Bendrijos teisėje nėra nuostatos dėl pateiktinų apskaitos dokumentų, įvertinti, ar pateikti dokumentai yra tinkamiausi sąnaudų apskaitai, atsižvelgdamos į taikytiną teisę turi tik nacionalinės reguliavimo institucijos.

               4.

               Bendrijos teisė nepanaikina galimybės, kad taikant atsietos prieigos prie vietinės linijos tarifų orientavimo į sąnaudas principą, nesant išsamių ir suprantamų dokumentų, nacionalinės reguliavimo institucijos apskaičiuoja sąnaudas remdamosi „iš apačios į viršų“ arba „iš viršaus į apačią“ analitiniu sąnaudų apskaitos modeliu.

               5.

               Valstybėms narėms Reglamento Nr. 2887/2000 1 straipsnio 4 dalyje numatyta galimybė priimti išsamias nacionalinės teisės priemones negali padaryti šio reglamento 3 straipsnio 3 dalyje nustatyto atsietos prieigos prie vietinės linijos tarifų orientavimo į sąnaudas principo netaikytinu.

               6.

               Iš Reglamento Nr. 2887/2000 4 straipsnio 1 ir 2 dalių išplaukia, kad nagrinėdamos notifikuotųjų operatorių teikiamos atsietos prieigos prie vietinės linijos tarifus šio reglamento 3 straipsnio 3 dalyje nustatyto tarifų nustatymo principo atžvilgiu nacionalinės reguliavimo institucijos turi didelę diskreciją, kuri apima įvairių šių tarifų aspektų vertinimą ir netgi kainų, taigi ir siūlomų tarifų, pakeitimą. Ši didelė diskrecija apima ir notifikuotųjų operatorių patirtas sąnaudas, kaip antai palūkanas už investuotą kapitalą ir ilgalaikio turto nusidėvėjimą, pastarųjų apskaičiavimo bazę bei šių sąnaudų pagrindimo apskaitos modelius.

               7.

               Pagal turimą procedūrinę autonomiją tik valstybės narės, laikydamosi teisminės apsaugos ekvivalentiškumo ir veiksmingumo principų, turi kompetenciją paskirti kompetentingus teismus, nustatyti bylų teiseną ir dėl to — nacionalinių reguliavimo institucijų sprendimų, susijusių su leidimu taikyti notifikuotųjų operatorių tarifus už atsietą prieigą prie vietinės linijos, teisminės kontrolės tvarką. Tokiomis aplinkybėmis nacionalinis teismas privalo užtikrinti, kad iš Reglamento Nr. 2887/2000 išplaukiančių įpareigojimų dėl atsietos prieigos prie vietinės linijos pagal tvarką, atitinkančią šio reglamento 3 straipsnio 3 dalyje numatytą tarifų nustatymo principą, būtų iš tikrųjų laikomasi skaidriomis, sąžiningomis ir nediskriminuojančiomis sąlygomis.

               8.

               Reglamento Nr. 2887/2000 4 straipsnio 1 dalis, skaitoma kartu su Direktyvos 90/387 5a straipsnio 3 dalimi, reikalauja, jog nacionaliniai teismai aiškintų ir taikytų naudojimąsi teise užginčyti sprendimą reglamentuojančias nacionalines procesines taisykles taip, kad nacionalinės reguliavimo institucijos sprendimą dėl leidimo taikyti atsietos prieigos prie vietinės linijos tarifus teisme gali užginčyti ne tik įmonės, kurios yra tokio sprendimo adresatės, bet ir naudos gavėjai minėto reglamento prasme, kurių teisėms šis sprendimas potencialiai galėtų turėti įtakos.

               9.

               Reglamentas Nr. 2887/2000 turi būti aiškinamas taip, kad vykstant atsietos prieigos prie vietinės linijos tarifų nustatymo priežiūros, kurią nacionalinė reguliavimo institucija atlieka pagal šio reglamento 4 straipsnį, procedūrai, įrodymus, jog šie tarifai atitinka tarifų orientavimo į sąnaudas principą, turi pateikti notifikuotasis operatorius. Kita vertus, valstybės narės turi paskirstyti įrodinėjimo naštą tarp sprendimą leisti taikyti notifikuotojo operatoriaus tarifus priėmusios nacionalinės reguliavimo institucijos ir šį sprendimą ginčijančio naudos gavėjo. Be to, vadovaudamosi savo procesinėmis normomis ir laikydamosi teisminės apsaugos veiksmingumo bei ekvivalentiškumo Bendrijos teisės principų, valstybės narės turi nustatyti šios įrodinėjimo naštos paskirstymo taisykles tuo atveju, kai teisme užginčijamas nacionalinės reguliavimo institucijos sprendimas leisti taikyti notifikuotojo operatoriaus tarifus už atsietą prieigą prie jo vietinės linijos.

      (1)  OL C 96, 2006 4 22.


title: Byla C-319/09 P: 2009 m. rugpjūčio 11 d. ACEA SpA pateiktas apeliacinis skundas dėl 2009 m. birželio 11 d. Pirmosios instancijos teismo (aštuntoji išplėstinė kolegija) priimto sprendimo byloje T-297/02 ACEA S.p.A. prieš Europos Bendrijų Komisiją

text:
               7.11.2009

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 267/38

         2009 m. rugpjūčio 11 d.ACEA SpA pateiktas apeliacinis skundas dėl 2009 m. birželio 11 d. Pirmosios instancijos teismo (aštuntoji išplėstinė kolegija) priimto sprendimo byloje T-297/02 ACEA S.p.A. prieš Europos Bendrijų Komisiją

   (Byla C-319/09 P)
   2009/C 267/69
   Proceso kalba: italų

      Šalys

      Apeliantė: ACEA SpA, atstovaujama advokatų L. Radicati di Brozolo, A. Giardina ir T. Ubaldi

      Kitos proceso šalys: Europos Bendrijų Komisija, ACSM Como SpA, AEM — Azienda Energetica Metropolitana Torino — SPA

      Apeliantės reikalavimai

               —

               Panaikinti sprendimą byloje T-297/02 tiek, kiek juo nekritikuojamas įvairių atleidimo nuo pelno mokesčio trejus metus taikymo atvejų diferencijuoto patikrinimo nebuvimas ir patvirtinama, kad atleidimas nuo pelno mokesčio trejus metus bendrai ir abstrakčiai yra valstybės pagalba.

               —

               Panaikinti sprendimą tiek, kiek juo atleidimas nuo pelno mokesčio trejus metus nepripažįstamas esama pagalba Reglamento (EB) Nr. 659/1999 (1) 1 straipsnio b punkto v papunkčio prasme.

               —

               Panaikinti sprendimą tiek, kiek juo patvirtinamas sprendimo (2) 3 straipsnyje įtvirtinto nurodymo susigrąžinti pagalbą teisėtumas.

               —

               Priteisti iš Komisijos bylinėjimosi abiejose instancijose išlaidas.

      Apeliacinio skundo pagrindai ir pagrindiniai argumentai

   Grįsdama savo reikalavimus, apeliantė nurodo keturis apeliacinio skundo pagrindus.
   Pirmasis pagrindas susijęs su teisės klaida taikant EB 88 straipsnį ir Reglamentą (EB) Nr. 659/1999 bei su skundžiamo sprendimo nemotyvavimu, kiek tai susiję su įvairių atleidimo nuo pelno mokesčio trejus metus taikymo, numatyto Įstatymo Nr. 549/1995 3 straipsnio 70 punkte ir Įstatymo-dekreto Nr. 331/1993 66 straipsnio 14 punkte, atvejų diferencijuoto patikrinimo nebuvimu. Pirmosios instancijos teismas išties padarė teisės klaidą ir nemotyvavo savo sprendimo, nes jis, atsižvelgiant į specifines bylos aplinkybes ir Komisijos turimą informaciją, nekritikavo tyrimo ir išvadų, kurias padarė Komisija ginčijamame sprendime, abstraktumo ir neišsamumo, kiek tai susiję su įvairiomis situacijomis, kuriose buvo taikoma atleidimas nuo mokesčio.
   Antrasis pagrindas susijęs su tuo, kad Pirmosios instancijos teismas klaidingai taikė EB 87 straipsnio 1 dalį, ir su motyvavimo nebuvimu, nes jis patvirtino, jog atleidimas nuo mokesčio trejus metus bendrai ir abstrakčiai turi būti laikomas valstybės pagalba. Visų pirma Pirmosios instancijos teismas teisingai nepatikrino bylos aplinkybių ir prielaidų, kuriomis remdamasi Komisija nagrinėjamą priemonę pripažino pagalba, o tai jis iš tiesų turėjo padaryti naudodamasis turimais visiškos kontrolės įgaliojimais. Taigi Pirmosios instancijos teismas patvirtino Komisijos sprendimą, nors EB 87 straipsnio 1 dalyje numatytų dviejų sąlygų buvimas, bent jau kiek tai susiję su kai kuriais sektoriais, kuriuose taikomas šis atleidimas nuo mokesčio, nebuvo įrodytas: tai, kad pagalba gali iškraipyti konkurenciją ir kad ji daro įtaką valstybių narių tarpusavio prekybai.
   Trečiasis pagrindas susijęs su motyvavimo nebuvimu ir jo prieštaringumu, taip pat teisės klaida aiškinant ir taikant EB 88 straipsnio 1 dalį bei Reglamento (EB) Nr. 659/1999 1 straipsnio b punkto v papunktį, nes atleidimas nuo pelno mokesčio trejus metus buvo vertinamas kaip nauja pagalba. Iš tiesų Pirmosios instancijos teismas nekritikavo to, kad nagrinėjamu atveju atleidimas nuo mokesčio nebuvo vertinamas kaip esama pagalba Reglamento (EB) Nr. 659/1999 1 straipsnio b punkto v papunkčio prasme, nors iš nagrinėjamos bylos konteksto ir aplinkybių matyti, kad kvalifikavimas kaip naujos pagalbos, bent jau kiek tai susiję su kai kuriais sektoriais, kuriuose taikomas šis trejus metus trunkantis atleidimas nuo mokesčio, nebuvo pateisinamas.
   Ketvirtasis pagrindas susijęs su teisės klaida ir motyvavimo trūkumu ginčijamo sprendimo 3 straipsnyje įtvirtinto nurodymo susigrąžinti pagalbą teisėtumo atžvilgiu. Atsižvelgiant į bylos aplinkybes, Pirmosios instancijos teismas iš tiesų suklydo manydamas, kad Komisijos sprendimo rezoliucinėje dalyje esantis nurodymas susigrąžinti pagalbą yra maksimalios apimties ir visiškai besąlyginis, nors tame sprendime pateikiamas tik abstraktus, bendras ir nepilnas atleidimo nuo mokesčio vertinimas.

      (1)  1999 m. kovo 22 d. Tarybos reglamentas (EB) Nr. 659/1999, nustatantis išsamias EB Sutarties 93 straipsnio taikymo taisykles (OL L 83, p. 1; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 8 sk., 1 t., p. 339).

      (2)  2002 m. birželio 5 d. Komisijos sprendimas 2003/193/EB Italijos valstybės pagalbos atleidžiant nuo mokesčių ir teikiant paskolas palankiomis sąlygomis viešąsias paslaugas teikiančioms įmonėms, kurių didžioji akcinio kapitalo dalis priklauso viešiesiems asmenims (OL L 77, 2003, p. 21).


title: Byla C-280/05 Europos Bendrijų Komisijos 2005 m. liepos 11 d. pareikštas ieškinys Italijos Respublikai

text:
               17.9.2005

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 229/8

         Europos Bendrijų Komisijos 2005 m. liepos 11 d. pareikštas ieškinys Italijos Respublikai
   (Byla C-280/05)
   (2005/C 229/16)
   Proceso kalba: italų
   2005 m. liepos 11 d. Europos Bendrijų Teisingumo Teisme buvo pareikštas Europos Bendrijų Komisijos, atstovaujamos V. Di Bucci ir E Righini, nurodžiusių adresą dokumentams įteikti Liuksemburge, ieškinys Italijos Respublikai.
   Ieškovė Teisingumo Teismo prašo:

               1)

               pripažinti, kad per nurodytą terminą nesiimdama visų priemonių, būtinų panaikinti pagalbos schemą 2004 m. kovo 30 d. Komisijos sprendimu 2004/800/EB dėl Italijos įgyvendintos valstybės pagalbos schemos, susijusios su skubiomis priemonėmis užimtumo srityje (praneštas numeriu C(2004) 930; OL L 352, 2004 m. lapkričio 27 d., p. 10) pripažintą neteisėta ir nesuderinama su bendra rinka ir susigrąžinti iš pagalbos gavėjų pagal šią schemą suteiktą pagalbą arba bet kuriuo atveju nepranešdama apie šias priemones Komisijai, Italijos Respublika neįvykdė įsipareigojimų pagal minėto sprendimo 2, 3, 4 straipsnius ir EB sutartį;

               2)

               priteisti iš Italijos Respublikos bylinėjimosi išlaidas.

         Ieškinio pagrindai ir pagrindiniai argumentai
   Komisijos sprendimu Italijai nurodoma panaikinti 1 straipsnyje nurodytą pagalbos schemą, imtis „visų priemonių, būtinų susigrąžinti iš pagalbos gavėjų pagal 1 straipsnyje nurodytą schemą neteisėtai suteiktą pagalbą“ ir nutraukti „likusios pagalbos suteikimą nuo šio sprendimo datos“. Be to, Italija privalo per dviejų mėnesių terminą nuo pranešimo apie šį sprendimą informuoti Komisiją apie „priemones, kurių ji ėmėsi įgyvendindama šį sprendimą“.
   Apie sprendimą buvo pranešta 2004 m. balandžio 1 d., o įvykdymo terminas baigėsi 2004 m. birželio 1 d.
   Dėl įpareigojimo susigrąžinti neteisėtai suteiktą pagalbą konstatuotina, kad pasibaigus terminui Italijos Respublika dar nepranešė Komisijai apie priemones, kurių ji ėmėsi įgyvendindama šį įpareigojimą, ir kad nebuvo patenkinti Komisijos prašymai pateikti informaciją.
   Akivaizdu, kad per nurodytą terminą nesiimdama priemonių, būtinų panaikinti pagalbos schemą Komisijos sprendimu pripažintą neteisėta ir nesuderinama su bendra rinka ir susigrąžinti iš pagalbos gavėjų pagal šią schemą suteiktą pagalbą arba bet kuriuo atveju nepranešdama apie šias priemones, Italijos Respublika neįvykdė ir toliau nevykdo įsipareigojimų pagal EB 249 straipsnio ketvirtą pastraipą ir šio sprendimo 2, 3 ir 4 straipsnius.


title: Byla T-265/06 2009 m. vasario 12 d. Pirmosios instancijos teismo sprendimas byloje Lee/DE prieš VRDT — Cooperativa italiana di ristorazione (PIAZZA del SOLE) ( Bendrijos prekių ženklas — Protesto procedūra — Vaizdinio Bendrijos prekių ženklo PIAZZA del SOLE paraiška — Ankstesni žodiniai nacionaliniai ir tarptautiniai prekių ženklai PIAZZA ir PIAZZA D'ORO — Santykinis atmetimo pagrindas — Galimybės supainioti nebuvimas — Reglamento (EB) Nr. 40/94 8 straipsnio 1 dalies b punktas — Žymenų panašumo nebuvimas )

text:
               4.4.2009

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 82/23

         2009 m. vasario 12 d. Pirmosios instancijos teismo sprendimas byloje Lee/DE prieš VRDT — Cooperativa italiana di ristorazione (PIAZZA del SOLE)

   (Byla T-265/06) (1)

   („Bendrijos prekių ženklas - Protesto procedūra - Vaizdinio Bendrijos prekių ženklo „PIAZZA del SOLE“ paraiška - Ankstesni žodiniai nacionaliniai ir tarptautiniai prekių ženklai PIAZZA ir PIAZZA D'ORO - Santykinis atmetimo pagrindas - Galimybės supainioti nebuvimas - Reglamento (EB) Nr. 40/94 8 straipsnio 1 dalies b punktas - Žymenų panašumo nebuvimas“)
   (2009/C 82/40)
   Proceso kalba: prancūzų
   Šalys

      Ieškovė: Sara Lee/DE NV (Utrechtas, Nyderlandai), atstovaujama advokato C. Hollier-Larousse

      Atsakovė: Vidaus rinkos derinimo tarnyba (prekių ženklams ir pramoniniam dizainui), atstovaujama A. Folliard-Monguiral

      Kita procedūros VRDT apeliacinėje taryboje šalis, įstojusi į bylą Pirmosios instancijos teisme: Cooperativa italiana di ristorazione Soc. coop. rl (Emilijos Redžas, Italija), atstovaujama advokato D. Caneva
   Dalykas
   Ieškinys dėl 2006 m. liepos 5 d. VRDT antrosios apeliacinės tarybos sprendimo (byla R 235/2005-2), susijusio su protesto procedūra tarp Sara Lee/DE NV ir Cooperativa italiana di ristorazione Soc. coop. rl.

   Rezoliucinė dalis

               1.

               Atmesti ieškinį.

               2.

                  Sara Lee/DE NV padengia bylinėjimosi išlaidas.

      (1)  OL C 294, 2006 12 2.


title: Byla C-389/17: 2017 m. birželio 29 d. Lietuvos vyriausiojo administracinio teismo (Lietuva) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje UAB „EVP International“ ir Lietuvos bankas

text:
               18.9.2017

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 309/28

         2017 m. birželio 29 d. Lietuvos vyriausiojo administracinio teismo (Lietuva) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje UAB „EVP International“ ir Lietuvos bankas

   (Byla C-389/17)
   (2017/C 309/36)
   Proceso kalba: lietuvių

      Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas

   Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas

      Šalys pagrindinėje byloje

      Ieškovė: UAB „EVP International“

      Kita šalis: Lietuvos bankas

      Prejudiciniai klausimai

   Ar 2009 m. rugsėjo 16 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 2009/110/EB (1) dėl elektroninių pinigų įstaigų steigimosi, veiklos ir riziką ribojančios priežiūros, iš dalies keičiančios Direktyvas 2005/60/EB ir 2006/48/EB ir panaikinančios Direktyvą 2000/46/EB, 5 straipsnio 2 dalis, skaitoma kartu su 6 straipsnio 1 dalies a punktu, turi būti aiškinama taip, kad tokiomis aplinkybėmis, kokios susiklostė šioje byloje, su elektroninių pinigų leidimu (ne)susijusiomis mokėjimo paslaugomis laikomos:

               a)

               mokėjimo operacija, kai elektroninių pinigų įstaigai (išleidėjui) pateiktu elektroninių pinigų turėtojo prašymu (nurodymu), nominalia verte grąžinami turimi elektroniniai pinigai (grąžinamos lėšos) pervedami į trečiojo asmens banko sąskaitą;

               b)

               mokėjimo operacija, kai prekių ir (ar) paslaugų pirkėjas (mokėtojas) pardavėjo nurodymu perveda (įmoka) lėšas už prekes ir (ar) paslaugas elektroninių pinigų įstaigai (elektroninių pinigų išleidėjui), kuri, gavusi šias lėšas, pardavėjo (elektroninių pinigų turėtojui) naudai išleidžia elektroninius pinigus nominalia gautų lėšų verte.

      (1)  2009 m. rugsėjo 16 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2009/110/EB dėl elektroninių pinigų įstaigų steigimosi, veiklos ir riziką ribojančios priežiūros, iš dalies keičianti Direktyvas 2005/60/EB ir 2006/48/EB ir panaikinanti Direktyvą 2000/46/EB, OL 2009, L 267, p. 7


title: Byla C-518/06 2006 m. gruodžio 20 d. pareikštas ieškinys byloje Europos Bendrijų Komisija prieš Italijos Respubliką

text:
               24.2.2007

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 42/15

         2006 m. gruodžio 20 d. pareikštas ieškinys byloje Europos Bendrijų Komisija prieš Italijos Respubliką

   (Byla C-518/06)
   (2007/C 42/25)
   Proceso kalba: italų
   Šalys

      Ieškovė: Europos Bendrijų Komisija, atstovaujama E. Traversa ir N. Yerrell

      Atsakovė: Italijos Respublika
   Ieškovės reikalavimai

               1)

               Pripažinti, kad Italijos Respublika,

                           —

                           priėmusi ir nepanaikinusi teisės akto, pagal kurį transporto priemonės valdytojų civilinės atsakomybės draudimo trečiųjų asmenų atžvilgiu įmokos turi būti apskaičiuojamos remiantis tam tikrais kriterijais,

                           —

                           nustačiusi, jog transporto priemonės valdytojų civilinės atsakomybės draudimo trečiųjų asmenų atžvilgiu įmokos gali būti tikrinamos atgaline data,

                     neįvykdė laisvos prekybos draudimo produktais įsipareigojimų pagal 1992 m. birželio 18 d. Tarybos direktyvos 92/49/EEB dėl įstatymų ir kitų teisės aktų, susijusių su tiesioginiu draudimu, išskyrus gyvybės draudimą, derinimo, iš dalies keičiančios Direktyvas 73/239/EEB ir 88/357/EEB (1) (trečioji ne gyvybės draudimo direktyva (toliau — Direktyva 92/49), 6, 29 ir 39 straipsniuose numatytas nuostatas dėl tarifų nustatymo laisvės;

                           —

                           kontroliuodama išsamias taisykles, pagal kurias centrinę buveinę kitoje valstybėje narėje turinčios, bet, naudodamosi įsisteigimo laisve ar laisve teikti paslaugas, veiklą vykdančios Italijoje draudimo bendrovės apskaičiuoja draudimo įmokas,

                           —

                           nustačiusi nuobaudas už Italijos nuostatų, susijusių su draudimo įmokų apskaičiavimu, pažeidimą net centrinę buveinę kitoje valstybėje narėje turinčių, bet, naudojantis įsisteigimo laisve ar laisve teikti paslaugas, veiklą vykdančių Italijoje draudimo bendrovių atžvilgiu,

                     neįvykdė įsipareigojimų pagal Direktyvos 92/49 9 straipsnio nuostatas;

                           —

                           nepanaikinusi pareigos sudaryti transporto priemonės valdytojo civilinės atsakomybės draudimo trečiųjų asmenų atžvilgiu sutartis visoms draudimo bendrovėms, įskaitant centrinę buveinę kitoje valstybėje narėje turinčias, bet naudojantis įsisteigimo laisve ar laisve teikti paslaugas, veiklą vykdančias Italijoje draudimo bendroves,

                     neįvykdė įsipareigojimų pagal Europos Bendrijos Steigimo Sutarties 43 ir 49 straipsnius.

               2)

               Priteisti iš Italijos Respublikos bylinėjimosi išlaidas.

         Ieškinio pagrindai ir pagrindiniai argumentai
   Draudimo bendrovių įpareigojimas nustatyti jų įmokas pagal „tam tikrus pakankamai didelius, apimančius bent penkerius finansinius metus, techninius pagrindus“ ir užtikrinti, kad šios įmokos atitiktų nustatytą rinkoje vidurkį, bei nustatymas, jog šios įmokos gali būti tikrinamos atgaline data, numatant galimybę taikyti Italijos priežiūros valdžios institucijos nustatytas dideles nuobaudas už šios pareigos neįvykdymą, yra Direktyvoje 92/49 numatyto tarifų nustatymo laisvės principo pažeidimas. Iš tiesų, remiantis Italijos teisės aktais yra įtvirtinta reglamentuojamų įmokų sistema ir todėl draudimo bendrovėms sudaromos kliūtys laisvai tuo būdu, kuris, jų nuomone, yra tinkamiausias, prekiauti savo paslaugomis ir laisvai nustatyti savo tarifus, o tai sudaro nepalankias sąlygas vieningai rinkai draudimo srityje įkurti.
   Italijos Respublika, siekdama pateisinti nuo Bendrijos teisės aktuose įtvirtinto įmonių laisvo tarifų nustatymo principo leidžiančią nukrypti nuostatą, negali remtis nacionalinių nuostatų priėmimą grindžiančiu bendruoju interesu, nes jis nėra viena iš Direktyvos 92/49 29 straipsnio antroje dalyje ir 39 straipsnio 3 dalyje nurodytų išimčių.
   Italijos priežiūros institucijos, t. y. priimančios valstybės narės priežiūros valdžios institucijos, atliekama veiksminga išsamių taisyklių, pagal kurias naudojantis įsisteigimo laisve ar laisve teikti paslaugas Italijoje veiklą vykdančios draudimo bendrovės apskaičiuoja savo draudimo įmokas, kontrolė bei šios priežiūros valdžios institucijos nustatytos nuobaudos už Italijos teisės aktų pažeidimą, yra kilmės (t. y. draudimo bendrovės pagrindinės buveinės) valstybės narės ir priimančios valstybės narės Direktyvos 92/49 9 straipsnyje numatyto kompetencijos pasidalijimo pažeidimas.
   Visoms draudimo bendrovėms, vykdančioms veiklą transporto priemonės valdytojo civilinio draudimo srityje, nustatyta pareiga sudaryti sutartį nepaisant jų buveinės buvimo vietos, susijusi su visomis apdraustų asmenų kategorijomis ir visais Italijos regionais, bei Italijos priežiūros valdžios institucijų galimybė taikyti nuobaudas už šios pareigos nevykdymą, yra 43 straipsnyje draudžiamas pagrindinės įsisteigimo laisvės apribojimas, o taip pat su EB sutarties 49 straipsniu nesuderinamas laisvės teikti paslaugas apribojimas. Iš tiesų Italijos teisės aktuose numatyta pareiga drausti privalomu transporto priemonės valdytojo civilinės atsakomybės draudimu draudimo bendrovėms sudaro rimtą kliūtį vykdyti veiklą Italijoje, nes minėtas įpareigojimas atgraso kitose valstybėse narėse įsisteigusias draudimo bendroves steigtis arba teikti paslaugas Italijoje ir todėl joms sudaro nepalankias sąlygas patekti į Italijos rinką.
   Pareiga sudaryti sutartį yra nepateisinama bei siekiamo tikslo atžvilgiu neproporcinga kliūtis. Iš tiesų „viešosios tvarkos sąvoka galima remtis tik tada, kai kyla reali ir pakankamai didelė grėsmė pagrindiniams visuomenės interesams“ ir „su viešąja tvarka susijusi išimtis, kaip ir bet kuri kita nuo Sutarties pagrindinio principo leidžianti nukrypti nuostata, turi būti aiškinama griežtai“ (1999 m. sausio 19 d. Sprendimo Baudžiamoji byla prieš Donatella Calfa, C-348/96, Rink. p. I-11, 21 ir 23 punktai).
   Be to, toks apribojimas, atrodo, yra netinkamas tikslui, dėl kurio jis nustatytas, pasiekti, nes tokia bendra pareiga sudaryti sutartį sudaro kliūtis draudimo specialiuose sektoriuose bendrovėms, kurios galėtų tinkamiau ir veiksmingiau tenkinti vartotojų poreikius būtent dėl įgytos specializacijos, steigtis ir veikti.
   Galiausiai toks apribojimas prieštarauja tam, kas būtina viešosios tvarkos palaikymo arba vartotojų apsaugos tikslui pasiekti, tiek geografiniu atžvilgiu nes, šių Italijos valdžios institucijų nuomone, su viešąja tvarka susijusios problemos būdingos tik „specifiniams (nacionalinės teritorijos) geografiniams regionams“, tiek turinio atžvilgiu, nes veiklą vykdančios Italijoje draudimo bendrovės privalo konkrečiai civilinės atsakomybės už tretiesiems asmenims padarytą žalą draudimu apdrausti bet kurį transporto priemonės savininką ar vairuotoją, apsaugodama nuo rizikos, kurią gali sukelti toks savininkas arba vairuotojas.

      (1)  OL L 228, 1992, p. 1.


title: Byla T-322/07 2007 m. rugpjūčio 27 d. pareikštas ieškinys byloje Kenitex Química prieš VRDT — Chemicals International (Kenitex TINTAS A qualidade da cor)

text:
               10.11.2007

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 269/51

         2007 m. rugpjūčio 27 d. pareikštas ieškinys byloje Kenitex Química prieš VRDT — Chemicals International (Kenitex TINTAS A qualidade da cor)

   (Byla T-322/07)
   (2007/C 269/92)
   Kalba, kuria surašytas ieškinys: portugalų
   Šalys

      Ieškovė: Kenitex Química, S.A. (Manique, Estoril, Portugalija), atstovaujama advokato M. Pardete Reis

      Atsakovė: Vidaus rinkos derinimo tarnyba (prekių ženklams ir pramoniniam dizainui) (VRDT)

      Kita procedūros Apeliacinėje taryboje šalis: Chemicals International Establishment
   Ieškovės reikalavimai

               —

               Panaikinti 2007 m. birželio 19 d. VRDT Ketvirtosios apeliacinės tarybos sprendimą, apie kurį ieškovei buvo telefaksu pranešta 2007 m. birželio 25 d., anuliavimo procedūroje Nr. 879 C 001553742/1 (Bendrijos prekių ženklo Nr. 1553742; skundo Nr. 1553742) ir pripažinti galiojančiu prekių ženklą Nr. 1553742 „KENITEX TINTAS A QUALIDADE DA COR“, kurį buvo paprašyta įregistruoti 2000 m. kovo 13 d. ir kuris buvo įregistruotas 2001 m. gegužės 22 dieną.

               —

               Priteisti iš atsakovės bylinėjimosi išlaidas.

         Ieškinio pagrindai ir pagrindiniai argumentai
   2001 m. gegužės 22 d. ieškovės prašymu buvo įregistruotas vaizdinis Bendrijos prekių ženklas „KENITEX TINTAS A QUALIDADE DA COR“ Nicos klasifikacijos 1, 2 ir 19 klasių prekėms (chemijos produktai, naudojami pramonės reikmėms, sintetinės dervos, dažai, politūros, lakai, dažymo medžiagos, neapdorotos dervos, milteliai dažytojams; statybinės medžiagos (ne metalinės), asfalto blokai, danga, kelių saugumo žymos, statybinis stiklas).

      Chemicals International Establishment paprašė Bendrijos prekių ženklą panaikinti, motyvuojant tuo, kad anksčiau buvo įregistruoti nacionaliniai vaizdiniai prekių ženklai „Kenitex“ 2 klasės prekėms (dekoratyviniai dažai) Portugalijoje; „Kenitex“ 2 ir 19 klasių prekėms (daugiaspalvės pastatų dangos) Prancūzijoje ir „Kenitex“ 1, 2, 17 ir 19 klasių prekėms (nedegios ir izoliacinės medžiagos, dažai ir dangos) Beneliukso valstybėse.
   Protestų skyrius prašymą panaikinti patenkino, o apeliacinė taryba atmetė ieškovės skundą dėl šio sprendimo, manydama, kad dėl prekių ar ženklų panašumo egzistuoja galimybė supainioti.
   Ieškovė remiasi Tarybos Reglamento Nr. 94/40 (1) 8 straipsnio 1 dalies b punkto pažeidimu, teigdama, kad galimybės supainioti abu ženklus nėra, o ieškovės ženklas atitinka jos įmonės pavadinimą, kuris Portugalijoje yra įregistruotas Instituto Nacional de Propriedade Industrial (INPI).

      (1)  1993 m. gruodžio 20 d. Tarybos reglamentas (EB) Nr. 40/94 dėl Bendrijos prekių ženklo (OL L 11, p. 11).


title: Byla C-178/13: 2013 m. lapkričio 22 d. Teisingumo Teismo pirmininko nutartis byloje Europos Komisija prieš Suomijos Respubliką

text:
               7.4.2014

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 102/29

         2013 m. lapkričio 22 d. Teisingumo Teismo pirmininko nutartis byloje Europos Komisija prieš Suomijos Respubliką

   (Byla C-178/13) (1)

   2014/C 102/44
   Proceso kalba: suomių
   Teisingumo Teismo pirmininkas nutartimi nurodė išbraukti bylą iš registro.

      (1)  OL C 156, 2013 6 1.


title: Byla C-191/07 P 2007 m. balandžio 3 d. Jean Yves Sellier pateiktas apeliacinis skundas dėl 2007 m. sausio 15 d. Pirmosios instancijos teismo (ketvirtoji kolegija) priimto sprendimo byloje T-276/06 Sellier prieš Komisiją

text:
               8.3.2008

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 64/15

         2007 m. balandžio 3 d. Jean Yves Sellier pateiktas apeliacinis skundas dėl 2007 m. sausio 15 d. Pirmosios instancijos teismo (ketvirtoji kolegija) priimto sprendimo byloje T-276/06 Sellier prieš Komisiją

   (Byla C-191/07 P)
   (2008/C 64/23)
   Proceso kalba: prancūzų
   Šalys

      Ieškovas: Jean Yves Sellier, atstovaujamas advokato J.Y. Leeman

      Kita proceso šalis: Europos Bendrijų Komisija
   2007 m. rugsėjo 18 d. nutartimi Teisingumo Teismas (šeštoji kolegija) atmetė apeliacinį skundą ir nurodė J.Y. Sellier padengti savo bylinėjimosi išlaidas.


title: Byla C-346/09: 2009 m. rugpjūčio 28 d. Staat der Nederlanden pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje Staat der Nederlanden prieš Denkavit Nederland BV ir kt.

text:
               21.11.2009

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 282/25

         2009 m. rugpjūčio 28 d.Staat der Nederlanden pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje Staat der Nederlanden prieš Denkavit Nederland BV ir kt.

   (Byla C-346/09)
   2009/C 282/44
   Proceso kalba: olandų

      Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas

      Gerechtshof 's-Gravenhage

      Šalys pagrindinėje byloje

               Apeliantė

               :

                  Staat der Nederlanden

               Atsakovės

               :

                              Denkavit Nederland BV

                              Cehave Landbouwbelang Voeder BV

                              Arie Blok BV

                              Internationale Handelsmaatschappij „Demetre“ BV

      Prejudiciniai klausimai

   Ar Bendrijos teisę, ypač Direktyvą 90/425/EEB (1), Sprendimą 94/381/EB (2) ir Sprendimą 2000/766/EB (3), reikia aiškinti taip, kad jai prieštarauja nacionalinis draudimas, kaip antai įtvirtintas laikinosios tvarkos 2 straipsnyje, pagal kurį, siekiant apsisaugoti nuo GSE, draudžiama gaminti perdirbtus gyvūninius baltymus naminių gyvulių pašarams ir jais prekiauti, jei toks nacionalinis draudimas

               —

               įsigaliojo jau 2000 m. gruodžio 15 d. (taigi anksčiau nei Sprendimas 2000/766/EB) ir

               —

               laikinai (iki 2000 m. gruodžio 29 d. Sprendimo 2000/766/EB (4) priėmimo) taip pat buvo taikomas žuvų miltams ir dikalcio fosfatui?

      (1)  1990 m. birželio 26 d. Tarybos direktyva dėl Bendrijos vidaus prekyboje tam tikrais gyvūnais ir produktais taikomų veterinarinių ir zootechninių patikrinimų, siekiant užbaigti vidaus rinkos kūrimą (OL L 224, p. 29; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 3 sk., 10 t., p. 138).

      (2)  1994 m. birželio 27 d. Komisijos sprendimas 94/381/EB dėl tam tikrų apsaugos priemonių, susijusių su galvijų spongiformine encefalopatija ir šėrimu žinduolių kilmės baltymais (OL L 172, p. 23).

      (3)  2000 m. gruodžio 4 d. Tarybos sprendimas 2000/766/EB dėl tam tikrų apsaugos priemonių, susijusių su užkrečiamomis spongiforminėmis encefalopatijomis ir šėrimo gyvūniniais baltymais (OL L 306, p. 32).

      (4)  2000 m. gruodžio 29 d. Komisijos sprendimas 2001/9/EB, nustatantis kontrolės priemones, kurių reikia Tarybos sprendimui 2000/766/EB dėl tam tikrų apsaugos priemonių, susijusių su užkrečiamomis spongiforminėmis encefalopatijomis ir šėrimo gyvūniniais baltymais, įgyvendinimo (OL L 2, p. 32).


title: Byla T-516/17: 2017 m. rugpjūčio 4 d. pareikštas ieškinys byloje Imasa, Ingeniería y Proyectos/Komisija ir BPV

text:
               23.10.2017

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 357/20

         2017 m. rugpjūčio 4 d. pareikštas ieškinys byloje Imasa, Ingeniería y Proyectos/Komisija ir BPV

   (Byla T-516/17)
   (2017/C 357/26)
   Proceso kalba: ispanų

      Šalys

      Ieškovė: Imasa, Ingeniería y Proyectos, S.A. (Ovjedas, Ispanija), atstovaujama advokatų B. Gutiérrez de la Roza Pérez, P. Rubio Escobar, R. Ruiz de la Torre Esporrín ir B. Fernández García

      Atsakovės: Europos Komisija ir Bendra pertvarkymo valdyba

      Reikalavimai

   Ieškovė Bendrojo Teismo prašo panaikinti šiuos aktus:

               —

               2017 m. birželio 7 d. vykdomosios sudėties Bendros pertvarkymo valdybos sprendimą (SRB/EES/2017/08) tiek, kiek juo buvo patvirtinta Banco Popular Español, S.A. pertvarkymo schema;

               —

               2017 m. birželio 7 d. Komisijos sprendimą (ES) 2017/1246 tiek, kiek juo buvo patvirtinta Banco Popular Español, S.A. pertvarkymo procedūra.

      Ieškinio pagrindai ir pagrindiniai argumentai

   Ieškinio pagrindai ir pagrindiniai argumentai yra tokie patys, kaip nurodyti byloje T-478/17, Mutualidad de la Abogacía ir Hermandad Nacional de Arquitectos Superiores y Químicos/Bendra pertvarkymo valdyba, byloje T-481/17, Fundación Tatiana Pérez de Guzmán y Bueno ir SFL/Bendra pertvarkymo valdyba, byloje T-482/17, Comercial Vascongada Recalde/Komisija ir Bendra pertvarkymo valdyba, byloje T-483/17, García Suárez ir kt./Komisija ir Bendra pertvarkymo valdyba, byloje T-484/17, Fidesban ir kt./Bendra pertvarkymo valdyba, byloje T-497/17, Sánchez del Valle ir Calatrava Real State 2015/Komisija ir Bendra pertvarkymo valdyba ir byloje T-498/17, Pablo Álvarez de Linera Granda/Komisija ir Bendra pertvarkymo valdyba.


title: Byla C-214/13: 2013 m. balandžio 23 d. Curtea de Apel București (Rumunija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje Administrația Finanțelor Publice a Municipiului Alexandria prieš George Ciocoiu

text:
               29.6.2013

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 189/8

         2013 m. balandžio 23 d.Curtea de Apel București (Rumunija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje Administrația Finanțelor Publice a Municipiului Alexandria prieš George Ciocoiu

   (Byla C-214/13)
   2013/C 189/16
   Proceso kalba: rumunų

      Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas

      Curtea de Apel București

      Šalys pagrindinėje byloje

      Apeliantė: Administrația Finanțelor Publice a Municipiului Alexandria

      Kita apeliacinio proceso šalis: George Ciocoiu

      Prejudicinis klausimas

   Ar pagal SESV 110 straipsnį draudžiama valstybei narei taikyti mokestį už kitų Europos Sąjungos valstybių narių kilmės naudotų (second hand) motorinių transporto priemonių išmetamus teršalus, kai šios transporto priemonės pirmą kartą registruojamos šioje valstybėje narėje, nors reikalavimas mokėti tą patį mokestį, pagal norminį teisės aktą taikomas ir vidaus rinkoje esančioms panašaus senumo, techninės būklės ir ridos naudotoms (second hand) motorinėms transporto priemonėms pirmą kartą perduodant nuosavybę, vėliau įstatymo galią turinčiu norminiu aktu buvo sustabdytas?


title: Byla T-435/10: 2011 m. rugpjūčio 31 d. Bendrojo Teismo nutartis byloje IEM prieš Komisiją (Ieškinys dėl panaikinimo — Ketvirtoji pamatinė mokslinių tyrimų ir technologijų plėtros bei demonstravimo veiklos programa — Reikalavimas grąžinti avansinius mokėjimus, pervestus vykdant tyrimų finansavimo sutartį — Arbitražinė išlyga — Laiškas, kuriuo pranešama apie skolos rašto išleidimą — Priminimo laiškas — Nuo sutarties neatskiriami aktai — Nepriimtinumas)

text:
               29.10.2011

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 319/21

         2011 m. rugpjūčio 31 d. Bendrojo Teismo nutartis byloje IEM prieš Komisiją

   (Byla T-435/10) (1)

   (Ieškinys dėl panaikinimo - Ketvirtoji pamatinė mokslinių tyrimų ir technologijų plėtros bei demonstravimo veiklos programa - Reikalavimas grąžinti avansinius mokėjimus, pervestus vykdant tyrimų finansavimo sutartį - Arbitražinė išlyga - Laiškas, kuriuo pranešama apie skolos rašto išleidimą - Priminimo laiškas - Nuo sutarties neatskiriami aktai - Nepriimtinumas)
   2011/C 319/45
   Proceso kalba: graikų

      Šalys

      Ieškovė: IEM — Erga — Erevnes — Meletes perivallontos kai chorotaxias AE (Atėnai, Graikija), atstovaujama advokato N. Sofokleous

      Atsakovė: Europos Komisija, atstovaujama D. Triantafyllou ir A. Sauka

      Dalykas

   Prašymas panaikinti 2010 m. gegužės 7 d. Komisijos laišką, kuriuo pranešama, kad išleistas skolos raštas, kuriuo reikalaujama grąžinti 105 416,47 EUR, t. y. avansinių mokėjimų sumą, kurią ieškovei pervedė Parthénon AE Oikodomikon — Technikon — Touristikon — Viomichanikon — Emporikon kai Exagogikon Ergasion, vykdydama sutartį FAIR-CT98-9544, sudarytą pagal ketvirtąją pamatinę mokslinių tyrimų ir technologijų plėtros bei demonstravimo veiklos programą, ir 2010 m. liepos 14 d. Komisijos laišką, kuriuo primenama apie nesumokėtą pagrindinę sumą, kurios reikalaujama skolos raštu Nr. 3241004968

      Rezoliucinė dalis

               1.

               Atmesti ieškinį kaip nepriimtiną.

               2.

               Priteisti iš IEM — Erga — Erevnes — Meletes perivallontos kai chorotaxias AE bylinėjimosi išlaidas.

      (1)  OL C 346, 2010 12 18.


title: Byla C-73/06 2007 m. birželio 28 d. Teisingumo Teismo (ketvirtoji kolegija) sprendimas ( Finanzgericht Köln (Vokietija) prašymas priimti prejudicinį sprendimą) Planzer Luxembourg Sàrl prieš Bundeszentralamt für Steuern (Šeštoji PVM direktyva — 17 straipsnio 3 ir 4 dalys — PVM grąžinimas — Aštuntoji PVM direktyva — PVM grąžinimas apmokestinamiesiems asmenims, kurie nėra įsisteigę šalies teritorijoje — 3 straipsnio b punktas ir 9 straipsnio antroji pastraipa — B priedas — Mokesčio mokėtojo pažymėjimas — Teisinė reikšmė — Tryliktoji PVM direktyva — PVM grąžinimas apmokestinamiems asmenims, kurie nėra įsisteigę Bendrijos teritorijoje — 1 straipsnio 1 punktas — Ekonominės veiklos vietos sąvoka)

text:
               25.8.2007

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 199/10

         2007 m. birželio 28 d. Teisingumo Teismo (ketvirtoji kolegija) sprendimas (Finanzgericht Köln (Vokietija) prašymas priimti prejudicinį sprendimą) Planzer Luxembourg Sàrl prieš Bundeszentralamt für Steuern

   (Byla C-73/06) (1)

   (Šeštoji PVM direktyva - 17 straipsnio 3 ir 4 dalys - PVM grąžinimas - Aštuntoji PVM direktyva - PVM grąžinimas apmokestinamiesiems asmenims, kurie nėra įsisteigę šalies teritorijoje - 3 straipsnio b punktas ir 9 straipsnio antroji pastraipa - B priedas - Mokesčio mokėtojo pažymėjimas - Teisinė reikšmė - Tryliktoji PVM direktyva - PVM grąžinimas apmokestinamiems asmenims, kurie nėra įsisteigę Bendrijos teritorijoje - 1 straipsnio 1 punktas - Ekonominės veiklos vietos sąvoka)
   (2007/C 199/16)
   Proceso kalba: vokiečių
   Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas
   Finanzgericht Köln (Vokietija)
   Šalys pagrindinėje byloje
   Ieškovė: Planzer Luxembourg Sàrl
   Atsakovė: Bundeszentralamt für Steuern
   Dalykas
   Prašymas priimti prejudicinį sprendimą — Finanzgericht Köln — 1979 m. gruodžio 6 d. Aštuntosios Tarybos direktyvos 79/1072/EEB dėl valstybių narių apyvartos mokesčių įstatymų suderinimo — Pridėtinės vertės mokesčio grąžinimo apmokestinamiesiems asmenims, kurie nėra įsisteigę šalies teritorijoje, tvarka (OL L 331, p. 11) 3 straipsnio b punkto ir B priedo bei 1986 m. lapkričio 17 d. Tryliktosios Tarybos direktyvos 86/560/EEB dėl valstybių narių apyvartos mokesčių įstatymų suderinimo — Pridėtinės vertės mokesčio grąžinimo apmokestinamiesiems asmenims, kurie nėra įsisteigę Bendrijos teritorijoje, tvarka (OL L 326, p. 40) 1 straipsnio 1 dalies išaiškinimas — Pridėtinės vertės mokesčio grąžinimas kitoje valstybėje narėje įsisteigusiam apmokestinamajam asmeniui, kuris yra trečiojoje valstybėje įsisteigusios bendrovės pavaldžioji bendrovė — Įsisteigimo valstybėje kriterijai — Sąvokos „verslo vykdymo vieta“ ir „fiksuota vieta, per kurią vykdomi verslo sandoriai“
   Rezoliucinė dalis

               1.

               1979 m. gruodžio 6 d. Aštuntosios Tarybos direktyvos 79/1072/EEB dėl valstybių narių apyvartos mokesčių įstatymų suderinimo — Pridėtinės vertės mokesčio grąžinimo apmokestinamiesiems asmenims, kurie nėra įsisteigę šalies teritorijoje, tvarka 3 straipsnio b punktas ir 9 straipsnio antroji pastraipa turi būti aiškinama taip, kad pagal šios direktyvos B priede pateiktą pavyzdį išduotas pažymėjimas iš esmės leidžia daryti prielaidą, kad suinteresuotas asmuo yra ne tik pridėtinės vertės mokesčio mokėtojas pažymėjimą išdavusioje valstybėje narėje, bet ir kad jis yra įsisteigęs šioje valstybėje narėje.
               Tačiau iš šių nuostatų neišplaukia, kad pridėtinės vertės mokestį grąžinančios valstybės narės mokesčių administratoriui, nagrinėjančiam prašymą dėl sumokėto pirkimo pridėtinės vertės mokesčio grąžinimo, kuris abejoja dėl įmonės, kurios adresas yra nurodytas šiame pažymėjime, realios veiklos, yra draudžiama įsitikinti šia realiai vykdoma veikla remiantis šiuo tikslu pridėtinės vertės mokestį reglamentuojančiuose Bendrijos teisės aktuose numatytomis administracinėmis priemonėmis.

               2.

               1986 m. lapkričio 17 d. Tryliktosios Tarybos direktyvos 86/560/EEB dėl valstybių narių apyvartos mokesčių įstatymų suderinimo — pridėtinės vertės mokesčio grąžinimo apmokestinamiesiems asmenims, kurie nėra įsisteigę Bendrijos teritorijoje, tvarkos 1 straipsnio 1 punktą reikia aiškinti taip, kad bendrovės ekonominės veiklos vieta yra ta vieta, kurioje priimami svarbiausi šios bendrovės valdymo sprendimai ir atliekamos jos centrinės administracijos funkcijos.

      (1)  OL C 201, 2004 8 7.


title: Byla C-342/05 2007 m. birželio 14 d. Teisingumo Teismo (antroji kolegija) sprendimas Europos Bendrijų Komisija prieš Suomijos Respubliką (Valstybės įsipareigojimų neįvykdymas — Direktyva 92/43/EEB — Natūralių buveinių apsauga — Laukinė fauna ir flora — Vilkų medžioklė)

text:
               4.8.2007

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 183/5

         2007 m. birželio 14 d. Teisingumo Teismo (antroji kolegija) sprendimas Europos Bendrijų Komisija prieš Suomijos Respubliką

   (Byla C-342/05) (1)

   (Valstybės įsipareigojimų neįvykdymas - Direktyva 92/43/EEB - Natūralių buveinių apsauga - Laukinė fauna ir flora - Vilkų medžioklė)
   (2007/C 183/08)
   Proceso kalba: suomių
   Šalys

      Ieškovė: Europos Bendrijų Komisija, atstovaujama M. van Beek ir I. Koskinen

      Atsakovė: Suomijos Respublika, atstovaujama E. Bygglin
   Dalykas
   Valstybės įsipareigojimų neįvykdymas — 1992 m. gegužės 21 d. Tarybos direktyvos 92/43/EEB dėl natūralių buveinių ir laukinės faunos bei floros apsaugos (OL L 206, p. 7) 12 straipsnio 1 dalies ir 16 straipsnio 1 dalies pažeidimas — Vilkų medžioklė
   Rezoliucinė dalis

               1.

               Leisdama prevencinę vilkų medžioklę ir nenustatydama, kad tai padeda išvengti didelės žalos 1992 m. gegužės 21 d. Tarybos direktyvos 92/43/EEB dėl natūralių buveinių ir laukinės faunos bei floros apsaugos 16 straipsnio 1 dalies b punkto prasme, Suomijos Respublika neįvykdė įsipareigojimų pagal šios direktyvos 12 straipsnio 1 dalį ir 16 straipsnį.

               2.

               Atmesti likusią ieškinio dalį.

               3.

               Europos Bendrijų Komisija ir Suomijos Respublika padengia savo bylinėjimosi išlaidas.

      (1)  OL C 281, 2005 11 12.


title: Byla T-457/12: 2013 m. spalio 24 d. Bendrojo Teismo nutartis byloje Stromberg Menswear prieš VRDT — Leketoy Stormberg Inter (STORMBERG) (Bendrijos prekių ženklas — Žodinis Bendrijos prekių ženklas STORMBERG — Skundas dėl prašymo pakeisti Bendrijos prekių ženklo registracijos paraišką į nacionalinių prekių ženklų registracijos paraiškas panaikinimo — Skundo Apeliacinėje taryboje nepriimtinumas — Akivaizdžiai neturintis jokio teisinio pagrindo ieškinys)

text:
               14.12.2013

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 367/28

         2013 m. spalio 24 d. Bendrojo Teismo nutartis byloje Stromberg Menswear prieš VRDT — Leketoy Stormberg Inter (STORMBERG)

   (Byla T-457/12) (1)

   (Bendrijos prekių ženklas - Žodinis Bendrijos prekių ženklas STORMBERG - Skundas dėl prašymo pakeisti Bendrijos prekių ženklo registracijos paraišką į nacionalinių prekių ženklų registracijos paraiškas panaikinimo - Skundo Apeliacinėje taryboje nepriimtinumas - Akivaizdžiai neturintis jokio teisinio pagrindo ieškinys)
   2013/C 367/51
   Proceso kalba: anglų

      Šalys

      Ieškovė: Stromberg Menswear Ltd (Lidsas, Jungtinė Karalystė), atstovaujama advokato A. Tsoutsanis ir solisitoriaus C. Tulley

      Atsakovė: Vidaus rinkos derinimo tarnyba (prekių ženklams ir pramoniniam dizainui), atstovaujama J. Crespo Carrillo

      Kita procedūros VRDT Apeliacinėje taryboje šalis, įstojusi į bylą Bendrajame Teisme: Leketoy Stormberg Inter AS (Kristiansandas S, Norvegija), atstovaujama iš pradžių advokatų T. Mølsgaard, vėliau — advokato J. Løje

      Dalykas

   Ieškinys dėl 2012 m. rugpjūčio 3 d. VRDT ketvirtosios apeliacinės tarybos sprendimo (byla R 428/2012-4), susijusio su Leketoy Stormberg Inter AS prašymu pakeisti Bendrijos prekių ženklo registracijos paraišką į nacionalinių prekių ženklų registracijos paraiškas.

      Rezoliucinė dalis

               1.

               Atmesti ieškinį.

               2.

               Stromberg Menswear Ltd padengia bylinėjimosi išlaidas.

      (1)  OL C 63, 2013 3 2.


title: Byla T-188/15: 2015 m. balandžio 17 d. pareikštas ieškinys byloje Compagnia Trasporti Pubblici ir kt./Komisija

text:
               15.6.2015

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 198/42

         2015 m. balandžio 17 d. pareikštas ieškinys byloje Compagnia Trasporti Pubblici ir kt./Komisija

   (Byla T-188/15)
   (2015/C 198/57)
   Proceso kalba: italų

      Šalys

      Ieškovės: Compagnia Trasporti Pubblici SpA (Arcanas, Italija); Atap – Azienda Trasporti Automobilistici Pubblici delle Province di Biella e Vercelli SpA (Bjela, Italija); Actv SpA (Venecija, Italija); Ferrovie Appulo Lucane Srl (Baris, Italija); Asstra Associazione Trasporti (Roma, Italija) ir Associazione Nazionale Autotrasporto Viaggiatori (ANAV) (Roma), atstovaujamos advokato M. Malena

      Atsakovė: Europos Komisija

      Reikalavimai

   Ieškovės Bendrojo Teismo prašo panaikinti ieškinyje nurodytas skundžiamo sprendimo dalis ir punktus.

      Ieškinio pagrindai ir pagrindiniai argumentai

   Ieškinio pagrindai ir pagrindiniai argumentai tokie kaip byloje T-187/15, Compagnia Trasporti Pubblici ir kt./Komisija.


title: Byla T-450/12: 2012 m. spalio 11 d. pareikštas ieškinys byloje Anagnostakis prieš Komisiją

text:
               22.12.2012

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 399/24

         2012 m. spalio 11 d. pareikštas ieškinys byloje Anagnostakis prieš Komisiją

   (Byla T-450/12)
   2012/C 399/47
   Proceso kalba: graikų

      Šalys

      Ieškovas: Alexios Anagnostakis (Atėnai, Graikija), atstovaujamas advokato A. Anagnostakis

      Atsakovė: Europos Komisija

      Reikalavimai

   Ieškovas Bendrojo Teismo prašo:

               —

               panaikinti 2012 m. rugsėjo 6 d. Europos Komisijos sprendimą atmesti paraišką įregistruoti pilietinę iniciatyvą „MILIJONAS PARAŠŲ UŽ SOLIDARIĄ EUROPĄ“,

               —

               nurodyti Komisijai, laikantis teisės aktų, įregistruoti minėtą iniciatyvą ir imtis visų kitų pagal teisės aktus reikalaujamų priemonių, ir

               —

               priteisti iš atsakovės bylinėjimosi išlaidas.

      Ieškinio pagrindai ir pagrindiniai argumentai

   Grįsdamas ieškinį ieškovas remiasi keturiais pagrindais.

               1.

               Pirmasis ieškinio pagrindas, susijęs su SESV 122 straipsniu.

                           —

                           Ieškovo nuomone, Europos Komisija negali pagrįstai teigti, kad neturi kompetencijos pateikti pasiūlymo dėl teisės akto, susijusio su siūloma iniciatyva patvirtinti „sunkios padėties principą“, priėmimo. Pagal SESV 122 straipsnio 1 dalį (buvęs EB sutarties 100 straipsnis) Komisija, vadovaudamasi valstybių narių solidarumu, siūlo priimti sprendimą (o Taryba jį priima) dėl ekonominę padėtį atitinkančių priemonių. Tokios priemonės apima sunkios padėties principo įtraukimą į Europos Sąjungos sutartis ir tuo tikslu priemonių ir politikos patvirtinimą.

               2.

               Antrasis ieškinio pagrindas, susijęs su SESV 136 straipsnio 1 dalimi.

                           —

                           Ieškovas teigia, kad Komisija savo sprendime negali pagrįstai nuspręsti, jog SESV 136 straipsnio 1 dalis gali būti teisinis pagrindas tik jei priemonės yra susijusios su biudžetinės drausmės sustiprinimu ir tuo apsiriboja. Pagal šio straipsnio 1 dalies b punktą siūlomos priemonės taip pat gali būti susijusios su ekonominės politikos gairių, taikomų valstybėms narėms, kurių valuta yra euro, parengimu. Vykdant minėtą politiką, sunkios padėties principas yra tokio pobūdžio gairės.

               3.

               Trečiasis ieškinio pagrindas, susijęs su SESV 136 straipsnio 1 dalimi.

                           —

                           Ieškovas daro išvadą, kad Komisija savo sprendime negali pagrįstai nuspręsti, jog SESV 136 straipsnio 1 dalimi Europos Sąjunga nėra įgaliojama vykdyti valstybių narių užduotis tiek, kiek tai liečia šių biudžetinį suverenitetą ir funkcijas, susijusias su valstybių pajamomis ir išlaidomis. Pagal SESV 121 — 126 straipsniuose numatytą procedūrą Taryba gali priimti sprendimą dėl priemonių, susijusių su valstybėmis narėmis, kurių valiuta yra euro, ir tai yra akivaizdu iš SESV 136 straipsnio 1 dalies. Šiame straipsnyje nenumatyta jokių priemonių taikymo apribojimų, kurie būtų susiję su tariamu valstybių narių biudžetiniu suverenitetu.

               4.

               Ketvirtasis ieškinio pagrindas, susijęs su SESV 222 straipsniu.

                           —

                           Ieškovas tvirtina, kad Komisija savo sprendimu tiesiogiai pažeidė SESV 222 straipsnyje numatytą solidarumo sąlygą.


title: Byla T-647/15: 2015 m. lapkričio 13 d. pareikštas ieškinys byloje Boros/Parlamentas

text:
               8.2.2016

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 48/61

         2015 m. lapkričio 13 d. pareikštas ieškinys byloje Boros/Parlamentas

   (Byla T-647/15)
   (2016/C 048/69)
   Proceso kalba: anglų

      Šalys

      Ieškovė: Crina Boros (Londonas, Jungtinė Karalystė), atstovaujama advokatės N. Pirc Musar

      Atsakovas: Europos Parlamentas

      Reikalavimai

   Ieškovė Bendrojo Teismo prašo:

               —

               panaikinti 2015 m. rugsėjo 16 d. Europos Parlamento sprendimą A(2015)8554 C, kuriuo atmesta pakartotinė ieškovės paraiška dėl galimybės susipažinti su tam tikrais dokumentais, susijusiais su informacija apie Europos Parlamento narių kelionių išlaidas, pragyvenimui skirtas išmokas, bendrosioms išlaidoms padengti skirtas išmokas ir išlaidas, susijusias su personalo įdarbinimu,

               —

               remiantis Bendrojo Teismo procedūros reglamento 134 ir 140 straipsniais, priteisti iš Parlamento bylinėjimosi išlaidas, įskaitant į bylą įstojusių šalių patirtas išlaidas.

      Ieškinio pagrindai ir pagrindiniai argumentai

   Grįsdama ieškinį ieškovė remiasi penkiais pagrindais.

               1.

               Pirmasis ieškinio pagrindas susijęs su Reglamento Nr. 1049/2001 (1) 4 straipsnio 1 dalies b punkto, siejamo su Reglamento Nr. 45/2001 (2) 8 straipsnio b punktu, pažeidimu, nes prašomi asmens duomenys pagal Bendrijos teisės aktus nesaugomi.

               2.

               Antrasis ieškinio pagrindas susijęs su Reglamento Nr. 1049/2001 4 straipsnio 1 dalies b punkto, siejamo su Reglamento Nr. 45/2001 8 straipsnio b punktu, pažeidimu, nes atsisakyta leisti susipažinti su prašoma informacija, nors atskleidimo sąlygos įvykdytos.

               3.

               Trečiasis ieškinio pagrindas susijęs su Reglamento Nr. 1049/2001 2 ir 4 straipsniuose, siejamuose su Reglamento Nr. 1049/2001 6 straipsnio 3 dalimi, nustatytos bendrosios pareigos išnagrinėti kiekvieną atskirą dokumentą pažeidimu.

               4.

               Ketvirtasis ieškinio pagrindas susijęs su Reglamento Nr. 1049/2001 4 straipsnio 6 dalies pažeidimu, nes atsisakymas leisti iš dalies susipažinti su prašomais dokumentais buvo nepagrįstas.

               5.

               Penktasis ieškinio pagrindas susijęs su pareigos motyvuoti, nustatytos Reglamento Nr. 1049/2001 7 straipsnio 1 dalyje ir 8 straipsnio 1 dalyje, pažeidimu, nes Parlamentas pasisakė ne dėl visų ieškovės argumentų.

      (1)  2001 m. gegužės 30 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentas (EB) Nr. 1049/2001 dėl galimybės visuomenei susipažinti su Europos Parlamento, Tarybos ir Komisijos dokumentais (OL L 145, 2001, p. 43; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 1 sk., 3 t., p. 331).

      (2)  2000 m. gruodžio 18 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentas (EB) Nr. 45/2001 dėl asmenų apsaugos Bendrijos institucijoms ir įstaigoms tvarkant asmens duomenis ir laisvo tokių duomenų judėjimo (OL L 8, 2001, p. 1; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 13 sk., 26 t., p. 102).


title: Byla T-257/09: 2009 m. liepos 2 d. pareikštas ieškinys byloje AECOPS prieš Komisiją

text:
               12.9.2009

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 220/34

         2009 m. liepos 2 d. pareikštas ieškinys byloje AECOPS prieš Komisiją
   (Byla T-257/09)
   2009/C 220/72
   Proceso kalba: portugalų

      Šalys

      Ieškovė: Associação de Empresas de Construção, Obras Públicas e Serviços (AECOPS) (Lisabona), atstovaujama advokatų J. L. da Cruz Vilaça ir L. Pinto Monteiro

      Atsakovė: Europos Bendrijų Komisija

      Ieškovės reikalavimai

               —

               Panaikinti 2005 m. birželio 22 d. Europos Bendrijų Komisijos sprendimą dėl bylos 890 979 P3, kuriame 1989 m. kovo 22 d. sprendimu C(89) 0570 suteikta pagalba sumažinta iki 426 070 eskudų ir reikalaujama grąžinti 1 591 128 eskudų sumą.

               —

               Priteisti iš Komisijos bylinėjimosi išlaidas.

      Ieškinio pagrindai ir pagrindiniai argumentai

   Teisės būti išklausytai iš anksto pažeidimas: ieškovei nebuvo suteikta galimybė pateikti savo pastabas prieš priimant galutinį sprendimą sumažinti finansinę pagalbą — tai esminio procedūros reikalavimo, kurio nesilaikius sprendimas turi būti panaikintas, pažeidimas.
   Teisinio saugumo principo pažeidimas dėl senaties ir pernelyg ilgai delsus priimti sprendimą.
   Pareigos motyvuoti pažeidimas: ginčijamame sprendime net trumpai nenurodomos pagalbos sumažinimo priežastys.


title: Byla C-276/10: 2010 m. gruodžio 22 d. Teisingumo Teismo (aštuntoji kolegija) sprendimas byloje Europos Komisija prieš Čekijos Respubliką (Valstybės įsipareigojimų neįvykdymas — Aplinka — Direktyva 2006/118/EB — Požeminio vandens apsauga nuo taršos ir jo būklės blogėjimo — Neperkėlimas per nustatytą terminą)

text:
               26.2.2011

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 63/12

         2010 m. gruodžio 22 d. Teisingumo Teismo (aštuntoji kolegija) sprendimas byloje Europos Komisija prieš Čekijos Respubliką

   (Byla C-276/10) (1)

   (Valstybės įsipareigojimų neįvykdymas - Aplinka - Direktyva 2006/118/EB - Požeminio vandens apsauga nuo taršos ir jo būklės blogėjimo - Neperkėlimas per nustatytą terminą)
   2011/C 63/21
   Proceso kalba: čekų

      Šalys

      Ieškovė: Europos Komisija, atstovaujama S. Pardo Quintillán ir L. Jelínek

      Atsakovė: Čekijos Respublika, atstovaujama M. Smolek ir J. Jirkalová

      Dalykas

   Valstybės įsipareigojimų neįvykdymas — Įstatymų ir kitų teisės aktų, būtinų 2006 m. gruodžio 12 d Europos Parlamento ir Tarybos direktyvai 2006/118/EB dėl požeminio vandens apsaugos nuo taršos ir jo būklės blogėjimo (OL L 372, p. 19) įgyvendinti, nepriėmimas arba nepranešimas apie juos per nustatytą terminą.

      Rezoliucinė dalis

               1.

               Per nustatytą terminą nepriėmusi įstatymų ir kitų teisės aktų, būtinų 2006 m. gruodžio 12 d Europos Parlamento ir Tarybos direktyvai 2006/118/EB dėl požeminio vandens apsaugos nuo taršos ir jo būklės blogėjimo įgyvendinti, Čekijos Respublika neįvykdė įsipareigojimų pagal šios direktyvos 12 straipsnį.

               2.

               Priteisti iš Čekijos Respublikos bylinėjimosi išlaidas.

      (1)  OL C 209, 2010 7 31.


title: Byla T-769/15: 2015 m. gruodžio 29 d. pareikštas ieškinys byloje SeNaPro/VRDT – Paltentaler Splitt & Marmorwerke (Dolokorn)

text:
               29.2.2016

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 78/30

         2015 m. gruodžio 29 d. pareikštas ieškinys byloje SeNaPro/VRDT – Paltentaler Splitt & Marmorwerke (Dolokorn)

   (Byla T-769/15)
   (2016/C 078/41)
   Kalba, kuria surašytas ieškinys: vokiečių

      Šalys

      Ieškovė: SeNaPro GmbH (Pomelsbrunas, Vokietija), atstovaujama advokato A. Schröder

      Atsakovė: Vidaus rinkos derinimo tarnyba (prekių ženklams ir pramoniniam dizainui) (VRDT)

      Kita procedūros Apeliacinėje taryboje šalis: Paltentaler Splitt & Marmorwerke GmbH (Rotenmanas, Austrija)

      Su procedūra VRDT susijusi informacija

      Pareiškėja: ieškovė.

      Prekių ženklas, dėl kurio kilo ginčas: žodinis Bendrijos prekių ženklas „Dolokorn“ – Registracijos paraiška Nr. 11 877 181.

      Procedūra VRDT: protesto procedūra.

      Ginčijamas sprendimas: 2015 m. spalio 23 d. VRDT pirmosios apeliacinės tarybos sprendimas byloje R 2643/2014-1.

      Reikalavimai

   Ieškovė Bendrojo Teismo prašo:

               —

               panaikinti ginčijamą sprendimą,

               —

               priteisti iš VRDT, be savo bylinėjimosi išlaidų, padengti SeNaPro GmbH bylinėjimosi išlaidas.

      Pagrindai, kuriais remiamasi

               —

               Reglamento Nr. 207/2009 75 straipsnio ir 76 straipsnio 1 ir 2 dalių pažeidimas.


title: Byla T-18/05 IMI plc, IMI Kynoch Ltd. ir Yorkshire Copper Tube 2005 m. sausio 19 d. pareikštas ieškinys Europos Bendrijų Komisijai

text:
               19.3.2005

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 69/25

         IMI plc, IMI Kynoch Ltd. ir Yorkshire Copper Tube 2005 m. sausio 19 d. pareikštas ieškinys Europos Bendrijų Komisijai
   (Byla T-18/05)
   (2005/C 69/45)
   Proceso kalba: anglų
   2005 m. sausio 19 d. Europos Bendrijų Pirmosios instancijos teisme buvo pareikštas IMI plc, įsteigtos Birmingeme (Jungtinė Karalystė), IMI Kynoch Ltd., įsteigtos Birmingeme (Jungtinė Karalystė) ir Yorkshire Copper Tube, įsteigtos Liverpulyje (Jungtinė Karalystė), atstovaujamų advokatų M. Struys ir D. Arts, ieškinys Europos Bendrijų Komisijai.
   Ieškovės pirmosios instancijos teismo prašo:

               —

               panaikinti 2004 m. rugsėjo 3 d. Komisijos sprendimo byloje COMP/E-1/38.069 – variniai santechniniai vamzdžiai, su pakeitimais padarytais 2004 m. spalio 20 d. vykusios rašytinės procedūros metu, 1 straipsnį ta apimtimi, kuria jis taikomas 1 straipsnio h, i ir j punktuose minimoms bendrovėms, ir 2 straipsnio f punktą;

               —

               subsidiariai, sumažinti ieškovėms paskirtas baudas;

               —

               priteisti iš Europos Bendrijų Komisijos bylinėjimosi išlaidas.

         Teisiniai pagrindai ir pagrindiniai argumentai
   Ginčijamu sprendimu Komisija nustatė EB sutarties 81 straipsnio 1 dalies ir EEE sutarties 53 straipsnio 1 dalies pažeidimą, kurį padarė kelios įmonės veikiančios varinių santechnikos gaminių sektoriuje. Pažeidimas buvo padarytas keliais atskirais veiksmais: taip vadinamų SANCO gamintojų susitarimu, taip vadinamų WICU ir Cuprotherm gamintojų susitarimu ir didesnės varinių santechninių vamzdžių gamintojų grupės susitarimu. Šiame sprendime nurodyta, kad ieškovės nežinojo ir negalėjo pagrįstai numatyti, kad egzistuoja SANCO, WICU ir Cuprotherm susitarimai.
   Grįsdami savo ieškinį ieškovės teigia, kad buvo pažeistas nediskriminavimo principas. Jų teigimu, dėl tyrimo vykdymo būdo Komisija kai kuriom įmonėms suteikė privilegijų. Ieškovės teigia, kad jos paskutinės gavo prašymą suteikti informaciją ir todėl paskutinės kreipėsi su prašymu sumažinti baudas, todėl joms skirtos baudos buvo sumažintos tik 10 %.
   Ieškovės taip pat teigia, kad Komisija suklydo vertindama, kad SANCO susitarimai nebuvo žymiai griežtesni nei didesnės gamintojų grupės susitarimai. Jos taip pat teigia, kad tai, jog ir SANCO susitarimų šalims, ir didesnės gamintojų grupės susitarimų šalims buvo skirtos to paties dydžio baudos, pažeidžia nediskriminavimo principą, ir principąkuris numato, kad atsakomybė dėl konkurencijos teisės pažeidimų yra asmeninio pobūdžio.
   Ieškovės taip pat ginčija sprendimą skirti tokio pat dydžio baudą joms ir gamintojams, kurie dalyvavo didesnės grupės susitarimą, kaip ir toms įmonėms, kurios sudarė WICU ir Cuprotherm susitarimus. Ieškovės teigia, kad tai pažeidžia nediskriminavimo principą, kuris numato, kad atsakomybė dėl konkurencijos teisės pažeidimų yra asmeninio pobūdžio, ir taip pat nurodo kad sprendimas dėl šio aspekto nėra pakankamai motyvuotas.
   Ieškovės taip pat teigia, kad Komisija pažeidė nediskriminavimo principą, o taip pat padarė aiškią vertinimo klaidą, kai nusprendė, kad ieškovės dalyvavo šiuose susitarimuose be pertraukų, nors nebuvo įmanoma nustatyti kai kurių įmonių nepertraukiamo dalyvavimo susitarimuose. Ieškovių teigimu jų situacija yra tokia pat kaip ir kitų įmonių. Ieškovės taip pat teigia, kad buvo pažeista jų teisė į gynybą, nes savo sprendimą Komisija grindė argumentais, kurie nebuvo nurodyti pranešime su kaltinimais.
   Galiausiai ieškovės teigia, kad nustatant baudas buvo pažeistas proporcingumo principas.


title: Byla C-297/08 2008 m. liepos 3 d. pareikštas ieškinys byloje Europos Bendrijų Komisija prieš Italijos Respubliką

text:
               30.8.2008

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 223/35

         2008 m. liepos 3 d. pareikštas ieškinys byloje Europos Bendrijų Komisija prieš Italijos Respubliką

   (Byla C-297/08)
   (2008/C 223/55)
   Proceso kalba: italų
   Šalys

      Ieškovė: Europos Bendrijų Komisija, atstovaujama C. Zadra, D. Recchia ir J.-B. Laignelot

      Atsakovė: Italijos Respublika
   Ieškovės reikalavimai

               —

               Pripažinti, jog nesiimdama visų priemonių, būtinų užtikrinti, kad atliekos būtų panaudotos ar pašalintos nesukeliant pavojaus žmonių sveikatai ir nepakenkiant aplinkai, būtent, nesudarydama integruoto ir tolygaus atliekų šalinimo tinklo, kiek tai susiję su Kampanijos regionu, Italijos Respublika neįvykdė įsipareigojimų pagal 2006 m. balandžio 5 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 2006/12/EB (1) dėl atliekų 4 ir 5 straipsnius.

               —

               Priteisti iš Italijos Respublikos bylinėjimosi išlaidas.

         Ieškinio pagrindai ir pagrindiniai argumentai
   Šiame ieškinyje Komisija prašo nubausti Italijos Respubliką šiai neįsteigus Kampanijos regione integruoto ir tolygaus atliekų šalinimo tinklo, kuris suteiktų galimybę (Bendrijai) pačiai tvarkyti atliekų šalinimą laikantis atliekų šalinimo bet kuriame iš artimiausių objektų principo. Ginčijamas įsipareigojimų nevykdymas, kaip pripažino pačios Italijos valdžios institucijos oficialiajame susirašinėjime, gali sukelti pavojų žmonių sveikatai ir aplinkai, ir todėl pažeidžia Direktyvos 2006/12/EB 4 ir 5 straipsnius.

      (1)  OL L 114, 2006, p. 9.


title: Byla C-586/13: 2015 m. birželio 18 d. Teisingumo Teismo (ketvirtoji kolegija) sprendimas byloje (Pesti Központi Kerületi Bíróság (Vengrija) prašymas priimti prejudicinį sprendimą) Martin Meat kft/Géza Simonfay, Ulrich Salburg (Prašymas priimti prejudicinį sprendimą — Laisvė teikti paslaugas — Direktyva 96/71/EB — 1 straipsnio 3 dalies a ir c punktai — Darbuotojų komandiravimas — Darbuotojų perleidimas — 2003 m. Stojimo aktas — X priedo 1 skyriaus 2 ir 13 dalys — Pereinamojo laikotarpio priemonės — Vengrijos piliečių galimybė patekti į valstybių, kurios Vengrijos įstojimo į Europos Sąjungą dieną jau buvo jos narės, darbo rinką — Reikalavimas gauti leidimą dirbti perleidžiant darbuotojus — Nesvarbūs sektoriai)

text:
               24.8.2015

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 279/7

         2015 m. birželio 18 d. Teisingumo Teismo (ketvirtoji kolegija) sprendimas byloje (Pesti Központi Kerületi Bíróság (Vengrija) prašymas priimti prejudicinį sprendimą) Martin Meat kft/Géza Simonfay, Ulrich Salburg

   (Byla C-586/13) (1)

   ((Prašymas priimti prejudicinį sprendimą - Laisvė teikti paslaugas - Direktyva 96/71/EB - 1 straipsnio 3 dalies a ir c punktai - Darbuotojų komandiravimas - Darbuotojų perleidimas - 2003 m. Stojimo aktas - X priedo 1 skyriaus 2 ir 13 dalys - Pereinamojo laikotarpio priemonės - Vengrijos piliečių galimybė patekti į valstybių, kurios Vengrijos įstojimo į Europos Sąjungą dieną jau buvo jos narės, darbo rinką - Reikalavimas gauti leidimą dirbti perleidžiant darbuotojus - Nesvarbūs sektoriai))
   (2015/C 279/08)
   Proceso kalba: vengrų

      Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas

      Pesti Központi Kerületi Bíróság

      Šalys pagrindinėje byloje

      Ieškovė: Martin Meat kft

      Atsakovai: Géza Simonfay, Ulrich Salburg

      Rezoliucinė dalis

               1.

               Akto dėl Čekijos Respublikos, Estijos Respublikos, Kipro Respublikos, Latvijos Respublikos, Lietuvos Respublikos, Vengrijos Respublikos, Maltos Respublikos, Lenkijos Respublikos, Slovėnijos Respublikos ir Slovakijos Respublikos stojimo sąlygų ir sutarčių, kuriomis yra grindžiama Europos Sąjunga, pritaikomųjų pataisų X priedo 1 skyriaus 2 ir 13 dalys turi būti aiškinamos taip, kad Austrijos Respublika turi teisę riboti darbuotojų perleidimą į jos teritoriją remdamasi šio priedo 1 skyriaus 2 dalimi, nepaisant to, kad toks perleidimas nesusijęs su svarbiu sektoriumi, kaip tai suprantama pagal minėto priedo 1 skyriaus 13 dalį.

               2.

               Esant tokiems sutartiniams santykiams, kaip nagrinėjamieji pagrindinėje byloje, norint nustatyti, ar šie sutartiniai santykiai laikytini darbuotojų perleidimu, kaip tai suprantama pagal 1996 m. gruodžio 16 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 96/71/EB dėl darbuotojų komandiravimo paslaugų teikimo sistemoje 1 straipsnio 3 dalies c punktą, reikia atsižvelgti į visas aplinkybes, rodančias, kad darbuotojo siuntimas į priimančiąją valstybę narę yra arba nėra su šiais sutartiniais santykiais susijusio paslaugų teikimo dalykas. Be kita ko, aplinkybė, kad paslaugų teikėjas atsako už netinkamą sutartyje nurodytos paslaugos suteikimą, taip pat aplinkybė, jog šis paslaugų teikėjas gali laisvai nuspręsti dėl darbuotojų, kuriuos jis mano tikslinga siųsti į priimančiąją valstybę narę, skaičiaus, iš principo yra požymis, kad toks siuntimas nėra atitinkamų paslaugų teikimo dalykas. Kita vertus, tai, kad įmonė šių paslaugų gavėja tikrina, ar suteikta paslauga atitinka sutartį, arba tai, kad ji gali duoti bendrus nurodymus darbuotojams, kuriuos įdarbino minėtas paslaugų teikėjas, savaime neleidžia daryti išvados, kad tai yra darbuotojų perleidimas.

      (1)  OL C 71, 2014 3 8.


title: Byla T-697/15: 2016 m. gegužės 25 d. Bendrojo Teismo nutartis byloje Bergbräu/EUIPO – Vilser Privatbrauerei (VILSER BERGBRÄU)

text:
               1.8.2016

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 279/41

         2016 m. gegužės 25 d. Bendrojo Teismo nutartis byloje Bergbräu/EUIPO – Vilser Privatbrauerei (VILSER BERGBRÄU)

   (Byla T-697/15) (1)

   (2016/C 279/57)
   Proceso kalba: vokiečių
   Antrosios kolegijos pirmininkas nutartimi nurodė išbraukti bylą iš registro.

      (1)  OL C 78, 2016 2 29.


title: Byla C-44/06 2007 m. kovo 8 d. Teisingumo Teismo (penktoji kolegija) sprendimas (Finanzgericht des Landes Brandenburg (Vokietija) prašymas priimti prejudicinį sprendimą) Gerlach und Co. mbH prieš Hauptzollamt Frankfurt (Oder) (Muitų sąjunga — Bendrijos tranzitas — Tranzito operacijos teisėtumo ar pažeidimo vietos įrodymas — Trijų mėnesių terminas — Termino nustatymas po sprendimo išieškoti importo muitus)

text:
               28.4.2007

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 95/11

         2007 m. kovo 8 d. Teisingumo Teismo (penktoji kolegija) sprendimas (Finanzgericht des Landes Brandenburg (Vokietija) prašymas priimti prejudicinį sprendimą) Gerlach und Co. mbH prieš Hauptzollamt Frankfurt (Oder)

   (Byla C-44/06) (1)

   (Muitų sąjunga - Bendrijos tranzitas - Tranzito operacijos teisėtumo ar pažeidimo vietos įrodymas - Trijų mėnesių terminas - Termino nustatymas po sprendimo išieškoti importo muitus)
   (2007/C 95/18)
   Proceso kalba: vokiečių
   Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas
   Finanzgericht des Landes Brandenburg
   Šalys pagrindinėje byloje

      Ieškovė: Gerlach und Co. mbH

      Atsakovė: Hauptzollamt Frankfurt (Oder)
   Dalykas
   Prašymas priimti prejudicinį sprendimą — 1987 m. kovo 27 d. Komisijos reglamento (EEB) Nr. 1062/87 dėl Bendrijos tranzito tvarkos įgyvendinimo ir tam tikro šios tvarkos supaprastinimo (OL L 107, p. 1), iš dalies pakeisto 1990 m. gegužės 29 d. Komisijos reglamentu (EEB) Nr. 1429/90 (OL L 137, p. 21), 11a straipsnio 2 dalies išaiškinimas — Teisės pažeidimas arba nusižengimas, padarytas vykdant išorinio Bendrijos tranzito operaciją (T1) — Termino pateikti įrodymus dėl pažeidimo ar nusižengimo vietos nurodymas — Duomenys vėlesni, nei buvo priimtas sprendimas dėl muitų įskaitymo įgyvendinant išieškojimo procedūrą
   Rezoliucinė dalis
   1987 m. kovo 27 d. Komisijos reglamento (EEB) Nr. 1062/87, nustatančio Bendrijos tranzito įgyvendinimo ir supaprastinimo nuostatas, iš dalies pakeisto 1990 m. gegužės 29 d. Komisijos reglamentu (EEB) Nr. 1429/90, 11a straipsnio 2 dalis turi būti aiškinama taip, kad valstybė narė, kuriai priklauso išvykimo įstaiga, priėmus sprendimą imtis priemonių išieškoti importo muitus, skundo dėl šios sprendimo nagrinėjimo procedūros metu negali vykdytojui nustatyti trijų mėnesių termino pateikti įrodymus, pagal kuriuos būtų įmanoma pripažinti, kad tranzito operacija buvo atlikta be pažeidimų, arba nustatyti faktinę pažeidimo arba nusižengimo vietą.

      (1)  OL C 86, 2006 4 8.


title: Byla C-154/06 2006 m. spalio 26 d. Teisingumo Teismo (ketvirtoji kolegija) sprendimas Europos Bendrijų Komisija prieš Suomijos Respubliką (Valstybės įsipareigojimų neįvykdymas — Direktyva 2003/108/EB — Elektros ir elektroninės įrangos atliekos — Neperkėlimas per nustatytą terminą)

text:
               30.12.2006

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 326/21

         2006 m. spalio 26 d. Teisingumo Teismo (ketvirtoji kolegija) sprendimas Europos Bendrijų Komisija prieš Suomijos Respubliką

   (Byla C-154/06) (1)

   (Valstybės įsipareigojimų neįvykdymas - Direktyva 2003/108/EB - Elektros ir elektroninės įrangos atliekos - Neperkėlimas per nustatytą terminą)
   (2006/C 326/41)
   Proceso kalba: švedų
   Šalys

      Ieškovė: Europos Bendrijų Komisija, atstovaujama M. Konstantinidis ir Nyberg

      Atsakovė: Suomijos Respublika, atstovaujama E. Bygglin
   Dalykas
   Valstybės įsipareigojimų neįvykdymas — Nuostatų, būtinų įgyvendinti 2003 m. gruodžio 8 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvą 2003/108/EB, iš dalies keičiančią Direktyvą 2002/96/EB dėl elektros ir elektroninės įrangos atliekų (EEĮA) (OL L 37, p. 24), nepriėmimas per nustatytą terminą autonominėje Åland provincijoje.
   Rezoliucinė dalis

               1.

               Nepriimdama 2003 m. gruodžio 8 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvą 2003/108/EB, iš dalies keičiančią Direktyvą 2002/96/EB dėl elektros ir elektroninės įrangos atliekų (EEĮA), įgyvendinančių įstatymų ir kitų teisės aktų, kiek tai susiję su Åland salomis, Suomijos Respublika neįvykdė įsipareigojimų pagal šią direktyvą.

               2.

               Suomijos Respublika padengia bylinėjimosi išlaidas.

      (1)  OL C 131, 2006 6 3.


title: Byla F-36/09: 2009 m. balandžio 2 d. pareikštas ieškinys byloje Armitage-Wilson prieš Europolą

text:
               18.7.2009

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 167/26

         2009 m. balandžio 2 d. pareikštas ieškinys byloje Armitage-Wilson prieš Europolą
   (Byla F-36/09)
   2009/C 167/50
   Proceso kalba: olandų

      Šalys

      Ieškovė: Kate Armitage-Wilson (Haga, Nyderlandai), atstovaujama W. J. Dammingh

      Atsakovas: Europos policijos biuras (Europolas)

      Ginčo dalykas bei aprašymas

   2008 m. birželio 12 d. Sprendimo, kuriuo ieškovei pranešama, kad nėra galimybės jai pasiūlyti nuolatinės darbo vietos, ir 2009 m. sausio 7 d. Sprendimo, kuriuo atmesta apeliacija dėl pirmojo sprendimo, panaikinimas.

      Ieškovės reikalavimai

               —

               Panaikinti 2008 m. birželio 12 d. Sprendimą, kuriuo atsakovas pranešė ieškovei, kad negali jai pasiūlyti nuolatinės darbo vietos, ir 2009 m. sausio 7 d. Sprendimą, priimtą dėl apeliacijos, kuriame teigiama, kad ieškovės pareikštos pretenzijos dėl 2008 m. birželio 12 d. Sprendimo yra nepagrįstos.

               —

               Priteisti iš Europolo bylinėjimosi išlaidas.


title: Byla F-122/11: 2012 m. lapkričio 23 d. Tarnautojų teismo (antroji kolegija) nutartis byloje Vacarescu prieš Komisiją (Viešoji tarnyba — Vėlavimas — Akivaizdus nepriimtinumas)

text:
               16.2.2013

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 46/31

         2012 m. lapkričio 23 d. Tarnautojų teismo (antroji kolegija) nutartis byloje Vacarescu prieš Komisiją

   (Byla F-122/11)
   (Viešoji tarnyba - Vėlavimas - Akivaizdus nepriimtinumas)
   2013/C 46/62
   Proceso kalba: anglų

      Šalys

      Ieškovas: Dragos-Lucian Vacarescu (Briuselis, Belgija), atstovaujamas advokato R.-C. Radu

      Atsakovė: Europos Komisija

      Dalykas

   Viešoji tarnyba — Prašymas panaikinti Komisijos sprendimą nemokėti ieškovui dienpinigių, teisė į kuriuos jam turėtų būti suteikta pagal Pareigūnų tarnybos nuostatų VII priedo 10 straipsnio 2 dalies antrą pastraipą.

      Rezoliucinė dalis

               1.

               Atmesti ieškinį.

               2.

               D.-L. Vacarescu padengia savo patirtas bylinėjimosi išlaidas.


title: Byla F-49/08 2008 m. gegužės 19 d. pareikštas ieškinys byloje Giannini prieš Komisiją

text:
               19.7.2008

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 183/33

         2008 m. gegužės 19 d. pareikštas ieškinys byloje Giannini prieš Komisiją

   (Byla F-49/08)
   (2008/C 183/67)
   Proceso kalba: prancūzų
   Šalys

      Ieškovas: Massimo Giannini (Briuselis, Belgija), atstovaujamas advokatų L. Levi ir C. Ronzi

      Atsakovė: Europos Bendrijų Komisija
   Ginčo dalykas bei aprašymas
   Pirma, sprendimo atleisti ieškovą panaikinimas, nurodymas atsakovei sumokėti visas pinigines išmokas, susijusias su sutarties tęsimu, ir kelių sprendimų, kuriais jam buvo atsisakyta skirti pinigines išmokas, panaikinimas. Antra, prašymas atlyginti ieškovo patirtą turtinę ir neturtinę žalą.
   Ieškovo reikalavimai

               —

               Panaikinti sprendimą atleisti ieškovą, apie kurį pranešta 2007 m. liepos 10 dieną.

               —

               Prireikus, panaikinti sprendimą atmesti skundą, įteiktą 2008 m. vasario 5 dieną.

               —

               Nurodyti Komisijai sumokėti visas pinigines išmokas, susijusias su sutarties su ieškovu tęsimu (visų pirma, bazinį darbo užmokestį, atskaičiavus išmokėtas bedarbio pašalpas, pašalpas, išmokas ir kompensacijas, apskaičiuotas trejų metų sutarties trukmei, taip pat kelionės išlaidas nuo darbo vietos iki kilmės vietos), padidintas palūkanomis už praleistą terminą skaičiuojant nuo to momento, kai kiekviena iš šių sumų tapo mokėtina, iki visiško atsiskaitymo, apskaičiuotomis remiantis atitinkamu laikotarpiu taikomu, Europos centrinio banko nustatytu fiksuotu dydžiu pagrindinėms refinansavimo operacijoms ir padidintomis trimis punktais.

               —

               Bet kuriuo atveju panaikinti 2007 m. liepos 27 d. ir 2007 m. rugsėjo 20 d. sprendimus iš ieškovo atlyginimo už 2007 m. rugpjūčio mėnesį išskaičiuoti 5 218,22 EUR sumą, atitinkančią dalį ieškovo kelionės išlaidų nuo darbo vietos iki kilmės vietos, ir dėlto kompensuoti šią 5 218,22 EUR sumą, padidintą palūkanomis už praleistą terminą skaičiuojant nuo 2007 m. rugpjūčio 15 d. iki visiško atsiskaitymo, apskaičiuotomis remiantis atitinkamu laikotarpiu taikomu, Europos centrinio banko nustatytu fiksuotu dydžiu pagrindinėms refinansavimo operacijoms ir padidintomis trimis punktais.

               —

               Bet kuriuo atveju panaikinti 2007 m. rugpjūčio 28 d. sprendimą sumažinti įsikūrimo išmoką iki vieno trečdalio nuo 2006 m. lapkričio mėnesį gautos sumos bei susigrąžinti kitus du trečdalius, t. y. 4 278,5 EUR, išskaičiuojant iš atlyginimo už 2006 m. vasario mėnesį, ir dėlto nurodyti kompensuoti šią 4 278,5 EUR sumą, padidintą palūkanomis už praleistą terminą skaičiuojant nuo 2008 m. vasario 15 d. iki visiško atsiskaitymo, apskaičiuotomis remiantis atitinkamu laikotarpiu taikomu, Europos centrinio banko nustatytu fiksuotu dydžiu pagrindinėms refinansavimo operacijoms ir padidintomis trimis punktais.

               —

               Priteisti nuostolius ir palūkanas, skirtus atlyginti patirtą turtinę ir neturtinę žalą, šiuo metu vertinamą 200 000 EUR.

               —

               Priteisti iš Europos Bendrijų Komisijos bylinėjimosi išlaidas.