title: 2016 m. rugsėjo 22 d. Teisingumo Teismo (aštuntoji kolegija) sprendimas.#Kawasaki Motors Europe NV prieš Inspecteur van de Belastingdienst/Douane.#Gerechtshof Amsterdam prašymas priimti prejudicinį sprendimą.#Prašymas priimti prejudicinį sprendimą – Galiojimo vertinimas – Reglamentas (EB) Nr. 1051/2009 – Bendrasis muitų tarifas – Tarifinis klasifikavimas – Kombinuotoji nomenklatūra – 8701 pozicija – Traktoriai ir vilkikai – 8701 90 11 – 8701 90 39 subpozicijos – Nauji ratiniai žemės ūkio traktoriai (išskyrus traktorius, valdomus pėsčiojo traktorininko) ir miškų ūkio traktoriai – Lengvieji keturračiai visureigiai, sukonstruoti taip, kad galėtų būti naudojami kaip traktoriai.#Byla C-91/15.

text:
         TEISINGUMO TEISMO (AŠTUNTOJI KOLEGIJA) SPRENDIMAS
      2016 m. rugsėjo 22 d. (
            *1
         )
      „Prašymas priimti prejudicinį sprendimą — Galiojimo vertinimas — Reglamentas (EB) Nr. 1051/2009 — Bendrasis muitų tarifas — Tarifinis klasifikavimas — Kombinuotoji nomenklatūra — 8701 pozicija — Traktoriai ir vilkikai — 8701 90 11 — 8701 90 39 subpozicijos ? Nauji ratiniai žemės ūkio traktoriai (išskyrus traktorius, valdomus pėsčiojo traktorininko) ir miškų ūkio traktoriai — Lengvieji keturračiai visureigiai, sukonstruoti taip, kad galėtų būti naudojami kaip traktoriai“
      Byloje C‑91/15
      dėl Gerechtshof Amsterdam (Amsterdamo apeliacinis teismas, Nyderlandai) 2015 m. vasario 12 d. sprendimu, kurį Teisingumo Teismas gavo 2015 m. vasario 25 d., pagal SESV 267 straipsnį pateikto prašymo priimti prejudicinį sprendimą byloje

         Kawasaki Motors Europe NV

      prieš

         Inspecteur van de Belastingdienst/Douane

      TEISINGUMO TEISMAS (aštuntoji kolegija),
      kurį sudaro kolegijos pirmininkas D. Šváby (pranešėjas), teisėjai J. Malenovský ir M. Safjan,
      generalinis advokatas M. Szpunar,
      kancleris A. Calot Escobar,
      atsižvelgęs į rašytinę proceso dalį,
      išnagrinėjęs pastabas, pateiktas:

               —

                  Kawasaki Motors Europe NV, atstovaujamos advokatų J. A. H. Hollebeek, M. van der Knaap ir E. van Doornik,

               —

               Nyderlandų vyriausybės, atstovaujamos M. Bulterman ir B. Koopman,

               —

               Europos Komisijos, atstovaujamos J.‑F. Brakeland ir A. Caeiros,

         atsižvelgęs į sprendimą, priimtą susipažinus su generalinio advokato nuomone, nagrinėti bylą be išvados,
      priima šį

         Sprendimą

               1

               Prašymas priimti prejudicinį sprendimą susijęs su 2009 m. lapkričio 3 d. Komisijos reglamento (EB) Nr. 1051/2009 dėl tam tikrų prekių klasifikavimo Kombinuotojoje nomenklatūroje (OL L 290, 2009, p. 56) galiojimu.

               2

               Šis prašymas buvo pateiktas nagrinėjant Kawasaki Motors Europe NV (toliau – KME) ir Inspecteur van de Belastingdienst/Douane (mokesčių ir muitų inspektorius) (toliau – Inspecteur) ginčą dėl pastarojo išduotų trijų privalomosios tarifinės informacijos dokumentų, susijusių su lengvaisiais keturračiais visureigiais, sukonstruotais taip, kad galėtų būti naudojami kaip traktoriai.

         Teisinis pagrindas

         Sąjungos teisė

      Reglamentas Nr. 2658/87

               3

               Pagal 1987 m. liepos 23 d. Tarybos reglamento (EEB) Nr. 2658/87 dėl tarifų ir statistinės nomenklatūros bei dėl Bendrojo muitų tarifo (OL L 256, 1987, p. 1; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 2 sk., 2 t., p. 382), iš dalies pakeisto 2000 m. sausio 31 d. Tarybos reglamentu (EB) Nr. 254/2000 (OL L 28, 2000, p. 16; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 2 sk., 9 t., p. 357) (toliau – Reglamentas Nr. 2658/87), 9 straipsnio 1 dalies a punkto pirmą įtrauką ir 10 straipsnį Europos Komisija, padedama Muitinės kodekso komiteto, tvirtina priemones dėl Kombinuotosios nomenklatūros, pateiktos Reglamento Nr. 2658/87 I priede, taikymo, kiek tai susiję su prekių klasifikavimu. Būtent remiantis pirmąja nuostata buvo priimtas Reglamentas Nr. 1051/2009.

               4

               Šios Kombinuotosios nomenklatūros, iš dalies pakeistos 2009 m. rugsėjo 30 d. Komisijos reglamentu (ES) Nr. 948/2009 (OL L 287, 2009, p. 1) (toliau – KN), pirmos dalies I skyriaus A poskyryje pateiktos bendrosios šios nomenklatūros aiškinimo taisyklės (toliau – bendrosios taisyklės). Šiame poskyryje nurodyta:
               „Klasifikuojant prekes pagal Kombinuotąją nomenklatūrą, turi būti vadovaujamasi šiais principais:

                        1.

                        Skyrių, skirsnių ir poskirsnių pavadinimai pateikiami tik nurodymui palengvinti; juridiniais tikslais prekių klasifikavimas turi būti nustatomas pagal pozicijų pavadinimus bei skyrių ir skirsnių pastabas ir, jeigu šiuose pozicijų pavadinimuose ir pastabose nenurodyta kitaip, vadovaujantis toliau išdėstytomis nuostatomis.

                  <...>

                        3.

                        Jeigu pritaikius 2 taisyklės b punktą arba dėl kokių nors kitų priežasčių prekę galima prima facie klasifikuoti dviejose arba daugiau pozicijų, ji turi būti klasifikuojama taip:

                                 a)

                                 pirmenybė teikiama tai pozicijai, kurioje prekė aprašyta tiksliausiai, lyginant su kitomis pozicijomis, kuriose ji aprašyta bendriau. <...>

                  <...>

                        6.

                        Juridiniais tikslais klasifikuojant prekes bet kurios pozicijos subpozicijose vadovaujamasi subpozicijų pavadinimais ir visomis taikytinomis subpozicijų pastabomis, taip pat mutatis mutandis pirmiau išdėstytomis taisyklėmis, laikantis nuostatos, kad gali būti sugretinamos tik to paties lygio subpozicijos. Taikant šią taisyklę taip pat reikia remtis atitinkamo skyriaus ar skirsnio pastabomis, jeigu pagal kontekstą nereikalaujama kitaip.“

               5

               KN antros dalies „Muitų sąrašas“ 87 skirsnis apima „[a]ntžeminio transporto priemones, išskyrus geležinkelio ir tramvajaus riedmenis; jų dalis ir reikmenis“. Pagal šio skirsnio 2 pastabą šiame skirsnyje „terminas „traktoriai ir vilkikai“ reiškia antžeminio transporto priemones, daugiausia pritaikytas kitoms antžeminio transporto priemonėms, įrenginiams arba kroviniams traukti arba stumti, nesvarbu, ar traktoriai ir vilkikai, be pagrindinės jų paskirties, papildomai pritaikyti įrankiams ar įtaisams, sėkloms, trąšoms arba kitoms prekėms transportuoti“.

               6

               Šis 87 skirsnis apima 8701 poziciją, kuri suformuluota taip:

                           „8701

                           Traktoriai ir vilkikai (išskyrus traktorius ir vilkikus, priskiriamus 8709 pozicijai)

                           8701 10 00

                           ? Traktoriai, valdomi pėsčiojo traktorininko

                           8701 20

                           – Kelių vilkikai, pritaikyti puspriekabėms traukti

                           <...>

                           8701 30 00

                           – Vikšriniai traktoriai

                           8701 90

                           – Kiti:
                           – – Ratiniai žemės ūkio traktoriai (išskyrus traktorius, valdomus pėsčiojo traktorininko) ir miškų ūkio traktoriai:
                           – – – Nauji, kurių variklio galia:

                           8701 90 11
                           8701 90 20
                           8701 90 25
                           8701 90 31
                           8701 90 35
                           8701 90 39
                           8701 90 50

                           – – – – Ne didesnė kaip 18 kW
                           – – – – Didesnė kaip 18 kW, bet ne didesnė kaip 37 kW
                           – – – – Didesnė kaip 37 kW, bet ne didesnė kaip 59 kW
                           – – – – Didesnė kaip 59 kW, bet ne didesnė kaip 75 kW
                           – – – – Didesnė kaip 75 kW, bet ne didesnė kaip 90 kW
                           – – – – Didesnė kaip 90 kW
                           – – – Naudoti

                           8701 90 90

                           – – Kita“

               7

               Prie 8701 90 90 subpozicijos priskiriamiems įrenginiams numatytas importo muito tarifas yra 7 %, o prie 8701 90 11–8701 90 50 subpozicijų priskiriamiems įrenginiams importo muitas netaikomas.

         Reglamentas Nr. 1051/2009

               8

               Reglamentas Nr. 1051/2009 įsigaliojo 2009 m. lapkričio 26 d. Šiame reglamente klasifikuojami abiejų rūšių įrenginiai pagal jo priede nurodytus duomenis.

               9

               Visi šie įrenginiai, apibrėžiami kaip „nauja keturratė transporto priemonė (vadinamasis visureigis) su stūmokliniu kibirkštinio uždegimo vidaus degimo varikliu, kurios variklio galia apie 15 kW, o grynasis svoris apie 310 kg“, priskiriami atitinkamai prie KN 8701 90 11 ir 8701 90 90 subpozicijų.

               10

               Remiantis po šio transporto priemonių aprašymų pateiktais paaiškinimais, joms bendra:

                        —

                        viena maždaug 600 mm ilgio tik vairuotojui skirta sėdynė,

                        —

                        automobiliuose naudojama Ackermano principu veikianti vairavimo sistema, valdoma vairu,

                        —

                        priekiniai ir užpakaliniai ratai su stabdžiais,

                        —

                        automatinė sankaba ir atbulinės eigos pavara,

                        —

                        variklis, specialiai sukonstruotas naudoti sudėtingomis vietovės sąlygomis, kuris, dirbdamas mažomis apsukomis, išvysto pakankamą trauką,

                        —

                        sukimo momentas užpakaliniams ratams perduodamas velenu,

                        —

                        bekelei pritaikytos padangos su giliu protektoriaus raštu,

                        —

                        kiaurymė su jungiamosiomis detalėmis įvairiems sukabinimo įtaisams prikabinti ir

                        —

                        vilkimo galia maždaug 1170 kg (be stabdžių).

               11

               Tačiau, remiantis minėtais paaiškinimais, tik pirmoji transporto priemonė turi „stacionariai įtvirtintą gervę, skirtą rąstams vilkti“. Pažymima, kad „ši transporto priemonė sukonstruota daugiausia miškų ūkio darbams dirbti“.

               12

               Pagal minėtame priede nurodytus motyvus klasifikuojama vadovaujantis KN 1 ir 6 bendrosiomis aiškinimo taisyklėmis, 87 skirsnio 2 pastaba ir KN 8701 pozicijos, 8701 90 subpozicijos ir 8 skaitmenų subpozicijų, atitinkančių kiekvienos transporto priemonės priskyrimą, aprašymu.

               13

               Šiuose motyvuose dėl abiejų transporto priemonių pateikiami tokie vertinimai:

                        —

                        „Kadangi transporto priemonėje yra kiaurymė su jungiamosiomis detalėmis įvairiems sukabinimo įtaisams prikabinti ir sukimo momentas užpakaliniams ratams perduodamas velenu, jos paskirtimi laikytini darbai sudėtingomis vietovės sąlygomis ir kitų transporto priemonių, įrenginių ar krovinių traukimas arba stūmimas (87 skirsnio 2 pastaba).“

                        —

                        „Transporto priemonė nepriskirtina 8703 pozicijai, nes ji atitinka 87 skirsnio 2 pastabos apibrėžtį ir gali traukti arba stumti (be stabdžių) svorį, bent dukart didesnį už jos grynąjį svorį. (Taip pat žr. KN paaiškinimų 8701 90 11–8701 90 90 subpozicijų paaiškinimus.)“

               14

               Vis dėlto priešpaskutinėje motyvų pastraipoje nurodomas toks kiekvienos transporto priemonės skirtumas:

                        —

                        Dėl pirmosios transporto priemonės, klasifikuojamos KN 8701 90 11 subpozicijoje, nurodoma, kad „gervė suteikia transporto priemonei miškų ūkio traktoriaus požymį. (Taip pat žr. KN paaiškinimų 8701 90 11–8701 90 50 subpozicijų paaiškinimus.)“

                        —

                        O dėl antrosios transporto priemonės, klasifikuojamos KN 8701 90 90 subpozicijoje, nurodoma, kad „transporto priemonė neklasifikuotina kaip žemės ūkio traktorius arba miškų ūkio traktorius, nes joje nesumontuotas nei darbo velenas, nei hidraulinis kėlimo įrenginys, nei gervė. (Taip pat žr. KN paaiškinimų 8701 90 11–8701 90 50 subpozicijų paaiškinimus.)“

               15

               2009 m. lapkričio 3 d. priimant Reglamentą Nr. 1051/2009 Europos Bendrijų kombinuotosios nomenklatūros paaiškinimai (OL C 133, 2008, p. 1) dėl atitinkamų subpozicijų buvo tokie:

                        —

                        Dėl visų 8701 90 11–8701 90 90 subpozicijų:
                        „Šioms subpozicijoms priskiriami vadinamieji visureigiai, sukonstruoti taip, kad galėtų būti naudojami kaip traktoriai, kurių charakteristikos yra tokios:

                                 —

                                 viena tik vairuotojui skirta sėdynė,

                                 —

                                 juose taip pat įtaisytas standartinis buksyravimo kablys,

                                 —

                                 vairuojama naudojant išilginį vairą su dviem rankenomis, kuriose sumontuoti valdymo įrenginiai,

                                 —

                                 vairavimo sistema pasuka du priekinius ratus, kaip ir tradicinėje autotransporto priemonėje (Ackermano principas),

                                 —

                                 automatinė sankaba ir atbulinės eigos pavara,

                                 —

                                 transporto priemonė turi automatinę sankabą ir atgalinės eigos pavarą,

                                 —

                                 variklis, specialiai sukonstruotas naudoti sudėtingomis vietovės sąlygomis, kuris dirbdamas mažomis apsukomis išvysto trauką, pakankamą prikabintiems įrenginiams traukti,

                                 —

                                 sukimo momentas ratams perduodamas velenais, o ne grandine,

                                 —

                                 bekelei pritaikytos padangos su giliu protektoriaus raštu,

                                 —

                                 vilkimo galia (be stabdžių) bent dukart didesnė už pačios transporto priemonės masę.

                           Jeigu šios transporto priemonės turi visas minėtas charakteristikas ir atitinka 8701 90 11–8701 90 50 subpozicijų paaiškinimus, jos klasifikuotinos kaip žemės ūkio arba miškų ūkio traktoriai. Kitais atvejais jos priskirtinos 8701 90 90 subpozicijai.
                        Jeigu minėti visureigiai neturi visų minėtų charakteristikų, jie klasifikuotini 8703 pozicijoje.
                        Šioms subpozicijoms taip pat nepriskiriami vadinamieji „Quad“ automobiliukai (8703 pozicija arba 9503 00 10 subpozicija (žr. šios subpozicijos paaiškinimus)).“

                        —

                        Dėl 8701 90 11–8701 90 50 subpozicijų, apimančių ratinius žemės ūkio traktorius (išskyrus traktorius, valdomus pėsčiojo traktorininko) ir miškų ūkio traktorius:
                        „Šioms subpozicijoms priskiriami žemės ūkio arba miškų ūkio traktoriai, turintys bent tris ratus ir, atsižvelgiant į jų konstrukciją ir įrangą, akivaizdžiai skirti žemės ūkio, sodininkystės ar miškų ūkio darbams. Šio tipo transporto priemonių maksimalus greitis yra ribotas (paprastai kelyje 25 km per valandą).
                        Žemės ūkio traktoriai paprastai turi: hidraulinę įrangą, pritaikytą žemės ūkio padargams (akėčioms, plūgams) pakelti arba nuleisti, variklio galios perdavimo priemones, skirtas mašinoms arba padargams varyti, ir priekabų prikabinimo įtaisus. Jie taip pat gali turėti hidraulinę įrangą, skirtą darbo įrenginiams (šieno krautuvams, mėšlo krautuvams ir kt.) valdyti, kai šie laikytini reikmenimis.
                        Šioms subpozicijoms taip pat priskiriami specialiai sukonstruoti žemės ūkio traktoriai, pavyzdžiui, traktoriai su apžargine važiuokle (straddle tractors), naudojami vynuogynuose ir medelynuose, darbui kalvotose vietovėse skirti traktoriai (hill tractors) ir įrankius vežantys traktoriai (tool carrying tractors).
                        Net ir tada, kai pateikimo metu prie traktoriaus būna pritvirtinti keičiami žemės ūkio padargai, jie turi būti priskiriami juos atitinkančioms pozicijoms (8432, 8433 ir kt. pozicijos).
                        Miškų ūkio traktoriams būdingas požymis yra tai, kad jie turi nuolatinę pritvirtintą gervę, skirtą rąstams vilkti.
                        Vadovaujantis šio skyriaus 2 pastaba, traktoriai, priskiriami šioms subpozicijoms, taip pat gali turėti tam tikras charakteristikas, dėl kurių jie, be pagrindinės paskirties, gali vežti žemės ūkio arba miškų ūkio mechaninius įrenginius, įrankius, trąšas, sėklas ir kt.
                        Šioms subpozicijoms nepriskiriamos žoliapjovės (vadinamos važiuojamosiomis žoliapjovėmis arba traktoriais, valdomais pėsčiojo traktorininko) su nuolatiniu pritvirtintu pjovimo įtaisu ir ne daugiau kaip viena variklio galios perdavimo priemone, skirta tik pjovimo įrenginiui varyti (žr. 8433 11 10–8433 19 90 subpozicijos paaiškinimus).“

                        —

                        Dėl 8701 90 90 subpozicijos „Kiti“:
                        „Šiai subpozicijai priskiriami:

                                 1)

                                 viešųjų darbų traktoriai;

                                 2)

                                 vienaašiai traktoriai autotransporto priemonėms su priekabomis.“

         Pagrindinė byla ir prejudicinis klausimas

               16

               Ginčas pagrindinėje byloje susijęs su prekės ženklo Kawasaki trijų visureigių transporto priemonių modelių (KVF‑360 4×4, KVF‑650 4×4 ir KVF‑750 4×4) tarifiniu klasifikavimu. Šie modeliai turi šias charakteristikas:

                        —

                        oru (pirmas modelis) ar skysčiu (antras ir trečias modeliai) aušinamas stūmoklinis kibirkštinio uždegimo vidaus degimo variklis, kurio galia atitinkamai 15,7 kW, 30,9 kW ir 37,1 kW;

                        —

                        vienam asmeniui skirta viena sėdynė;

                        —

                        grynasis svoris atitinkamai 274,5 kg, 273 kg ir 275 kg;

                        —

                        Ackermano principu veikianti vairavimo sistema, valdoma vairu;

                        —

                        stabdomi priekiniai ir užpakaliniai ratai;

                        —

                        automatinė sankaba ir atbulinės eigos pavara;

                        —

                        variklis, specialiai sukonstruotas naudoti sudėtingomis vietovės sąlygomis, kuris, dirbdamas mažomis apsukomis, išvysto pakankamą trauką;

                        —

                        varoma galinė ašis arba visi keturi ratai;

                        —

                        bekelei pritaikytos padangos su giliu protektoriaus raštu;

                        —

                        vilkties žiedas;

                        —

                        vilkimo galia (be stabdžių) atitinkamai 620 kg, 567 kg ir 567 kg, o vilkimo galia (su stabdžiais) atitinkamai 1028 kg, 1096 kg ir 1098 kg;

                        —

                        sukimo momentas perduodamas velenais;

                        —

                        automatinė sankaba (nepertraukiama belaipsnė pavara) ir

                        —

                        nėra nei darbo veleno, nei hidraulinio kėlimo įrenginio, nei gervės.

               17

               2010 m. balandžio 28 d. KME paprašė dėl šių trijų visureigių modelių išduoti privalomąją tarifinę informaciją ir prašė juos priskirti atitinkamai prie KN 8701 90 11, 8701 90 20 ir 8701 90 25 subpozicijų, apimančių žemės ūkio ir miškų ūkio traktorius, klasifikuojant skirtingai – atsižvelgiant tik į kiekvieno modelio variklio galią.

               18

               Privalomoji tarifinė informacija buvo išduota tų pačių metų gegužės 11 d., ir joje visi modeliai buvo priskirti prie 8701 90 90 subpozicijos.

               19

               Po to, kai KME prieštaravimas buvo atmestas, ši bendrovė pateikė skundą dėl sprendimų šiuose tarifinės informacijos dokumentuose, šį skundą kaip apeliacinė instancija nagrinėja Gerechtshof Amsterdam (Amsterdamo apeliacinis teismas).

               20

               Šis teismas nurodo, kad ginčas kilo dar 1992 m., kai kompetentinga administracinės valdžios institucija nusprendė analogiškas ar identiškas pagrindinėje byloje nagrinėjamoms transporto priemones priskirti prie KN 8703 21 10 subpozicijos, apimančios žmonėms vežti skirtas transporto priemones. Vis dėlto teismas, tuo metu kompetentingas ginčų dėl muitų tarifų srityje, nusprendė, kad toks klasifikavimas yra klaidingas ir atitinkamos transporto priemonės turi būti priskirtos prie 8701 90 11 subpozicijos, apimančios naujus ratinius žemės ūkio ir miškų ūkio traktorius, kurių variklio galia ne didesnė kaip 18 kW. Buvo išduota šį sprendimą atitinkanti tarifinė informacija.

               21

               Pasibaigus šios informacijos galiojimo laikui, KME pateikė naujus prašymus išduoti privalomąją tarifinę informaciją dėl to paties tipo transporto priemonių, tarp kurių buvo visureigio modelis KVF‑650 4×4, vienas iš trijų pagrindinėje byloje nagrinėjamų modelių. Gavęs šiuos prašymus, išduotoje privalomojoje tarifinėje informacijoje Inspecteur minėtas transporto priemones vėl priskyrė prie KN 8703 21 10 subpozicijos „nauji automobiliai ir kitos autotransporto priemonės, daugiausia skirtos žmonėms vežti, kurių cilindrų darbinis tūris ne didesnis kaip 1000 cm3“. Taip klasifikuota remiantis 1998 m. lapkričio 23 d. Komisijos reglamentu (EB) Nr. 2518/98 dėl tam tikrų prekių klasifikavimo Kombinuotojoje nomenklatūroje (OL L 315, 1998, p. 3; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 2 sk., 9 t., p. 52).

               22

               Nagrinėdamas KME skundą dėl minėtos privalomosios tarifinės informacijos, Gerechtshof Amsterdam (Amsterdamo apeliacinis teismas) Teisingumo Teismui pateikė klausimus dėl šio reglamento galiojimo ir dėl subpozicijų, prie kurių turėtų būti priskiriamos atitinkamos transporto priemonės.

               23

               2006 m. balandžio 27 d. Sprendime Kawasaki Motors Europe (C‑15/05, EU:C:2006:259) Teisingumo Teismas konstatavo, kad Reglamentas Nr. 2518/98 negalioja. Šio sprendimo rezoliucinės dalies 2 punkte jis nurodė, kad naujos keturratės visureigės transporto priemonės, turinčios vienintelę sėdynę, vairu su rankenomis valdomą Ackermano tipo vairavimo mechanizmą, buksyravimo kablį, kurių techninės charakteristikos leidžia stumti mažiausiai du kartus jų pačių masę viršijantį krovinį, turi būti priskiriamos prie KN 8701 90 subpozicijos, o galutinė minėtų transporto priemonių klasifikacija turi priklausyti nuo variklio galios.

               24

               Po šio sprendimo 2009 m. sausio 12 d.Inspecteur išdavė naują tarifinę informaciją ir priskyrė atitinkamas transporto priemones prie KN 8701 90 11 ar 8701 90 20 subpozicijos, priklausomai nuo jų variklio galios.

               25

               Vis dėlto tų pačių metų gruodžio 3 d. jis pranešė, kad ši informacija nebegalioja, nes įsigaliojo Reglamentas Nr. 1051/2009, todėl, remdamasis šiuo reglamentu, jis išdavė pagrindinėje byloje ginčijamą privalomąją tarifinę informaciją, kurioje atitinkamos transporto priemonės buvo priskirtos prie KN 8701 90 90 subpozicijos.

               26

               Kaip ir šalys pagrindinėje byloje, prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas mano, kad Reglamento Nr. 1051/2009 priedo 2 punkte nurodyta transporto priemonė ir pagrindinėje byloje nagrinėjamos priemonės, nors ir ne identiškos, tačiau panašios, todėl šis reglamentas, remiantis 2004 m. kovo 4 d. Sprendimu Krings (C‑130/02, EU:C:2004:122), pagal analogiją turėtų būti taikomas ir pastarosioms transporto priemonėms.

               27

               Vis dėlto šis teismas abejoja dėl šio reglamento galiojimo, kiek jame nustatyta, kad šios transporto priemonės turi būti priskirtos prie KN 8701 90 90 subpozicijos, nes jose nėra nei darbinio veleno, nei hidraulinio kėlimo įrenginio, nei gervės.

               28

               Minėtas teismas iš tikrųjų mano, kad 2006 m. balandžio 27 d. Sprendimo Kawasaki Motors Europe (C‑15/05, EU:C:2006:259), priimto nagrinėjant pagrindinę bylą dėl transporto priemonės modelio, identiško vienam iš nagrinėjamų šioje pagrindinėje byloje, t. y. modelio KVF‑650 4×4, rezoliucinės dalies 2 punktas negali būti aiškinamas kitaip, nei kaip reiškiantis, kad Teisingumo Teismas tokias transporto priemones priskyrė prie „žemės ūkio ir miškų ūkio traktorių“, nes KN 8701 90 subpozicijoje nurodyti tik šios kategorijos traktoriai, atsižvelgiant į jų variklio galią, priskiriami prie subpozicijų (aštuonių skaitmenų 8701 90 11–8701 90 39 subpozicijos).

               29

               Be to, Gerechtshof Amsterdam (Amsterdamo apeliacinis teismas) nurodo, kad 8701 90 11–8701 90 50 subpozicijų, nurodomų Reglamento Nr. 1051/2009, dėl kurio galiojimo Teisingumo Teismui pateikiamas klausimas, priedo motyvų 2 punkte, paaiškinimuose iš tikrųjų nurodoma, kad miškų ūkio traktoriams būdingas požymis yra gervė, o dėl žemės ūkio traktorių tik pasakyta, kad jie „paprastai“ turi hidraulinį kėlimo įrenginį ir darbinį veleną, vadinasi, kaip žemės ūkio traktorius galima klasifikuoti tokius visureigius, kaip nagrinėjami pagrindinėje byloje, kurie neturi hidraulinio kėlimo įrenginio ar darbinio veleno.

               30

               Tokiomis aplinkybėmis Gerechtshof Amsterdam (Amsterdamo apeliacinis teismas) nusprendė sustabdyti bylos nagrinėjimą ir pateikti Teisingumo Teismui šį prejudicinį klausimą:
               „Ar Reglamentas Nr. 1051/2009 <...> galioja?“

         Dėl prejudicinio klausimo

         Dėl prejudicinio klausimo priimtinumo

               31

               Komisija mano, kad prejudicinis klausimas yra nepriimtinas, nes Reglamentas Nr. 1051/2009, kurio teisėtumą prašoma įvertinti Teisingumo Teismo, neturi įtakos ginčo sprendimui pagrindinėje byloje. Iš tikrųjų, kaip matyti iš sprendimo dėl prašymo priimti prejudicinį sprendimą, šioje byloje nagrinėjamos transporto priemonės nėra identiškos, jos yra tik panašios į šio reglamento priedo 2 punkte nurodytą transporto priemonę, todėl minėtas reglamentas neturi tiesioginių teisinių pasekmių pagrindinėje byloje nagrinėjamų transporto priemonių klasifikavimui.

               32

               Šiuo klausimu pasakytina, kad prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas klaidingai supranta 2004 m. kovo 4 d. Sprendimą Krings (C‑130/02, EU:C:2004:122). Iš tikrųjų, iš šio sprendimo negalima daryti išvados, kad klasifikavimo reglamentas privalo būti taikomas pagal analogiją ir į šiame reglamente nurodytus produktus panašioms prekėms; šiame sprendime toks reglamentas greičiau yra tik įkvėpimo šaltinis skatinant tolimesnį nuoseklų KN aiškinimą ir vienodą požiūrį į ūkio subjektus.

               33

               Be to, minėtas teismas nepaaiškina, kodėl pagrindinėje byloje nagrinėjamos transporto priemonės yra panašios į nurodytas Reglamento Nr. 1051/2009 priedo 2 punkte.

               34

               Šį nepriimtinumu grindžiamą prieštaravimą reikia atmesti.

               35

               Šiuo klausimu pirmiausia reikia pažymėti, kad prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas vartojo lygiai tuos pačius terminus, kaip nurodyti 2004 m. kovo 4 d. Sprendimo Krings (C‑130/02, EU:C:2004:122) 35 punkto versijoje nyderlandų k., t. y. būdvardį „vergelijkbaar“, kuris atitinka būdvardį „analogues“ (liet. k. „analogiškos“) šio sprendimo versijoje prancūzų k. ir veiksmažodį „entsprechen“ versijoje vokiečių k. (proceso kalba šioje byloje buvo vokiečių).

               36

               Be to, pirma, šis teismas ne tik konstatavo, kad pagrindinėje byloje nagrinėjami produktai yra analogiški aprašytiems Reglamento Nr. 1051/2009 priedo 2 punkte (tai faktinių aplinkybių įvertinimas, kuris priklauso jo išimtinei kompetencijai), bet ir pateikė tikslų šių produktų aprašymą, kuris, be kita ko, iš esmės sutampa su minėto priedo 2 punkte pateiktu produkto aprašymu. Taigi iš šio sprendimo 9–11 ir 16 punktuose pateiktų aprašymų matyti, kad pagrindinėje byloje nagrinėjamos transporto priemonės yra analogiškos minėto reglamento priedo 2 punkte nurodytoms transporto priemonėms. Iš esmės minėtas teismas konstatavo, kad visos šios transporto priemonės turi visas charakteristikas, kad būtų laikomos „traktoriais ar vilkikais“, kaip tai suprantama pagal KN 8701 pozicijos aprašymą, ir kad jos neturi nei darbinio veleno, nei hidraulinio kėlimo įrenginio, nei gervės.

               37

               Šiuo atžvilgiu prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas laikėsi Teisingumo Teismo procedūros reglamento 94 straipsnio a ir c punktų reikalavimų, nes prašyme priimti prejudicinį sprendimą išdėstė reikšmingas jo nustatytas faktines aplinkybes, kurios leidžia suprasti priežastis, dėl kurių kilo klausimas dėl minėto reglamento dalies galiojimo.

               38

               Antra, pakanka pažymėti, kad 2004 m. kovo 4 d. Sprendime Krings (C‑130/02, EU:C:2004:122), nors prašymas priimti prejudicinį sprendimą buvo susijęs ne su identiškais produktais, o tik su produktais, analogiškais nurodytiems atitinkamoje klasifikavimo reglamento, dėl kurio galiojimo buvo pateiktas klausimas Teisingumo Teismui (žr. šio sprendimo 34 ir 35 punktus), priedo dalyje, Teisingumo Teismas vis dėlto priėmė sprendimą dėl šio reglamento galiojimo (žr. minėto sprendimo rezoliucinės dalies 1 punktą).

               39

               Iš tikrųjų, iš nusistovėjusios Teisingumo Teismo praktikos matyti, kad, nors klasifikavimo reglamentas tiesiogiai netaikomas produktams, kurie yra ne identiški, o tik analogiški šiame reglamente nurodytiems produktams, jis tokiems produktams taikomas pagal analogiją (šiuo klausimu žr. 2004 m. kovo 4 d. Sprendimo Krings, C‑130/02, EU:C:2004:122, 34 ir 35 punktus ir 2006 m. liepos 13 d. Sprendimo Anagram International, C‑14/05, EU:C:2006:465, 31–33 punktus). Todėl, jei nacionalinis teismas abejoja dėl klasifikavimo reglamento, kurį jis pagal analogiją turi taikyti produktams, kurie yra analogiški šiame reglamente nurodytiems produktams, galiojimo, jis pagrįstai gali kreiptis į Teisingumo Teismą su prašymu priimti prejudicinį sprendimą dėl tokio reglamento galiojimo (šiuo klausimu žr. 2009 m. vasario 19 d. Sprendimo Kamino International Logistics, C‑376/07, EU:C:2009:105, 69 punktą).

               40

               Todėl reikia atsakyti į prejudicinį klausimą.

         Dėl esmės

               41

               Reikia priminti, kad 2006 m. balandžio 27 d. Sprendimo Kawasaki Motors Europe (C‑15/05, EU:C:2006:259) rezoliucinės dalies 2 punkte Teisingumo Teismas nusprendė, kad „naujos keturratės visureigės transporto priemonės, turinčios vienintelę sėdynę, vairu su rankenomis valdomą Ackermano tipo vairavimo mechanizmą, buksyravimo kablį, kurių techniniai požymiai leidžia stumti mažiausiai du kartus jų pačių masę viršijantį krovinį, turi būti priskiriamos prie KN 8701 90 subpozicijos. Šias transporto priemones priskirti prie jų variklių galią atitinkančios subpozicijos turi Gerechtshof Amsterdam [(Amsterdamo apeliacinis teismas)]“.

               42

               KN 8701 90 subpozicijoje, apimančioje traktorius (išskyrus traktorius, valdomus pėsčiojo traktorininko, kelių vilkikus, pritaikytus puspriekabėms traukti, ir vikšrinius traktorius, patenkančius į 8701 10–8701 30 subpozicijas), išskiriamos dvi traktorių ar vilkikų kategorijos:

                        —

                        pirma, ratiniai žemės ūkio traktoriai (išskyrus traktorius, valdomus pėsčiojo traktorininko) ir miškų ūkio traktoriai ir,

                        —

                        antra, kiti prie 8701 10–8701 30 subpozicijų nepriklausantys ir ne žemės ūkio ar miškų ūkio traktoriai ar vilkikai (toliau – kiti traktoriai ar vilkikai).

               43

               Kiti traktoriai ar vilkikai priskiriami prie vienintelės 8 skaitmenų subpozicijos, t. y. prie 8701 90 90 subpozicijos.

               44

               Tačiau žemės ūkio ir miškų ūkio traktoriai priskiriami prie skirtingų 8 skaitmenų subpozicijų. Pirmiausia jie skiriami pagal tai, ar jie naudoti (tokiu atveju jie priskiriami prie 8701 90 50 subpozicijos), ar nauji. Tada nauji žemės ūkio ir miškų ūkio traktoriai išskiriami į šešias 8 skaitmenų subpozicijas (8701 90 11, 8701 90 20, 8701 90 25, 8701 90 31, 8701 90 35 ir 8701 90 39), atsižvelgiant į jų variklio galią.

               45

               KN 8701 90 subpozicija neturi kitų 8 skaitmenų subpozicijų nei tos, kurios nurodytos dviejuose pirmesniuose šio sprendimo punktuose.

               46

               Iš to matyti, kad 2006 m. balandžio 27 d. Sprendimo Kawasaki Motors Europe (C‑15/05, EU:C:2006:259) rezoliucinės dalies 2 punktas susijęs tik su KN 8 skaitmenų subpozicijomis 8701 90 11–8701 90 39, prie kurių priskiriami nauji žemės ūkio ir miškų ūkio traktoriai, nes Teisingumo Teismas šias subpozicijas išaiškino taip, kad prie jų turi būti priskiriamos tokios transporto priemonės, kaip aprašytos minėtame 2 punkte, o konkrečią subpoziciją lemia klasifikuojamos transporto priemonės variklio galia. Todėl 8701 90 90 subpozicija, apimanti kitus traktorius ir vilkikus, tokių transporto priemonių klasifikavimui yra nereikšminga.

               47

               Be to, reikia konstatuoti, kad, atsižvelgiant į šio sprendimo 26–31 punktuose pateiktą aprašymą, Reglamento Nr. 1051/2009 priedo 2 punkte aprašyta transporto priemonė yra analogiška transporto priemonėms, nagrinėtoms byloje, kurioje buvo priimtas 2006 m. balandžio 27 d. Sprendimas Kawasaki Motors Europe (C‑15/05, EU:C:2006:259). Šią išvadą patvirtina tai, kad vienas iš byloje, kurioje buvo priimtas minėtas sprendimas, nagrinėtų transporto priemonių modelių, konkrečiai modelis KVF‑650 4×4, yra nagrinėjamas ir šioje pagrindinėje byloje. Kaip nurodyta šio sprendimo 36 punkte, visos šiuo metu pagrindinėje byloje nagrinėjamos transporto priemonės yra analogiškos aprašytai minėto priedo 2 punkte.

               48

               Todėl iš šio sprendimo 46 ir 47 punktuose pateiktų išvadų matyti, kad Reglamentas Nr. 1051/2009, kiek jo priedo 2 punkte aprašytos transporto priemonės juo priskiriamos prie KN 8701 90 90 subpozicijos, o ne prie vienos iš 8701 90 11–8701 90 39 subpozicijų atsižvelgiant į šių transporto priemonių variklio galią, yra nesuderinamas su pastarųjų subpozicijų apimtimi, nustatyta 2006 m. balandžio 27 d. Sprendimo Kawasaki Motors Europe (C‑15/05, EU:C:2006:259) rezoliucinės dalies 2 punkte.

               49

               Komisijos prieštaravimai negali paneigti šios išvados dėl negaliojimo, kuri turėtų išplaukti iš šio nesuderinamumo.

               50

               Šiuo klausimu reikia konstatuoti, kad, pirma, 2006 m. balandžio 27 d. Sprendimo Kawasaki Motors Europe (C‑15/05, EU:C:2006:259) rezoliucinės dalies 2 punkte Teisingumo Teismas tik išaiškino KN 8701 90 subpozicijos 8 skaitmenų subpoziciją, atsižvelgdamas į prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusio teismo aprašytų transporto priemonių charakteristikas, kaip jo prašė šis teismas savo antruoju klausimu, ir nurodė minėtam teismui pačiam atlikti minėtų transporto priemonių klasifikaciją.

               51

               Antra, negalima Komisijai pritarti dėl jos tvirtinimo, kad lemiamas motyvas priskiriant Reglamento Nr. 1051/2009 priedo 2 punkte aprašytą transporto priemonę prie 8701 90 90 subpozicijos, t. y. tai, kad „transporto priemonė neklasifikuotina kaip žemės ūkio traktorius arba miškų ūkio traktorius, nes joje nesumontuotas nei darbo velenas, nei hidraulinis kėlimo įrenginys, nei gervė“, išplaukia iš KN paaiškinimų, nes juose dėl 8701 90 11–8701 90 50 subpozicijų pažymima, kad „žemės ūkio traktoriai paprastai turi hidraulinę įrangą, pritaikytą žemės ūkio padargams (akėčioms, plūgams) pakelti arba nuleisti, variklio galios perdavimo priemones, skirtas mašinoms arba padargams varyti, ir priekabų prikabinimo įtaisus“, ir kad „miškų ūkio traktoriams būdingas požymis yra tai, kad jie turi nuolatinę pritvirtintą gervę, skirtą rąstams vilkti“.

               52

               Šių paaiškinimų svarba yra pripažinta Teisingumo Teismo praktikoje, nes jie labai padeda aiškinti įvairių tarifinių pozicijų apimtį, tačiau neturi privalomosios teisinės galios (šiuo klausimu, be kita ko, žr. 2014 m. liepos 17 d. Sprendimo Sysmex Europe, C‑480/13, EU:C:2014:2097, 30 punktą ir jame nurodytą teismo praktiką).

               53

               Šiuo klausimu reikia pažymėti, kad, pirma, KN paaiškinimų dalys, kuriomis remiasi Komisija, nėra absoliučiai taikytinos. Iš tikrųjų dėl žemės ūkio traktorių hidraulinės įrangos, pritaikytos žemės ūkio padargams pakelti arba nuleisti, variklio galios perdavimo priemonių, skirtų mašinoms arba padargams varyti, ir priekabų prikabinimo įtaisų reikia tik priminti, kad tokie traktoriai „paprastai“ turi šią įrangą. Kaip nurodo prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas, iš tokios formuluotės išplaukia, kad tokių elementų nebuvimo nepakanka norint atmesti tokių transportų priemonių priskyrimą prie žemės ūkio traktorių. Komisijos paaiškinimas, kad minėta formuluotė reiškia transporto priemonės paskirties įrodinėjimo naštos perkėlimą, atmestinas. Iš tikrųjų toks vertinimas neišplaukia iš minėtų paaiškinimų ir tai, be kita ko, patvirtina aplinkybė, kad Reglamento Nr. 1051/2009 priedo 2 punkte pateiktuose klasifikavimo motyvuose nėra nuorodos, jog kitos atitinkamos transporto priemonės charakteristikos neleidžia nustatyti jos naudojimo žemės ūkyje paskirties.

               54

               Antra, pagal 1 bendrąją taisyklę klasifikacija teisėtai nustatoma pagal pozicijų pavadinimus, skyrių ir skirsnių pastabas ir, jeigu šiuose pozicijų pavadinimuose ir skyrių ir skirsnių pastabose nenurodyta kitaip, vadovaujantis kitomis bendrosiomis aiškinimo taisyklėmis. 6 bendrojoje taisyklėje nustatyta, kad juridiniais tikslais priskiriant prekes prie bet kurios pozicijos subpozicijos vadovaujamasi subpozicijų pavadinimais ir visomis taikytinomis subpozicijų pastabomis, taip pat mutatis mutandis kitomis bendrosiomis taisyklėmis. Galiausiai iš 3 bendrosios taisyklės a punkto matyti, kad jeigu prekę galima prima facie priskirti prie dviejų pozicijų, ji turi būti klasifikuojama pirmenybę teikiant tai pozicijai, kurioje prekė aprašyta tiksliausiai, palyginti su ta, kurioje ji aprašyta bendriau.

               55

               Šiuo atveju neginčijama, kad tokios krovininės transporto priemonės, kaip nurodyta Reglamento Nr. 1051/2009 priedo 2 punkte, turi būti laikomos „traktoriais ar vilkikais“, kaip tai suprantama pagal 8701 90 subpoziciją, kuri apima tik krovinines transporto priemones. Pagrindinis atskyrimas šioje subpozicijoje grindžiamas atitinkamų traktorių ar vilkikų paskirtimi (naudojimas žemės ūkyje arba miškų ūkyje ar kitur).

               56

               Pagal nusistovėjusią Teisingumo Teismo praktiką prekės paskirtis yra objektyvus klasifikavimo kriterijus, jeigu ji būdinga šiai prekei ir šį būdingumą galima įvertinti remiantis objektyviais šios prekės požymiais ir savybėmis (2014 m. liepos 17 d. Sprendimo Sysmex Europe, C‑480/13, EU:C:2014:2097, 31 punktas ir jame nurodyta teismo praktika).

               57

               Be to, atsižvelgiant į 3 bendrosios taisyklės a punktą, jei traktorius ar vilkikas turi tokias objektyvias charakteristikas, reikia jį priskirti prie konkretesnės subpozicijos.

               58

               Šiuo atveju, kaip matyti iš KN paaiškinimų, traktorių ar vilkikų žemės ar miškų ūkio paskirtis gali būti nulemta jų konstrukcijos ir esančių įrengimų ar įrangos, dėl kurių jie skirti naudoti žemės ar miškų ūkyje, nesiejant a priori šios paskirties su konkrečiai išvardytos įrangos ar įrengimų buvimu.

               59

               Kaip matyti iš 2006 m. balandžio 27 d. Sprendime Kawasaki Motors Europe (C‑15/05, EU:C:2006:259) nagrinėtų transporto priemonių tipų aprašymo, kuris iš esmės sutampa su Reglamento Nr. 1051/2009 priedo 2 punkte nurodytų transporto priemonių aprašymu, tame sprendime nagrinėtos transporto priemonės pasižymėjo ne tik didele vilkimo galia, bet ir specialia konstrukcija, ypač kiek tai susiję su varikliu, padangomis ir pakaba, leidžiančia joms dirbti sudėtingo reljefo sąlygomis kartu su įranga, kuri gali būti prie jų prikabinta dėl įvairių sukabinimo įtaisų ar kablių. Visos šios charakteristikos yra bendros, objektyvios ir matomos.

               60

               Trečia, neturi reikšmės tai, kad, kaip nurodo Komisija, traktoriai ar vilkikai, skirti žemės ar miškų ūkiui, gali būti naudojami laisvalaikiui. Iš tikrųjų reikia priminti, kad jeigu atliekant muitinės formalumus galima nustatyti objektyvų prekės požymį, tai aplinkybė, kad šį produktą galima naudoti ir kitiems tikslams, neturi poveikio jo teisiniam kvalifikavimui. Muitinės klasifikavimo tikslais nėra būtina, kad prekė būtų skirta vien arba išimtinai naudoti su šiuo objektyviu požymiu susijusiam tikslui. Pakanka, kad šis naudojimas būtų pagrindinė šios prekės paskirtis (2006 m. liepos 13 d. Sprendimo Anagram International, C‑14/05, EU:C:2006:465, 26 punktas). Bet kuriuo atveju šis prieštaravimas negali pateisinti atitinkamų transporto priemonių tipų priskyrimo prie 8701 90 90 subpozicijos, kuri, kaip visos KN 8701 pozicijos subpozicijos, susijusi su krovininėmis transporto priemonėmis.

               61

               Galiausiai, ketvirta, tokių transporto priemonių, kaip nurodyta Reglamento Nr. 1051/2009 priedo 2 punkte, priskyrimas prie 8701 90 11–8701 90 50 subpozicijų negali lemti tokio 8701 90 90 subpozicijos aiškinimo, pagal kurį ši subpozicija prarastų turinį. Šiuo klausimu pakanka konstatuoti, kad KN paaiškinimuose dėl pastarosios subpozicijos nurodoma, kad prie šios subpozicijos priskiriami, pavyzdžiui, viešųjų darbų traktoriai ir vienaašiai traktoriai autotransporto priemonėms su priekabomis.

               62

               Iš to, kas išdėstyta, matyti, kad priimdama Reglamentą Nr. 1051/2009, kiek pagal jį priedo 2 punkte nurodyta transporto priemonė priskirta prie KN 8701 90 90 subpozicijos, o ne prie 8701 90 11–8701 90 39 subpozicijų, atsižvelgiant į šios transporto priemonės variklio galią, Komisija pakeitė (susiaurino) pastarųjų subpozicijų apimtį, todėl viršijo savo įgaliojimus, suteiktus jai pagal Reglamento Nr. 2658/87 9 straipsnio 1 dalies a punktą (šiuo klausimu žr., be kita ko, 2004 m. kovo 4 d. Sprendimo Krings, C‑130/02, EU:C:2004:122, 26 punktą).

               63

               Todėl į pateiktą klausimą reikia atsakyti taip, kad Reglamento Nr. 1051/2009 priedo 2 punktas negalioja, kiek jame nustatoma, jog jame aprašyta transporto priemonė priskirtina prie KN 8701 90 90 subpozicijos, o ne prie KN 8701 90 11–8701 90 39 subpozicijų, atsižvelgiant į šios transporto priemonės variklio galią.

         Dėl bylinėjimosi išlaidų

               64

               Kadangi šis procesas pagrindinės bylos šalims yra vienas iš etapų prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusio teismo nagrinėjamoje byloje, bylinėjimosi išlaidų klausimą turi spręsti šis teismas. Išlaidos, susijusios su pastabų pateikimu Teisingumo Teismui, išskyrus tas, kurias patyrė minėtos šalys, nėra atlygintinos.

               Remdamasis šiais motyvais, Teisingumo Teismas (aštuntoji kolegija) nusprendžia:

                     2009 m. lapkričio 3 d. Komisijos reglamento (EB) Nr. 1051/2009 dėl tam tikrų prekių klasifikavimo Kombinuotojoje nomenklatūroje priedo 2 punktas negalioja, kiek jame nustatoma, jog jame aprašyta transporto priemonė priskirtina prie šios Kombinuotosios nomenklatūros, iš dalies pakeistos 2009 m. rugsėjo 30 d. Komisijos reglamentu (ES) Nr. 948/2009, 8701 90 90 subpozicijos, o ne prie Kombinuotosios nomenklatūros 8701 90 11–8701 90 39 subpozicijų, atsižvelgiant į šios transporto priemonės variklio galią.

                     Parašai.

            (
            *1
         )	Proceso kalba: nyderlandų.


1977 m. gegužės 5 d. Teisingumo Teismo sprendimas. # Gerda Jansen prieš Landesversicherungsanstalt Rheinprovinz. # Prašymas priimti prejudicinį sprendimą: Landessozialgericht Nordrhein-Westfalen - Vokietija. # # Byla 104-76.


title: 2007 m. sausio 16 d. Tarnautojų teismo (pirmoji kolegija) sprendimas. # Andrea Borbély prieš Europos Bendrijų Komisiją. # Pareigūnai. # Byla F-126/05.

text:
      TARNAUTOJŲ TEISMO (pirmoji kolegija) SPRENDIMAS
      2007 m. sausio 16 d.
      Byla F‑126/05
      Andrea Borbély
      prieš
      Europos Bendrijų Komisiją
      „Pareigūnai – Išlaidų atlyginimas – Įsikūrimo išmoka – Dienpinigiai – Kelionės išlaidos pradedant eiti pareigas – Įdarbinimo vieta – Neribota jurisdikcija“
      Dalykas: Pagal EB 236 ir AE 152 straipsnius pareikštas ieškinys, kuriuo A. Borbély prašo, pirma, panaikinti Komisijos sprendimą, kuriuo
         atsisakoma ieškovei skirti dienpinigius, įsikūrimo pašalpą ir atlyginti kelionės išlaidas, kurias ji patyrė pradėdama eiti
         pareigas, ir, antra, nurodyti Komisijai sumokėti šias išmokas ir atlyginti minėtas kelionės išlaidas.

      Sprendimas: 2005 m. kovo 2 d. Komisijos sprendimas panaikinamas tiek, kiek juo atsisakoma ieškovei skirti Pareigūnų tarnybos nuostatų
         VII priedo 5 straipsnio 1 dalyje numatytą įsikūrimo pašalpą ir to paties priedo 10 straipsnio 1 dalyje numatytus dienpinigius.
         Priteisti iš Komisijos pagal galiojančias Pareigūnų tarnybos nuostatų taisykles ieškovei sumokėti šias išmokas kartu su palūkanomis,
         kurios yra dviem punktais aukštesnės nei nustatytos Europos Centrinio Banko ir atitinkamu laikotarpiu taikomos pagrindinėms
         refinansavimo operacijoms, nuo tos dienos, kai šios sumos turėjo būti mokamos, iki jų faktinio sumokėjimo dienos. Atmesti
         kitą ieškinio dalį. Kiekviena šalis padengia savo bylinėjimosi išlaidas.

      Santrauka
      1.      Pareigūnai – Išlaidų atlyginimas – Įsikūrimo pašalpa – Dienpinigiai
      (Pareigūnų tarnybos nuostatų VII priedo 5 ir 10 straipsniai; Tarybos reglamentas Nr. 723/2004)
      2.      Pareigūnai – Išlaidų atlyginimas – Kelionės iš įdarbinimo vietos į darbo vietą išlaidos
      (Pareigūnų tarnybos nuostatų VII priedo 4 ir 5 straipsniai, 7 straipsnio 1 dalies a punktas ir 10 straipsnis)
      3.      Pareigūnai – Ieškinys – Dalykas – Nurodymas administracijai – Neribota jurisdikcija – Prašymas apmokėti
      (Pareigūnų tarnybos nuostatų 91 straipsnio 1 dalis, VII priedo 5 ir 10 straipsniai)
      1.      Tai, kad Reglamentu Nr. 723/2004, iš dalies keičiančiu Europos Bendrijų pareigūnų tarnybos nuostatus ir kitų Europos Bendrijų
         tarnautojų įdarbinimo sąlygas, panaikinta pirmoji alternatyvi Pareigūnų tarnybos nuostatų VII priedo 5 straipsnyje numatyta
         sąlyga, pagal kurią įsikūrimo pašalpos skyrimas siejamas su teisės gauti ekspatriacijos išmoką pripažinimu, daugių daugiausia
         gali būti aiškinama taip, kad teisės aktų leidėjas norėjo vėl sulyginti įsikūrimo pašalpos skyrimo sąlygas visiems pradedantiems
         eiti pareigas Bendrijų institucijoje asmenims, gyvenusiems arba dirbusiems valstybėje narėje, kurioje yra ši institucija.
         Nuo šiol asmenys, kurie prieš pradėdami viešąją tarnybą Bendrijoje dirbo valstybės tarnyboje arba tarptautinėje organizacijoje,
         kaip ir kiti Bendrijų pareigūnai, privalo įrodyti, kad atitinka vienintelę naujos redakcijos Pareigūnų tarnybos nuostatų VII priedo
         5 straipsnio sąlygą, t. y. kad, siekdami laikytis Pareigūnų tarnybos nuostatų 20 straipsnio reikalavimų, jie turėjo pakeisti
         savo gyvenamąją vietą. Tačiau toks dviejų pareigūnų kategorijų sulyginimas visiškai nereiškia, kad teisės aktų leidėjas taip
         pat norėjo pakeisti ir nagrinėjamos sąlygos, kuri vienodai formuluojama ir ankstesnėje, ir naujojoje Pareigūnų tarnybos nuostatų
         VII priedo 5 straipsnio redakcijoje, turinį. Todėl terminas „gyvenamoji vieta“ visuomet turi būti suprantamas kaip apibūdinantis
         pareigūno arba laikinojo tarnautojo interesų centrą.

      Faktinė gyvenamoji vieta yra tik vienas daugelio kriterijų, kuriais remiantis nustatomas pareigūno interesų centras. Šį požiūrį
         patvirtina Pareigūnų tarnybos nuostatų VII priedo 5 straipsnio tikslas, kad keičiant įsikūrimo pašalpos skyrimo sąlygas nebuvo
         siekiama pakeisti, t. y. kompensuoti išlaidas, susijusias su į nuolatinę tarnybą paskirto pareigūno, kurio laikinas statusas
         keičiasi į galutinį ir dėl to turi neterminuotą, bet reikšmingą laikotarpį nuolat ir ilgą laiką gyventi ir integruotis savo
         darbo vietoje, padėtimi. Todėl tai, kad laikina gyvenamoji vieta yra ten, kur yra darbo vietos institucija, ypač profesiniais
         tikslais, ne visais atvejais prieštarauja įsikūrimo pašalpos, kuria kompensuojami suvaržymai, įprastai nepatiriami asmenų,
         kurių interesų centras sutampa su jų darbo vieta, tikslui.

      Tas pats turi būti taikoma dienpinigiams, kurių tikslas – kompensuoti išlaidas ir nepatogumus, susidarančius dėl laikinos
         pareigūno padėties išbandymo laikotarpiu, ypač tuomet, kai tuo pačiu metu jis turi išlaikyti savo ankstesnę gyvenamąją vietą,
         nes sąlygą dėl pareigos pakeisti gyvenamąją vietą pagal Pareigūnų tarnybos nuostatų VII priedo 5 ir 10 straipsnius reikia
         aiškinti vienodai.

      (žr. 44 ir 47–49 punktus)
      Nuoroda:
      Pirmosios instancijos teismo sprendimai: 1996 m. gruodžio 12 d. Sprendimo Monteiro da Silva prieš Komisiją, T‑74/95, Rink. VT p. I‑A‑583 ir II‑1559, 63 ir 64 punktai; 1996 m. gruodžio 12 d. Sprendimo Mozzaglia prieš Komisiją, T‑137/95, Rink. VT p. I‑A‑619 ir II‑1657, 57 punktas; 1998 m. rugpjūčio 20 d. Sprendimo Collins prieš Regionų komitetą, T‑132/97, Rink. VT p. I‑A‑469 ir II‑1379, 41 punktas; 2004 m. gruodžio 13 d. Sprendimo E prieš Komisiją, T‑251/02, Rink. VT p. I‑A‑359 ir II‑1643, 100 punktas; 2005 m. rugsėjo 13 d. Sprendimo Recalde Langarica prieš Komisiją, T‑283/03, Rink. VT p. I‑A‑235 ir II‑1075, 176 punktas.

      2.      Siekiant atsižvelgti į Pareigūnų tarnybos nuostatų VII priedo 7 straipsnio 1 dalies a punkto tikslą, kuriuo siekiama, kad
         Bendrijų darbdavys padengtų kelionės išlaidas, kurias pareigūnas turėjo patirti tam, jog atvyktų į savo darbo vietą iš įdarbinimo
         vietos, ieškant pareigūno interesų centro, kuris apibrėžia jo nuolatinę gyvenamąją ir kartu įdarbinimo vietą, kaip ir nustatant
         nuolatinę gyvenamąją vietą pagal Pareigūnų tarnybos nuostatų VII priedo 4 straipsnį, ypatinga reikšmė turi būti teikiama suinteresuotojo
         asmens faktinei gyvenamajai vietai, ypač vietai, kur jis dirbo įdarbinimo momentu. Todėl pareigūnas nepatirtų tokių išlaidų,
         kad ir kur būtų jo interesų centras pagal Pareigūnų tarnybos nuostatų VII priedo 5 ir 10 straipsnius, jeigu jis įdarbinimo
         momentu jau gyventų, pirmiausia dėl profesinių priežasčių, savo būsimoje darbo vietoje.

      Niekas nepasikeistų, net jeigu būsimo tarnautojo trumpą laiką nebūtų vietoje, kur jis anksčiau dirbo, iki jam pradedant eiti
         pareigas, pavyzdžiui, naudojantis teise į kasmetines atostogas siekiant grįžti į šalį, kur yra interesų centras. Išlaidos,
         kurių jis tuomet patirtų vėl grįždamas į vietą, kur anksčiau dirbo ir kur, be kita ko, taip pat eitų savo būsimas pareigas
         Bendrijų institucijoje, negalėtų būti atlyginamos pagal Pareigūnų tarnybos nuostatų VII priedo 7 straipsnio 1 dalies a punktą.
         Iš tiesų šių išlaidų, atsiradusių paties pareigūno iniciatyva, atlyginimas neatitinka šios nuostatos tikslo.

      (žr. 66–68 punktus)
      Nuoroda:
      1994 m. rugsėjo 15 d. Teisingumo Teismo sprendimo Magdalena Fernández prieš Komisiją, C‑452/93 P, Rink. p. I‑4295, 22 punktas.

      Pirmosios instancijos teismo sprendimai: 1992 m. liepos 10 d. Sprendimo Benzler prieš Komisiją, T‑63/91, Rink. p. II‑2095, 23 ir 24 punktai; minėto Sprendimo Monteiro da Silva 70 ir 71 punktai; 1999 m. rugsėjo 28 d. Sprendimo J prieš Komisiją, T‑28/98, Rink. VT p. I‑A‑185 ir II‑973, 47 punktas; 2005 m. spalio 25 d. Sprendimo Dedeu i Fontcuberta prieš Komisiją, T‑299/02, Rink. VT p. I‑A‑303 ir II‑1377, 77 punktas.

      3.      Bendrijų teismas, nesikišdamas į administracijos įgaliojimus, negali duoti nurodymų Bendrijų institucijai, nurodydamas jai
         imtis priemonių, būtinų įvykdyti teismo sprendimą, kuriuo panaikinamas institucijos sprendimas. Tačiau finansinio pobūdžio
         ginčuose Bendrijos teismo jurisdikcija yra neribota pagal Pareigūnų tarnybos nuostatų 91 straipsnio 1 dalies antrą sakinį,
         todėl jam suteikiama teisė priteisti iš institucijos atsakovės nustatytas sumas ir prireikus delspinigius.

      Nagrinėjant ieškinį dėl panaikinimo, pareikštą dėl atsisakymo skirti ieškovui įsikūrimo pašalpą ir dienpinigius, reikalavimas
         priteisti iš administracijos sumas, mokėtinas kaip šias dvi išmokas, ir delspinigius yra pakankamai apibrėžtas ir turi būti
         pripažintas priimtinu, net jei ieškovas nepateikė reikalaujamų sumų apskaičiavimo, nes jas galima tiesiogiai ir objektyviai
         nustatyti taikant du aiškius ir neginčijamus kriterijus, t. y. ieškovo bazinę algą ir teisės gauti šeimos išmoką momentu arba
         laikotarpiais, svarbiais pagal visas nuostatas, kuriose numatytos šios išmokos, pripažinimą arba nepripažinimą.

      (žr. 71 ir 72 punktus)
      Nuoroda:
      Pirmosios instancijos teismo sprendimai: 1994 m. birželio 9 d. Sprendimo X prieš Komisiją, T‑94/92, Rink. VT p. I‑A‑149 ir II‑481, 33 punktas; 1998 m. liepos 8 d. Sprendimo Aquilino prieš Tarybą, T‑130/96, Rink. VT p. I‑A‑351 ir II‑1017, 39 punktas; 2000 m. kovo 23 d. Sprendimo Rudolph prieš Komisiją, T‑197/98, Rink. VT p. I‑A‑55 ir II‑241, 32 ir 33 punktai; 2002 m. rugsėjo 18 d. Sprendimo Puente Martín prieš Komisiją, T‑29/01, Rink. VT p. I‑A‑157 ir II‑833, 87 punktas; 2004 m. kovo 2 d. Sprendimo Di Marzio prieš Komisiją, T‑14/03, Rink. VT p. I‑A‑43 ir II‑167, 63 punktas.


title: 2008 m. vasario 13 d. Pirmosios instancijos teismo (antroji kolegija) sprendimas. # Sanofi-Aventis SA prieš Vidaus rinkos derinimo tarnybą (prekių ženklams ir pramoniniam dizainui) (VRDT). # Bendrijos prekių ženklas - Protesto procedūra - Žodinio Bendrijos prekių ženklo ATURION registracijos paraiška - Ankstesnis žodinis nacionalinis prekių ženklas URION - Santykinis atmetimo pagrindas - Galimybės supainioti nebuvimas - Žymenų panašumo nebuvimas - Reglamento (EB) Nr. 40/94 8 straipsnio 1 dalies b punktas. # Byla T-146/06.

text:
      2008 m. vasario 13 d. Pirmosios instancijos teismo (antroji kolegija) sprendimas Sanofi‑Aventis prieš VRDT – GD Searle (ATURION)
      (Byla T‑146/06)
      „Bendrijos prekių ženklas – Protesto procedūra – Žodinio Bendrijos prekių ženklo ATURION registracijos paraiška – Ankstesnis žodinis nacionalinis prekių ženklas URION – Santykinis atmetimo pagrindas – Galimybės supainioti nebuvimas – Žymenų panašumo nebuvimas – Reglamento (EB) Nr. 40/94 8 straipsnio 1 dalies b punktas“
      Bendrijos prekių ženklas – Bendrijos prekių ženklo sąvoka ir įgijimas – Santykiniai atmetimo pagrindai – Ankstesnio tapataus arba panašaus prekių ženklo, įregistruoto tapačioms arba panašioms prekėms ar paslaugoms, savininko protestas
         – Galimybė supainioti su ankstesniu prekių ženklu (Tarybos reglamento Nr. 40/94 8 straipsnio 1 dalies b punktas) (žr. 71–73 punktus)

      Dalykas

         Ieškinys, pareikštas dėl 2006 m. vasario 3 d. VRDT pirmosios apeliacinės tarybos sprendimo (byla R 227/2005-1), susijusio
                  su protesto procedūra tarp

               Sanofi-Aventis SA
                ir
               GD Searle LLC
               .
            Bylos duomenys

               Bendrijos prekių ženklo paraišką pateikęs asmuo:

               GD Searle LLC

               Prašomas įregistruoti Bendrijos prekių ženklas:

               žodinis prekių ženklas ATURION 5 klasės prekėms žymėti – paraiška Nr. 1662311

               Prekių ženklo ar žymens, kuriuo grindžiamas protestas, savininkas:

               Sanofi-Aventis SA

               Prekių ženklas ar žymuo, kuriuo grindžiamas protestas:

               Nacionalinis žodinis prekių ženklas URION 5 klasės prekėms žymėti

               Protestų skyriaus sprendimas:

               Atmesti protestą

               Apeliacinės tarybos sprendimas:

               Atmesti apeliaciją

      Rezoliucinė dalis

                  1.

                  	Atmesti ieškinį.

                  2.

                  	Sanofi-Aventis SA padengia bylinėjimosi išlaidas.


2002 m. birželio 27 d. Pirmosios instancijos teismo (trečioji kolegija) sprendimas. # Carmine Salvatore Tralli prieš Europos centrinį banką. # Pareigūnai - Priimtinumas - Motyvavimas - Bylinėjimosi išlaidos. # Sujungtos bylos T-373/00, T-27/01, T-56/01 ir T-69/01.


title: 2008 m. sausio 31 d. Teisingumo Teismo (aštuntoji kolegija) sprendimas. # Europos Bendrijų Komisija prieš Italijos Respubliką. # Valstybės įsipareigojimų neįvykdymas - Direktyva 2003/35/EB - Aplinka - Visuomenės dalyvavimas rengiant tam tikrus planus ir programas - Neperkėlimas per nustatytą terminą. # Byla C-69/07.

text:
      2008 m. sausio 31 d. Teisingumo Teismo (aštuntoji kolegija) sprendimas Komisija prieš Italiją
      (Byla C‑69/07)
      „Valstybės įsipareigojimų neįvykdymas – Direktyva 2003/35/EB – Aplinka – Visuomenės dalyvavimas rengiant tam tikrus planus ir programas – Neperkėlimas per nustatytą terminą“
      Ieškinys dėl įsipareigojimų neįvykdymo – Teisingumo Teismo atliekamas pagrįstumo nagrinėjimas – Padėtis, į kurią reikia atsižvelgti – Padėtis pagrįstoje nuomonėje nustatyto termino pabaigoje (EB 226 straipsnis) (žr. 9 punktą)
      Dalykas

               Valstybės įsipareigojimų neįvykdymas – Nuostatų, būtinų įgyvendinti 2003 m. gegužės 26 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvą
                  2003/35/EB, nustatančią visuomenės dalyvavimą rengiant tam tikrus su aplinka susijusius planus ir programas ir iš dalies keičiančią
                  Tarybos direktyvas 85/337/EEB ir 96/61/EB dėl visuomenės dalyvavimo ir teisės kreiptis į teismus (OL L 156, p. 17), nepriėmimas
                  per nustatytą terminą.

            Rezoliucinė dalis

                  1.

                  	Per nustatytą terminą nepriėmusi 2003 m. gegužės 26 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvą 2003/35/EB, nustatančią visuomenės
                     dalyvavimą rengiant tam tikrus su aplinka susijusius planus ir programas ir iš dalies keičiančią Tarybos direktyvas 85/337/EEB
                     ir 96/61/EB dėl visuomenės dalyvavimo ir teisės kreiptis į teismus įgyvendinančių įstatymų ir kitų teisės aktų, Italijos Respublika
                     neįvykdė įsipareigojimų pagal šios direktyvos 6 straipsnį.

                  2.

                  	Priteisti iš Italijos Respublikos bylinėjimosi išlaidas.


2013 m. sausio 11 d. Bendrojo Teismo (aštuntoji kolegija) sprendimas. # Kokomarina prieš Vidaus rinkos derinimo tarnybą (prekių ženklams ir pramoniniam dizainui) (VRDT). # Bendrijos prekių ženklas - Protesto procedūra - Tarptautinė registracija, nurodant Europos Bendriją - Vaizdinis prekių ženklas "interdit de me gronder IDMG" - ankstesnis žodinis Beniliukso prekių ženklas DMG - Santykinis atmetimo pagrindas - Galimybė supainioti - Reglamento (EB) Nr. 207/2009 8 straipsnio 1 dalies b punktas - Ankstesnio prekių ženklo naudojimo iš tikrųjų ginčijimas pirmą kartą Bendrajame Teisme. # Byla T-568/11.


title: 2009 m. kovo 25 d. Pirmosios instancijos teismo (penktoji kolegija) sprendimas. # L’Oréal SA prieš Vidaus rinkos derinimo tarnybą (prekių ženklams ir pramoniniam dizainui) (VRDT). # Bendrijos prekių ženklas - Protesto procedūra - Žodinio Bendrijos prekių ženklo SPA THERAPY paraiška - Ankstesnis žodinis nacionalinis prekių ženklas SPA - Santykinis atmetimo pagrindas - Galimybė supainioti - Reglamento (EB) Nr. 40/94 8 straipsnio 1 dalies b punktas. # Byla T-109/07.

text:
      Byla T-109/07
      L’Oréal SA
      prieš
      Vidaus rinkos derinimo tarnybą (prekių ženklams ir pramoniniam dizainui) (VRDT)
      „Bendrijos prekių ženklas – Protesto procedūra – Žodinio Bendrijos prekių ženklo SPA THERAPY paraiška – Ankstesnis žodinis nacionalinis prekių ženklas SPA – Santykinis atmetimo pagrindas – Galimybė supainioti – Reglamento (EB) Nr. 40/94 8 straipsnio 1 dalies b punktas“
      Sprendimo santrauka
      1.      Bendrijos prekių ženklas – Bendrijos prekių ženklo sąvoka ir įgijimas – Santykiniai atmetimo pagrindai – Ankstesnio tapataus
            arba panašaus prekių ženklo, įregistruoto tapačioms arba panašioms prekėms ar paslaugoms, savininko protestas – Galimybė supainioti
            su ankstesniu prekių ženklu
      (Tarybos reglamento Nr. 40/94 8 straipsnio 1 dalies b punktas)
      2.      Bendrijos prekių ženklas – Bendrijos prekių ženklo sąvoka ir įgijimas – Santykiniai atmetimo pagrindai – Ankstesnio tapataus
            arba panašaus prekių ženklo, įregistruoto tapačioms arba panašioms prekėms ar paslaugoms, savininko protestas – Galimybė supainioti
            su ankstesniu prekių ženklu
      (Tarybos reglamento Nr. 40/94 8 straipsnio 1 dalies b punktas)
      1.      Paprastas vartotojas gali žodinį žymenį SPA THERAPY, kurį prašoma įregistruoti kaip Bendrijos prekių ženklą kosmetikos gaminiams,
         priskiriamiems Nicos sutarties 3 klasei, supainioti su žodiniu prekių ženklu SPA, anksčiau tapačioms prekėms įregistruotu
         Beniliukso prekių ženklų tarnyboje.

      Paprastai vartotojas didesnį dėmesį skiria prekių ženklo pradžiai, o ne pabaigai. Ankstesnis prekių ženklas yra prašomo įregistruoti
         prekių ženklo pradžioje. Iš to matyti, kad išskirtinė nepriklausoma pozicija, kurią jis užima tame ženkle, kalbant apie komercinę
         prekių kilmę, gali dar labiau suklaidinti atitinkamą visuomenę.

      Žodis „therapy“ yra ne žinomas komercinis pavadinimas, o terminas, kuris, neapibūdindamas kosmetikos gaminių, jų atžvilgiu
         neturi itin ryškaus skiriamojo požymio, leidžiančio jį suprasti kaip nuorodą į gerą minėtų prekių poveikį.

      Pagaliau kosmetikos gamintojai į rinką dažnai pateikia įvairias prekių, žymimų skirtingais išvestiniais prekių ženklais, grupes.
         Taigi dėl to, kad prašomą įregistruoti prekių ženklą sudaro ankstesnis prekių ženklas SPA ir žodis „therapy“, vartotojas gali
         manyti, kad tai yra prekių, kuriomis prekiauja ankstesnio prekių ženklo savininkas, grupė.

      Taigi skirtumai tarp žymenų dėl prašomame įregistruoti prekių ženkle esančio žodžio „therapy“ negali atsverti žymenų, dėl
         kurių kilo ginčas, didelių panašumų dėl ankstesnio prekių ženklo buvimo prašomo įregistruoti prekių ženklo pradžioje ir dėl
         išskirtinės nepriklausomos pozicijos, kurią jame užima, net ir nebūdamas dominuojančiu elementu. Be to, kadangi prekių ženklais,
         dėl kurių kilo ginčas, žymimos prekės yra tapačios, reikia daryti išvadą, kad atitinkama visuomenė manys, jog šios prekės
         pagamintos bent jau ekonomiškai susijusių įmonių.

      Iš tiesų tokiu atveju patvirtinimas, kad yra galimybė supainioti, negali priklausyti nuo sąlygos, kad sudėtinio žymens sukurtame
         bendrame įspūdyje dominuotų iš ankstesnio prekių ženklo sudarytas elementas.

      (žr. 15, 19–20 ir 30–33 punktus)
      2.      Nekalbant apie įprastą atvejį, kai paprastas vartotojas prekių ženklą suvokia kaip visumą, ir neatsižvelgiant į aplinkybę,
         kad iš bendro įspūdžio gali išsiskirti viena ar kelios sudėtinio prekių ženklo dalys, jokiu būdu negalima paneigti, kad konkrečiu
         atveju ankstesnis prekių ženklas, kurį trečioji šalis naudoja sudėtiniame žymenyje, net ir nebūdamas dominuojančiu elementu,
         išlaiko nepriklausomą išskirtinę poziciją ir todėl dėl sudėtinio žymens sukurto bendro įspūdžio visuomenė gali manyti, kad
         nagrinėjamos prekės ar paslaugos pagamintos arba suteiktos bent jau ekonomiškai susijusių įmonių, o tokiu atveju reikia pripažinti,
         kad yra galimybė supainioti. Tokiu atveju patvirtinimas, kad yra galimybė supainioti, negali priklausyti nuo sąlygos, kad
         sudėtinio žymens sukurtame bendrame įspūdyje dominuotų iš ankstesnio prekių ženklo sudarytas elementas.

      (žr. 19 punktą)
PIRMOSIOS INSTANCIJOS TEISMO (penktoji kolegija)
      SPRENDIMAS
      2009 m. kovo 25 d.(*)

      „Bendrijos prekių ženklas – Protesto procedūra – Žodinio Bendrijos prekių ženklo SPA THERAPY paraiška – Ankstesnis žodinis nacionalinis prekių ženklas SPA – Santykinis atmetimo pagrindas – Galimybė supainioti – Reglamento (EB) Nr. 40/94 8 straipsnio 1 dalies b punktas“
      Byloje T‑109/07
      L’Oréal SA, įsteigta Paryžiuje (Prancūzija), atstovaujama advokato E. Baud,

      ieškovė,
      prieš
      Vidaus rinkos derinimo tarnybą (prekių ženklams ir pramoniniam dizainui) (VRDT), atstovaujamą A. Folliard‑Monguiral,

      atsakovę,
      dalyvaujant kitai procedūros VRDT apeliacinėje taryboje šaliai, įstojusiai į bylą Pirmosios instancijos teisme,
      Spa Monopole, compagnie fermière de Spa SA/NV, įsteigtai Spa (Belgija), atstovaujamai advokatų E. Cornu, L. De Brouwer ir D. Moreau,

      dėl ieškinio, pareikšto dėl 2007 m. sausio 24 d. VRDT ketvirtosios apeliacinės tarybos sprendimo (byla R 468/2005‑4), susijusio
         su protesto procedūra tarp Spa Monopole, compagnie fermière de Spa SA/NV ir L’Oréal SA,

      EUROPOS BENDRIJŲ PIRMOSIOS INSTANCIJOS TEISMAS (penktoji kolegija),
      kurį sudaro pirmininkas M. Vilaras, teisėjai M. Prek (pranešėjas) ir V. Ciucă,
      posėdžio sekretorius N. Rosner, administratorius,
      susipažinęs su 2007 m. balandžio 11 d. Pirmosios instancijos teismo kanceliarijai pateiktu ieškiniu,
      susipažinęs su 2007 m. birželio 25 d. Pirmosios instancijos teismo kanceliarijai pateiktu VRDT atsakymu į ieškinį,
      susipažinęs su 2007 m. liepos 17 d. Pirmosios instancijos teismo kanceliarijai pateiktu įstojusios į bylą šalies atsakymu
         į ieškinį,

      įvykus 2008 m. lapkričio 6 d. posėdžiui,
      priima šį
      Sprendimą
       Ginčo aplinkybės
      1        2000 m. lapkričio 28 d. ieškovė L’Oréal SA, remdamasi iš dalies pakeistu 1993 m. gruodžio 20 d. Tarybos reglamentu (EB) Nr. 40/94 dėl Bendrijos prekių ženklo (OL L 11,
         1994, p. 1; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 17 sk., 1 t., p. 146), pateikė Vidaus rinkos derinimo tarnybai (prekių
         ženklams ir pramoniniam dizainui) (VRDT) Bendrijos prekių ženklo paraišką.

      2        Prašomas įregistruoti prekių ženklas yra žodinis žymuo SPA THERAPY.

      3        Prekės, kurioms prašoma įregistruoti prekių ženklą, priklauso peržiūrėtos ir iš dalies pakeistos 1957 m. birželio 15 d. Nicos
         sutarties dėl tarptautinės prekių ir paslaugų klasifikacijos ženklams registruoti 3 klasei ir atitinka šį aprašymą: „kvepalai,
         tualetinis vanduo; vonios ir dušo geliai ir druskos (ne medicinos reikmėms); tualetinis muilas; kūno dezodorantai; kosmetika,
         būtent veido, kūno, rankų kremai, pieneliai, losjonai, geliai ir pudra; pieneliai, geliai ir aliejai įdegimui ir po įdegimo
         (kosmetika); grimo preparatai; šampūnai; plaukų sušukavimui ir priežiūrai skirti geliai, putos, balzamai ir gaminiai su aerozoliu;
         plaukų lakas; plaukų dažai ir dekoloracijos priemonės; ilgalaikio plaukų garbanojimo ir plaukų sukimo preparatai; eteriniai
         aliejai“.

      4        Paraiška įregistruoti buvo paskelbta 2002 m. liepos 15 d. Bendrijos prekių ženklų biuletenyje Nr. 55/2002.

      5        2002 m. spalio 14 d. įstojusi į bylą šalis Spa Monopole, compagnie fermière de Spa SA/NV, remdamasi Reglamento Nr. 40/94 42 straipsniu, pateikė protestą dėl prašomo prekių ženklo registracijos visų paraiškoje įregistruoti
         nurodytų prekių atžvilgiu.

      6        Grįsdama protestą įstojusi į bylą šalis, be kita ko, nurodė, kad Reglamento Nr. 40/94 8 straipsnio 1 dalies b punkto prasme
         yra galimybė supainioti su įvairiais ankstesniais prekių ženklais, tarp kurių – žodinis prekių ženklas SPA, 1981 m. kovo 11 d.
         įregistruotas (Nr. 372307) Beniliukso prekių ženklų tarnyboje 3 klasei priskiriamiems „balinimo preparatams ir kitoms skalbimo
         medžiagoms, valymo, poliravimo, riebalų šalinimo ir švitrinamojo apdirbimo preparatams; muilui; parfumerijos gaminiams, eteriniams
         aliejams, kosmetikai, plaukų losjonams; dantų pastoms“. Remdamasi įvairiomis ankstesnėmis registracijomis įstojusi į bylą
         šalis, be kita ko, nurodė Reglamento Nr. 40/94 8 straipsnio 4 ir 5 dalis.

      7        2005 m. kovo 29 d. Sprendimu VRDT protestų skyrius patenkino protestą nuspręsdamas, kad yra įvykdytos Reglamento Nr. 40/94
         8 straipsnio 1 dalies b punkte nurodytos sąlygos. Šis skyrius nenagrinėjo iš Reglamento Nr. 40/94 8 straipsnio 4 ir 5 dalių
         išplaukiančių atmetimo pagrindų ir rėmėsi tik galimybe supainioti su ankstesniu žodiniu prekių ženklu SPA (toliau – ankstesnis
         prekių ženklas).

      8        2005 m. balandžio 22 d. ieškovė dėl Protestų skyriaus sprendimo pateikė apeliaciją VRDT.

      9        2007 m. sausio 24 d. Sprendimu (toliau – ginčijamas sprendimas) VRDT ketvirtoji apeliacinė taryba atmetė apeliaciją remdamasi
         tuo, kad nebuvo įvykdytos Reglamento Nr. 40/94 8 straipsnio 1 dalies b punkte nurodytos sąlygos. Visų pirma, kalbant apie
         nagrinėjamų prekių palyginimą, Apeliacinė taryba pastebėjo, kad šalys neginčijo jų tapatumo. Kalbant apie žymenų, dėl kurių
         kilo ginčas, palyginimą, ji manė, kad reikia atsižvelgti į sustiprėjusį skiriamąjį žodžio „spa“ požymį, kurį išskiria suinteresuotoji
         visuomenė, sudaryta iš paprastų vartotojų Beniliukso valstybėse, ir nesilaikyti ieškovės argumentų, kad žodis „spa“ apibūdina
         3 klasei priskiriamus kosmetikos gaminius. Tuo remdamasi ji nusprendė, kad žodinis elementas „spa“ yra prašomo įregistruoti
         prekių ženklo svarbiausias dėmesį patraukiantis elementas, todėl, nepaisant vizualių, fonetinių ir konceptualių skirtumų,
         kuriuos lemia prašomame įregistruoti prekių ženkle esantis žodinis elementas „therapy“, žymenys, dėl kurių kilo ginčas, yra
         panašūs. Pagaliau Apeliacinė taryba pastebėjo, kad kosmetikos gaminių sektoriuje gamintojai dažnai į rinką pateikia įvairias
         prekių, žymimų skirtingais išvestiniais prekių ženklais, grupes. Todėl ji padarė išvadą, kad tikėtina, jog vartotojas manys,
         kad prekybą prašomu įregistruoti prekių ženklu žymimomis prekėmis prižiūri įstojusi į bylą šalis. Be to, Apeliacinė taryba
         atsisakė patenkinti ieškovės prašymą, kuriuo siekiama, kad įstojusi į bylą šalis pateiktų įrodymą, jog savo prekių ženklą
         ji iš tikrųjų naudojo; Apeliacinė taryba rėmėsi tuo, kad šis prašymas pateiktas pavėluotai.

       Šalių reikalavimai
      10      Ieškovė Pirmosios instancijos teismo prašo:

      –        panaikinti ginčijamą sprendimą,
      –        priteisti iš VRDT ir prireikus iš įstojusios į bylą šalies bylinėjimosi išlaidas.
      11      VRDT ir įstojusi į bylą šalis Pirmosios instancijos teismo prašo:

      –        atmesti ieškinį,
      –        priteisti iš ieškovės bylinėjimosi išlaidas.
       Dėl teisės
      12      Pirmiausia reikia pastebėti, kad įstojusi į bylą šalis ginčija įvairių ieškinio priedų priimtinumą, nes juos sudaro pirmą
         kartą Pirmosios instancijos teismui pateikti dokumentai. Šiuo atveju vis dėlto nebūtina nagrinėti, ar kiekvienas priedas,
         dėl kurio prieštarauja įstojusi į bylą šalis, yra priimtinas, nes Pirmosios instancijos teismas gali įvertinti ieškovės argumentus
         remdamasis vykstant administracinei procedūrai pateiktais dokumentais, esančiais VRDT išnagrinėtos bylos medžiagoje, kurią
         pagal Procedūros reglamento 133 straipsnį ji perdavė Pirmosios instancijos teismui.

      13      Ieškovė remiasi vieninteliu ieškinio pagrindu, susijusiu su Reglamento Nr. 40/94 8 straipsnio 1 dalies b punkto pažeidimu.

      14      Pagal Reglamento Nr. 40/94 8 straipsnio 1 dalies b punktą ankstesnio prekių ženklo savininkui užprotestavus, prekių ženklas,
         kurį prašoma įregistruoti, neregistruojamas, jeigu dėl savo panašumo į ankstesnį prekių ženklą ar tapatumo jam arba dėl prekių
         ar paslaugų, kurias žymi abu prekių ženklai, panašumo ar tapatumo yra galimybė suklaidinti visuomenę toje teritorijoje, kur
         ankstesnis prekių ženklas yra apsaugotas.

      15      Šiuo atveju ankstesnis prekių ženklas apsaugotas Beniliukso valstybėse. Todėl reikia išnagrinėti, kaip prekių ženklus, dėl
         kurių kilo ginčas, suvokia nagrinėjamų prekių šiose valstybėse narėse vartotojai. Be to, atsižvelgdama į nagrinėjamų prekių
         pobūdį, ginčijamo sprendimo 12 punkte Apeliacinė taryba nusprendė, kad atitinkamą visuomenę sudaro paprasti vartotojai. Atrodo,
         kad ši analizė teisinga, be to, jos neginčija ieškovė.

      16      Pagal nusistovėjusią teismų praktiką visuomenės suklaidinimo galimybė, kuri apibrėžiama kaip galimybė, kad visuomenė gali
         manyti, jog nagrinėjamos prekės ar paslaugos pagamintos arba suteiktos tos pačios įmonės arba ekonomiškai susijusių įmonių,
         turi būti vertinama visapusiškai, atsižvelgiant į visus su nagrinėjama byla susijusius veiksnius (2002 m. spalio 23 d. Pirmosios
         instancijos teismo sprendimo Oberhauser prieš VRDT – Petit Liberto (Fifties), T‑104/01, Rink. p. II‑4359, 25 ir 26 punktai; pagal analogiją taip pat žr. 1998 m. rugsėjo 29 d. Teisingumo Teismo sprendimo
         Canon, C‑39/97, Rink. p. I‑5507, 29 punktą).

      17      Visapusiškas galimybės supainioti vertinimas, kiek tai susiję su vizualiu, fonetiniu ar konceptualiu nagrinėjamų prekių ženklų
         panašumu, turi būti pagrįstas bendru jų sukeliamu įspūdžiu, atsižvelgiant, inter alia, į jų skiriamuosius ir dominuojančius elementus. Paprasto nagrinėjamų prekių ar paslaugų vartotojo suvokimas apie prekių
         ženklus yra vienas pagrindinių kriterijų atliekant visapusišką minėtos galimybės supainioti vertinimą. Šiuo atžvilgiu paprastas
         vartotojas paprastai prekių ženklą suvokia kaip visumą ir nenagrinėja jo įvairių detalių (pagal analogiją žr. 1997 m. lapkričio
         11 d. Teisingumo Teismo sprendimo SABEL, C‑251/95, Rink. p. I‑6191, 23 punktą ir 1999 m. birželio 22 d. Teisingumo Teismo sprendimo Lloyd Schuhfabrik Meyer, C‑342/97, Rink. p. I‑3819, 25 punktą).

      18      Nagrinėjant, ar yra galimybė supainioti, dviejų prekių ženklų panašumo vertinimas nereiškia, kad reikia atsižvelgti tik į
         vieną sudėtinio prekių ženklo elementą ir jį palyginti su kitu prekių ženklu. Atvirkščiai, šį palyginimą būtina naudoti nagrinėjant
         prekių ženklus, dėl kurių kilo ginčas, vertinant kiekvieno iš jų visumą, tačiau tai nereiškia, kad bendro įspūdžio, kurį atitinkamos
         visuomenės atmintyje paliko sudėtinis prekių ženklas, esant tam tikroms aplinkybėms negali labiau lemti vienas ar keli jo
         elementai. Panašumas gali būti vertinamas remiantis vien dominuojančiu elementu tik tuomet, jei visos kitos prekių ženklo
         sudedamosios dalys yra nesvarbios (2007 m. birželio 12 d. Teisingumo Teismo sprendimo VRDT prieš Shaker, C‑334/05 P, Rink. p. I‑4529 41 ir 42 punktai ir 2007 m. rugsėjo 20 d. Teisingumo Teismo sprendimo Nestlé prieš VRDT, C‑193/06 P, 42 ir 43 punktai).

      19      Tačiau, nekalbant apie įprastą atvejį, kai paprastas vartotojas prekių ženklą suvokia kaip visumą, ir neatsižvelgiant į aplinkybę,
         kad iš bendro įspūdžio gali išsiskirti viena ar kelios sudėtinio prekių ženklo dalys, jokiu būdu negalima paneigti, kad konkrečiu
         atveju ankstesnis prekių ženklas, kurį trečioji šalis naudoja sudėtiniame žymenyje, net ir nebūdamas dominuojančiu elementu,
         išlaiko nepriklausomą išskirtinę poziciją, todėl dėl sudėtinio žymens sukurto bendro įspūdžio visuomenė gali manyti, kad nagrinėjamos
         prekės ar paslaugos pagamintos arba suteiktos bent jau ekonomiškai susijusių įmonių, ir tokiu atveju reikia pripažinti, kad
         yra galimybė supainioti. Iš tiesų tokiu atveju patvirtinimas, kad yra galimybė supainioti, negali priklausyti nuo sąlygos,
         kad sudėtinio žymens sukurtame bendrame įspūdyje dominuotų iš ankstesnio prekių ženklo sudarytas elementas (pagal analogiją
         žr. 2005 m. spalio 6 d. Teisingumo Teismo sprendimo Medion, C‑120/04, Rink. p. I‑8551, 30–33 punktus).

      20      Šiuo atveju, kaip ginčijamo sprendimo 11 punkte pabrėžė Apeliacinė taryba, šalys sutinka, kad prekių ženklais, dėl kurių kilo
         ginčas, žymimos prekės yra tapačios.

      21      Kalbant apie žymenų, dėl kurių kilo ginčas, palyginimą, reikia pastebėti, kad prašomą įregistruoti prekių ženklą sudaro ankstesnis
         prekių ženklas, prie kurio pridėtas žodis „therapy“.

      22      Taip pat reikia konstatuoti, kad nesudarydamas dominuojančio prašomo įregistruoti prekių ženklo elemento ankstesnis prekių
         ženklas jame išlaiko nepriklausomą išskirtinę poziciją.

      23      Pirma, prašomą įregistruoti prekių ženklą sudaro ne naujas žodis, turintis nepriklausomą reikšmę, kuri skirtųsi nuo reikšmės,
         gautos paprastai sudėjus visus šį prekių ženklą sudarančius elementus, bet du aiškiai vienas nuo kito atskiriami žodžiai „spa“
         ir „therapy“.

      24      Antra, atrodo, kad žodis „spa“, kuris sudaro tiek ankstesnį prekių ženklą, tiek yra bendras abiejų prekių ženklų elementas,
         prekių ženklais, dėl kurių kilo ginčas, žymimų kosmetikos gaminių atžvilgiu turi vidutinį skiriamąjį požymį.

      25      Iš tikrųjų ieškovės teiginiai dėl žodžio „spa“ tariamo apibūdinamojo ar bendrojo pobūdžio, kalbant apie kosmetikos gaminius,
         neįtikina. Vykstant administracinei procedūrai ieškovės pateikti įrodymai, esantys VRDT išnagrinėtos bylos medžiagoje, tik
         įrodo, kad šis žodis gali būti aprašomojo ir bendrojo pobūdžio, kai kalbama apie hidroterapijai skirtas patalpas, kaip antai
         turkiškos pirtys ar saunos, o ne kai kalbama apie prašomu įregistruoti prekių ženklu žymimus kosmetikos gaminius. Vienintelis
         ieškovės teiginį galintis paremti įrodymas yra Paryžiaus apygardos teismo sprendimas. Tačiau jis turi ribotą įrodymo galią.
         Viena vertus, šis sprendimas gali atspindėti tik atitinkamos visuomenės dalies, būtent Beniliukso valstybių prancūziškai kalbančios
         dalies suvokimą. Kita vertus, atrodo, kad pozicijai, kurios laikytasi šiame sprendime, prieštaravo kiti teismai, tarp kurių
         – Paryžiaus apeliacinis teismas.

      26      Vykstant administracinei procedūrai VRDT pateikta kita ieškovės informacija, kaip antai ištraukos iš žodynų, įrodymai dėl
         žodžio „spa“ vartojimo spaudoje ir internete ar Nyderlanduose atlikti tyrimai dėl to, kaip suvokiamas žodis „spa“, tik įrodo,
         kad, kalbant apie hidroterapijai skirtas patalpas, kaip antai turkiškos pirtys ar saunos, žodis „spa“ yra aprašomojo ir bendrojo
         pobūdžio.

      27      Kalbant apie rėmimąsi VRDT sprendimų priėmimo praktika, užtenka priminti, kad pagal nusistovėjusią teismų praktiką apeliacinių
         tarybų sprendimų teisėtumas vertinamas remiantis tik Bendrijos teismų pateiktu Reglamento Nr. 40/94 išaiškinimu, o ne ankstesne
         šių tarybų sprendimų priėmimo praktika (žr. 2005 m. kovo 16 d. Pirmosios instancijos teismo sprendimo L’Oréal prieš VRDT – Revlon(FLEXI AIR), T‑112/03, Rink. p. II‑949, 68 punktą ir jame nurodytą teismų praktiką).

      28      Be to, nors per teismo posėdį ieškovės suformuluotas teiginys, kad žodis „spa“ bendrai aprašo kokią nors iš vietų, kur kosmetikos
         gaminiai naudojami ar jais prekiaujama, būtent hidroterapijai skirtas patalpas, kaip antai turkiškos pirtys ar saunos, atrodo
         teisingas, vis dėlto juo remiantis negalima daryti išvados, kad dėl to, kalbant apie kosmetikos gaminius, šis žodis neturi
         skiriamojo požymio ar kad šis skiriamasis požymis per daug nežymus, kad galima būtų daryti išvadą, jog prašomame įregistruoti
         prekių ženkle ankstesnis prekių ženklas turi išskirtinę nepriklausomą poziciją. Iš tikrųjų sąsajos tarp kosmetinių gaminių
         ir hidroterapijai skirtų patalpų dėl to, kad šie gaminiai jose naudojami, nepasižymi tuo, kad jų atžvilgiu taip pat būtų galima
         taikyti išvadą dėl žodžio „spa“ aprašomojo ir bendrojo pobūdžio.

      29      Todėl reikia išnagrinėti, ar dėl šios išskirtinės nepriklausomos pozicijos visuomenė, vadovaudamasi bendru prašomo įregistruoti
         prekių ženklo sukuriamu įspūdžiu, gali manyti, kad nagrinėjamos prekės pagamintos bent jau ekonomiškai susijusių įmonių ir
         todėl yra galimybė supainioti Reglamento Nr. 40/94 8 straipsnio 1 dalies b punkto prasme.

      30      Visų pirma reikia pastebėti, kad vartotojas paprastai didesnį dėmesį skiria prekių ženklo pradžiai, o ne pabaigai (2006 m.
         rugsėjo 7 d. Pirmosios instancijos teismo sprendimo Meric prieš VRDT – Arbora & Ausonia(PAM-PIM’S BABY-PROP), T‑133/05, Rink. p. II‑2737, 51 punktas). Tačiau ankstesnis prekių ženklas yra prašomo įregistruoti prekių ženklo pradžioje.
         Iš to matyti, kad išskirtinė nepriklausoma pozicija, kurią jis užima tame ženkle, kalbant apie komercinę prekių kilmę, gali
         dar labiau suklaidinti atitinkamą visuomenę.

      31      Taip pat reikia pastebėti, kad, priešingai nei byloje, kurioje priimtas šio sprendimo 19 punkte minėtas sprendimas Medion, žodis „therapy“ yra ne žinomas komercinis pavadinimas, o terminas, kuris, neapibūdindamas kosmetikos gaminių, jų atžvilgiu
         neturi itin ryškaus skiriamojo požymio, leidžiančio jį suprasti kaip nuorodą į gerą minėtų prekių poveikį.

      32      Pagaliau, kaip ginčijamo sprendimo 13 punkte teisingai pastebėjo Apeliacinė taryba, kosmetikos gamintojai į rinką dažnai pateikia
         įvairias prekių, žymimų skirtingais išvestiniais prekių ženklais, grupes. Taigi dėl to, kad prašomą įregistruoti prekių ženklą
         sudaro ankstesnis prekių ženklas SPA ir žodis „therapy“, vartotojas gali manyti, kad tai yra prekių, kuriomis prekiauja įstojusi
         į bylą šalis, grupė.

      33      Iš viso to, kas išdėstyta, matyti, kad skirtumai tarp žymenų dėl prašomame įregistruoti prekių ženkle esančio žodžio „therapy“
         negali atsverti žymenų, dėl kurių kilo ginčas, didelių panašumų dėl ankstesnio prekių ženklo buvimo prašomo įregistruoti prekių
         ženklo pradžioje ir dėl išskirtinės nepriklausomos pozicijos, kurią jame užima. Be to, kadangi prekių ženklais, dėl kurių
         kilo ginčas, žymimos prekės yra tapačios, reikia daryti išvadą, kad atitinkama visuomenė manys, jog šios prekės pagamintos
         bent jau ekonomiškai susijusių įmonių.

      34      Taigi reikia patvirtinti ginčijamo sprendimo 13 punkte padarytą Apeliacinės tarybos išvadą, kad yra galimybė supainioti prekių
         ženklus, dėl kurių kilo ginčas.

      35      Todėl reikia atmesti vienintelį ieškinio pagrindą, susijusį su Reglamento Nr. 40/94 8 straipsnio 1 dalies b punkto pažeidimu,
         ir atitinkamai – visą ieškinį.

       Dėl bylinėjimosi išlaidų
      36      Pagal Procedūros reglamento 87 straipsnio 2 dalį pralaimėjusiai šaliai nurodoma padengti išlaidas, jeigu laimėjusi šalis to
         reikalavo. Kadangi ieškovė pralaimėjo bylą, ji turi padengti bylinėjimosi išlaidas pagal VRDT ir įstojusios į bylą šalies
         pateiktus reikalavimus.

      Remdamasis šiais motyvais,
      PIRMOSIOS INSTANCIJOS TEISMAS (penktoji kolegija)
      nusprendžia:
      1.      Atmesti ieškinį.
      2.      Priteisti iš L’Oréal SA bylinėjimosi išlaidas.

               Vilaras

                Prek

                Ciucă

         Paskelbta 2009 m. kovo 25 d. viešame posėdyje Liuksemburge.
      Parašai.
      * Proceso kalba: prancūzų.