title: 2005 m. gruodžio 6 d. Teisingumo Teismo (didžioji kolegija) sprendimas. # Gaston Schul Douane-expediteur BV prieš Minister van Landbouw, Natuur en Voedselkwaliteit. # Prašymas priimti prejudicinį sprendimą: College van Beroep voor het bedrijfsleven - Nyderlandai. # EB 234 straipsnis - Nacionalinio teismo pareiga pateikti prejudicinį klausimą - Bendrijos nuostatos negaliojimas - Cukrus - Papildomas importo mokestis - Reglamentas (EB) Nr. 1423/95 - 4 straipsnis. # Byla C-461/03.

text:
      Byla C‑461/03
      Gaston Schul Douane-expediteur BV
      prieš
      Minister van Landbouw, Natuur en Voedselkwaliteit
      (College van Beroep voor het bedrijfsleven prašymas priimti prejudicinį sprendimą)

      „EB 234 straipsnis – Nacionalinio teismo pareiga pateikti prejudicinį klausimą – Bendrijos nuostatos negaliojimas – Cukrus – Papildomas importo mokestis – Reglamentas (EB) Nr. 1423/95 – 4 straipsnis“
      Generalinio advokato D. Ruiz-Jarabo Colomer išvada, pateikta 2005 m. birželio 30 d. I‑0000
      2005 m. gruodžio 6 d. Teisingumo Teismo (didžioji kolegija) sprendimas I‑0000
      Sprendimo santrauka
      1.     Prejudiciniai klausimai – Galiojimo vertinimas – Bendrijos nuostatų, panašių į tas, kurias Teisingumo Teismas jau pripažino
            negaliojančias, negaliojimo pripažinimas – Nacionalinių teismų kompetencijos nebuvimas – Pareiga pateikti prejudicinį klausimą
      (EB 230 straipsnis, EB 234 straipsnio trečioji pastraipa ir EB 241 straipsnis)
      2.     Žemės ūkis – Bendras rinkų organizavimas – Cukrus – Prekyba su trečiosiomis šalimis – Papildomas importo mokestis – Nustatymas
            importo kainos CIF pagrindu – Importuotojo pareiga pateikti prašymą – Nustatymas tipinės kainos pagrindu – Negaliojimas
      (Komisijos reglamento Nr. 1423/95 1 straipsnio 2 dalis bei 4 straipsnio 1 ir 2 dalys)
      1.     EB 234 straipsnio trečioji pastraipa įpareigoja nacionalinį teismą, kurio sprendimai pagal nacionalinę teisę negali būti toliau
         apskundžiami, pateikti Teisingumo Teismui klausimą dėl reglamento nuostatų galiojimo, net kai Teisingumo Teismas panašaus
         reglamento atitinkamas nuostatas jau pripažino esant negaliojančias. Iš tiesų nacionaliniai teismai neturi jurisdikcijos patys
         pripažinti Bendrijos institucijų aktų negaliojančių.

      Nors tam tikromis sąlygomis taisyklė, pagal kurią nacionaliniai teismai nėra kompetentingi patys pripažinti Bendrijos aktų
         negaliojančių, gali būti koreguojama tuo atveju, kai pateikiamas prašymas dėl laikinųjų apsaugos priemonių taikymo, sprendime
         Cilfit ir kt. pateiktas aiškinimas dėl išaiškinimo klausimų negali būti taikomas ir klausimams, susijusiems su Bendrijų aktų galiojimu.

      Visų pirma šią išvadą nulemia reikalavimas vienodai taikyti Bendrijos teisę. Šis reikalavimas ypač privalomas tuomet, kai
         ginčijamas Bendrijos akto galiojimas. Skirtumai tarp valstybių narių teismų sprendžiant dėl Bendrijos aktų galiojimo galėtų
         kelti pavojų pačiam Bendrijos teisinės sistemos vieningumui ir pažeisti pagrindinį teisinio saugumo reikalavimą.

      Antra, ją nulemia būtinas EB sutartyje įtvirtintos teisminės gynybos sistemos darnumas. Iš tiesų prašymas priimti prejudicinį
         sprendimą dėl galiojimo įvertinimo, kaip ir ieškinys dėl panaikinimo, yra Bendrijos aktų teisėtumo kontrolės būdas. Pirma,
         EB 230 ir EB 241 straipsniuose bei, antra, EB 234 straipsnyje Sutartis įtvirtino išsamią teisių gynimo priemonių ir procedūrų
         sistemą, skirtą tam, kad Bendrijos teismas galėtų vykdyti institucijų priimtų aktų teisėtumo kontrolę.

      (žr. 17–19, 21–22, 25 punktus, rezoliucinės dalies 1 punktą)
      2.     Reglamento Nr. 1423/95, nustatančio išsamias cukraus sektoriaus produktų, išskyrus melasą, importo įgyvendinimo taisykles,
         4 straipsnio 1 ir 2 dalys negalioja tiek, kiek jos numato, kad šiame straipsnyje nurodytas papildomas mokestis turi būti iš
         esmės nustatytas remiantis šio reglamento 1 straipsnio 2 dalyje numatyta tipine kaina ir kad šis mokestis apskaičiuojamas
         remiantis atitinkamos siuntos CIF importo kaina tik importuotojui dėl to pateikus prašymą.

      (žr. 32 punktą, rezoliucinės dalies 2 punktą)
TEISINGUMO TEISMO (didžioji kolegija)
      SPRENDIMAS
      2005 m. gruodžio 6 d.(*)

      „EB 234 straipsnis – Nacionalinio teismo pareiga pateikti prejudicinį klausimą – Bendrijos nuostatos negaliojimas – Cukrus – Papildomas importo mokestis – Reglamentas (EB) Nr. 1423/95 – 4 straipsnis“
      Byloje C‑461/03
      dėl College van Beroep voor het bedrijfsleven (Nyderlandai) 2003 m. spalio 24 d. sprendimu, kurį Teisingumo Teismas gavo 2003 m. lapkričio 4 d., pagal EB 234 straipsnį
         pateikto prašymo priimti prejudicinį sprendimą byloje

      Gaston Schul Douane-expediteur BV
      prieš
      Minister van Landbouw, Natuur en Voedselkwaliteit,

      TEISINGUMO TEISMAS (didžioji kolegija),
      kurį sudaro pirmininkas V. Skouris, kolegijų pirmininkai P. Jann, C. W. A. Timmermans, A. Rosas ir J. Malenovský, teisėjai
         N. Colneric (pranešėja), S. von Bahr ir J. N. Cunha Rodrigues, R. Silva de Lapuerta, K. Lenaerts, G. Arestis, A. Borg Barthet
         ir M. Ilešič,

      generalinis advokatas D. Ruiz‑Jarabo Colomer,
      kancleris R. Grass,
      atsižvelgęs į rašytinę proceso dalį,
      išnagrinėjęs pastabas, pateiktas:
      –       Nyderlandų vyriausybės, atstovaujamos H. G. Sevenster ir N. A. J. Bel,
      –       Europos Bendrijų Komisijos, atstovaujamos T. van Rijn ir M. van Beek,
      susipažinęs su 2005 m. birželio 30 d. posėdyje pateikta generalinio advokato išvada,
      priima šį
      Sprendimą
      1       Prašymas priimti prejudicinį sprendimą susijęs su EB 234 straipsnio išaiškinimu ir su 1995 m. birželio 23 d. Komisijos reglamento
         (EB) Nr. 1423/95, nustatančio išsamias cukraus sektoriaus produktų, išskyrus melasą, importo įgyvendinimo taisykles (OL L 141,
         p. 16), 4 straipsnio 1 ir 2 dalių galiojimu.

      2       Šis prašymas buvo pateiktas nagrinėjant ginčą tarp Gaston Schul Douane-expediteur BV (toliau – Gaston Schul) ir Minister van Landbouw, Natuur en Voedselkwaliteit (toliau – Žemės ūkio ministerija) dėl cukranendrių cukraus importo.

       Teisinis pagrindas
      3       Pagal EB 234 straipsnį:
      „Teisingumo Teismo jurisdikcijai priklauso priimti prejudicinį sprendimą dėl:
      a)      šios Sutarties aiškinimo,
      b)      Bendrijos institucijų ir ECB aktų galiojimo ir išaiškinimo,
      c)      Tarybos aktu įkurtų įstaigų statutų išaiškinimo, kai tuose statutuose tai numatyta.
      Tokiam klausimui iškilus valstybės narės teisme, tas teismas, manydamas, kad sprendimui priimti reikia nutarimo šiuo klausimu,
         gali prašyti Teisingumo Teismą priimti dėl jo prejudicinį sprendimą.

      Tokiam klausimui iškilus nagrinėjant bylą valstybės narės teisme, kurio sprendimas pagal nacionalinę teisę negali būti toliau
         apskundžiamas teismine tvarka, tas teismas dėl jo kreipiasi į Teisingumo Teismą.“

      4       Pasaulio prekybos organizacijos (toliau – PPO) steigimo sutarties 1 A priede esančios Sutarties dėl žemės ūkio, kuri Bendrijos
         vardu buvo patvirtinta 1994 m. gruodžio 22 d. Tarybos sprendimo 94/800/EB dėl daugiašalių derybų Urugvajaus raunde (1986–1994)
         priimtų susitarimų patvirtinimo Europos Bendrijos vardu jos kompetencijai priklausančių klausimų atžvilgiu (OL L 336, p. 1)
         1 straipsnio 1 dalies pirmąja įtrauka, 5 straipsnio 1 dalies b punkte ir 5 dalyje nurodyta:

      „1.       Nepaisant GATT 1994 II straipsnio 1 dalies b punkto nuostatų, kiekviena valstybė narė gali, remdamasi toliau išdėstytomis
         šio straipsnio 4 ir 5 dalių nuostatomis <...> jeigu:

      a)      <...>
      b)      kaina, kuria to produkto importuojamas kiekis gali patekti į nuolaidą teikiančią PPO valstybės narės muitinės teritoriją,
         nustatyta atitinkamos siuntos CIF importo kainos, išreikštos vietine valiuta, pagrindu, krinta žemiau slenkstinės kainos,
         kuri yra lygi aptariamojo produkto 1986–1988 metų referencinės kainos vidurkiui.

      <...>
      5.      Papildomas muitas, įvedamas pagal šio straipsnio 1 dalies b punktą, yra nustatomas pagal tokią schemą:
      <...>“
      5       1981 m. birželio 30 d. Tarybos reglamento (EEB) Nr. 1785/81 dėl bendro rinkos organizavimo cukraus sektoriuje (OL L 177, p. 4),
         iš dalies pakeisto 1994 m. gruodžio 22 d. Tarybos reglamentu (EB) Nr. 3290/94 dėl žemės ūkio sektoriuje būtinų pritaikomųjų
         pataisų ir pereinamojo laikotarpio priemonių, kad būtų įgyvendintos daugiašalių derybų dėl prekybos Urugvajaus raunde sudarytos
         sutartys (OL L 349, p. 105, toliau – bazinis reglamentas), 15 straipsnio 3 dalyje numatyta, jog „importo kainos, į kurias
         būtina atsižvelgti taikant papildomą importo muitą, nustatomos remiantis konkrečios prekių siuntos importo kainomis CIF“ ir
         kad „importo kainos CIF tuo tikslu tikrinamos remiantis to produkto tipinėmis kainomis pasaulinėje rinkoje arba to produkto
         kaina Bendrijos importo rinkoje“.

      6       Siekdama nustatyti išsamias pagrindų reglamento įgyvendinimo taisykles, Europos Bendrijų Komisija priėmė Reglamentą Nr. 1423/95.
         Pagal Reglamento Nr. 1423/95 4 straipsnio 1 ir 2 dalis:

      „1.      Jeigu nėra pateiktas šio straipsnio 2 dalyje nurodytas prašymas arba jeigu 2 dalyje nurodyta siuntos CIF importo kaina yra
         mažesnė už Komisijos nustatytą atitinkamą tipinę kainą, tos siuntos CIF importo kaina, į kurią būtina atsižvelgti, apmokestinant
         papildomu mokesčiu, laikoma 1 straipsnio 2 arba 3 dalyje nurodyta tipinė kaina.

      2.      Jeigu siuntos CIF kaina yra didesnė už 1 straipsnio 2 arba 3 dalyje nurodytą atitinkamą tipinę kainą, importuotojui padavus
         prašymą dėl papildomo mokesčio nustatymo importuojančios valstybės narės kompetentingai institucijai importo deklaracijos
         priėmimo metu, konkrečios siuntos baltojo arba žaliavinio cukraus CIF importo kaina gali būti paverčiama atitinkamai Reglamento
         (EEB) Nr. 793/72 1 straipsnyje ir Reglamento (EB) Nr. 430/68 1 straipsnyje apibrėžta standartinės kokybės kaina arba KN 1702 20 99
         kodu ženklinamo produkto ekvivalentine kaina.

      Siuntos CIF importo kaina paverčiama standartinės kokybės cukraus kaina atsižvelgiant į Reglamento (EEB) Nr. 784/68 5 straipsnyje
         nurodytą tikslinimą.

      Tokiais atvejais, nustatant papildomą mokestį, atsižvelgiama į konkrečios siuntos CIF importo kainą, jeigu suinteresuota šalis
         importuojančios valstybės narės kompetentingai institucijai pateikia bent šiuos dokumentus:

      –       pirkimo-pardavimo sutartį arba jai ekvivalentų dokumentą,
      –       draudimo sutartį,
      –       sąskaitą-faktūrą,
      –       pervežimo sutartį (jei yra),
      –       kilmės sertifikatą,
      –       vežant jūros transportu – krovinio važtaraštį,
      per 30 dienų nuo importo deklaracijos priėmimo dienos.
      Konkreti valstybė narė gali paprašyti bet kurios kitos informacijos bei prašymą pagrindžiančių dokumentų.
      Gavus prašymą, tuoj pat pradedamas taikyti Komisijos nustatytas papildomas importo mokestis.
      Tačiau dėl skirtumo tarp Komisijos nustatyto konkretaus papildomo mokesčio ir papildomo mokesčio, nustatyto konkrečios siuntos
         CIF importo kainos pagrindu, suinteresuota šalis savo pačios prašymu gali pateikti užstatą pagal Komisijos reglamento (EEB)
         Nr. 2454/93 248 straipsnį.

      Užstatas grąžinamas, kai tik importuojančios valstybės narės kompetentinga institucija, remdamasi suinteresuotos šalies pateiktais
         dokumentais, patenkina prašymą.

      Valstybės narės kompetentinga institucija atmeta prašymą, jei, jos nuomone, pateikti dokumentai šio prašymo nepagrindžia.
      Jei minėta institucija prašymo nepatenkina, užstatas konfiskuojamas. “ (Pataisytas vertimas)
       Pagrindinis ginčas ir prejudiciniai klausimai
      7       1998 m. gegužės 6 d. Gaston Schul pateikė importo deklaraciją 20 000 kg žaliavinio cukranendrių cukraus iš Brazilijos už 31 916 NLG CIF kainą. 1998 m. gegužės
         13 d. muitinės tarnybų nurodyta kartu su užrašu „patikrinta be koregavimų“ mokėtino importo mokesčio suma buvo 20 983,70 NLG.
         1998 m. rugpjūčio 4 d. Roosendaal apskrities muitinių ir mokesčių tarnybos inspektorius, veikiantis Žemės ūkio ministerijos
         vardu, pateikė pranešimą apie mokesčio dydį, nurodydamas Gaston Schul sumokėti 4 968,30 NLG sumą kaip „rinkliavą už žemės ūkio produkciją“. Ši rinkliava apskaičiuota taip: 20 000 kg buvo padauginta
         iš 24,841182 NLG (11,11 ekiu), kaip papildomas importo mokestis, ir padalinta iš 100 kg. Nepatenkinus skundo dėl pranešimo
         apie mokesčio dydį, Gaston Schul pareiškė ieškinį prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusiame teisme.

      8       Pirmiausia šis teismas pripažino, kad pagrindų reglamento, nustatančio papildomą importo mokesčio schemą cukraus sektoriuje,
         15 straipsnis yra tapatus 1975 m. spalio 29 d. Tarybos reglamento (EEB) Nr. 2777/75 dėl bendro paukštienos rinkos organizavimo
         (OL L 282, p. 77), iš dalies pakeisto Reglamentu Nr. 3290/94, 5 straipsniui, nes šių dviejų nuostatų aktualios redakcijos
         buvo priimtos tą pačią dieną.

      9       Šiame paukštienos ir kiaušinių sektoriuje Teisingumo Teismas 2001 m. gruodžio 13 d. sprendimu Kloosterboer Rotterdam (C‑317/99, Rink. p. I‑9863) pripažino negaliojančiomis 1995 m. birželio 28 d. Komisijos reglamento (EB) Nr. 1484/95, nustatančio
         išsamias papildomų importo muitų sistemos taikymo taisykles ir papildomus importo muitus paukštienos bei kiaušinių sektoriams
         bei kiaušinių albuminui ir panaikinančio Reglamentą Nr. 163/67/EEB (OL L 145, p. 47), 3 straipsnio 1 ir 3 dalis, tiek kiek
         šiame straipsnyje numatyta, jog jame nurodytas papildomas mokestis iš esmės nustatomas pagal Reglamento Nr. 1484/95 2 straipsnio
         1 dalyje numatytą tipinę kainą, ir kad šis mokestis gali būti nustatytas remiantis atitinkamos siuntos CIF importo kaina tik
         importuotojui pateikus prašymą. Pagal šį sprendimą Komisija viršijo savo vykdomųjų galių ribas.

      10     Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas mano, kad minėto reglamento 3 straipsnio 1 ir 3 dalių nuostatos, į
         kurias atsižvelgė Teisingumo Teismas bei pripažino negaliojančiomis, sutampa su Reglamento Nr. 1423/95 4 straipsnio 1 ir 2 dalių
         nuostatomis. Abiem atvejais tai yra pagrindų reglamentas, kuris pagal PPO steigimo sutarties 1 A priede esančios sutarties
         dėl žemės ūkio 5 straipsnį nurodo, kad papildomas importo mokestis yra apskaičiuojamas remiantis CIF kaina, nors Komisijos
         įgyvendinimo reglamente šio papildomo mokesčio apskaičiavimas, remiantis tipine kaina, tapo bendrąja taisykle.

      11     Todėl Reglamento Nr. 1423/95 4 straipsnio 1 ir 2 dalys yra nesuderinamos su pagrindų reglamento 15 straipsniu.
      12     Tačiau nurodydamas 1987 m. spalio 22 d. Sprendimą Foto-Frost (314/85, Rink. p. 4199) prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas konstatuoja, kad priimti sprendimą dėl Bendrijos
         institucijų akto galiojimo gali tik Teisingumo Teismas.

      13     Vis dėlto jis mano, kad siekiant atsakyti į klausimą, ar galėtų būti kitaip tokio nacionalinio ginčo atveju, kaip pagrindinėje
         byloje, kur kilo abejonė, ar galioja nuostatos, atitinkančios kitas Bendrijos teisės nuostatas, kurias Teisingumo Teismas
         jau pripažino negaliojančiomis sprendime dėl prejudicinio klausimo, kaip antai, minėtame sprendime Kloosterboer Rotterdam, reikia EB 234 straipsnio trečiosios pastraipos išaiškinimo.

      14     Šiomis sąlygomis College van Beroep voor het bedrijfsleven nusprendė sustabdyti bylos nagrinėjimą ir pateikti Teisingumo Teismui šiuos klausimus:

      „1)       Ar EB 234 straipsnio trečiojoje pastraipoje nurodytas nacionalinis teismas privalo pateikti Teisingumo Teismui klausimą, kaip
         toliau nurodytasis, dėl reglamento nuostatų galiojimo, net kai Teisingumo Teismas jau pripažino tam tikras atitinkamas kito
         panašaus reglamento nuostatas negaliojančiomis, ar veikiau šis teismas gali netaikyti pirmųjų nuostatų atsižvelgdamas į jų
         ir negaliojančiomis pripažintų nuostatų konkrečius panašumus?

      2)       Ar <…> Reglamento Nr. 1423/95 <…> 4 straipsnio 1 ir 2 dalys yra negaliojančios, nes numato, kad šiame straipsnyje nurodytas
         papildomas mokestis turi būti iš esmės nustatytas remiantis tipine kaina <…> Reglamento Nr. 1423/95 <…> 1 straipsnio 2 dalies
         prasme ir, be to, šis mokestis turi būti apskaičiuojamas remiantis atitinkamos siuntos CIF importo kaina tik importuotojui
         dėl to pateikus prašymą? “

       Dėl prejudicinių klausimų
       Dėl pirmo klausimo
      15     Savo pirmu klausimu prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas iš esmės klausia, ar EB 234 straipsnio trečioji
         pastraipa įpareigoja nacionalinį teismą, kurio sprendimai pagal nacionalinę teisę negali būti toliau apskundžiami, pateikti
         Teisingumo Teismui klausimą dėl reglamento nuostatų galiojimo, net kai Teisingumo Teismas kito panašaus reglamento atitinkamas
         nuostatas jau pripažino negaliojančiomis.

      16     Dėl aiškinimo klausimų iš 1982 m. spalio 6 d. Sprendimo Cilfit ir kt. (283/81, Rink. p. 3415, 21 punktas) matyti, kad teismas, kurio sprendimai pagal nacionalinę teisę negali būti toliau apskundžiami,
         gali, spręsdamas Bendrijos teisės klausimą, nesilaikyti pareigos kreiptis dėl prejudicinio sprendimo tik tuo atveju, jei jis
         konstatavo, kad iškeltas klausimas nėra svarbus bylai, ar kad dėl nagrinėjamos Bendrijos teisės nuostatos Teisingumo Teismas
         jau pateikė savo išaiškinimą, arba tinkamas Bendrijos teisės taikymas yra toks akivaizdus, kad dėl to negali kilti jokių pagrįstų
         abejonių (taip pat žr. 2005 m. rugsėjo 15 d. Sprendimo Intermodal Transports, C‑495/03, Rink. p. I‑0000, 33 punktą).

      17     Tačiau iš nurodyto sprendimo Foto-Frost 20 punkto matyti, kad nacionaliniai teismai neturi jurisdikcijos patys pripažinti Bendrijos institucijų aktų negaliojančiais.

      18     Tam tikromis sąlygomis taisyklė, pagal kurią nacionaliniai teismai nėra kompetentingi patys pripažinti Bendrijos aktus negaliojančiais,
         gali būti koreguojama tuo atveju, kai pateikiamas prašymas dėl laikinųjų apsaugos priemonių taikymo, (minėto sprendimo Foto-Frost 19 punktas; šiuo atžvilgiu taip pat žr. 1977 m. gegužės 24 d. Sprendimo Hoffmann-La Roche, 107/76, Rink. p. 957, 6 punktą; 1982 m. spalio 27d. Sprendimo Morson ir Jhanjan, 35/82 ir 36/82, Rink. p. 3723, 8 punktą; 1991 m. vasario 21 d. Sprendimo Zuckerfabrik Süderdithmarschen et Zuckerfabrik Soest, C‑143/88 ir C‑92/89, Rink. p. I‑415, 21 ir 33 punktus bei 1995 m. lapkričio 9 d. Sprendimo Atlanta Fruchthandelsgesellschaft ir kt. (I), C‑465/93, Rink. p. I‑3761, 30, 33 ir 51 punktus).

      19     Tačiau minėtame sprendime Cilfit ir kt. pateiktas aiškinimas dėl išaiškinimo klausimų negali būti taikomas ir klausimams, susijusiems su Bendrijų aktų galiojimu.

      20     Pirmiausia reikia pažymėti, kad net iš pirmo žvilgsnio panašiais atvejais negali būti pašalinama galimybė, jog išsamus vertinimas
         gali parodyti, kad nuostata, kurios galiojimas yra ginčijamas, negali būti prilyginama jau pripažintai negaliojančia nuostatai
         dėl teisinių arba, kitas atvejais, faktinių aplinkybių skirtumo.

      21     EB 234 straipsniu Teisingumo Teismui suteikiama kompetencija iš esmės siekiama užtikrinti, kad nacionaliniai teismai vienodai
         taikytų Bendrijos teisę. Šis vienodumo reikalavimas ypač privalomas tuomet, kai ginčijamas Bendrijos akto galiojimas. Skirtumai
         tarp valstybių narių teismų sprendžiant Bendrijos aktų galiojimą galėtų kelti pavojų pačiam Bendrijos teisinės sistemos vieningumui
         ir pažeisti pagrindinį teisinio saugumo reikalavimą.(minėto sprendimo Foto-Frost 15 punktas).

      22     Galimybė nacionaliniam teismui priimti sprendimą dėl Bendrijos akto negaliojimo nėra suderinama su būtinu teisminės gynybos
         sistemos darnumu, įtvirtintu EB sutartimi. Šiuo atžvilgiu reikia priminti, kad prašymas priimti prejudicinį sprendimą dėl
         galiojimo įvertinimo, kaip ir ieškinys dėl panaikinimo, yra Bendrijos aktų teisėtumo kontrolės būdas. EB 230 ir EB 241 straipsniuose
         bei EB 234 straipsnyje Sutartis įtvirtino išsamią teisių gynimo priemonių ir procedūrų sistemą, skirtą tam, kad Bendrijos
         teismas galėtų vykdyti institucijų priimtų aktų teisėtumo kontrolę (žr. 1986 m. balandžio 23 d. Sprendimo Parti écologiste „Les Verts“ prieš Parlamentą, 294/83, Rink. p. 1339, 23 punktą; minėto sprendimo Foto-Frost 16 punktą ir 2002 m. liepos 25 d. Sprendimo Unión de Pequeños Agricultores, C‑50/00 P, Rink. p. I‑6677, 40 punktą).

      23     Negalima remtis procedūros trukmės sutrumpinimu siekiant pateisinti Bendrijų teismo išimtinės jurisdikcijos priimti sprendimą
         dėl Bendrijos teisės galiojimo pažeidimą.

      24     Be to, reikia pabrėžti, kad būtent Bendrijos teismas užima geriausias pozicijas sprendimui dėl Bendrijos aktų galiojimo priimti.
         Iš tiesų pagal Teisingumo Teismo statuto 23 straipsnį Bendrijos institucijos, kurių aktai yra ginčijami, turi teisę dalyvauti
         nagrinėjant bylą Teisingumo Teisme, kad apgintų šių aktų galiojimą. Be to, pagal šio statuto 24 straipsnio antrąją pastraipą
         iš bylos šalimis nesančių Bendrijos institucijų Teisingumo Teismas gali reikalauti pateikti visą informaciją, kuri, jo nuomone,
         yra reikalinga nagrinėjant bylą (žr. minėto sprendimo Foto-Frost 18 punktą).

      25     Iš visų pirmiau pateiktų vertinimų matyti, kad į pirmą klausimą reikia atsakyti, kad EB 234 straipsnio trečioji pastraipa
         įpareigoja nacionalinį teismą, kurio sprendimai pagal nacionalinę teisę negali būti toliau apskundžiami, pateikti Teisingumo
         Teismui klausimą dėl reglamento nuostatų galiojimo, net kai Teisingumo Teismas panašaus reglamento atitinkamas nuostatas jau
         pripažino negaliojančiomis.

       Dėl antro klausimo
      26     Savo antru klausimu prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas klausia, ar Reglamento Nr. 1423/95 4 straipsnio
         1 ir 2 dalys negalioja, tiek kiek jos numato, kad šiame straipsnyje nurodytas papildomas mokestis turi būti iš esmės nustatytas
         remiantis tipine kaina šio reglamento 1 straipsnio 2 dalies prasme ir, be to, šis mokestis turi būti apskaičiuojamas remiantis
         atitinkamos siuntos CIF importo kaina tik importuotojui dėl to pateikus prašymą.

      27     Iš pagrindų reglamento 15 straipsnio 3 dalies pirmosios pastraipos formuluotės aiškiai matyti, kad vien atitinkamos siuntos
         CIF importo kaina gali būti pagrindu nustatyti papildomą mokestį.

      28     Šios taisyklės taikymui netaikoma jokia sąlyga ar išimtis.
      29     Pagrindų reglamento 15 straipsnio 3 dalies antroji pastraipa nedviprasmiškai numato, kad į nagrinėjamos prekės tipinę kainą
         atsižvelgiama tik siekiant patikrinti CIF importo kainos tikslumą.

      30     Priešingai, pagal Reglamento Nr. 1423/95 4 straipsnio 1 ir 2 dalis atsižvelgimas į CIF importo kainą nustatant papildomą mokestį
         priklauso nuo sąlygos, ar importuotojas šiuo tikslu pateikia formalų prašymą kartu su tam tikrais pateisinančiais dokumentais,
         o visais kitais atvejais nurodoma, kad reikia atsižvelgti į tipinę kainą, kuri taip tampa bendrąja taisykle.

      31     Kadangi pagrindų reglamento 15 straipsnio 3 dalis nenumato jokios papildomo mokesčio nustatymo, remiantis CIF importo kaina,
         išimties Reglamento Nr. 1423/95 4 straipsnio 1 ir 2 dalys prieštarauja šiai nuostatai.

      32     Todėl į antrą klausimą reikia atsakyti, kad Reglamento Nr. 1423/95 4 straipsnio 1 ir 2 dalys negalioja tiek, kiek jos numato,
         kad šiame straipsnyje nurodytas papildomas mokestis turi būti iš esmės nustatytas remiantis šio reglamento 1 straipsnio 2 dalyje
         numatyta tipine kaina, ir kad šis mokestis apskaičiuojamas remiantis atitinkamos siuntos CIF importo kaina tik importuotojui
         dėl to pateikus prašymą.

       Dėl bylinėjimosi išlaidų
      33     Kadangi šis procesas pagrindinės bylos šalims yra vienas iš etapų prašymą dėl prejudicinio sprendimo pateikusio teismo nagrinėjamoje
         byloje, bylinėjimosi išlaidų klausimą turi spręsti pastarasis teismas. Išlaidos, susijusios su pastabų pateikimu Teisingumo
         Teismui, išskyrus tas, kurias patyrė minėtos šalys, nėra atlygintinos.

      Remdamasis šiais motyvais, Teisingumo Teismas (didžioji kolegija) nusprendžia:
      1.      EB 234 straipsnio trečioji pastraipa įpareigoja nacionalinį teismą, kurio sprendimai pagal nacionalinę teisę negali būti toliau
            apskundžiami pateikti Teisingumo Teismui klausimą dėl reglamento nuostatų galiojimo, net kai Teisingumo Teismas panašaus reglamento
            atitinkamas nuostatas jau pripažino negaliojančiomis.
      2.      1995 m. birželio 23 d. Komisijos reglamento (EB) Nr. 1423/95, nustatančio išsamias cukraus sektoriaus produktų, išskyrus melasą,
            importo įgyvendinimo taisykles, 4 straipsnio 1 ir 2 dalys negalioja tiek, kiek jos numato, kad šiame straipsnyje nurodytas
            papildomas mokestis turi būti iš esmės nustatytas remiantis šio reglamento 1 straipsnio 2 dalyje numatyta tipine kaina, ir
            kad šis mokestis apskaičiuojamas remiantis atitinkamos siuntos CIF importo kaina tik importuotojui dėl to pateikus prašymą.
      Parašai.
      * Proceso kalba: olandų.


1983 m. gruodžio 13 d. Teisingumo Teismo sprendimas. # Apple and Pear Development Council prieš K.J. Lewis Ltd ir kt.. # Prašymas priimti prejudicinį sprendimą: County Court, Tunbridge Wells - Jungtinė Karalystė. # Byla 222/82.


2000 m. lapkričio 16 d. Teisingumo Teismo (šeštoji kolegija) sprendimas. # Baudžiamoji byla prieš Roelof Donkersteeg. # Prašymas priimti prejudicinį sprendimą: Hoge Raad - Nyderlandai. # Direktyva 83/189/EEB. # Byla C-37/99.


1999 m. kovo 16 d. Teisingumo Teismo sprendimas. # Danijos Karalystė, Vokietijos Federacinė Respublika ir Prancūzijos Respublika prieš Europos Bendrijų Komisiją. # Sujungtos bylos C-289/96, C-293/96 ir C-299/96.


title: 2008 m. rugsėjo 10 d. Pirmosios instancijos teismo (aštuntoji kolegija) sprendimas. # Boston Scientific Ltd prieš Vidaus rinkos derinimo tarnybą (prekių ženklams ir pramoniniam dizainui) (VRDT). # Bendrijos prekių ženklas - Protesto procedūra - Žodinio Bendrijos prekių ženklo CAPIO paraiška - Ankstesnis žodinis nacionalinis prekių ženklas CAPIOX - Santykinis atmetimo pagrindas - Faktinis prekių ženklo naudojimas - Reglamento Nr. 40/94 43 straipsnio 1 ir 2 dalys - Galimybė supainioti - Reglamento Nr. 40/94 8 straipsnio 1 dalies b punktas. # Byla T-325/06.

text:
      2008 m. rugsėjo 10 d. Pirmosios instancijos teismo (aštuntoji kolegija) sprendimas Boston Scientific prieš VRDT – Terumo (CAPIO)
      (Byla T‑325/06)
      „Bendrijos prekių ženklas – Protesto procedūra – Žodinio Bendrijos prekių ženklo CAPIO paraiška – Ankstesnis žodinis nacionalinis prekių ženklas CAPIOX – Santykinis atmetimo pagrindas – Faktinis prekių ženklo naudojimas – Reglamento Nr. 40/94 43 straipsnio 1 ir 2 dalys – Galimybė supainioti – Reglamento Nr. 40/94 8 straipsnio 1 dalies b punktas“
      1.                     Bendrijos prekių ženklas – Trečiųjų šalių pastabos ir protestas – Protesto nagrinėjimas (Tarybos reglamento Nr. 40/94 43 straipsnio
            2 ir 3 dalys) (žr. 28–34 punktus)
      2.                     Bendrijos prekių ženklas – Bendrijos prekių ženklo sąvoka ir įgijimas – Santykiniai atmetimo pagrindai – Ankstesnio tapataus
            arba panašaus prekių ženklo, įregistruoto tapačioms arba panašioms prekėms ar paslaugoms, savininko protestas – Galimybė supainioti
            su ankstesniu prekių ženklu (Tarybos reglamento Nr. 40/94 8 straipsnio 1 dalies b punktas) (žr. 99–102 punktus)
      Dalykas

         Ieškinys dėl 2006 m. rugsėjo 14 d. VRDT antrosios apeliacinės tarybos sprendimo (byla R 61/2006‑2), susijusio su protesto
                  procedūra tarp

               Terumo Kabushiki Kaisha
               ir
               Boston Scientific Ltd
               .
            Bylos duomenys

               Bendrijos prekių ženklo paraišką pateikęs asmuo:

               Boston Scientific Ltd

               Prašomas įregistruoti Bendrijos prekių ženklas:

               žodinis prekių ženklas CAPIO 10 klasės prekėms – paraiška Nr. 2554434

               Prekių ženklo ar žymens, kuriuo grindžiamas protestas, savininkas:

               Terumo Kabushiki Kaisha

               Prekių ženklas ar žymuo, kuriuo grindžiamas protestas:

               žodinis nacionalinis prekių ženklas CAPIOX 10 klasės prekėms

               Protestų skyriaus sprendimas:

               atmesti protestą

               Apeliacinės tarybos sprendimas:

               panaikinti Protestų skyriaus sprendimą

      Rezoliucinė dalis

                  1.

                  	Atmesti ieškinį.

                  2.

                  	Priteisti iš Boston Scientific Ltd bylinėjimosi išlaidas.


2010 m. birželio 29 d. TARNAUTOJŲ TEISMO (pirmoji kolegija) SPRENDIMAS.#Jacques Pierre Roumimper prieš Europos policijos biurą (Europolą).#Viešoji tarnyba — Europolo personalas — Darbo sutarties nepratęsimas — Neterminuota sutartis — Europolo tarnautojų tarnybos nuostatų 6 straipsnis — Teisės į gynybą paisymo principas.#Byla F‑41/09.


title: 2012 m. kovo 15 d. Teisingumo Teismo (ketvirtoji kolegija) sprendimas. # Europos Komisija prieš Kipro Respubliką. # Valstybės įsipareigojimų neįvykdymas - Direktyva 92/43/EEB - 4 straipsnio 1 dalis ir 12 straipsnio 1 dalis - Paralimni ežero teritorijos neįtraukimas į Bendrijos svarbos teritorijų sąrašą per numatytą terminą - Natrix natrix cypriaca (Kipro geltonskruostis žaltys) rūšies apsaugos sistema. # Byla C-340/10.

text:
         TEISINGUMO TEISMO (ketvirtoji kolegija) SPRENDIMAS
      2012 m. kovo 15 d. (
            *1
         )
      „Valstybės įsipareigojimų neįvykdymas — Direktyva 92/43/EEB — 4 straipsnio 1 dalis ir 12 straipsnio 1 dalis — Paralimni ežero teritorijos neįtraukimas į Bendrijos svarbos teritorijų sąrašą per numatytą terminą — Natrix natrix cypriaca (Kipro geltonskruostis žaltys) rūšies apsaugos sistema“
      Byloje C-340/10
      dėl 2010 m. liepos 7 d. pagal SESV 258 straipsnį pareikšto ieškinio dėl įsipareigojimų neįvykdymo

         Europos Komisija, atstovaujama G. Zavvos ir D. Recchia, nurodžiusi adresą dokumentams įteikti Liuksemburge,
      ieškovė,
      prieš

         Kipro Respubliką, atstovaujamą K. Lykourgos ir M. Chatzigeorgiou,
      atsakovę,
      TEISINGUMO TEISMAS (ketvirtoji kolegija),
      kurį sudaro kolegijos pirmininkas J.-C. Bonichot, teisėjai A. Prechal, K. Schiemann, L. Bay Larsen (pranešėjas) ir C. Toader,
      generalinė advokatė J. Kokott,
      kancleris A. Calot Escobar,
      atsižvelgęs į rašytinę proceso dalį,
      atsižvelgęs į sprendimą, priimtą susipažinus su generalinės advokatės nuomone, nagrinėti bylą be išvados,
      priima šį

         Sprendimą

               1

               Ieškiniu Europos Komisija prašo Teisingumo Teismo pripažinti, kad:

                        —

                        neįtraukusi Paralimni ežero teritorijos į nacionalinį siūlomų Bendrijos svarbos teritorijų (toliau – BST) sąrašą,

                        —

                        leidusi vykdyti veiklą, kėlusią didelį pavojų Paralimni ežero ekologiniams požymiams, ir nesiėmusi apsaugos priemonių, būtinų Natrix natrix cypriaca (Kipro geltonskruostis žaltys) rūšies, kuri ekologiniu požiūriu svarbi šiam ežerui ir Xyliatos užtvankai, populiacijai apsaugoti, taip pat

                        —

                        nesiėmusi priemonių, būtinų šios rūšies griežtos apsaugos sistemai sukurti ir taikyti,

                  Kipro Respublika neįvykdė įsipareigojimų atitinkamai pagal 1992 m. gegužės 21 d. Tarybos direktyvos 92/43/EEB dėl natūralių buveinių ir laukinės faunos bei floros apsaugos (OL L 206, p. 7; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 15 sk., 2 t., p. 102), iš dalies pakeistos 2006 m. lapkričio 20 d. Tarybos direktyva 2006/105/EB (OL L 363, p. 368, toliau – Buveinių direktyva), 4 straipsnio 1 dalį, taip pat Buveinių direktyvą, kaip ji išaiškinta 2005 m. sausio 13 d. Sprendimu Dragaggi ir kt. (C-117/03, Rink. p. I-167) ir 2006 m. rugsėjo 14 d. Sprendimu Bund Naturschutz in Bayern ir kt. (C-244/05, Rink. p. I-8445), ir šios direktyvos 12 straipsnio 1 dalį.

         Teisinis pagrindas

               2

               Pagal Buveinių direktyvos 3 straipsnio 1 dalies pirmą pastraipą „Natura 2000 pavadinimu kuriamas vieningas specialių saugomų teritorijų Europos ekologinis tinklas. Šis tinklas, sudarytas iš teritorijų, kuriose yra į I priedą įrašyti natūralių buveinių tipai ir į II priedą įrašytų rūšių buveinės, sudaro galimybę palaikyti, o kur reikia ir atstatyti [atkurti] iki geros apsaugos būklės natūralių buveinių tipus ir rūšių buveines jų natūraliame paplitimo areale“.

               3

               Buveinių direktyvos 4 straipsnio 1 ir 2 dalyse nustatyta:
               „1.   Remdamasi III priede (1 etapas) išdėstytais kriterijais ir atitinkama moksline informacija, kiekviena valstybė narė siūlo teritorijų sąrašą, nurodydama, kurie jos teritorijoje vietiniai I priedo natūralių buveinių tipai ir kurios II priedo rūšys aptinkamos tose teritorijose. Dideliuose arealuose paplitusių gyvūnų rūšių atveju tokios teritorijos atitinka šių rūšių natūralaus paplitimo areale esančias vietas, kuriose egzistuoja jų gyvenimui ir veisimuisi svarbūs fiziniai ar biologiniai veiksniai. Dideliuose arealuose paplitusių vandens gyvūnų rūšių atveju tokios teritorijos siūlomos tik ten, kur yra aiškiai identifikuojamas plotas, kuriame yra jų gyvybei ir veisimuisi būtini fiziniai ir biologiniai veiksniai. <...>
               Per trejus metus nuo šios direktyvos paskelbimo sąrašas kartu su informacija apie kiekvieną teritoriją perduodamas Komisijai. <...>
               2.   Remdamasi III priede (2 etapas) nustatytais kriterijais <...> Komisija, susitarusi su kiekviena valstybe nare pagal jų pateiktus sąrašus sudaro Bendrijos svarbos teritorijų sąrašo projektą, paremtą valstybių narių sąrašais, nurodančiais tas teritorijas, kuriose yra vienas ar daugiau natūralių buveinių tipų ar prioritetinių rūšių.
               <...>
               Atrinktų Bendrijos svarbos teritorijų sąrašą, nurodant teritorijas, kuriose yra vienas ar daugiau prioritetinių natūralių buveinių tipų ar prioritetinių rūšių, Komisija tvirtina 21 straipsnyje nustatyta tvarka.“

               4

               Šios direktyvos 5 straipsnyje numatyta:
               „1.   Išskirtiniais atvejais, kai Komisija nustato, kad 4 straipsnio 1 dalyje minimame sąraše nėra paminėta teritorija, kurioje aptinkamas prioritetinis natūralių buveinių tipas ar prioritetinė rūšis, kuri, remiantis atitinkama ir patikima moksline informacija, yra svarbi to prioritetinio natūralių buveinių tipo palaikymui arba prioritetinės rūšies išlikimui, pradedamos dvišalės Komisijos ir atitinkamos valstybės narės konsultacijos, kad būtų galima palyginti abiejų šalių naudojamus mokslinių tyrimų duomenis.
               2.   Jei pasibaigus konsultacijoms, kurios gali tęstis ne ilgiau kaip 6 mėnesius, ginčas lieka neišspręstas, Komisija pateikia Tarybai pasiūlymą tokią teritoriją priskirti prie Bendrijos svarbos teritorijų.
               3.   Gavusi tokį pasiūlymą, Taryba per tris mėnesius vienbalsiai priima sprendimą.
               4.   Konsultacijų metu ir laukiant Tarybos sprendimo, nagrinėjamai teritorijai galioja 6 straipsnio 2 dalis.“

               5

               Buveinių direktyvos 12 straipsnio 1 dalis išdėstyta taip:
               1.   Valstybės narės imasi reikiamų priemonių sukurti į IV priedo a dalį įrašytų gyvūnų rūšių griežtos apsaugos jų paplitimo areale sistemą, draudžiančią:

                        a)

                        bet kokia forma tyčia gaudyti ar žudyti šių rūšių individus gamtoje;

                        b)

                        šias rūšis tyčia trikdyti, ypač jų perėjimo, jauniklių auginimo, žiemos miego ir migracijos metu;

                        c)

                        tyčia naikinti ar rinkti kiaušinius gamtoje;

                        d)

                        pažeisti ar naikinti perėjimo ar poilsio vietas.“

               6

               Kipro geltonskruostis žaltys (Natrix natrix cypriaca) yra prioritetinė rūšis, įrašyta į Buveinių direktyvos II priedą ir IV priedo a dalį.

         Faktinės bylos aplinkybės ir ikiteisminė procedūra

               7

               2006 m. gegužės 16 d. Komisija gavo Kipro aplinkos ir ekologijos organizacijų federacijos skundą dėl nepakankamos Kipro geltonskruosčių žalčių apsaugos. Šiame skunde teigiama, kad Kipro Respublika padarė klaidą, nes neįtraukė Paralimni ežero teritorijos į nacionalinį siūlomų BST sąrašą.

               8

               Remdamasi turima informacija, Komisija 2007 m. kovo 23 d. išsiuntė Kipro Respublikai oficialų pranešimą, kuriame atkreipė šios valstybės dėmesį į tai, kad šios rūšies apsauga yra nepakankama, nes Paralimni ežero teritorija neįtraukta į nacionalinį siūlomų BST sąrašą ir ši teritorija kartu su Xyliatos užtvanka nesaugoma.

               9

               2007 m. gegužės 18 d. raštu Kipro Respublika atsakė į oficialų pranešimą ir nurodė, jog kompetentinga valdžios institucija diskutuoja su susijusiomis šalimis, kad iki 2007 m. pabaigos priimtų bendrą pasiūlymą įtraukti Paralimni ežero zoną į nacionalinį siūlomų BST sąrašą. Ši valstybė narė taip pat išvardijo įvairias priemones, kurių imtasi šiai zonai ir Xyliatos užtvankai apsaugoti. Galiausiai ji nurodė, kad oficialus pranešimas išsiųstas per anksti ir pažeidus teisės normas: Komisija turėjo laikytis Buveinių direktyvos 5 straipsnyje numatytos procedūros, o ne SESV 258 straipsnyje numatytos procedūros dėl įsipareigojimų neįvykdymo.

               10

               2008 m. birželio 6 d. Komisija išsiuntė pagrįstą nuomonę, kurioje padarė išvadą, kad nepriėmusi įstatymų ir kitų teisės nuostatų, būtinų įgyvendinti Buveinių direktyvą, Kipro Respublika neįvykdė įsipareigojimų pagal minėtą direktyvą. Komisija paragino Kipro Respubliką per du mėnesius nuo šios nuomonės gavimo imtis būtinų priemonių, kad į ją būtų tinkamai atsižvelgta.

               11

               2008 m. lapkričio 21 d. raštu Kipro Respublika atsakė į šią pagrįstą nuomonę ir nurodė priemones, kurių imtasi Kipro geltonskruosčiams žalčiams apsaugoti; taip pat ji pabrėžė, kad padarytas progresas įtraukiant Paralimni ežero teritoriją į nacionalinį siūlomų BST sąrašą.

               12

               2009 m. gruodžio 18 d. raštu Komisija priminė skundus dėl gyvenamųjų zonų plėtros šiaurinėje Paralimni ežero teritorijos dalyje.

               13

               2009 m. gruodžio 23 d. raštu Kipro Respublika pranešė Komisijai, kad minėta teritorija 2009 m. lapkričio 24 d. oficialiai įtraukta į nacionalinį siūlomų BST sąrašą. Vis dėlto ši valstybė narė į šį sąrašą neįtraukė Paralimni ežero šiaurinio galo.

               14

               Taip pat Kipro Respublika paneigė Komisijos nurodytus skundus dėl gyvenamųjų zonų plėtros minėto ežero teritorijos šiaurinėje dalyje.

         Dėl ieškinio

         Paralimni ežero teritorijos neįtraukimas į nacionalinį siūlomų BST sąrašą

      Šalių argumentai

               15

               Komisija mano, kad prieš pasibaigiant pagrįstoje nuomonėje nustatytam terminui neįtraukusi Paralimni ežero teritorijos į nacionalinį siūlomų BST sąrašą, Kipro Respublika neįvykdė įsipareigojimų pagal Buveinių direktyvos 4 straipsnio 1 dalį.

               16

               Dėl Buveinių direktyvos 5 straipsnio 1 dalies, kurią per ikiteisminę procedūrą Kipro Respublika pareikalavo taikyti, kai Komisija konstatavo, kad į nacionalinį siūlomų BST sąrašą neįtraukta Kipro geltonskruosčiams žalčiams išlikti būtina teritorija, Komisija tvirtina, kad ši nuostata taikoma, kai ji ir atitinkama valstybė narė nesutaria moksliniu požiūriu, tačiau tokio nesutarimo šiuo atveju nėra. Šiuo atveju abi šalys vadovavosi ta pačia informacija ir jos neginčijo. 2008 m. rugpjūčio 12 d. ir lapkričio 21 d. raštais Kipro Respublika įsipareigojo įtraukti Paralimni ežero zoną į nacionalinį siūlomų BST sąrašą. Todėl nesutarimo moksliniu požiūriu ir duomenų palyginimo klausimas nekilo.

               17

               Papildomai Komisija tvirtina, jog yra rimtų požymių, kad teritorijos ribos, apie kurias jai galiausiai pranešta, nurodant siūlomą BST, yra netinkamos Kipro geltonskruosčiams žalčiams apsaugoti ir išsaugoti, nes neapima šiauriniame Paralimni ežero gale esančios svarbios teritorijos, kurios statusas 2009 m. pakeistas joje leidus statybas, todėl pažeidimas toliau tęsiamas.

               18

               Kipro Respublika primena, kad ji niekada neprieštaravo, kad Paralimni ežero teritorija turi būti BST. Tačiau ji tvirtina, kad dabar nustatytos šios siūlomos BST ribos yra pakankamos nagrinėjamai rūšiai apsaugoti ir išsaugoti. Ši rūšis aptinkama tik siūlomos BST pietinėje ir rytinėje dalyje. Be to, Komisijos nurodytoje Austrijos eksperto studijoje nepateikiama jokių aiškių gairių, kaip nustatyti pakankamai Kipro geltonskruosčių žalčių apsaugai būtinas siūlomos BST ribas.

               19

               Kadangi Kipro Respublika, remdamasi mokslo duomenimis, tvirtina, kad siūlomos BST ribos yra pakankamos Kipro geltonskruosčiams žalčiams ir jų buveinėms apsaugoti, o Komisija tuo abejoja, jos nesutaria moksliniu požiūriu dėl mokslo duomenų vertinimo. Šis nesutarimas yra pakankamas pagrindas pradėti Buveinių direktyvos 5 straipsnyje numatytą dvišalių konsultacijų procedūrą.

         Teisingumo Teismo vertinimas

               20

               Dėl ieškinio dalyko reikia priminti, kad Teisingumo Teismas gali bet kuriuo metu pagal Teisingumo Teismo procedūros reglamento 92 straipsnio 2 dalį sava iniciatyva nagrinėti viešosios tvarkos išlyga grindžiamą ieškinio nepriimtinumo pagrindą.

               21

               Iš nusistovėjusios teismo praktikos matyti, kad ikiteismine procedūra siekiama suteikti atitinkamai valstybei narei galimybę, pirma, įvykdyti iš Sąjungos teisės kylančius įsipareigojimus ir, antra, veiksmingai pateikti savo gynybos pagrindus atsakant į Komisijos pateiktus kaltinimus. Taigi pagal SESV 258 straipsnį pareikšto ieškinio dalykas apibrėžiamas per šioje nuostatoje numatytą ikiteisminę procedūrą. Todėl ieškinys negali būti grindžiamas kitais nei per ikiteisminę procedūrą pareikštais kaltinimais (žr., be kita ko, 2001 m. gegužės 10 d. Sprendimo Komisija prieš Nyderlandus, C-152/98, Rink. p. I-3463, 23 punktą).

               22

               Šiuo atveju reikia pažymėti, kad iš bylos dokumentų nematyti, nei kad vykdant ikiteisminę procedūrą, t. y. pateikiant oficialų pranešimą arba pateikiant pagrįstą nuomonę, šalys būtų kėlusios Paralimni ežero teritorijos ribų klausimą, nei kad Komisija būtų pateikusi kokių nors argumentų dėl šios teritorijos šiaurinės dalies. Kiek tai susiję su tuo, kad Paralimni ežero zona neįtraukta į nacionalinį siūlomų BST sąrašą, pažymėtina, kad Komisija, apibūdinusi bendrais žodžiais ir nenurodžiusi ribų, tik pareikalavo šią zoną įtraukti į nacionalinį siūlomų BST sąrašą, o Kipro Respublika įsipareigojo įtraukti ją į šį sąrašą ir tai iš esmės padarė praėjus daugiau kaip septyniolikai mėnesių nuo pagrįstos nuomonės pateikimo.

               23

               Kadangi vykdant ikiteisminę procedūrą visiškai nebuvo kalbama apie Paralimni ežero teritorijos ribas nei konkrečiai keliamas šiaurinės teritorijos dalies įtraukimo į ją klausimas, ieškinys, kiek jis susijęs su šiuo klausimu, yra nepriimtinas.

               24

               Dėl kaltinimo tuo, kad Paralimni ežero zona neįtraukta į nacionalinį siūlomų BST sąrašą, Teisingumo Teismas pažymi, kad apskritai nebuvo ginčijama, jog šią zoną reikia į šį sąrašą įtraukti.

               25

               Todėl reikia pripažinti, kad, pirma, sąlygos taikyti Buveinių direktyvos 5 straipsnį bet kuriuo atveju nėra įvykdytos nė vieno iš šių dviejų kaltinimų atžvilgiu.

               26

               Antra, dėl kaltinimo neįtraukus Paralimni ežero teritorijos į nacionalinį siūlomų BST sąrašą pažymėtina, jog neginčijama, kad ši teritorija nebuvo įtraukta į nagrinėjamą sąrašą prieš pasibaigiant pagrįstoje nuomonėje nurodytam terminui.

               27

               Įsipareigojimų neįvykdymas turi būti vertinamas atsižvelgiant į padėtį valstybėje narėje pagrįstoje nuomonėje nustatyto termino pabaigoje ir į vėlesnius pakeitimus Teisingumo Teismas atsižvelgti negali (žr., be kita ko, 2007 m. sausio 11 d. Sprendimo Komisija prieš Airiją, C-183/05, Rink. p. I-137, 17 punktą ir 2010 m. lapkričio 11 d. Sprendimo Komisija prieš Italiją, C-164/09, 19 punktą), todėl reikia pripažinti, kad su šiuo kaltinimu susijusi Komisijos ieškinio dalis yra pagrįsta.

         Leidimas vykdyti veiklą, pažeidusią ar naikinusią nagrinėjamos rūšies buveinę

      Dėl priimtinumo
      – Šalių argumentai

               28

               Kipro Respublika tvirtina, kad nei oficialiame pranešime, nei pagrįstoje nuomonėje nenurodyta šaudyklos veikla ir ekskavacijos darbai. Todėl Komisija išplėtė ginčo dalyką, kai ieškinyje nurodė šaudyklą ir ekskavacijos darbus, kaip nagrinėjamos rūšies buveinę pažeidžiančią ar naikinančią veiklą.

               29

               Kipro Respublika tvirtina, kad nagrinėdamas Komisijos pareikštus kaltinimus Teisingumo Teismas negali atsižvelgti į šiuos argumentus, nes ši valstybė narė neturėjo galimybės dėl jų pateikti pastabų. Iš tiesų ginčo dalyką galima išplėsti įtraukiant faktines aplinkybes, atsiradusias po to, kai buvo pateikta pagrįsta nuomonė, tik jei šios aplinkybės yra tokio paties pobūdžio kaip nurodytosios šioje nuomonėje ir yra to paties elgesio dalis, tačiau taip nėra šiuo atveju.

               30

               Kalbant apie „ežero šiaurinės dalies“ gyvenamosios teritorijos plėtrą, oficialiame pranešime bendrai pateikti argumentai nepatikslinti pagrįstoje nuomonėje. Konkrečiai tariant, gyvenamosios teritorijos plėtra nagrinėjamoje vietovėje pirmą kartą paminėta 2009 m. gruodžio 18 d. Komisijos rašte. „Ežero šiaurinė dalis“ neminima nei oficialiame pranešime, nei pagrįstoje nuomonėje.

               31

               Todėl Kipro Respublika mano, kad Komisijos argumentus, susijusius su šaudykla, ekskavacijos darbais ir gyvenamosios teritorijos plėtra šiaurinėje Paralimni ežero dalyje, reikia atmesti kaip nepriimtinus.

               32

               Komisija pažymi, kad oficialiame pranešime ir pagrįstoje nuomonėje ji kritikavo Kipro Respublikos elgesį, t. y. tai, kad ši leido vykdyti veiklą, keliančią didelį pavojų minėto ežero ekologiniams požymiams, ir nesiėmė apsaugos priemonių, būtinų Kipro geltonskruosčių žalčių populiacijai išlaikyti, taip pažeisdama Sąjungos teisę. Šiuo atžvilgiu ir pagrįsdama šį kaltinimą Komisija konkrečiai nurodo pernelyg didelį vandens išgavimą, gyvenamųjų zonų plėtrą ir motokroso varžybas.

               33

               Nors eksploatuoti šaudyklą ir vykdyti ekskavacijos darbus pradėta vėliau, nei pateikta pagrįsta nuomonė, Komisija mano, kad ginčo dalykas gali apimti po šios nuomonės pateikimo atsiradusias aplinkybes, jeigu jos yra tokio paties pobūdžio kaip nurodytosios minėtoje nuomonėje ir yra to paties elgesio dalis. Nagrinėjamos aplinkybės yra to paties pobūdžio, kaip nurodytosios pagrįstoje nuomonėje ir yra to paties elgesio dalis.

               34

               Dėl tariamo patikslinimo pateikus argumentus dėl gyvenamųjų zonų plėtros Komisija pažymi, kad ji apibrėžė bendrą koncepciją kaip gyvenamųjų zonų plėtrą „prie ežero, taip pat jo teritorijoje“. Šis patikslinimas aiškiai apėmė ir šiaurinę ežero dalį, nes ji yra ežero „teritorijoje“. Bet kuriuo atveju Komisija neturėjo jokios realios galimybės naujausios gyvenamųjų zonų plėtros problemos, susijusios su šiaurine ežero dalimi, aptarti oficialiame pranešime ar pagrįstoje nuomonėje, nes Kipro Respublika šią teritoriją į miesto plėtros planą įtraukė tik 2009 m. kovo mėnesį, t. y. gerokai po to, kai baigėsi terminas atsakyti į pagrįstą nuomonę.

         – Teisingumo Teismo vertinimas

               35

               Dėl ekskavacijos darbų reikia pažymėti, kad jie yra tarp faktinių aplinkybių, kurias Komisija nurodė oficialiame pranešime ir pagrįstoje nuomonėje, pateikdama kaltinimus Kipro Respublikai.

               36

               Todėl argumentas, susijęs su leidimu vykdyti ekskavacijos darbus, yra priimtinas.

               37

               Dėl šaudyklos veiklos reikia pabrėžti, kad, kaip tai pripažino pati Komisija, ši aplinkybė nėra paminėta vykdant ikiteisminę procedūrą. Tiesa, kad į aplinkybes, kurios, nors atsirado po to, kai pateikta pagrįsta nuomonė, bet yra to paties pobūdžio kaip šioje nuomonėje nurodytosios ir sudaro to paties elgesio dalį, galima atsižvelgti nagrinėjant ieškinį dėl įsipareigojimų neįvykdymo (šiuo klausimu žr. 1983 m. kovo 22 d. Sprendimo Komisija prieš Prancūziją, 42/82, Rink. p. 1013, 20 punktą ir 1988 m. vasario 4 d. Sprendimo Komisija prieš Italiją, 113/86, Rink. p. 607, 11 punktą), tačiau kitaip nei vandens išgavimas, gyvenamųjų zonų plėtra, ekskavacijos darbai ir motokroso varžybų organizavimas, šaudyklos veikla nėra tokia aplinkybė.

               38

               Todėl argumentas, susijęs su šaudyklos veikla, yra nepriimtinas.

               39

               Dėl argumento, susijusio su Paralimni ežero šiaurinės dalies gyvenamosios teritorijos plėtra ir jos poveikiu šiai teritorijai, reikia pripažinti, kad atsižvelgiant į tai, kas nurodyta šio sprendimo 23 punkte ir į tai, kad Komisija šio argumento bet kuriuo atveju nebuvo nurodžiusi nei oficialiame pranešime, nei motyvuotoje nuomonėje, jis taip pat yra nepriimtinas.

         Dėl esmės
      – Šalių argumentai

               40

               Komisija mano, kad Teisingumo Teismo praktika, kurioje pripažįstama būtinybė apsaugoti siūlomas BST ir siekti Buveinių direktyvos tikslų, susijusių su vientiso Europos ekologinio tinklo sukūrimu, taikoma ir teritorijoms, kurios atitinka būtinus ekologinius kriterijus, kad būtų įtrauktos į siūlomų BST sąrašą.

               41

               Komisija nurodo, kad Kipro Respublika neteisėtai leidžia išgauti per didelį kiekį vandens, dėl ko naikinama nagrinėjamos rūšies buveinė arba nyksta jos ypatumai. Be to, gyvenamųjų zonų plėtra nagrinėjamoje vietovėje sumažina šios buveinės plotą, todėl daro didelę žalą nagrinėjamos vietovės ir rūšies išsaugojimui. Motokroso varžybų organizavimas irgi ypač kenkia Kipro geltonskruosčiams žalčiams dėl nuolatinio trikdymo, taip pat yra pavojaus šaltinis, nes per šias varžybas gyvūnai sužeidžiami ar net nužudomi.

               42

               Kipro Respublika teigia, kad nutraukė vandens išgavimą vietovėse, kur yra Kipro geltonskruosčių žalčių buveinė, ir kad nerimas dėl vandens lygio kritimo šios rūšies buveinėje ir šios buveinės naikinimo dėl vandens išgavimo nebėra pagrįstas. Dėl gyvenamųjų namų statybos „prie ežero“ valstybė narė atsakovė pabrėžia, kad nėra jokios gyvenamosios teritorijos plėtros nagrinėjamos siūlomos BST viduje ir kad gyvenamosios teritorijos plėtra šalia šios teritorijos nemažina Kipro geltonskruosčių žalčių buveinės ir nedaro žalingo poveikio, priešingai, nei tvirtina Komisija. Dėl motokroso trasos eksploatavimo Kipro Respublika pažymi, kad jis nutrauktas, o pati trasa išardyta.

         – Teisingumo Teismo vertinimas

               43

               Reikia priminti, kad kai teritorijos, tinkamos identifikuoti kaip Bendrijos svarbos teritorijos, įtraukiamos į Komisijai perduodamus nacionalinius teritorijų sąrašus, ypač kai jose gali būti aptinkama prioritetinių natūralių buveinių tipų arba prioritetinių rūšių, pagal Buveinių direktyvą valstybės narės turi imtis apsaugos priemonių, tinkamų, atsižvelgiant į šioje direktyvoje numatytą išsaugojimo tikslą, apsaugoti su šiomis teritorijomis susijusį valstybės ekologinį interesą (žr. minėto Sprendimo Draggagi ir kt. 30 punktą).

               44

               Pagal Buveinių direktyvos 4 straipsnio 1 dalį nustatant į Komisijai perduodamą nacionalinį sąrašą įrašytoms teritorijoms taikomą tinkamos apsaugos režimą reikalaujama, kad valstybės narės neleistų intervencijų, kurios gali labai pakenkti šių teritorijų ekologiniams požymiams. Taip yra būtent tuomet, kai intervencija gali smarkiai sumažinti teritorijos plotą arba dėl jos gali išnykti teritorijoje gyvenančios prioritetinės rūšys; arba galiausiai dėl jos gali būti sunaikinta teritorija ar išnykti jai būdingi požymiai (žr. minėto Sprendimo Bund Naturschutz in Bayern ir kt. 46 ir 47 punktus).

               45

               Iš tiesų, jei taip nebūtų, Europos Sąjungos sprendimų priėmimo procesas, kuris remiasi ne tik tokių teritorijų, apie kurias valstybės narės yra pranešusios, vientisumu, bet pasižymi ir valstybių narių pasiūlytų skirtingų teritorijų ekologiniu palyginimu, galėtų būti iškraipytas, ir Komisija nebegalėtų atlikti savo pareigų šioje srityje, būtent patvirtinti sąrašo, į kurį įtrauktos atrinktos teritorijos, pripažintos Bendrijos svarbos teritorijomis, siekiant sudaryti vientisą specialių saugomų teritorijų Europos ekologinį tinklą (žr. minėto Sprendimo Bund Naturschutz in Bayern ir kt. 41 ir 42 punktus).

               46

               Pateikti samprotavimai bet kuriuo atveju taip pat taikomi mutatis mutandis teritorijoms, dėl kurių nagrinėjama valstybė narė neprieštarauja, kad jos atitinka Buveinių direktyvos 4 straipsnio 1 dalyje nurodytus ekologinius kriterijus ir kurios todėl turi būti įtrauktos į Komisijai perduodamą nacionalinį siūlomų BST sąrašą.

               47

               Iš tiesų, atsižvelgiant į Buveinių direktyvą ir ja siekiamus tikslus, negalima pritarti, kad teritorijai, kaip antai nagrinėjama šiuo atveju, dėl kurios atitinkama valstybė narė neprieštarauja, kad ji turi būti įtraukta į minėtą sąrašą, netaikoma jokia apsauga.

               48

               Dėl Kipro Respublikos elgesio, kuriuo Komisija skundžiasi ir kuriuo, jos teigimu, naikinama Kipro geltonskruosčių žalčių buveinė Paralimni ežero zonoje ir toje pačioje teritorijoje keliamas pavojus šios rūšies populiacijos išlaikymui, neginčijama, kad motokroso varžybų organizavimas nagrinėjamoje teritorijoje, kurį valstybė narė atsakovė tvirtina nutraukusi po to, kai baigėsi pagrįstoje nuomonėje nurodytas terminas, yra elgesys, keliantis didelį pavojų šios teritorijos ekologiniams požymiams.

               49

               Todėl šiuo atžvilgiu kaltinimas yra pagrįstas.

               50

               Dėl per didelio vandens išgavimo nagrinėjamoje teritorijoje pažymėtina, jog iš bylos dokumentų matyti, kad jis suėjus pagrįstoje nuomonėje nustatytam dviejų mėnesių terminui dar nebuvo nutrauktas. Aišku, kad šiuo atveju tokio tipo veiksmai gali padaryti didelės žalos Kipro geltonskruosčių žalčių buveinei ir šios rūšies apsaugai, ypač sausros metais.

               51

               Todėl ir šiuo aspektu kaltinimą reikia patvirtinti.

               52

               Kiek tai susiję su gyvenamųjų zonų plėtra ne šiaurinėje, o kitoje nagrinėjamos siūlomos BST dalyje, dėl kurios tariamai sumažėjo nagrinėjamos rūšies buveinės plotas ir kuriuo Komisija kaltina Kipro Respubliką, pastaroji pripažįsta, kad tokia plėtra vykdyta aplink siūlomą BST, bet ne jos viduje, ir ginčija Komisijos nurodomą žalingą poveikį.

               53

               Šiuo atžvilgiu reikia priminti, kad pagal nusistovėjusią teismo praktiką, vykstant procesui dėl įsipareigojimų neįvykdymo, būtent Komisija turi įrodyti įsipareigojimų neįvykdymą ir pateikti Teisingumo Teismui reikiamus duomenis šiam įsipareigojimų neįvykdymui patikrinti, ir ji negali remtis kokiomis nors prielaidomis (žr., be kita ko, minėto Sprendimo Komisija prieš Airiją 39 punktą ir 2011 m. rugsėjo 22 d. Sprendimo Komisija prieš Ispaniją, C-90/10, 25 punktą).

               54

               Kadangi nėra jokių įrodymų, kad minėta gyvenamųjų zonų plėtra daro poveikį Kipro geltonskruosčių žalčių buveinės plotui atitinkamoje siūlomos BST dalyje, tokio argumento, kaip ir su juo susijusio argumento dėl leidimo vykdyti ekskavacijos darbus, bet kuriuo atveju negalima laikyti pagrįstu.

               55

               Vadinasi, kaltinimą tuo, kad Buveinių direktyva pažeista leidus vykdyti veiklą, kuria pažeidžiama arba naikinama nagrinėjamos rūšies buveinė Paralimni ežero teritorijoje, reikia patvirtinti, išskyrus jo dalį, pagrįstą šio sprendimo 54 punkte aptartomis aplinkybėmis.

         Griežtos Kipro geltonskruosčių žalčių apsaugos sistemos nesukūrimas ir netaikymas

      Šalių argumentai

               56

               Komisija tvirtina, kad leidusi vykdyti minėtą veiklą, būtent per daug išsiurbti vandenį ir organizuoti motokroso varžybas, ir netaikiusi apsaugos priemonių Kipro Respublika neįvykdė įsipareigojimo pagal Buveinių direktyvos 12 straipsnio 1 dalį. Iš tiesų dėl minėtos veiklos Kipro geltonskruosčių žalčių buveinės plotas ir šios rūšies populiacija Paralimni ežero zonoje sumažėjo.

               57

               Komisija mano, kad gyvenamųjų zonų projektai minėtoje teritorijoje daro didelę įtaką, nes žemės darbai ir šiukšlės blogina minėtos rūšies buveinę. Šiaurinės Paralini ežero dalies dalijimas taip pat pažeidžia Buveinių direktyvos 12 straipsnio 1 dalies a ir b punktus.

               58

               Išskyrus neteisėtą naudojimąsi varžybų trasa, Kipro Respublika tvirtina, jog ėmėsi būtinų priemonių, kad būtų taikoma griežtos Kipro geltonskruosčių žalčių apsaugos sistema, todėl nepažeidė įsipareigojimų, jai tenkančių pagal Buveinių direktyvos 12 straipsnio 1 dalį.

         Teisingumo Teismo vertinimas

               59

               Reikia priminti, kad pagal Buveinių direktyvos 12 straipsnio 1 dalį valstybės narės turi imtis reikiamų priemonių sukurti į tos pačios direktyvos IV priedo a dalį įrašytų gyvūnų rūšių griežtos apsaugos jų natūralaus paplitimo areale sistemą, draudžiančią bet kokia forma tyčia gaudyti ar žudyti šių rūšių individus gamtoje, šias rūšis tyčia trikdyti, ypač jų perėjimo, jauniklių auginimo, žiemos miego ir migracijos metu, tyčia naikinti ar rinkti kiaušinius gamtoje ir pažeisti ar naikinti veisimosi ar poilsio vietas.

               60

               Kad perkeltų šią nuostatą, valstybės narės turi ne tik priimti visus teisės aktus, bet ir imtis konkrečių ir specialių apsaugos priemonių šiuo atžvilgiu (minėto Sprendimo Komisija prieš Airiją 29 punktas).

               61

               Taip pat griežtos apsaugos sistemai reikia priimti nuoseklias ir suderintas prevencinio pobūdžio priemones (2006 m. kovo 16 d. Sprendimo Komisija prieš Graikiją, C-518/04, 16 punktas ir minėto Sprendimo Komisija prieš Airiją 30 punktas).

               62

               Tokia griežtos apsaugos sistema turi suteikti galimybę veiksmingai sutrukdyti bet kokia forma tyčia gaudyti ar žudyti į Buveinių direktyvos IV priedo a dalį įrašytų gyvūnų rūšių individus gamtoje, šias rūšis tyčia trikdyti, ypač jų perėjimo, jauniklių auginimo, žiemos miego ir migracijos metu, tyčia naikinti ar rinkti kiaušinius gamtoje ir pažeisti ar naikinti šių rūšių veisimosi ar poilsio vietas (šiuo klausimu žr. 2011 m. birželio 9 d. Sprendimą Komisija prieš Prancūziją, C-383/09, Rink. p. I-4869).

               63

               Šiuo atveju valstybė narė atsakovė pripažįsta, kad leidusi organizuoti motokroso varžybas pažeidė Buveinių direktyvos 12 straipsnio 1 dalį.

               64

               Dėl per didelio vandens išgavimo, atsižvelgiant į šio sprendimo 50 punktą ir tai, kad buvo žinoma, jog Kipro geltonskruosčiai žalčiai veisiasi Paralimni ežero zonoje, reikia pripažinti, kad tai bet kuriuo atveju buvo tyčinis trikdymas, kaip jis suprantamas pagal Buveinių direktyvos 12 straipsnio 1 dalį.

               65

               Kiek tai susiję su argumentu, kad gyvenamųjų zonų plėtra Paralimni ežero zonoje daro žalą Kipro geltonskruosčiams žalčiams, iš byloje pateiktų įrodymų aišku, kad minėto ežero zonoje ar šalia jos, ypač jos šiaurinėje dalyje ar šalia jos, vykdoma gyvenamųjų zonų plėtra ir statybos, su kuriomis susiję ekskavacijos darbai, gali trikdyti šią rūšį, saugomą kartu su šios teritorijos ekosistema.

               66

               Tokiomis aplinkybėmis matyti, jog Kipro Respublika nesukūrė griežtos apsaugos sistemos, kad būtų veiksmingai išvengta viso to, apie ką priminta šio sprendimo 62 punkte.

               67

               Vadinasi, kaltinimas pažeidus Buveinių direktyvos 12 straipsnio 1 dalį yra pagrįstas.

               68

               Atsižvelgiant į tai, kas išdėstyta, reikia patenkinti Komisijos ieškinį, išskyrus tai, kas nurodyta šio sprendimo 55 punkte.

               69

               Todėl reikia pripažinti, kad Kipro Respublika:

                        —

                        neįtraukusi Paralimni ežero teritorijos į nacionalinį siūlomų BST sąrašą,

                        —

                        leidusi vykdyti veiklą, kėlusią didelį pavojų Paralimni ežero ekologiniams požymiams, ir nesiėmusi apsaugos priemonių, būtinų Natrix natrix cypriaca (Kipro geltonskruostis žaltys) rūšies, kuri ekologiniu požiūriu svarbi šiam ežerui ir Xyliatos užtvankai, populiacijai apsaugoti, taip pat

                        —

                        nesiėmusi priemonių, būtinų šios rūšies griežtos apsaugos sistemai sukurti ir taikyti,

                  neįvykdė įsipareigojimų atitinkamai pagal Buveinių direktyvos 4 straipsnio 1 dalį, pagal šią Buveinių direktyvą ir pagal šios direktyvos 12 straipsnio 1 dalį.

         Dėl bylinėjimosi išlaidų

               70

               Pagal Procedūros reglamento 69 straipsnio 2 dalį pralaimėjusiai šaliai nurodoma padengti bylinėjimosi išlaidas, jeigu laimėjusi šalis to reikalavo. Kadangi Komisija prašė priteisti bylinėjimosi išlaidas ir Kipro Respublika iš esmės pralaimėjo bylą, pastaroji turi jas padengti.

               Remdamasis šiais motyvais, Teisingumo Teismas (ketvirtoji kolegija) nusprendžia:

                           1.

                           Kipro Respublika:

                                 —

                                    neįtraukusi Paralimni ežero teritorijos į nacionalinį siūlomų Bendrijos svarbos teritorijų sąrašą,

                                 —

                                    leidusi vykdyti veiklą, kėlusią didelį pavojų Paralimni ežero ekologiniams požymiams, ir nesiėmusi apsaugos priemonių, būtinų Natrix natrix cypriaca (Kipro geltonskruostis žaltys) rūšies, kuri ekologiniu požiūriu svarbi šiam ežerui ir Xyliatos užtvankai, populiacijai apsaugoti, taip pat

                                 —

                                    nesiėmusi priemonių, būtinų šios rūšies griežtos apsaugos sistemai sukurti ir taikyti,

                                 —

                                    neįvykdė įsipareigojimų atitinkamai pagal 1992 m. gegužės 21 d. Tarybos direktyvos 92/43/EEB dėl natūralių buveinių ir laukinės faunos bei floros apsaugos, iš dalies pakeistos 2006 m. lapkričio 20 d. Tarybos direktyva 2006/105/EB, 4 straipsnio 1 dalį, pagal šią Direktyvą 92/43, iš dalies pakeistą, ir pagal tos pačios Direktyvos 92/43, iš dalies pakeistos, 12 straipsnio 1 dalį.

                           2.

                           Kipro Respublika padengia bylinėjimosi išlaidas.

                     Parašai.

            (
            *1
         )	Proceso kalba: graikų.


1999 m. lapkričio 18 d. Teisingumo Teismo (penktoji kolegija) sprendimas. # Teckal Srl prieš Comune di Viano ir Azienda Gas-Acqua Consorziale (AGAC) di Reggio Emilia. # Prašymas priimti prejudicinį sprendimą: Tribunale amministrativo regionale per l'Emilia-Romagna - Italija. # Direktyvos 92/50/EEB ir 93/36/EEB. # Byla C-107/98.


title: 2007 m. kovo 29 d. Tarnautojų teismo (trečioji kolegija) sprendimas. # Michael Cwik prieš Europos Bendrijų Komisiją. # Pareigūnai - Ieškinys dėl panaikinimo. # Byla F-31/05.

text:
      TARNAUTOJŲ TEISMO (trečioji kolegija) SPRENDIMAS
      2007 m. kovo 29 d.
      Byla F‑31/05
      Michael Cwik
      prieš
      Europos Bendrijų Komisiją
      „Pareigūnai – Vertinimas – Tarnybinės veiklos vertinimo ataskaita – 2003 m. vertinimo procedūra – Ieškinys dėl panaikinimo – Prieštaravimas dėl teisėtumo – Akivaizdi vertinimo klaida“
      Dalykas: Pagal EB 236 ir AE 152 straipsnius pareikštas ieškinys, kuriuo M. Cwik prašo, pirma, panaikinti jo 2003 m. sausio 1 d.–gruodžio
         31 d. tarnybinės veiklos vertinimo ataskaitą ir prireikus 2005 m. sausio 24 d. sprendimą atmesti jo skundą dėl minėtos ataskaitos,
         bei, antra, priteisti iš Europos Bendrijų Komisijos vieną eurą kaip simbolinį žalos atlyginimą.

      Sprendimas: Atmesti ieškinį. Kiekviena šalis padengia savo bylinėjimosi išlaidas.

      Santrauka
      1.      Pareigūnai – Vertinimas – Tarnybinės veiklos vertinimo ataskaita
      (Pareigūnų tarnybos nuostatų 43 straipsnis)
      2.      Pareigūnai – Vertinimas – Tarnybinės veiklos vertinimo ataskaita
      (Pareigūnų tarnybos nuostatų 43 straipsnis)
      3.      Pareigūnai – Psichologinis priekabiavimas – Sąvoka
      1.       Tai, kad tarnybinės veiklos vertinimo ataskaitų rengimo procedūroje taikomas planinis vidurkis, nereiškia, jog vertinant
         konkretų pareigūną ribojama vertintojų laisvė spręsti.

      Iš tikrųjų pirmiausia šiuo vidurkiu neribojama vertintojams suteikta galimybė diferencijuoti kiekvieno pareigūno pateiktą
         individualų darbo vertinimą pagal tai, kiek jis yra aukščiau arba žemiau vidurkio.

      Antra, vertintojai neprivalo kompensuoti aukštesnių už šį planinį vidurkį įvertinimų žemesniais įvertinimais tam, kad laikytųsi
         šio vidurkio. Iš tiesų planinio vidurkio sistemoje atsižvelgiama į dažniausia pastebimą faktą, t. y. į tai, kad vertinami
         pareigūnai vienodai pasiskirsto aplink vidutinį nuopelnų lygį, kurį atspindi planinis vidurkis. Be to, sistema, nustatyta
         Komisijos priimtomis Pareigūnų tarnybos nuostatų 45 straipsnio bendrosiomis įgyvendinimo nuostatomis, taip pat leidžiama vertintojams
         nukrypti nuo planinio vidurkio, kai konkreti tarnybinė situacija skiriasi nuo šio bendro fakto. Iš tiesų, kaip matyti iš bendrųjų
         įgyvendinimo nuostatų 4 straipsnio 3 dalies, planinio vidurkio viršijamas nesukelia jokių pasekmių. Be to, remiantis bendrųjų
         įgyvendinimo nuostatų 4 straipsnio 4 ir 5 dalimis, kai vidurkis viršijamas daugiau nei vienu balu, atitinkamas generalinis
         direktoratas, tinkamai grįsdamas perteklių, gali kreiptis į jungtinę prašymų nukrypti nuo planinio vidurkio nagrinėjimo grupę,
         kuri gali nuspręsti visiškai ar iš dalies panaikinti sankciją.

      Tikrai akivaizdu, kad planiniu vidurkiu apribojama vertinimo sistema, nustatant vertintojams galimybės vertinti kiekvieno
         asmens nuopelnus atskirai nuo kitų pareigūnų, su kuriais jis gali būti palyginamas, ribas. Tačiau šis apribojimas, nustatytas
         atsižvelgiant į Bendrijos personalo valdymo politiką, kad atspindėtų pareigūnų vertinimą, neprieštarauja Pareigūnų tarnybos
         nuostatų 43 straipsnio nuostatoms. Iš tiesų nurodant planinį 14 balų vidurkį balų skalėje nuo 0 iki 20 užkertamas kelias vidutinio
         vertinimo pertekliui, dėl kurio galėtų sumažėti vertintojų realiai naudojamų balų skalė, dėl ko būtų pažeista vertinimo paskirtis
         – kuo tiksliau atspindėti vertinamų pareigūnų nuopelnus ir leisti juos veiksmingai palyginti. Be to, nurodant planinį vidurkį
         sumažinamas skirtinguose Komisijos generaliniuose direktoratuose atliekamų vertinimų vidurkio skirtumo, nepagrįsto objektyviomis
         su vertinamų pareigūnų nuopelnais susijusiomis priežastimis, pavojus.

      (žr. 45–49 punktus)
      Nuoroda:
      Pirmosios instancijos teismo sprendimai: 2005 m. spalio 18 d. Sprendimo Leite Mateus prieš Komisiją, T‑51/04, Rink. p. II‑0000, 56 punktas; 2005 m. spalio 25 d. Sprendimo Fardoom ir Reinard prieš Komisiją, T‑43/04, Rink. VT p. I‑A‑329 ir II‑1465, 51, 54 ir 55 punktai; 2006 m. spalio 19 d. Sprendimo Buendía Sierra prieš Komisiją, T‑311/04, Rink. p. II‑4137, 183 punktas.

      2. Rengiant tarnybinės veiklos vertinimo ataskaitas jose pateiktais aprašomais komentarais siekiama pateisinti balais išreikštus
         vertinimus. Šie aprašomieji komentarai – tai vertinimo, kuris yra jų skaitinė išraiška, pagrindas ir leidžia pareigūnui suprasti
         gautą balą. Todėl ataskaitoje pateikti aprašomieji komentarai turi atitikti balais išreikštą vertinimą. Atsižvelgiant į tai,
         kad vertintojai turi labai didelę diskreciją spręsti apie vertinamų asmenų darbą, tarnybinės veiklos vertinimo ataskaitoje
         esančiu atitikties trūkumu vis dėlto negalima pateisinti šios ataskaitos panaikinimo, nebent toks trūkumas būtų akivaizdus.

      (žr. 62 punktą)
      Nuoroda:
      2006 m. spalio 25 d. Pirmosios instancijos teismo sprendimo Carius prieš Komisiją, T‑173/04, Rink. VT p. I‑A‑2‑243 ir II‑A‑2‑1269, 106 punktas.

      3. Pareigūnas, kuris teigia esantis psichologinio priekabiavimo auka, neatsižvelgiant į galimą subjektyvų nurodomų faktų suvokimą,
         turi pateikti įrodymų, kad jo atžvilgiu buvo elgiamasi objektyviai siekiant jį diskredituoti arba tyčia pabloginti darbo sąlygas.

      Šiuo klausimu, kalbant apie pareigūną, teigiantį, kad jo tarnybinės veiklos vertinimo ataskaita yra dar viena psichologinio
         priekabiavimo, kurį jis keletą metų buvo patyręs, suinteresuotojo nurodytų ir būtent su jo ankstesnėmis vertinimo ataskaitomis
         susijusių pasikartojančių konfliktų su vadovybe, ilgo jo pareigų nepaaukštinimo bei profesinės atskirties išraiška, reikia
         pažymėti, jog šie teiginiai nėra įrodymai, kad ginčijama tarnybinės veiklos vertinimo ataskaita buvo parengta siekiant padaryti
         jam psichologinį spaudimą.

      (žr. 94 ir 95 punktus)
      Nuoroda:
      Pirmosios instancijos teismo sprendimai: 2001 m. vasario 23 d. Sprendimo De Nicola prieš EIB, T‑7/98, T‑208/98 ir T‑109/99, Rink. VT p. I‑A‑49 ir II‑185, 286 punktas; 2004 m. liepos 8 d. Sprendimo Schochaert prieš Tarybą, T‑136/03, Rink. VT p. I‑A‑215 ir II‑957, 41 punktas; 2005 m. gegužės 4 d. Sprendimo Schmit prieš Komisiją, T‑144/03, Rink. VT p. I‑A‑101 ir II‑465, 64 punktas.


title: 2015 m. rugsėjo 3 d. Teisingumo Teismo (septintoji kolegija) sprendimas.#Colena AG prieš Karnevalservice Bastian GmbH.#Landgericht Krefeld prašymas priimti prejudicinį sprendimą.#Prašymas priimti prejudicinį sprendimą – Teisės aktų derinimas – Kosmetikos gaminiai – Vartotojų apsauga – Reglamentas (EB) Nr. 1223/2009 – Taikymo sritis – Spalvoti nekorekciniai teminiai kontaktiniai lęšiai – Nuoroda ant pakuotės, kurioje gaminys apibūdinamas kaip kosmetikos gaminys – Vartotojų apsauga.#Byla C-321/14.

text:
               Šalys
               Sprendimo motyvai
               Rezoliucinė dalis

            Šalys
            Byloje C‑321/14
            dėl Landgericht Krefeld (Vokietija) 2014 m. birželio 4 d. ir rugpjūčio 4 d. nutartimis, kurias Teisingumo Teismas atitinkamai gavo 2014 m. liepos 4 d. ir rugpjūčio 11 d., pagal SESV 267 straipsnį pateikto prašymo priimti prejudicinį sprendimą byloje
            Colena AG
            prieš
            Karnevalservice Bastian GmbH
            TEISINGUMO TEISMAS (septintoji kolegija),
            kurį sudaro kolegijos pirmininkas J.‑C. Bonichot, teisėjai A. Arabadjiev ir C. Lycourgos (pranešėjas),
            generalinis advokatas N. Jääskinen,
            kancleris A. Calot Escobar,
            atsižvelgęs į rašytinę proceso dalį,
            išnagrinėjęs pastabas, pateiktas:
            – Karnevalservice Bastian GmbH , atstovaujamos advokato C. Ballke,
            – Čekijos vyriausybės, atstovaujamos M. Smolek ir S. Šindelková,
            – Prancūzijos vyriausybės, atstovaujamos F. Gloaguen ir D. Colas,
            – Europos Komisijos, atstovaujamos G. Wilms ir P. Mihaylova,
            atsižvelgęs į sprendimą, priimtą susipažinus su generalinio advokato nuomone, nagrinėti bylą be išvados,
            priima šį
            Sprendimą

            Sprendimo motyvai
            1. Prašymas priimti prejudicinį sprendimą pateiktas dėl 2009 m. lapkričio 30 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamento (EB) Nr. 1223/2009 dėl kosmetikos gaminių (OL L 342, p. 59) išaiškinimo.
            2. Šis prašymas pateiktas nagrinėjant Colena AG (toliau – Colena ) ir Karnevalservice Bastian GmbH  (toliau – Karnevalservice ) ginčą dėl pastarosios bendrovės vykdomos prekybos spalvotais nekorekciniais teminiais kontaktiniais lęšiais (toliau – nagrinėjami lęšiai).
            Sąjungos teisė
            3. Reglamento Nr. 1223/2009 6 konstatuojamojoje dalyje nustatyta:
            „Šis reglamentas taikomas tik kosmetikos gaminiams ir netaikomas vaistams, medicinos priemonėms arba biocidiniams produktams; šį atskyrimą pirmiausia nulemia išsamus kosmetikos gaminių apibrėžimas, apimantis tiek jų naudojimo sritis, tiek jų naudojimo paskirtį.“
            4. Šio reglamento 7 konstatuojamojoje dalyje nustatyta:
            „Nustatant, ar gaminys priklauso kosmetikos gaminiams, reikėtų atsižvelgti į konkretų atvejį, įvertinant visas gaminio savybes. < … > “
            5. Šio reglamento 1 straipsnyje „Taikymo sritis ir tikslas“ numatyta:
            „Šiuo reglamentu nustatomos taisyklės, kurias turi atitikti visi rinkai pateikiami kosmetikos gaminiai, kad būtų užtikrintas vidaus rinkos veikimas ir labai gera žmonių sveikatos apsauga.“
            6. To paties reglamento 2 straipsnio „Apibrėžtys“ 1 dalyje nustatyta:
            „Šiame reglamente naudojamų sąvokų apibrėžtys:
            a) „kosmetikos gaminys“ – tai medžiaga arba mišinys, skirtas išorinėms žmogaus kūno dalims (epidermiui, plaukams, nagams, lūpoms ir išoriniams lyties organams) arba dantims ar burnos ertmės gleivinei, norint tik arba daugiausia valyti, kvėpinti, pakeisti išvaizdą, apsaugoti, išlaikyti jų gerą būklę arba pašalinti kūno kvapus;
            b) „cheminė medžiaga“ – natūralus arba gamybos proceso metu gautas cheminis elementas ir cheminių elementų junginys, įskaitant priedus, reikalingus jo stabilumui išlaikyti, ir priemaišas, atsirandančias gaminant, išskyrus tirpiklius, kurie gali būti atskirti nedarant poveikio cheminės medžiagos stabilumui ar nepakeičiant jos sudėties;
            c) „mišinys“ – dviejų ar daugiau cheminių medžiagų mišinys ar tirpalas;
            < … > “
            7. Reglamento Nr. 1223/2009 19 straipsnio „Ženklinimas“ 1 dalyje iš esmės numatyta, kad kosmetikos gaminiai gali būti pateikiami rinkai tik tuomet, kai ant pakuotės neištrinamomis, lengvai įskaitomomis ir gerai matomomis raidėmis pateikiama atitinkama informacija, visų pirma: atsakingo asmens pavadinimas arba registruotas pavadinimas bei adresas, nominalus turinys, nurodytas pakavimo metu, data, iki kurios tinkamomis sąlygomis laikomas kosmetikos gaminys išlaiko savo pirminę funkciją, konkretūs nurodymai dėl atsargumo priemonių, gamybos partijos numeris arba kosmetikos gaminių identifikavimo nuoroda ir ingredientų sąrašas.
            Pagrindinė byla ir prejudiciniai klausimai
            8. Karnevalservice Vokietijoje prekiauja nagrinėjamais lęšiais. Šiais gaminiais ji prekiauja ne tam, kad ištaisytų kokį nors regėjimo trūkumą, bet labiau siekia pakeisti naudotojo išvaizdą, pirmiausia švenčių progomis. Ant nagrinėjamų lęšių pakuotės nurodyta, jog tai yra „akims skirta kosmetikos priemonė, kuriai taikoma Kosmetikos direktyva“.
            9. 2013 m. spalio 24 d. Colena kreipėsi į Landgericht Krefeld  (Krėfeldo apygardos teismas) su prašymu dėl laikinųjų apsaugos priemonių taikymo, kad Karnevalservice būtų uždrausta prekiauti nagrinėjamais lęšiais, ant pakuotės nenurodant tam tikros informacijos, kuri turi būti pateikta pagal Reglamento Nr. 1223/2009 19 straipsnio 1 dalį. 2013 m. spalio 29 d. ir 2013 m. gruodžio 11 d. sprendimais šis teismas atmetė ieškinį ir nusprendė, kad nagrinėjami lęšiai negali būti laikomi „kosmetikos gaminiais“, kaip tai suprantama pagal šį reglamentą, todėl jis netaikytinas.
            10. Colena apskundė šį sprendimą Oberlandesgericht Düsseldorf  (Diuseldorfo aukštesnysis apygardos teismas, Vokietija). 2014 m. sausio 9 d. sprendimu šis teismas pakeitė Landgericht Krefeld priimtą sprendimą ir patenkino prašymą dėl laikinųjų apsaugos priemonių taikymo; jis nusprendė, jog, nepaisant to, kad nagrinėjami lęšiai negali būti laikomi „kosmetikos gaminiais“, kaip tai suprantama pagal Reglamentą Nr. 1223/2009, vis dėlto jiems turi būti taikomos šio reglamento nuostatos, nes ant gaminio pakuotės nurodyta, jog tai yra „akims skirta kosmetikos priemonė, kuriai taikoma Kosmetikos direktyva“, o toks užrašas suteikia kiekvienam „paprastam pakankamai informuotam, apdairiam ir nuovokiam vartotojui“, kaip tai suprantama pagal Vokietijos teisę, įspūdį, jog tai iš tikrųjų yra kosmetikos gaminys, kaip tai suprantama pagal šį reglamentą.
            11. 2014 m. sausio 30 d. Karnevalservice prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusiame teisme, į kurį kreiptasi išnagrinėti Oberlandesgericht Düsseldorf  paskirtų laikinųjų apsaugos priemonių pagrįstumą, pateikė skundą dėl šio sprendimo.
            12. Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas mano, kad atsakymas į klausimą, ar gaminys, kuris nėra kosmetikos gaminys, kaip tai suprantama pagal Reglamentą Nr. 1223/2009, vis dėlto turi atitikti pastarojo reikalavimus, nes ant jo pakuotės nurodyta, jog tai yra „akims skirta kosmetikos priemonė, kuriai taikoma Kosmetikos direktyva“, yra esminis siekiant išspręsti jo nagrinėjamą ginčą. Apeliacinėje byloje priimtas Oberlandesgericht Düsseldorf  sprendimas, kuriuo pakeičiamas priešingas prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusio teismo sprendimas, ir vienas kitam prieštaraujantys Landgericht Essen  (Eseno apygardos teismas) sprendimai iš tiesų parodo nacionalinių teismų abejones dėl Reglamento Nr. 1223/2009 taikymo srities apimties.
            13. Be to, prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas pažymi, kad Vokietijoje buvo priimta prieštaringų teismo sprendimų, kiek tai susiję su klausimu, ar kontaktiniams lęšiams, kaip antai nagrinėjami šioje pagrindinėje byloje, taikomas Reglamentas Nr. 1223/2009. Jis mano, kad siekiant priimti sprendimą jo nagrinėjamoje byloje būtina gauti atsakymą į šį klausimą.
            14. Šiomis aplinkybėmis Landgericht Krefeld  nusprendė sustabdyti bylos nagrinėjimą ir pateikti Teisingumo Teismui šiuos prejudicinius klausimus:
            „1. Ar Reglamentą Nr. 1223/2009 reikia aiškinti taip, kad gaminys, kuriam netaikomas minėtas reglamentas, vis tiek turi atitikti jo reikalavimus vien dėl to, kad ant jo pakuotės nurodyta, jog tai yra „akims skirta kosmetikos priemonė, kuriai taikoma Kosmetikos direktyva“?
            2. Ar Reglamentą Nr. 1223/2009 reikia aiškinti taip, kad jis netaikomas vadinamiesiems nekorekciniams teminiams kontaktiniams lęšiams?“
            Dėl prejudicinių klausimų
            15. Savo klausimais, kuriuos reikia nagrinėti kartu, prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas iš esmės teiraujasi, ar Reglamentas Nr. 1223/2009 turi būti aiškinamas taip, jog jis taikomas nagrinėjamiems lęšiams, nes jie arba atitinka nustatytas reglamento taikymo sąlygas, arba, jei šių sąlygų ir neatitinka, ant jų pakuotės nurodyta, jog tai yra „akims skirta kosmetikos priemonė, kuriai taikoma Kosmetikos direktyva“.
            16. Siekiant nustatyti, ar gaminiui taikomas Reglamentas Nr. 1223/2009, reikia remtis šio reglamento 1 straipsniu, kuriame numatyta, kad juo siekiama nustatyti taisykles, kurias turi atitikti „visi rinkai pateikiami kosmetikos gaminiai“. Šį straipsnį papildo sąvokos „kosmetikos gaminys“ apibrėžtis, pateikta minėto reglamento 2 straipsnio 1 dalies a punkte.
            17. Bendrai įvertinus šias abi nuostatas matyti, kad Reglamentas Nr. 1223/2009 taikomas visiems gaminiams, kurie atitinka šio 2 straipsnio 1 dalies a punkte pateiktą apibrėžtį, ir tik jiems. Iš tiesų šio reglamento 1 straipsnyje nurodant, kad šiuo reglamentu siekiama nustatyti taisykles, kurios būtų taikomos visiems kosmetikos gaminiams, minėto reglamento taikymo sritis apribojama tik šiais gaminiais, paskui šis apribojimas patikslinamas, minėtame 2 straipsnyje išsamiai apibrėžiant „kosmetikos gaminio“ sąvoką.
            18. Šią išvadą patvirtina Reglamento Nr. 1223/2009 6 konstatuojamoji dalis, kuri pirmiausia susijusi su, pirma, kosmetikos gaminių ir, antra, vaistų, medicinos priemonių arba biocidinių produktų atskyrimu, tačiau joje nurodoma, jog šis reglamentas taikomas „tik kosmetikos gaminiams“.
            19. Taigi reikia išnagrinėti, ar nagrinėjami lęšiai atitinka visus kriterijus, kurie nurodyti Reglamento Nr. 1223/2009 2 straipsnio 1 dalies a punkte įtvirtintos sąvokos apibrėžtyje. Kaip matyti iš šios nuostatos, minėta apibrėžtis grindžiama trimis sudėtiniais kriterijais, būtent, pirma, nagrinėjamo gaminio pobūdžiu (medžiaga ar medžiagų mišinys), antra, žmogaus kūno dalimi, ant kurios šis gaminys gali būti panaudotas, ir, trečia, tikslu, kurio siekiama naudojant minėtą gaminį.
            20. Dėl pirmojo kriterijaus, susijusio su nagrinėjamo gaminio pobūdžiu, pažymėtina, kad Reglamento Nr. 1223/2009 2 straipsnio 1 dalies b punkte „cheminė medžiaga“ apibrėžiama kaip natūralus arba per gamybos procesą gautas cheminis elementas ir cheminių elementų junginys, įskaitant priedus, reikalingus jo stabilumui išlaikyti, ir priemaišas, atsirandančias gaminant, išskyrus tirpiklius, kurie gali būti atskirti nedarant poveikio cheminės medžiagos stabilumui ar nepakeičiant jos sudėties“. Šio reglamento 2 straipsnio 1 dalies c punkte numatyta, kad sąvoka „mišinys“ reiškia „dviejų ar daugiau cheminių medžiagų mišinį ar tirpalą“. Taigi, atsižvelgiant į nagrinėjamų lęšių objektyvias savybes, kurios leidžia juos suvokti kaip objektus, jie negali būti laikomi „cheminėmis medžiagomis“ arba „mišiniu“, kaip tai suprantama pagal šią nuostatą.
            21. Kiek tai susiję su antruoju kriterijumi, Reglamento Nr. 1223/2009 2 straipsnio 1 dalies a punkte pateiktoje „kosmetikos gaminio“ sąvokos apibrėžtyje išvardijamos žmogaus kūno dalys, ant kurių šis gaminys gali būti naudojamas. Šis sąrašas yra išsamus; tai aiškiai parodo išsami ir tiksli šios nuostatos formuluotė, taip pat aplinkybė, kad Sąjungos teisės aktų leidėjas atsisakė pridurti bet kokį žodį, kaip antai „kaip“, „pavyzdžiui“, „pirmiausia“, „ir t. t.“, kuris rodytų, jog minėtas sąrašas yra tik pavyzdinis. Nagrinėjami lęšiai dedami ant akies ragenos, apie kurią nei šiame išsamiame sąraše, nei kitoje Reglamento Nr. 1223/2009 nuostatoje nieko nekalbama. Iš to matyti, kad nagrinėjami lęšiai neatitinka šio antrojo kriterijaus.
            22. Dėl trečiojo kriterijaus, susijusio su tikslu, kurio siekiama naudojant gaminį, pažymėtina: kadangi nagrinėjami lęšiai keičia akies ragenos, ant kurios dedami, vaizdą, jais nesiekiama tik arba daugiausia valyti, kvėpinti, pakeisti kurios nors kūno dalies, nurodytos Reglamento Nr. 1223/2009 2 straipsnio 1 dalies a punkte, išvaizdą, apsaugoti, išlaikyti jų gerą būklę arba pašalinti kūno kvapus. Todėl šis kriterijus negali būti tenkinamas.
            23. Remiantis vertinimu, kurį atliekant pagal Reglamento Nr. 1223/2009 7 konstatuojamąją dalį atsižvelgiama į visas nagrinėjamų lęšių savybes, darytina išvada, jog jie netenkina nė vieno iš trijų sudėtinių kriterijų, kad atitiktų šio reglamento 2 straipsnio 1 dalies a punkte įtvirtintą sąvokos „kosmetikos gaminys“ apibrėžtį. Todėl konstatuotina, kad nagrinėjami lęšiai negali būti laikomi „kosmetikos gaminiais“, kaip tai suprantama pagal šią apibrėžtį, vadinasi, jiems negali būti taikomas minėtas reglamentas.
            24. Šios išvados negali paneigti tai, kad ant nagrinėjamų lęšių pakuotės nurodyta, jog tai yra „akims skirta kosmetikos priemonė, kuriai taikoma Kosmetikos direktyva“.
            25. Iš tiesų, priešingai, nei Sąjungos teisės aktų leidėjas nusprendė dėl kitų gaminių, pirmiausia vaistų, Reglamento Nr. 1223/2009 2 straipsnio 1 dalies a punkte pateiktoje apibrėžtyje nenurodyta kosmetikos gaminių pagal „pateikimą“ kategorija, o tai teisiškai leistų gaminį laikyti „kosmetikos gaminiu“ remiantis vien tuo, kad jis taip pateikiamas.
            26. Tačiau šis vertinimas nekliudo atitinkamu atveju taikyti taisyklių, kurios leidžia kompetentingoms nacionalinėms institucijoms tikrinti, ar nuoroda ant nagrinėjamų lęšių pakuotės, jog tai yra „akims skirta kosmetikos priemonė, kuriai taikoma Kosmetikos direktyva“, nėra klaidinama komercinė veikla.
            27. Atsižvelgiant į tai, kas išdėstyta, į pateiktus klausimus reikia atsakyti, kad Reglamentas Nr. 1223/2009 turi būti aiškinamas taip, jog jis netaikomas nagrinėjamiems lęšiams, nepaisant to, kad ant jų pakuotės nurodyta, jog tai yra „akims skirta kosmetikos priemonė, kuriai taikoma Kosmetikos direktyva“.
            Dėl bylinėjimosi išlaidų
            28. Kadangi šis procesas pagrindinės bylos šalims yra vienas iš etapų prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusio teismo nagrinėjamoje byloje, bylinėjimosi išlaidų klausimą turi spręsti šis teismas. Išlaidos, susijusios su pastabų pateikimu Teisingumo Teismui, išskyrus tas, kurias patyrė minėtos šalys, nėra atlygintinos.

            Rezoliucinė dalis
            Remdamasis šiais motyvais, Teisingumo Teismas (septintoji kolegija) nusprendžia:
            2009 m. lapkričio 30 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentas (EB) Nr. 1223/2009 dėl kosmetikos gaminių turi būti aiškinamas taip, kad jis netaikomas spalvotiems nekorekciniams teminiams kontaktiniams lęšiams, nepaisant to, kad ant jų pakuotės nurodyta, jog tai yra „akims skirta kosmetikos priemonė, kuriai taikoma Kosmetikos direktyva“.


Pirmosios instancijos teismo (trečioji kolegija) sprendimas 2004 m. balanžio 1 d. # N prieš Europos Bendrijų Komisiją. # Pareigūnai - Motyvavimas. # Byla T-198/02.


2013 m. balanžio 12 d. Bendrojo Teismo (šeštoji kolegija) sprendimas. # Performing Right Society Ltd prieš Europos Komisiją. # Konkurencija - Karteliai - Autorių teisės, susijusios su viešu muzikos kūrinių atlikimu perduodant juos internetu, palydovais ir kabeliais - Sprendimas, kuriuo konstatuojamas EB 81 straipsnio pažeidimas - Geografinės rinkos pasidalijimas - Dvišaliai nacionalinių kolektyvinio teisių administravimo organizacijų susitarimai - Suderinti veiksmai, kuriais nepaliekama galimybės išduoti įvairaus repertuaro ir daugelyje teritorijų galiojančias licencijas - Įrodymai - Nekaltumo prezumpcija. # Byla T-421/08.


1982 m. balanžio 1 d. Teisingumo Teismo sprendimas. # Gerrit Holdijk ir kt.. # Prašymai priimti prejudicinį sprendimą: Kantongerecht Apeldoorn - Nyderlandai. # Lygiaverčio poveikio priemonės. # Sujungtos bylos 141 iki 143/81.


1994 m. rugsėjo 15 d. Teisingumo Teismo (penktoji kolegija) sprendimas. # Wolfgang Brenner ir Peter Noller prieš Dean Witter Reynolds Inc. # Prašymas priimti prejudicinį sprendimą: Bundesgerichtshof - Vokietija. # Briuselio konvencija. # Byla C-318/93.