title: 2004 m. birželio 17 d. Teisingumo Teismo (antroji kolegija) sprendimas — Byloje C-168/02 Rudolf Kronhofer prieš Marianne Maier, Christian Möller, Wirich Hofius, Zeki Karan (Oberster Gerichtshof (Austrija) prašymas priimti prejudicinį sprendimą) („Briuselio Konvencija — 5 straipsnio 3 punktas — Jurisdikcija žalos, delikto arba kvazidelikto bylose — Vieta, kurioje įvyko žalą sukėlęs įvykis — Turtinė žala, padaryta investuojant kapitalą kitoje Susitariančioje valstybėje“)

text:
               24.7.2004

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 190/2

      TEISINGUMO TEISMO

   (antroji kolegija)

      SPRENDIMAS

   2004 m. birželio 17 d.
   Byloje C-168/02 Rudolf Kronhofer prieš Marianne Maier, Christian Möller, Wirich Hofius, Zeki Karan (1) (Oberster Gerichtshof (Austrija) prašymas priimti prejudicinį sprendimą)
   („Briuselio Konvencija - 5 straipsnio 3 punktas - Jurisdikcija žalos, delikto arba kvazidelikto bylose - Vieta, kurioje įvyko žalą sukėlęs įvykis - Turtinė žala, padaryta investuojant kapitalą kitoje Susitariančioje valstybėje“)
   (2004/C 190/03)
   Bylos kalba: vokiečių
   Remdamasis Protokolu dėl 1968 m. rugsėjo 27 d. Konvencijos dėl jurisdikcijos ir sprendimų vykdymo užtikrinimo civilinėse ir komercinėse bylose aiškinimo Teisingumo Teisme, pasirašytu 1971 m. birželio 3 d., Oberster Gerichtshof (Austrija) padavė prašymą priimti prejudicinį sprendimą byloje tarp Rudolf Kronhofer ir Marianne Maier, Christian Möller, Wirich Hofius, Zeki Karan dėl šios pirma minėtos 1968 m. rugsėjo 27 d. Konvencijos 5 straipsnio 3 punkto (OL 1978, L 304, p. 36), su pakeitimais, padarytais 1978 m. spalio 9 d. Konvencija dėl Airijos, Danijos Karalystės, Jungtinės Didžiosios Britanijos ir Šiaurės Airijos Karalystės įstojimo (OL 1978 m. L 304, p. 1 ir – tekstas su pakeitimais – p. 77), 1982 m. spalio 25 d. Konvencija dėl Graikijos Respublikos įstojimo (OL 1982 m. L 388, p. 1), 1989 m. gegužės 26 d. Konvencija dėl Ispanijos Karalystės ir Portugalijos Respublikos įstojimo (OL 1989 m. L 285, p. 1) ir 1996 m. lapkričio 29 d. Konvencija dėl Austrijos Respublikos, Suomijos Respublikos ir Švedijos Karalystės įstojimo (OL 1997, C 15, p. 1, toliau – Konvencija), išaiškinimo – Teisingumo Teismas (antroji kolegija), susidedantis iš kolegijos pirmininko C. W. A. Timmermans, J.– P. Puissochet, J. N. Cunha Rodrigues (pranešėjas), teisėjų R. Schintgen ir N. Colneric, generalinis advokatas: H. von Holstein, sekretoriaus pavaduotojas: H. von Holstein, 2004 m. birželio 10 d. priėmė sprendimą, kurio rezoliucinėje dalyje nurodyta:
   1968 m. rugsėjo 27 d. Konvencijos dėl jurisdikcijos ir sprendimų vykdymo civilinėse ir komercinėse bylose, su pakeitimais padarytais 1978 m. spalio 9 d. Konvencija dėl Airijos, Danijos Karalystės, Jungtinės Didžiosios Britanijos ir Šiaurės Airijos Karalystės įstojimo, 1982 m. spalio 25 d. Konvencija dėl Graikijos Respublikos įstojimo, 1989 m. gegužės 26 d. Konvencija dėl Ispanijos Karalystės ir Portugalijos Respublikos įstojimo ir 1996 m. lapkričio 29 d. Konvencija dėl Austrijos Respublikos, Suomijos Respublikos ir Švedijos Karalystės įstojimo, 5 straipsnio 3 punkte esanti formuluotė „vieta, kurioje įvyko žalą sukėlęs įvykis“ neapima pareiškėjo gyvenamosios vietos, kur yra „pagrindinė jo turto buvimo vieta“, vien dėl to, kad joje jis patyrė finansinius nuostolius praradęs savo turto dalį kitoje Susitariančioje valstybėje.

      (1)  OL C 169, 2002 7 13.


title: Byla C-485/14: 2014 m. lapkričio 3 d. pareikštas ieškinys byloje Europos Komisija/Prancūzijos Respublika

text:
               12.1.2015

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 7/18

         2014 m. lapkričio 3 d. pareikštas ieškinys byloje Europos Komisija/Prancūzijos Respublika

   (Byla C-485/14)
   (2015/C 007/24)
   Proceso kalba: prancūzų

      Šalys

      Ieškovė: Europos Komisija, atstovaujama J.-F. Brakeland ir W. Roels

      Atsakovė: Prancūzijos Respublika

      Ieškovės reikalavimai

               —

               Pripažinti, kad atleisdama nuo turto perleidimo mokesčių taikymo viešosioms ar visuomeninius poreikius tenkinančioms įstaigoms dovanojamoms dovanoms ir testamentu paliekamam turtui tik tuomet, kai minėtos įstaigos yra įsteigtos Prancūzijoje arba valstybėje narėje, arba valstybėje, kuri yra Europos ekonominės erdvės susitarimo šalis, sudariusi su Prancūzija dvišalį susitarimą, Prancūzijos Respublika neįvykdė įsipareigojimų pagal Sutarties dėl Europos Sąjungos veikimo 63 straipsnį ir Europos ekonominės erdvės susitarimo 40 straipsnį.

               —

               Priteisti iš Prancūzijos Respublikos bylinėjimosi išlaidas.

      Ieškinio pagrindai ir pagrindiniai argumentai

   Komisijos teigimu, Prancūzijos teisės aktuose, kaip juos aiškina mokesčių inspekcija, numatytas atleidimas nuo turto perleidimo mokesčių taikymo viešosioms ar visuomeninius poreikius tenkinančioms įstaigoms dovanojamoms dovanoms ir testamentu paliekamam turtui tik tuomet, kai minėtos įstaigos yra įsteigtos Prancūzijoje arba valstybėje narėje, arba valstybėje, kuri yra Europos ekonominės erdvės susitarimo šalis, sudariusi su Prancūzija dvišalį susitarimą. Komisija mano, kad tai yra laisvo kapitalo judėjimo apribojimas, kuriuo pažeidžiami EB 56 straipsnis ir EEE susitarimo 40 straipsnis.
   Pateisindama tokį reglamentavimą, Prancūzijos Respublika pirmiausia tvirtina, kad Prancūzijos teisės aktuose daromas skirtumas tarp mokesčių mokėtojų, nesančių objektyviai panašioje situacijoje, ir papildomai nurodo bendrojo intereso motyvą, grindžiamą poreikiu užtikrinti mokesčių surinkimą.
   Komisija nesutinka su šiuo pateisinimu. Komisijos teigimu, ginčijamose nuostatose skirtumas įtvirtintas remiantis vien geografiniais kriterijais. Be to, Komisija mano, kad rėmimasis bendrojo intereso motyvu neatitinka teismo praktikoje, o ypač Sprendime Persche
       (1), nustatytų sąlygų. Galiausiai, Komisija mano, kad laisvo kapitalo judėjimo apribojimas yra bet kuriuo atveju neproporcingas.

      (1)  Sprendimas Perche, C-318/07, ECLI:EU:C:2009:33.


               16.6.2016

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 216/10

         2015 m. gruodžio 17 d. ELPA priežiūros institucijos ieškinys Lichtenšteino Kunigaikštystei
   (Byla E-32/15)
   (2016/C 216/07)
   ELPA priežiūros institucija, kuriai atstovauja Carstenas Zatschleris, Øyvindas Bø ir Marlene Lie Hakkebo, atliekantys ELPA priežiūros institucijos (35, Rue Belliard, 1040 Briuselis, Belgija) įgaliotinių funkcijas, 2015 m. gruodžio 17 d. ELPA Teisme pareiškė ieškinį Lichtenšteino Kunigaikštystei.
   ELPA priežiūros institucija prašo ELPA Teismo:

               1.

               Pripažinti, kad per nustatytą terminą nepriėmusi priemonių, reikalingų Europos ekonominės erdvės susitarimo VIII priedo 24f punkte nurodytiems teisės aktams, t. y.

                           —

                           2006 m. gruodžio 20 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvai 2006/126/EB dėl vairuotojo pažymėjimų,

                           —

                           2011 m. lapkričio 28 d. Komisijos direktyvai 2011/94/ES, kuria iš dalies keičiama Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2006/126/EB dėl vairuotojo pažymėjimų, ir

                           —

                           2012 m. lapkričio 19 d. Komisijos direktyvai 2012/36/ES, kuria iš dalies keičiama Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2006/126/EB dėl vairuotojo pažymėjimų,

                     suderintiems su Susitarimu prie jo pridėtu 1 protokolu, įgyvendinti, ar bet kokiu atveju apie tai nepranešusi ELPA priežiūros institucijai, Lichtenšteino Kunigaikštystė neįvykdė įsipareigojimų pagal minėtus teisės aktus ir EEE susitarimo 7 straipsnį.

               2.

               Nurodyti Lichtenšteinui padengti bylinėjimosi išlaidas.

      Teisinės bei faktinės aplinkybės ir pagrindai, kuriais grindžiamas ieškinys:

               —

               Ieškinyje nurodoma, kad iki 2015 m. rugpjūčio 24 d. Lichtenšteino Kunigaikštystė neatsižvelgė į 2015 m. birželio 24 d. ELPA priežiūros institucijos pagrįstą nuomonę dėl to, kad ta valstybė neperkėlė į savo nacionalinę teisinę sistemą Europos ekonominės erdvės susitarimo VIII priedo 24f punkte nurodytų teisės aktų, t. y.: 2006 m. gruodžio 20 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 2006/126/EB dėl vairuotojo pažymėjimų,
               2011 m. lapkričio 28 d. Komisijos direktyvos 2011/94/ES, kuria iš dalies keičiama Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2006/126/EB dėl vairuotojo pažymėjimų, ir
               2012 m. lapkričio 19 d. Komisijos direktyvos 2012/36/ES, kuria iš dalies keičiama Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2006/126/EB dėl vairuotojo pažymėjimų, suderintų su tuo Susitarimu prie jo pridėtu 1 protokolu.

               —

               ELPA priežiūros institucija pareiškia, kad per nustatytą terminą nepriėmęs priemonių, reikalingų teisės aktams įgyvendinti, Lichtenšteinas neįvykdė įsipareigojimų pagal EEE susitarimo 7 straipsnį.


title: Byla T-385/14: 2014 m. birželio 4 d. pareikštas ieškinys byloje Volkswagen/VRDT (ULTIMATE)

text:
               4.8.2014

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 253/49

         2014 m. birželio 4 d. pareikštas ieškinys byloje Volkswagen/VRDT (ULTIMATE)

   (Byla T-385/14)
   2014/C 253/65
   Proceso kalba: vokiečių

      Šalys

      Ieškovė: Volkswagen AG (Volfsburgas, Vokietija), atstovaujama advokato U. Sander

      Atsakovė: Vidaus rinkos derinimo tarnyba (prekių ženklams ir pramoniniam dizainui)

      Reikalavimai

   Ieškovė Bendrojo Teismo prašo:

               —

               panaikinti 2014 m. kovo 24 d. Vidaus rinkos derinimo tarnybos (prekių ženklams ir pramoniniam dizainui) pirmosios apeliacinės tarybos sprendimą R 1787/2013-1;

               —

               priteisti iš atsakovės bylinėjimosi išlaidas.

      Ieškinio pagrindai ir pagrindiniai argumentai

      Bendrijos prekių ženklas, su kuriuo susijęs ieškinys: žodinis prekių ženklas ULTIMATE 12, 28, 35 ir 37 klasių prekėms ir paslaugoms

      Eksperto sprendimas: atmesti paraišką

      Apeliacinės tarybos sprendimas: atmesti apeliaciją

      Ieškinio pagrindai: Reglamento (EB) Nr. 207/2009 7 straipsnio 1 dalies b punkto pažeidimas.


title: Byla T-374/15: 2017 m. rugsėjo 7 d. Bendrojo Teismo sprendimas byloje VM/EUIPO – DAT Vermögensmanagement (Vermögensmanufaktur) (Europos Sąjungos prekių ženklas — Registracijos pripažinimo negaliojančia procedūra — Žodinis Europos Sąjungos prekių ženklas „Vermögensmanufaktur“ — Absoliutūs atmetimo pagrindai — Apibūdinamasis pobūdis — Skiriamojo požymio nebuvimas — Reglamento (EB) Nr. 207/2009 7 straipsnio 1 dalies b ir c punktai — Reglamento Nr. 207/2009 52 straipsnio 1 dalies a punktas)

text:
               23.10.2017

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 357/9

         2017 m. rugsėjo 7 d. Bendrojo Teismo sprendimas byloje VM/EUIPO – DAT Vermögensmanagement (Vermögensmanufaktur)

   (Byla T-374/15) (1)

   ((Europos Sąjungos prekių ženklas - Registracijos pripažinimo negaliojančia procedūra - Žodinis Europos Sąjungos prekių ženklas „Vermögensmanufaktur“ - Absoliutūs atmetimo pagrindai - Apibūdinamasis pobūdis - Skiriamojo požymio nebuvimas - Reglamento (EB) Nr. 207/2009 7 straipsnio 1 dalies b ir c punktai - Reglamento Nr. 207/2009 52 straipsnio 1 dalies a punktas))
   (2017/C 357/11)
   Proceso kalba: vokiečių

      Šalys

      Ieškovė: VM Vermögens-Management GmbH (Diuseldorfas, Vokietija), atstovaujama advokatų T. Dolde ir P. Homann

      Atsakovė: Europos Sąjungos intelektinės nuosavybės tarnyba (EUIPO), atstovaujama S. Hanne

      Kita procedūros EUIPO apeliacinėje taryboje šalis, įstojusi į bylą Bendrajame Teisme: DAT Vermögensmanagement GmbH (Baldham, Vokietija), atstovaujama advokato H.-G. Stache

      Dalykas

   Ieškinys dėl 2015 m. balandžio 29 d. EUIPO penktosios apeliacinės tarybos sprendimo (byla R 418/2014-5), susijusio su registracijos pripažinimo negaliojančia procedūra tarp DAT Vermögensmanagement ir VM Vermögens-Management.

      Rezoliucinė dalis

               1.

               Atmesti ieškinį.

               2.

               VM Vermögens-Management GmbH padengia savo ir Europos Sąjungos intelektinės nuosavybės tarnybos (EUIPO) patirtas bylinėjimosi išlaidas.

               3.

               DAT Vermögensmanagement GmbH padengia savo bylinėjimosi išlaidas.

      (1)  OL C 302, 2015 9 14.


title: Byla T-175/16: 2017 m. kovo 14 d. Bendrojo Teismo sprendimas byloje Wessel-Werk/EUIPO – Wolf PVG (Dulkių siurblio antgaliai) (Bendrijos dizainas — Registracijos pripažinimo negaliojančia procedūra — Registruotas Bendrijos dizainas, kuris vaizduoja dulkių siurblio antgalį — Ankstesnis Bendrijos dizainas — Registracijos pripažinimo negaliojančia pagrindas — Individuali savybė — Informuotas vartotojas — Reglamento (EB) Nr. 6/2002 6 straipsnis ir 25 straipsnio 1 dalies b punktas)

text:
               8.5.2017

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 144/39

         2017 m. kovo 14 d. Bendrojo Teismo sprendimas byloje Wessel-Werk/EUIPO – Wolf PVG (Dulkių siurblio antgaliai)

   (Byla T-175/16) (1)

   ((Bendrijos dizainas - Registracijos pripažinimo negaliojančia procedūra - Registruotas Bendrijos dizainas, kuris vaizduoja dulkių siurblio antgalį - Ankstesnis Bendrijos dizainas - Registracijos pripažinimo negaliojančia pagrindas - Individuali savybė - Informuotas vartotojas - Reglamento (EB) Nr. 6/2002 6 straipsnis ir 25 straipsnio 1 dalies b punktas))
   (2017/C 144/52)
   Proceso kalba: vokiečių

      Šalys

      Ieškovė: Wessel-Werk GmbH (Reichshofas, Vokietija), atstovaujama advokato C. Becker

      Atsakovė: Europos Sąjungos intelektinės nuosavybės tarnyba (EUIPO), atstovaujama A. Schifko

      Kita procedūros EUIPO apeliacinėje taryboje šalis, įstojusi į bylą Bendrajame Teisme: Wolf PVG GmbH & Co. KG (Flotas, Vokietija), atstovaujama advokato J. Künzel

      Dalykas

   Ieškinys dėl pataisyto 2016 m. vasario 18 d. EUIPO trečiosios apeliacinės tarybos sprendimo (byla R 1725/2014-3), susijusio su registracijos pripažinimo negaliojančia procedūra tarp Wolf PVG ir Wessel-Werk.

      Rezoliucinė dalis

               1.

               Atmesti ieškinį.

               2.

               Priteisti iš Wessel-Werk GmbH bylinėjimosi išlaidas.

      (1)  OL C 211, 2016 6 13.


title: Byla T-644/14: 2014 m. rugpjūčio 30 d. pareikštas ieškinys byloje ADR Center/Komisija

text:
               3.11.2014

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 388/21

         2014 m. rugpjūčio 30 d. pareikštas ieškinys byloje ADR Center/Komisija

   (Byla T-644/14)
   2014/C 388/25
   Proceso kalba: anglų

      Šalys

      Ieškovė: ADR Center Srl (Roma, Italija), atstovaujama advokato L. Tantalo

      Atsakovė: Europos Komisija

      Reikalavimai

   Ieškovė Bendrojo Teismo prašo:

               —

               panaikinti 2014 m. birželio 27 d. rašte išdėstytą Komisijos sprendimą imtis veiksmų dėl pagalbos susigrąžinimo iš bendrovės ADR Center,

               —

               nurodyti nedelsiant sumokėti bendrovei ADR Center priklausančią 79  700,40 EUR sumą pagal sąskaitą proformą ir kredito avizas, pateiktas 2013 m. lapkričio 13 d.,

               —

               įpareigoti nedelsiant atlyginti bendrovei ADR Center jos tarptautiniam įvaizdžiui padarytą žalą ir žalą už jos vadovų laiką, skirtą gintis nuo nepagrįsto ieškinio,

               —

               priteisti iš atsakovės ir bet kurios į bylą įstosiančios šalies ieškovės patirtas bylinėjimosi išlaidas, kurių dydį teisingai nustatys Bendrasis Teismas.

      Ieškinio pagrindai ir pagrindiniai argumentai

   Grįsdama ieškinį ieškovė remiasi keturiais pagrindais.

               1.

               Pirmasis ieškinio pagrindas susijęs su tuo, kad ginčijamą sprendimą reikia panaikinti, nes Komisijos auditas ir po to pateikti nurodymai paremti taisyklių rinkiniu, dėl kurio nebuvo susitarta.

               2.

               Antrasis ieškinio pagrindas susijęs su tuo, kad ginčijamą sprendimą reikia panaikinti, nes Komisija nepagrįstai vėlavo pateikti galutines audito išvadas ir su jomis susijusius nurodymus grąžinti pagalbą.

               3.

               Trečiasis ieškinio pagrindas susijęs su tuo, kad Komisija neįvykdė įrodinėjimo pareigos. Ieškovė šiuo atžvilgiu teigia, kad Komisija galutinį finansinį auditą ir su juo susijusius nurodymus grąžinti pagalbą pagrindė nemotyvuotomis išvadomis.

               4.

               Ketvirtasis ieškinio pagrindas susijęs su tuo, kad Komisijos audito išvados buvo klaidingos. Šiuo atžvilgiu ieškovė teigia, kad Komisijos audito išvados ginčijamos dėl daugelio akivaizdžių procedūrinių ir materialinių klaidų. Ji taip pat tvirtina, kad Komisija ne tik neperžiūrėjo nurodymų grąžinti pagalbą, bet ir akivaizdžiai ignoravo visus bendrovės ADR Center iškeltus klausimus ir neatsižvelgė į juos.


title: Byla T-274/10: 2011 m. vasario 17 d. Bendrojo Teismo nutartis byloje Suez Environnement ir Lyonnaise des eaux France prieš Komisiją

text:
               9.4.2011

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 113/21

         2011 m. vasario 17 d. Bendrojo Teismo nutartis byloje Suez Environnement ir Lyonnaise des eaux France prieš Komisiją

   (Byla T-274/10) (1)

   2011/C 113/43
   Proceso kalba: prancūzų
   Ketvirtosios kolegijos pirmininkas nutartimi nurodė išbraukti bylą iš registro.

      (1)  OL C 234, 2010 8 28.


title: Byla T-372/16: 2016 m. liepos 11 d. pareikštas ieškinys byloje Bammer/EUIPO – mydays (Männerspielplatz)

text:
               29.8.2016

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 314/34

         2016 m. liepos 11 d. pareikštas ieškinys byloje Bammer/EUIPO – mydays (Männerspielplatz)

   (Byla T-372/16)
   (2016/C 314/46)
   Kalba, kuria surašytas ieškinys: vokiečių

      Šalys

      Ieškovas: Alexander Bammer (Zindelfingenas, Vokietija), atstovaujamas advokato W. Riegger

      Atsakovė: Europos Sąjungos intelektinės nuosavybės tarnyba (EUIPO)

      Kita procedūros Apeliacinėje taryboje šalis: mydays GmbH (Miunchenas, Vokietija)

      Su procedūra EUIPO susijusi informacija

      Prekių ženklo, dėl kurio kilo ginčas, savininkas: ieškovas

      Prekių ženklas, dėl kurio kilo ginčas: žodinis Sąjungos prekių ženklas „Männerspielplatz“ – Sąjungos prekių ženklas Nr. 8 534 364

      Procedūra EUIPO: registracijos pripažinimo negaliojančia procedūra

      Ginčijamas sprendimas: 2016 m. balandžio 28 d. EUIPO pirmosios apeliacinės tarybos sprendimas byloje R 1796/2016-1

      Reikalavimai

   Ieškovas Bendrojo Teismo prašo:

               —

               panaikinti ginčijamą sprendimą;

               —

               priteisti iš EUIPO bylinėjimosi išlaidas, įskaitant patirtąsias nagrinėjant bylą apeliacinėje taryboje.

      Pagrindai, kuriais remiamasi

               —

               apeliacinė taryba priimdama sprendimą nesirėmė prekių ženklo paraiškos pateikimo momentu 2009 m. rugsėjį;

               —

               apeliacinė taryba nepakankamai atsižvelgė į Štutgarto teismų sprendimų įrodomąją reikšmę;

               —

               apeliacinė taryba nepakankamai įvertino 2009 m. priimtus dokumentus, konkrečiai ir dėl Štutgarto teismų sprendimų motyvų;

               —

               pateikdama savo argumentus apeliacinė taryba neatsižvelgė į tai, kad skundžiamam prekių ženklui suteikė reikšmę, kurios jis bet kokiu atveju neturėjo 2009 m, nes aprašyme nebuvo pateikta jokia speciali nuoroda į įregistruotas prekes ir paslaugas;

               —

               Todėl skundžiamas prekių ženklas turi skiriamųjų požymių ir nėra aprašomojo pobūdžio vien dėl įregistruotų prekių ir paslaugų.


title: Byla T-490/12: 2014 m. rugsėjo 26 d. Bendrojo Teismo sprendimas byloje Arnoldo Mondadori Editore/VRDT – Grazia Equity (GRAZIA) (Bendrijos prekių ženklas — Protesto procedūra — Žodinio Bendrijos prekių ženklo GRAZIA paraiška — Ankstesnis nacionalinis vaizdinis prekių ženklas GRAZIA — Santykinis atmetimo pagrindas — Galimybė supainioti — Reglamento (EB) Nr. 207/2009 8 straipsnio 1 dalies b punktas — Prekių panašumo nebuvimas — Reglamento Nr. 207/2009 8 straipsnio 5 dalis — Geras vardas — Sąsajos tarp nagrinėjamų prekių ženklų nebuvimas)

text:
               10.11.2014

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 395/41

      2014 m. rugsėjo 26 d. Bendrojo Teismo sprendimas byloje Arnoldo Mondadori Editore/VRDT – Grazia Equity (GRAZIA)

      (Byla T-490/12) (1)

      ((Bendrijos prekių ženklas - Protesto procedūra - Žodinio Bendrijos prekių ženklo GRAZIA paraiška - Ankstesnis nacionalinis vaizdinis prekių ženklas GRAZIA - Santykinis atmetimo pagrindas - Galimybė supainioti - Reglamento (EB) Nr. 207/2009 8 straipsnio 1 dalies b punktas - Prekių panašumo nebuvimas - Reglamento Nr. 207/2009 8 straipsnio 5 dalis - Geras vardas - Sąsajos tarp nagrinėjamų prekių ženklų nebuvimas))
      (2014/C 395/50)
      Proceso kalba: anglų

         Šalys

         Ieškovė: Arnoldo Mondadori Editore SpA (Milanas, Italija), atstovaujama advokatų G. Dragotti, R. Valenti ir S. Balice

         Atsakovė: Vidaus rinkos derinimo tarnyba (prekių ženklams ir pramoniniam dizainui), atstovaujama A. Schifko

         Kita procedūros VRDT Apeliacinėje taryboje šalis, įstojusi į bylą Bendrajame Teisme: Grazia Equity GmbH (Štutgartas, Vokietija), atstovaujama advokato M. Müller

         Dalykas

      Ieškinys dėl 2012 m. rugsėjo 6 d. VRDT ketvirtosios apeliacinės tarybos sprendimo (byla R 1958/2010-4), susijusio su protesto procedūra tarp Arnoldo Mondadori Editore SpA ir Grazia Equity GmbH.

         Rezoliucinė dalis

                  1.

                  Atmesti ieškinį.

                  2.

                  Arnoldo Mondadori Editore SpA padengia bylinėjimosi išlaidas.

         (1)  OL C 26, 2013 1 26.


title: Byla F-72/14: 2014 m. liepos 23 d. pareikštas ieškinys byloje ZZ/Komisija

text:
               3.11.2014

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 388/29

         2014 m. liepos 23 d. pareikštas ieškinys byloje ZZ/Komisija

   (Byla F-72/14)
   2014/C 388/36
   Proceso kalba: prancūzų

      Šalys

      Ieškovas: ZZ, atstovaujamas advokatų L. Ortiz Blanco ir A. Givaja Sanz

      Atsakovė: Europos Komisija

      Ginčo dalykas bei aprašymas

   Vidaus konkurso COM/3/AD9/13 atrankos komisijos sprendimo neleisti ieškovui dalyvauti minėtame konkurse, pagrindžiant tuo, kad jis nėra „Komisijos laikinasis tarnautojas“, nes tai yra priimtinumo dalyvauti konkurse sąlyga, panaikinimas.

      Ieškovo reikalavimai

               —

               Panaikinti 2013 m. rugsėjo 18 d. Sprendimą (patvirtintas 2013 m. spalio 22 d.) neleisti ieškovui dalyvauti konkurse COM/3/AD9/13.

               —

               Prireikus, panaikinti 2014 m. balandžio 11 d. sprendimą (pranešta ieškovui 2014 m. balandžio 14 d.) atmesti 2013 m. gruodžio 17 d. skundą.

               —

               Priteisti iš Komisijos bylinėjimosi išlaidas.


title: Byla T-218/09: 2009 m. gegužės 28 d. pareikštas ieškinys byloje Italija prieš Komisiją ir EPSO

text:
               1.8.2009

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 180/59

         2009 m. gegužės 28 d. pareikštas ieškinys byloje Italija prieš Komisiją ir EPSO
   (Byla T-218/09)
   2009/C 180/109
   Proceso kalba: italų

      Šalys

      Ieškovė: Italijos Respublika, atstovaujama avvocato dello Stato P. Gentili

      Atsakovės: Europos Bendrijų Komisija ir Europos personalo atrankos tarnyba (EPSO)

      Ieškovės reikalavimai

               —

               Panaikinti pranešimą apie konkursą ir atrankos testus siekiant sudaryti kandidatų rezervo sąrašą EPSO/AST/91/09 — Asistentai (AST 3) ofseto srityje.

               —

               Panaikinti pranešimą apie konkursą ir atrankos testus siekiant sudaryti kandidatų rezervo sąrašą EPSO/AST/92/09 — Asistentai (AST 3) rengimo spaudai srityje.

      Ieškinio pagrindai ir pagrindiniai argumentai

   Ieškovė apskundė minėtus pranešimus apie konkursus, kiek juose nurodyta, kad kai kurie egzaminai turi būtinai vykti prancūzų, anglų arba vokiečių kalba.
   Savo ieškiniui pagrįsti Italijos Respublika nurodo tokius pagrindus:

               —

               pažeistas EB 290 straipsnis, kuriuo Tarybai vieningai suteikiama išimtinė kompetencija nustatyti kalbų vartojimą Bendrijos institucijose reglamentuojančias taisykles. Šiuo atžvilgiu pažymėtina, kad nagrinėjamu atveju EPSO praktiškai vietoj Tarybos nustato abiejų konkursų kalbas; anglų, prancūzų ir vokiečių kalba privalomai nustatyta kaip antra kalba ir kalba, kuria kandidatai privalės laikyti dviejų iš trijų egzaminų raštu atrankos testus ir egzaminų žodžiu atrankos testus, neleidžiant pasirinkti kitos valstybės narės kalbos,

               —

               pažeisti EB 12 straipsnis, Europos Sąjungos pagrindinių teisių chartijos 22 straipsnis, Reglamento 1/58 (1) 1 ir 6 straipsniai, Pareigūnų tarnybos nuostatų 28 straipsnis. Šiuo atžvilgiu Italijos Respublika pabrėžia, kad visos valstybių narių kalbos turi ES oficialiųjų ir darbo kalbų statusą. Todėl pranešimu apie konkursą negali būti savavališkai nustatytos tik trys kalbos, kurias kandidatai gali pasirinkti kaip antrą kalbą ir kuriomis vyks susirašinėjimas bei konkurso egzaminai. Be to, pagal Pareigūnų tarnybos nuostatų 28 straipsnį kandidatai, be savo gimtosios kalbos, privalo mokėti dar vieną iš Bendrijų kalbų, nesuteikiant jokios ypatingos vertės anglų, prancūzų ir vokiečių kalbai.

         Galiausiai ieškovė taip pat nurodo, kad pažeistas EB 253 straipsnis ir teisėtų lūkesčių apsaugos principas.

      (1)  Reglamentas Nr. 1, nustatantis kalbas, kurios turi būti vartojamos Europos ekonominėje bendrijoje (OL 34 1959, p. 650; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 1 sk., 1 t., p. 3).


title: Byla T-171/08: 2013 m. gruodžio 12 d. Bendrojo Teismo sprendimas byloje Berliner Institut für Vergleichende Sozialforschung eV prieš Komisiją (Europos pabėgėlių fondas — Projektas, skirtas pritraukti dėmesį ir platinti informaciją apie psichologinius išgyvenimus patyrusius pabėgėlius — Projektas „Išgyvenimus patyrę pabėgėliai Sąjungoje: institucijos, apsaugos mechanizmai ir tinkama praktika“ — Likučio sumokėjimas — Pareiga motyvuoti — Gero administravimo principas — Vertinimo klaida)

text:
               8.2.2014

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 39/15

         2013 m. gruodžio 12 d. Bendrojo Teismo sprendimas byloje Berliner Institut für Vergleichende Sozialforschung eV prieš Komisiją

   (Byla T-171/08) (1)

   (Europos pabėgėlių fondas - Projektas, skirtas pritraukti dėmesį ir platinti informaciją apie psichologinius išgyvenimus patyrusius pabėgėlius - Projektas „Išgyvenimus patyrę pabėgėliai Sąjungoje: institucijos, apsaugos mechanizmai ir tinkama praktika“ - Likučio sumokėjimas - Pareiga motyvuoti - Gero administravimo principas - Vertinimo klaida)
   2014/C 39/24
   Proceso kalba: vokiečių

      Šalys

      Ieškovė: Berliner Institut für Vergleichende Sozialforschung eV (Berlynas, Vokietija), iš pradžių atstovaujama advokato U. Claus, po to — advokatų C. Otto, S. Reichmann ir L.-J. Schmidt

      Atsakovė: Europos Komisija, iš pradžių atstovaujama S. Grünheid ir B. Simon, po to — S. Grünheid

      Dalykas

   Prašymas panaikinti 2008 m. kovo 7 d. rašte išdėstytą Komisijos sprendimą nepripažinti dalies išlaidų, ieškovės patirtų vykdant susitarimą dėl subsidijų JAI/2004/ERF/073, susijusį su Bendrijos remiamu projektu, skirtu pritraukti dėmesį ir platinti informaciją apie psichologinius išgyvenimus patyrusius pabėgėlius.

      Rezoliucinė dalis

               1.

               Atmesti ieškinį.

               2.

               Priteisti iš Berliner Institut für Vergleichende Sozialforschung eV bylinėjimosi išlaidas.

      (1)  OL C 171, 2008 7 5.


title: Byla C-134/12: 2012 m. gegužės 10 d. Teisingumo Teismo (šeštoji kolegija) nutartis byloje ( Curtea de Apel Constanța (Rumunija) prašymas priimti prejudicinį sprendimą) Ministerul Administrației și Internelor, Inspectoratul General al Poliției Române, Inspectoratul de Poliție al Județului Tulcea prieš Corpul Național al Polițiștilor — Biroul Executiv Central (Prašymas priimti prejudicinį sprendimą — Europos Sąjungos pagrindinių teisių chartija — Europos žmogaus teisių ir pagrindinių laisvių apsaugos konvencija — Nacionalinės teisės aktų, pagal kuriuos sumažinamas kelių kategorijų valstybės tarnautojų darbo užmokestis, galiojimas — Sąjungos teisės neįgyvendinimas ﾀﾔ Akivaizdus Teisingumo Teismo kompetencijos nebuvimas)

text:
               6.10.2012

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 303/9

         2012 m. gegužės 10 d. Teisingumo Teismo (šeštoji kolegija) nutartis byloje (Curtea de Apel Constanța (Rumunija) prašymas priimti prejudicinį sprendimą) Ministerul Administrației și Internelor, Inspectoratul General al Poliției Române, Inspectoratul de Poliție al Județului Tulcea prieš Corpul Național al Polițiștilor — Biroul Executiv Central

   (Byla C-134/12) (1)

   (Prašymas priimti prejudicinį sprendimą - Europos Sąjungos pagrindinių teisių chartija - Europos žmogaus teisių ir pagrindinių laisvių apsaugos konvencija - Nacionalinės teisės aktų, pagal kuriuos sumažinamas kelių kategorijų valstybės tarnautojų darbo užmokestis, galiojimas - Sąjungos teisės neįgyvendinimas - Akivaizdus Teisingumo Teismo kompetencijos nebuvimas)
   2012/C 303/18
   Proceso kalba: rumunų

      Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas

      Curtea de Apel Constanța

      Šalys

      Ieškovės: Ministerul Administrației și Internelor, Inspectoratul General al Poliției Române, Inspectoratul de Poliție al Județului Tulcea

      Atsakovė: Corpul Național al Polițiștilor — Biroul Executiv Central

      Dalykas

   Prašymas priimti prejudicinį sprendimą — Curtea de Apel Constanța — Europos Sąjungos pagrindinių teisių chartijos 17 straipsnio 1 dalies, 20 ir 21 straipsnių išaiškinimas — Žmogaus teisių ir pagrindinių laisvių apsaugos konvencijos 15 straipsnio 3 dalies išaiškinimas — Nacionalinės teisės aktų, pagal kuriuos sumažinamas kelių kategorijų valstybės tarnautojų darbo užmokestis, leistinumas — Teisės į nuosavybę ir vienodo vertinimo bei nediskriminavimo principų pažeidimas

      Rezoliucinė dalis

   Europos Sąjungos Teisingumo Teismas akivaizdžiai neturi kompetencijos nagrinėti Curtea de Apel Constanța (Rumunija) 2012 m. vasario 8 d. pateikto prašymo priimti prejudicinį sprendimą.

      (1)  OL C 138, 2012 5 12.


title: Byla C-226/05 Europos Bendrijų Komisijos 2005 m. gegužės 20 d. pareikštas ieškinys Austrijos Respublikai

text:
               9.7.2005

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 171/11

         Europos Bendrijų Komisijos 2005 m. gegužės 20 d. pareikštas ieškinys Austrijos Respublikai
   (Byla C-226/05)
   (2005/C 171/19)
   Proceso kalba: vokiečių
   2005 m. gegužės 20 d. Europos Bendrijų Teisingumo Teisme buvo pareikštas Europos Bendrijų Komisijos, atstovaujamos Dr. Bernhard Schima, nurodžiusio adresą dokumentams įteikti Liuksemburge, ieškinys Austrijos Respublikai.
   Ieškovė Teisingumo Teismo prašo:

               1)

               pripažinti, kad Austrijos Respublika pažeidė savo įsipareigojimus visiškai įgyvendinti 1996 m. gruodžio 9 d. Tarybos direktyvą 96/82/EB dėl didelių, su pavojingomis medžiagomis susijusių avarijų pavojaus kontrolės (1), kadangi

                           —

                           pažeisdama direktyvos 24 straipsnio 1 dalį federalinių Mineralinių žaliavų įstatymo (Mineralrohstoffgesetz) ir Šaudymo priemonių ir sprogmenų įstatymo (Schieß- und Sprendmittelgesetz) bei Zalcburgo federalinės žemės Elektros energijos ūkio įstatymo (Energiewirtschaftsgesetz) taikymo srityje nepriėmė direktyvą įgyvendinančių nuostatų;

                           —

                           neįgyvendino direktyvos 11 straipsnio dėl išorės avarinių planų Burgenlando, Zalcburgo, Štirijos ir Tirolio federalinių žemių teritorijoje;

                           —

                           neįgyvendino direktyvos 12 straipsnio Aukštutinės Austrijos federalinės žemės teritorijoje ir

                           —

                           neįgyvendino direktyvos 8 straipsnio 2 dalies b punkto Burgenlando, Aukštutinės Austrijos, Zalcburgo, Tirolio ir Foralbergo federalinių žemių teritorijoje

                     arba visais šiais atvejais nepranešė Komisijai apie įgyvendinimo priemones.

               2)

               priteisti iš Austrijos Respublikos bylinėjimosi išlaidas.

         Ieškinio pagrindai ir pagrindiniai argumentai
   Pagal 1996 m. gruodžio 9 d. Tarybos direktyvos 96/82/EB dėl didelių, su pavojingomis medžiagomis susijusių avarijų pavojaus kontrolės 24 straipsnio 1 dalį valstybės narės ją turėjo perkelti į nacionalinę teisę ne vėliau kaip praėjus 24 mėnesiams nuo jos įsigaliojimo, t. y. iki 1999 m. vasario 3 d. Austrijoje direktyvos įgyvendinimo pareiga iš dalies tenka federacijai, o iš dalies — federalinėms žemėms.
   Komisijos nuomone, Austrijoje direktyva buvo perkelta nevisiškai arba nepakankamai: svarbiose srityse yra direktyvos perkėlimo spragų, o dalis perkėlimo nuostatų neatitinka direktyvos reikalavimų.
   Federalinės teisės lygmeniu direktyva dar nebuvo įgyvendinta Mineralinių žaliavų įstatymo (Mineralrohstoffgesetz) ir Šaudymo priemonių ir sprogmenų įstatymo (Schieß- und Sprendmittelgesetz) taikymo srityse, o federalinių žemių lygmeniu — Zalcburgo federalinės žemės Elektros energijos ūkio įstatymo (Energiewirtschaftsgesetz) taikymo srityje.
   Direktyvos 11 straipsnio 1 dalis — išorės avarinio plano priemonėms už objekto ribų parengimas — nėra įgyvendintas Burgenlando, Zalcburgo, Štirijos ir Tirolio federalinių žemių teritorijoje.
   Direktyvos 12 straipsnis nustato valstybių narių pareigą žemėtvarkos politikoje ir (arba) kitoje atitinkamoje politikos srityje atsižvelgti į stambių avarijų prevencijos ir jų padarinių apribojimo uždavinius. Valstybės narės privalo kontroliuoti naujų objektų išdėstymą ir parengti tinkamą konsultacijų tvarką, siekiant įgyvendinti šią politiką. Tačiau Aukštutinės Austrijos federalinės žemės atveju Komisijai nebuvo pranešta apie 12 straipsnio perkėlimo priemones.
   Direktyvos 8 straipsnio 2 dalies b punktas reikalauja, kad vadinamųjų „domino efekto“ objektų atveju valstybės narės numatytų bendradarbiavimą informuojant visuomenę ir teikiant kompetentingai institucijai informaciją dėl išorinių avarinių planų rengimo. Ši nuostata nebuvo įgyvendinta Burgenlando, Aukštutinės Austrijos, Zalcburgo, Tirolio ir Foralbergo federalinių žemių teritorijoje.

      (1)  OL L 10, p. 13.


title: Byla T-65/12 P: 2012 m. birželio 12 d. Bendrojo Teismo nutartis byloje Strack prieš Komisiją (Apeliacinis skundas — Viešoji tarnyba — Pareigūnai — Nutartis grąžinti bylą nagrinėti iš naujo — Sprendimas, dėl kurio negali būti pateikiamas apeliacinis skundas — Akivaizdžiai nepriimtinas apeliacinis skundas)

text:
               28.7.2012

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 227/22

         2012 m. birželio 12 d. Bendrojo Teismo nutartis byloje Strack prieš Komisiją

   (Byla T-65/12 P) (1)

   (Apeliacinis skundas - Viešoji tarnyba - Pareigūnai - Nutartis grąžinti bylą nagrinėti iš naujo - Sprendimas, dėl kurio negali būti pateikiamas apeliacinis skundas - Akivaizdžiai nepriimtinas apeliacinis skundas)
   2012/C 227/37
   Proceso kalba: vokiečių

      Šalys

      Apeliantas: Guido Strack (Kelnas, Vokietija), atstovaujamas advokato H. Tettenborn

      Kita proceso šalis: Europos Komisija, atstovaujama H. Krämer ir B. Eggers

      Dalykas

   Apeliacinis skundas dėl 2011 m. gruodžio 7 d. Tarnautojų teismo (antroji kolegija) nutarties byloje Strack prieš Komisiją (F-44/05 RENV, dar nepaskelbta Rinkinyje) panaikinimo.

      Rezoliucinė dalis

               1.

               Atmesti apeliacinį skundą.

               2.

               Guido Strack padengia savo ir Europos Komisijos šioje instancijoje patirtas bylinėjimosi išlaidas.

      (1)  OL C 118, 2012 4 21.


title: Byla C-595/15 P: 2015 m. lapkričio 14 d National Iranian Oil Company PTE Ltd (NIOC) ir kt. pateiktas apeliacinis skundas dėl 2015 m. rugsėjo 4 d. Bendrojo Teismo (septintoji kolegija) priimto sprendimo byloje T-577/12 NIOC ir kt./Europos Sąjungos Taryba

text:
               15.2.2016

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 59/3

         2015 m. lapkričio 14 d National Iranian Oil Company PTE Ltd (NIOC) ir kt. pateiktas apeliacinis skundas dėl 2015 m. rugsėjo 4 d. Bendrojo Teismo (septintoji kolegija) priimto sprendimo byloje T-577/12 NIOC ir kt./Europos Sąjungos Taryba

   (Byla C-595/15 P)
   (2016/C 059/03)
   Proceso kalba: prancūzų

      Šalys

      Apeliantės:

      National Iranian Oil Company PTE Ltd (NIOC), National Iranian Oil Company International Affairs Ltd (NIOC International Affairs), Iran Fuel Conservation Organization (IFCO), Karoon Oil & Gas Production Co., Petroleum Engineering & Development Co. (PEDEC), Khazar Exploration and Production Co. (KEPCO), National Iranian Drilling Co. (NIDC), South Zagros Oil & Gas Production Co., Maroun Oil & Gas Co., Masjed-Soleyman Oil & Gas Co. (MOGC), Gachsaran Oil & Gas Co., Aghajari Oil & Gas Production Co. (AOGPC), Arvandan Oil & Gas Co. (AOGC), West Oil & Gas Production Co., East Oil & Gas Production Co. (EOGPC), Iranian Oil Terminals Co. (IOTC), Pars Special Economic Energy Zone (PSEEZ), atstovaujamos advokato J.-M. Thouvenin

      Kita proceso šalis:

   Europos Sąjungos Taryba

      Apeliančių reikalavimai

               —

               Panaikinti 2015 m. rugsėjo 4 d. Europos Sąjungos Bendrojo Teismo septintosios kolegijos sprendimą byloje T-577/12;

               —

               Patenkinti apeliančių reikalavimus, pateiktus Europos Sąjungos Bendrajame Teisme;

               —

               Priteisti iš kitos proceso šalies bylinėjimosi išlaidas abiejose instancijose.

      Apeliacinio skundo pagrindai ir pagrindiniai argumentai

               1.

               Kaip pirmąjį panaikinimo pagrindą apeliantės nurodo tai, kad Bendrasis Teismas padarė teisės klaidą, kai pirmiau nurodyto sprendimo 44 punkte nusprendė, jog aplinkybė, kad 2012 m. spalio 15 d. Tarybos įgyvendinimo reglamente (ES) Nr. 945/2012 (1) daroma nuoroda į Reglamento (ES) Nr. 267/2012 (2) 46 straipsnio 2 dalį, aiškintina kaip aiškiai nurodanti, kad pirmojo reglamento teisinis pagrindas yra ši 46 straipsnio 2 dalis.

               2.

               Antruoju apeliacinio skundo pagrindu apeliantės teigia, kad Bendrasis Teismas padarė teisės klaidą savo sprendimo 55–57 punktuose. Jų teiginius apibendrina konstatavimas, jog „remiantis 215 straipsnio 2 dalimi negalima daryti išvados, kad individualios ribojamosios priemonės, nukreiptos prieš fizinius ar juridinius asmenis, grupes ar nevalstybinius subjektus, turi būti patvirtintos pagal SESV 215 straipsnio 1 dalyje įtvirtintą procedūrą“. Pirma, SESV 215 straipsnio 1 dalyje, vienintelėje ribojamosioms priemonėms skirtoje nuostatoje, aiškiai numatyta, kad tokioms priemonėms taikytina joje nustatyta procedūra ir šiuo klausimu nenumatyta jokia kita procedūra. Antra, SESV 291 straipsnis prieštarauja SESV 215 straipsnio 2 daliai. Be to, ribojamosioms priemonėms priimti Taryba negali remtis SESV 291 straipsnio 2 dalimi kaip teisiniu pagrindu, papildomu SESV 215 straipsnio 2 daliai. Galiausiai, netgi darant prielaidą, kad priimdama ribojamąsias priemones Taryba gali remtis SESV 291 straipsnio 2 dalimi kaip teisiniu pagrindu, papildomu SESV 215 straipsnio 2 daliai, vis dėlto šiuo atveju buvo neteisėtai remtasi šiuo teisiniu pagrindu.

               3.

               Trečiuoju apeliacinio skundo pagrindu, nurodytu papildomai, jeigu būtų nuspręsta, kad SESV 291 straipsnio 2 dalis teisiniu požiūriu gali būti pagrindas individualioms ribojamosioms priemonėms priimti, kiek tai susiję su ribojamųjų priemonių, iš pradžių pagrįstų SESV 215 straipsniu, politika, apeliantės tvirtina, kad Bendrasis Teismas padarė teisės klaidą, kai savo sprendimo 75–83 punktuose iš esmės nusprendė, kad Sąjungos Taryba „tinkamai [pagrindė]“ (291 straipsnio 2 dalies formuluotė) šios nukrypstančios procedūros taikymą, kuri šiuo atveju buvo vienintelė galima. Viena vertus, reikalaujamas pateisinimas turi būti eksplicitinis, kita vertus, netgi darant prielaidą, kad ekspliciškai pagrindus galima įvykdyti šį reikalavimą, šiuo atveju taip nebuvo, nes Bendrasis Teismas atitinkamus tekstus aiškino klaidingai.

               4.

               Ketvirtuoju apeliacinio skundo pagrindu, nurodytu papildomai, jeigu būtų nuspręsta, kad SESV 291 straipsnio 2 dalis teisiniu požiūriu gali būti pagrindas individualioms ribojamosioms priemonėms priimti, kiek tai susiję su ribojamųjų priemonių, iš pradžių pagrįstų SESV 215 straipsniu, politika, apeliantės tvirtina, kad Bendrasis Teismas padarė teisės klaidą, kai savo sprendimo 87 punkte padarė išvadą, jog Reglamento Nr. 267/2012 46 straipsnio 2 dalimi „būtent Tarybai suteikiami įgaliojimai įgyvendinti minėto reglamento 23 straipsnio 2 ir 3 dalių nuostatas“. To pakanka, kad būtų laikoma įvykdyta su šios nuostatos teisinio pagrindo – SESV 291 straipsnio 2 dalies – nurodymu susijusi pareiga motyvuoti. Apeliančių teigimu, Bendrasis Teismas priėjo prie tokios išvados teisiškai klaidingai aiškinęs Reglamento Nr. 267/2012 46 straipsnio 2 dalį.

               5.

               Penktuoju apeliacinio skundo pagrindu, nurodytu papildomai, jeigu būtų nuspręsta, kad SESV 291 straipsnio 2 dalis teisiniu požiūriu gali būti pagrindas individualioms ribojamosioms priemonėms priimti, kiek tai susiję su ribojamųjų priemonių, iš pradžių pagrįstų SESV 215 straipsniu, politika, apeliantės teigia, jog Bendrasis Teismas padarė teisės klaidą savo sprendimo 86–88 punktuose konstatavęs, kad pareiga motyvuoti Sąjungos teisės aktus nereiškia, kad Taryba privalo aiškiai nurodyti, kad, kiek tai susiję su Reglamento Nr. 267/2012 46 straipsnio 2 dalies teisiniu pagrindu, šis reglamentas pagrįstas SESV 291 straipsnio 2 dalimi.

               6.

               Šeštuoju apeliacinio skundo pagrindu apeliantės tvirtina, Bendrasis Teismas padarė teisės klaidą savo sprendimo 100 ir 103 punktuose, taip pat 108 ir 110 punktuose, kai nusprendė, kad tai, ar Sąjungos priimtos ribojamosios priemonės atitinka teisinio saugumo ir įstatymo numatomumo principus, iš kurių išplaukia, kad minėtos priemonės turi būti aiškios ir tikslios, reikia tikrinti atsižvelgiant teismo praktikoje įtvirtintas taisykles dėl Sąjungos aktų vienodo aiškinimo, kurios įpareigoja šiuos aktus aiškinti ir taikyti atsižvelgiant į kitas oficialias kalbines versijas.

               7.

               Kaip septintą apeliacinio skundo pagrindą apeliantės nurodo tai, kad Bendrasis Teismas padarė teisės klaidą savo sprendimo 134 punkte, kai nusprendė, kad Reglamento Nr. 267/2012 23 straipsnio 2 dalies d punktas (ginčijamas kriterijus) atitinka teisinės valstybės ir bendriau Europos Sąjungos teisės principus, nes jis nėra „nei neteisėtas, nei savavališkai nustatytas“ ir 140 punkte, kai konstatavo, kad „ginčijamu kriterijumi, nustatant objektyvius kriterijus, apribojama Tarybos diskrecija ir užtikrinamas pagal Sąjungos teisę reikalaujamas numatomumo lygis“. Šiuo klausimu apeliantės teigia, kad Bendrasis Teismas padarė teisės klaidą, nes ginčijamą kriterijų aiškino remdamasis 2012 m. kovo 13 d. Sprendimu Melli Bank/Conseil (C-380/09 P).

               8.

               Papildomai nurodytu aštuntuoju apeliacinio skundo pagrindu, apeliantės pažymi, jog darant prielaidą, kad Bendrojo Teismo pasirinktas sąvokos „asociacija“ aiškinimas yra teisingas, konstatuotina, kad atitinkamoje byloje jis buvo neteisingai taikytas.

      (1)  2012 m. spalio 15 d. Tarybos įgyvendinimo reglamentas (ES) Nr. 945/2012, kuriuo įgyvendinamas Reglamentas (ES) Nr. 267/2012 dėl ribojamųjų priemonių Iranui (OL L 282, p. 16).

      (2)  2012 m. kovo 23 d. Tarybos reglamentas (ES) Nr. 267/2012 dėl ribojamųjų priemonių Iranui, kuriuo panaikinamas Reglamentas (ES) Nr. 961/2010 (OL L 281, p. 1).


title: Byla C-397/07: 2009 m. liepos 9 d. Teisingumo Teismo (ketvirtoji kolegija) sprendimas byloje Europos Bendrijų Komisija prieš Ispanijos Karalystę (Valstybės įsipareigojimų neįvykdymas — Netiesioginiai mokesčiai, taikomi kapitalui pritraukti — Kapitalo bendrovės — Direktyva 69/335/EEB — 2 straipsnio 1 ir 3 dalys, 4 straipsnio 1 dalis ir 7 straipsnis — Kapitalo mokestis — Atleidimas nuo mokesčio — Sąlygos — Bendrovės faktinio valdymo centro ar registruotos buveinės perkėlimas iš vienos valstybės narės į kitą — Kapitalo mokestis, taikomas komercinei veiklai, kurią valstybėje narėje vykdo kitoje valstybėje narėje įsteigtų bendrovių filialai ar nuolatinės veiklos vietos)

text:
               29.8.2009

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 205/4

         2009 m. liepos 9 d. Teisingumo Teismo (ketvirtoji kolegija) sprendimas byloje Europos Bendrijų Komisija prieš Ispanijos Karalystę

   (Byla C-397/07) (1)

   (Valstybės įsipareigojimų neįvykdymas - Netiesioginiai mokesčiai, taikomi kapitalui pritraukti - Kapitalo bendrovės - Direktyva 69/335/EEB - 2 straipsnio 1 ir 3 dalys, 4 straipsnio 1 dalis ir 7 straipsnis - Kapitalo mokestis - Atleidimas nuo mokesčio - Sąlygos - Bendrovės faktinio valdymo centro ar registruotos buveinės perkėlimas iš vienos valstybės narės į kitą - Kapitalo mokestis, taikomas komercinei veiklai, kurią valstybėje narėje vykdo kitoje valstybėje narėje įsteigtų bendrovių filialai ar nuolatinės veiklos vietos)
   2009/C 205/06
   Proceso kalba: ispanų

      Šalys

      Ieškovė: Europos Bendrijų Komisija, atstovaujama E. Gippini Fournier ir M. Afonso

      Atsakovė: Ispanijos Karalystę, atstovaujama B. Plaza Cruz ir M. Muñoz Pérez

      Dalykas

   Valstybės įsipareigojimų neįvykdymas — 1969 m. liepos 17 d. Tarybos direktyvos 69/335/EEB dėl netiesioginių mokesčių, taikomų kapitalui pritraukti (OL L 249, p. 25; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 9 sk., 1 t., p. 11) pažeidimas — Bendrovės buveinės perkėlimas — Nacionalinės teisės aktai, numatantys buveinės perkėlimo apmokestinimą, jei atitinkamai bendrovei kapitalo mokestis netaikomas kilmės valstybėje narėje — Privalomo atleidimo nuo mokesčio taikymo sąlygos

      Rezoliucinė dalis

               1.

               Ispanijos Karalystė,

                           —

                           1969 m. liepos 17 d. Tarybos direktyvos 69/335/EEB dėl netiesioginių mokesčių, taikomų kapitalui pritraukti, iš dalies pakeistos 1973 m. balandžio 9 d. Tarybos direktyva 73/79/EEB ir 1985 m. birželio 10 d. Tarybos direktyva 85/303/EEB, 7 straipsnio 1 dalies b punkte numatytus sandorius atleisdama nuo kapitalo mokesčio, tik jei tenkinamos 2004 m. kovo 5 d. Karaliaus dekretu įstatymu Nr. 4/2004 priimtos Pelno mokesčio įstatymo konsoliduotos redakcijos antros papildomos nuostatos (Disposición Adicional Segunda del texto Refundido de la Ley del Impuesto sobre Sociedades) 96 straipsnyje numatytos sąlygos,

                           —

                           kapitalo mokesčiu apmokestindama savo kilmės valstybėje narėje panašiu mokesčiu neapmokestinamų kapitalo bendrovių faktinio valdymo centro arba registruotos buveinės perkėlimą į Ispaniją iš kitos valstybės narės ir

                           —

                           kapitalo mokesčiu apmokestindama kapitalą, naudojamą komercinei veiklai, kurią Ispanijos teritorijoje vykdo kitoje, panašaus mokesčio netaikančioje, valstybėje narėje įsteigtų bendrovių filialai ar nuolatinės veiklos vietos,

                     neįvykdė įsipareigojimų pagal Direktyvą 69/335, iš dalies pakeistą Direktyvomis 73/79, 73/80 ir 85/303.

               2.

               Atmesti likusią ieškinio dalį.

               3.

               Priteisti iš Ispanijos Karalystės bylinėjimosi išlaidas.

      (1)  OL C 269, 2007 11 10.


title: Byla T-759/15: 2015 m. gruodžio 29 d. pareikštas ieškinys byloje Fiat Chrysler Finance Europe/Komisija

text:
               15.2.2016

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 59/49

         2015 m. gruodžio 29 d. pareikštas ieškinys byloje Fiat Chrysler Finance Europe/Komisija

   (Byla T-759/15)
   (2016/C 059/57)
   Proceso kalba: anglų

      Šalys

      Ieškovė: Fiat Chrysler Finance Europe (FCFE) (Liuksemburgas, Liuksemburgas), atstovaujama solisitoriaus J. Rodriguez, advokatų M. Engel ir G. Maisto

      Atsakovė: Europos Komisija

      Reikalavimai

   Ieškovė Bendrojo Teismo prašo:

               —

               pripažinti ieškinį dėl panaikinimo priimtinu;

               —

               panaikinti 2015 m. spalio 21 d. Komisijos sprendimo, skirto Liuksemburgo Didžiajai Hercogystei (Liuksemburgui) byloje SA.38375 (2914/C ex 2014 NN) (toliau – ginčijamas sprendimas), 1–4 straipsnius;

               —

               nurodyti Komisijai padengti FCFE bylinėjimosi išlaidas.

      Ieškinio pagrindai ir pagrindiniai argumentai

   Grįsdama ieškinį ieškovė remiasi keturiais pagrindais.

               1.

               Pirmasis ieškinio pagrindas susijęs su tuo, kad ginčijamu sprendimu pažeidžiamas SESV 107 straipsnis, nes Komisija neteisingai taikė sąvoką „atrankinis pranašumas“ ir neįrodė, kad dėl išankstinio kainodaros susitarimo gali būti iškraipoma konkurencija.

               2.

               Antrasis ieškinio pagrindas susijęs su tuo, kad ginčijamu sprendimu pažeidžiama SESV 296 straipsnio antra pastraipa ir jame nustatyta pareiga nurodyti motyvus, nes jame nepaaiškinta, kaip įprastų rinkos sąlygų principas išplaukia iš Europos Sąjungos teisės ar koks tai principas, taip pat jame neišsamiai apibūdintas išankstinio kainodaros susitarimo poveikis konkurencijai.

               3.

               Trečiasis ieškinio pagrindas susijęs su tuo, kad ginčijamu sprendimu pažeidžiamas teisinio saugumo principas, nes Komisijos pateikta nauja įprastų rinkos sąlygų principo formuluotė kelia visišką neaiškumą ir painiavą, kokiais atvejais išankstiniu kainodaros susitarimu ar bet kokia sandorių kainodaros analize gali būti pažeidžiamos ES valstybės pagalbos taisyklės.

               4.

               Ketvirtasis ieškinio pagrindas susijęs su tuo, kad ginčijamu sprendimu pažeidžiamas teisėtų lūkesčių principas, nes Komisija buvo sukūrusi teisėtą lūkestį, jog teikdama valstybės pagalbą sandorių kainodaros susitarimus vertins vadovaudamasi EBPO rekomendacijomis, ir jai staiga nukrypus nuo šios praktikos buvo pažeistas teisėtų lūkesčių principas.


title: 2005 m. kovo 17 d. Pirmosios Instancijos Teismo sprendimas, Byloje T-187/03 Isabella Scippacercola prieš Europos Bendrijų Komisiją („Galimybė susipažinti su institucijų dokumentais — Reglamento (EB) Nr. 1049/2001 4 straipsnio 5 dalis“)

text:
               11.6.2005

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 143/32

      PIRMOSIOS INSTANCIJOS TEISMO SPRENDIMAS

   2005 m. kovo 17 d.
   Byloje T-187/03 Isabella Scippacercola prieš Europos Bendrijų Komisiją
       (1)

   („Galimybė susipažinti su institucijų dokumentais - Reglamento (EB) Nr. 1049/2001 4 straipsnio 5 dalis“)
   (2005/C 143/61)
   Proceso kalba: anglų
   Byloje T-187/03 Isabella Scippacercola, gyvenanti Briuselyje (Belgija), atstovaujama pradžioje advokatų K. Adamantopoulos ir D. Papakrivopoulos, vėliau — advokato K. Adamantopoulos ir solicitor B. Keane, nurodžiusių adresą dokumentams įteikti Liuksemburge, prieš Europos Bendrijų Komisiją, atstovaujamą L. Flynn ir P. Aalto, nurodžiusių adresą dokumentams įteikti Liuksemburge, dėl prašymo panaikinti 2003 m. kovo 19 d. Komisijos sprendimą atmesti ieškovės paduotą prašymą suteikti galimybę susipažinti su dokumentu, susijusiu su naujo Atėnų tarptautinio oro uosto Spatoje (Graikija) projektu, Pirmosios instancijos teismas (trečioji kolegija), kurį sudaro pirmininkas J. Azizi ir teisėjai M. Jaeger ir O. Czúcz; sekretorius administratorius I. Natsinas, 2005 m. kovo 17 d. priėmė sprendimą, kurio rezoliucinėje dalyje nurodyta:

               1.

               Atmesti ieškinį.

               2.

               Priteisti iš ieškovės bylinėjimosi išlaidas.

      (1)  OL C 200, 2003 8 23.


title: Byla T-79/10: 2010 m. vasario 22 d. pareikštas ieškinys byloje COLT Télécommunications France prieš Komisiją

text:
               1.5.2010

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 113/56

         2010 m. vasario 22 d. pareikštas ieškinys byloje COLT Télécommunications France prieš Komisiją

   (Byla T-79/10)
   2010/C 113/87
   Proceso kalba: prancūzų

      Šalys

      Ieškovė: COLT Télécommunications France SAS (Paryžius, Prancūzija), atstovaujama advokato M. Debroux

      Atsakovė: Europos Komisija

      Ieškovės reikalavimai

               —

               Vykdant Bendrojo teismo procedūros reglamento 49, 64 ir 65 straipsniuose numatytas proceso organizavimo priemones, įpareigoti Komisiją pateikti kai kuriuos dokumentus, nurodytus Komisijos galutiniame sprendime C(2009) 7426 (valstybės pagalba N 331/2008 — Prancūzija).

               —

               Panaikinti sprendimą, kiek jame pripažinta, jog „priemonės, apie kurias buvo pranešta, nereiškia pagalbos Sutarties 87 straipsnio 1 dalies prasme“.

               —

               Priteisti iš Komisijos visas bylinėjimosi išlaidas.

      Ieškinio pagrindai ir pagrindiniai argumentai

   Ieškovė prašo panaikinti 2009 m. rugsėjo 30 d. Komisijos sprendimą C(2009) 7426 galutinis, kuriuo nustatoma, jog Prancūzijos valdžios institucijų vienai įmonių grupei suteikta 59 mln. eurų subsidija už viešąsias paslaugas, skirta įrengti ir eksploatuoti didelio pajėgumo elektroninių ryšių tinklą Aukštutinės Senos regione (projektas THD 92), nėra valstybės pagalba.
   Grįsdama ieškinį ieškovė nurodo vieną pagrindą, t. y. jog Komisija nepradėjo formalios tyrimo procedūros, numatytos Sutarties dėl Europos Sąjungos veikimo (SESV) 108 straipsnio 2 dalyje. Šį pagrindą sudaro septynios dalys:

               —

               pirma, ypatingai ilga sprendimo priėmimo trukmė (15 mėnesių) rodo klausimo sudėtingumą ir buvusią būtybę pradėti formalią tyrimo procedūrą,

               —

               antra, ieškovės teigimu, atsižvelgdama į tai, jog tinklas buvo diegiamas dviem etapais, Komisija turėjo konstatuoti bent jau tai, jog pirmasis tinklo diegimo pelningose ir tankiai gyvenamose vietovėse etapas nereikalavo jokios valstybės subsidijos,

               —

               trečia, sprendime taikyta metodika, pagal kurią apibrėžiamos tariamos „nepelningos vietovės“, yra labai kritikuotina ir prieštarauja Prancūzijos elektroninių ryšių ir pašto reguliavimo tarnybos (ARCEP) išvadoms; dėl šios klaidingos ir prieštaringos metodikos turėjo būti pradėtas išsamesnis tyrimas,

               —

               ketvirta, daugybė konkuruojančių operatorių pateiktų motyvuotų prieštaravimų taip pat turėjo paskatinti Komisiją pradėti išsamesnį tyrimą,

               —

               penkta, ieškovės teigimu, Komisija neatliko net minimalios kontrolės tam, kad įsitikintų, jog Prancūzijos valdžios institucijos nepadarė akivaizdžios vertinimo klaidos sukurdamos tariamas bendros ekonominės svarbos paslaugas, ypač tuomet, kai nėra rinkos nepakankamumo,

               —

               šešta, nebuvo atlikta net minimalios kontrolės, susijusios Prancūzijos valdžios institucijų padaryta akivaizdžia vertinimo klaida kuriant bendros ekonominės svarbos paslaugas, nes numatyta valstybės parama nebuvo specifinio pobūdžio,

               —

               septinta, ieškovės teigimu, priimant sprendimą nebuvo atsižvelgta į realią kompensacijos už tariamas papildomas išlaidas, susijusias su nurodytais viešųjų paslaugų teikimo įsipareigojimais, permokėjimo riziką,


title: Byla C-646/13: 2013 m. gruodžio 5 d. Curtea de Apel Galați (Rumunija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje Casa Județeană de Pensii Brăila prieš E.S.

text:
               8.2.2014

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 39/14

         2013 m. gruodžio 5 d.Curtea de Apel Galați (Rumunija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje Casa Județeană de Pensii Brăila prieš E.S.

   (Byla C-646/13)
   2014/C 39/22
   Proceso kalba: rumunų

      Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas

      Curtea de Apel Galați

      Šalys pagrindinėje byloje

      Apeliantė: Casa Județeană de Pensii Brăila

      Atsakovė apeliaciniame procese: E.S.

      Prejudiciniai klausimai

               1.

               Ar Reglamento (EEB) Nr. 883/2004 (1) 8 straipsnio 1 dalies nuostatas reikia aiškinti taip, kad į jų taikymo sritį nepatenka iki reglamento taikymo dienos sudarytas dvišalis susitarimas socialinio draudimo srityje, kuris neįtrauktas į reglamento II priedą, nors pagal dvišalį susitarimą taikoma tvarka yra palankesnė apdraustajam nei pagal reglamentą taikoma tvarka?

               2.

               Ar vertinant, ar dvišalis susitarimas yra palankesnis, pagal Reglamento (EEB) Nr. 883/2004 8 straipsnio 1 dalį reikalaujama apsiriboti tik teisiniu dvišalio susitarimo aiškinimu, ar reikia aiškinti ir jo konkrečią taikymo tvarką (įvertinti pensijų, kurias gali skirti kiekviena valstybė, ir kurių mokėjimą lemia tai, ar reglamentas taikomas susitarimui ar ne, dydį)?

               3.

               Neigiamai atsakius į pirmąjį klausimą (t. y., kad taikomas dvišalis susitarimas socialinio draudimo srityje): ar palankesniu pagal Reglamento (EEB) Nr. 883/2004 8 straipsnio 1 dalį laikytinas teisinis reglamentavimas, pagal kurį susitarimą socialinio draudimo srityje pasirašiusi valstybė pripažįsta trumpesnį draudimo laikotarpį, palyginti su faktiškai įgytu draudimo laikotarpiu, ir sumoka didesnę pensiją, nei pensija, į kurią būtų suteikta teisė, pripažinus visą socialinio draudimo laikotarpį, kitoje dvišalį susitarimą pasirašiusioje valstybėje?

      (1)  2004 m. balandžio 29 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentas (EB) Nr. 883/2004 dėl socialinės apsaugos sistemų koordinavimo (OL L 166, p. 1; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 5 sk., 5 t., p. 72).


title: Byla T-127/14 P: 2015 m. gruodžio 3 d. Bendrojo Teismo sprendimas byloje Sesma Merino/VRDT (Apeliacinis skundas — Viešoji tarnyba — Pareigūnai — Vertinimas — Vertinimo ataskaita — 2011-2012 m. tikslai — Asmens nenaudai priimtas aktas — Priimtinumas)

text:
               25.1.2016

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 27/43

         2015 m. gruodžio 3 d. Bendrojo Teismo sprendimas byloje Sesma Merino/VRDT

   (Byla T-127/14 P) (1)

   ((Apeliacinis skundas - Viešoji tarnyba - Pareigūnai - Vertinimas - Vertinimo ataskaita - 2011-2012 m. tikslai - Asmens nenaudai priimtas aktas - Priimtinumas))
   (2016/C 027/52)
   Proceso kalba: vokiečių

      Šalys

      Apeliantas: Alvaro Sesma Merino (El Campello, Ispanija), atstovaujamas advokato H. Tettenborn

      Kita proceso šalis: Vidaus rinkos derinimo tarnyba (prekių ženklams ir pramoniniam dizainui), atstovaujama P. Saba ir D. Botis

      Dalykas

   Apeliacinis skundas dėl 2013 m. gruodžio 11 d. Europos Sąjungos Tarnautojų teismo (trečioji kolegija) sprendimo Sesma Merino/VRDT (F-125/12, Rink. VT, EU:F:2013:192) panaikinimo.

      Rezoliucinė dalis

               1.

               Atmesti apeliacinį skundą.

               2.

               Priteisti iš Alvaro Sesma Merino bylinėjimosi išlaidas.

      (1)  OL C 184, 2014 6 16.


title: Byla C-375/17: 2017 m. birželio 21 d. Consiglio di Stato (Italija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje Stanley International Betting Ltd, Stanleybet Malta Ltd/Ministero dell’Economia e delle Finanze, Agenzia delle Dogane e dei Monopoli

text:
               2.10.2017

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 330/5

         2017 m. birželio 21 d.Consiglio di Stato (Italija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje Stanley International Betting Ltd, Stanleybet Malta Ltd/Ministero dell’Economia e delle Finanze, Agenzia delle Dogane e dei Monopoli

   (Byla C-375/17)
   (2017/C 330/07)
   Proceso kalba: italų

      Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas

      Consiglio di Stato

      Šalys pagrindinėje byloje

      Apeliantės: Stanley International Betting Ltd, Stanleybet Malta Ltd

      Atsakovai: Ministero dell’Economia e delle Finanze, Agenzia delle Dogane e dei Monopoli

      Prejudiciniai klausimai

               1.

               Ar Sąjungos teisė, būtent įsisteigimo teisė ir laisvė teikti paslaugas bei nediskriminavimo, skaidrumo, konkurencijos laisvės, proporcingumo ir nuoseklumo principai turi būti aiškinami taip, kad jais draudžiama tokia nuostata, kaip įtvirtinta 2015 m. Legge di stabilità (Stabilumo įstatymas) 1 straipsnio 653 dalyje ir atitinkamuose įgyvendinimo aktuose, kurioje tik į vieną paslaugų koncesininką orientuotas konkurso modelis taikomas Loto žaidimo paslaugoms, tačiau netaikomas kitiems žaidimams, lošimams ar lažyboms?

               2.

               Ar Sąjungos teisė, būtent įsisteigimo teisė ir laisvė teikti paslaugas bei Direktyva 2014/23/ES (1) ir nediskriminavimo, skaidrumo, konkurencijos laisvės, proporcingumo ir nuoseklumo principai turi būti aiškinami taip, kad jais draudžiamas skelbimas apie konkursą, kuriame numatyta gerokai didesnė ir nepagrįsta pradinė kaina, atsižvelgiant į Loto žaidimo koncesijos suteikimo konkurso specifikacijos 5.3, 5.4, 11, 12.4 ir 15.3 punktuose numatytus ekonominio ir finansinio pajėgumo bei organizacinius ir techninius reikalavimus?

               3.

               Ar Sąjungos teisė, būtent įsisteigimo teisė ir laisvė teikti paslaugas bei Direktyva 2014/23/ES ir nediskriminavimo, skaidrumo, konkurencijos laisvės, proporcingumo ir nuoseklumo principai turi būti aiškinami taip, kad jais draudžiama tokia nuostata, kaip nustatyta sutarties projekto 30 straipsnyje, kuria faktiškai nurodoma pasirinkti tarp naujos koncesijos ir tolesnio naudojimosi laisve teikti įvairias lažybų paslaugas tarpvalstybiniu lygmeniu, todėl nusprendus dalyvauti konkurse dėl naujos koncesijos suteikimo, reikėtų atsisakyti tarpvalstybinės veiklos, nors pastarosios teisėtumą Teisingumo Teismas ne kartą pripažino?

      (1)  2014 m. vasario 26 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2014/23/ES dėl koncesijos sutarčių suteikimo (OL L 94, p. 1).


title: Byla T-285/05 Bernd Lippert 2005 m. liepos 19 d. pareikštas ieškinys Europos Parlamentui

text:
               17.9.2005

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 229/34

         Bernd Lippert 2005 m. liepos 19 d. pareikštas ieškinys Europos Parlamentui
   (Byla T-285/05)
   (2005/C 229/72)
   Proceso kalba: prancūzų
   2005 m. liepos 19 d. Europos Bendrijų Pirmosios instancijos teisme buvo pareikštas Bernd Lippert, gyvenančio Helmsange (Liuksemburge), atstovaujamo advokatų Sébastien Orlandi, Xavier Martin, Albert Coolen, Jean-Noël Louis ir Etienne Marchal, nurodžiusių adresą dokumentams įteikti Liuksemburge, ieškinys Europos Parlamentui.
   Ieškovas Pirmosios instancijos teismo prašo:

               1)

               panaikinti sprendimą paskirti ieškovą Europos Bendrijų pareigūnu tiek, kiek jis susijęs su jo lygio nustatymu pagal Pareigūnų tarnybos nuostatų XIII priedo 12 straipsnį;

               2)

               priteisti iš atsakovo bylinėjimosi išlaidas.

         Ieškinio pagrindai ir pagrindiniai argumentai
   Ieškinio pagrindai ir pagrindiniai argumentai yra tokie patys, kaip byloje T-130/05, Albert-Bousquet ir kt. prieš Komisiją
       (1)
      .

      (1)  OL C 132 2005 5 28, p. 31.


title: Byla C-483/07 P 2007 m. lapkričio 5 d. Galileo Lebensmittel GmbH & Co. KG pateiktas apeliacinis skundas dėl 2007 m. rugpjūčio 28 d. Pirmosios instancijos teismo (antroji kolegija) nutarties byloje T-46/06 Galileo Lebensmittel GmbH & Co. KG prieš Europos Bendrijų Komisiją

text:
               12.1.2008

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 8/7

         2007 m. lapkričio 5 d.Galileo Lebensmittel GmbH & Co. KG pateiktas apeliacinis skundas dėl 2007 m. rugpjūčio 28 d. Pirmosios instancijos teismo (antroji kolegija) nutarties byloje T-46/06 Galileo Lebensmittel GmbH & Co. KG prieš Europos Bendrijų Komisiją

   (Byla C-483/07 P)
   (2008/C 8/13)
   Proceso kalba: vokiečių
   Šalys

      Apeliantė: Galileo Lebensmittel GmbH & Co. KG, atstovaujama advokato K. Bott

      Kita proceso šalis: Europos Bendrijų Komisija
   Ieškovės reikalavimai

               1.

               Panaikinti 2007 m. rugpjūčio 28 d. Europos Bendrijų Pirmosios instancijos teismo antrosios kolegijos nutartį.

               2.

               Pripažinti negaliojančiu atsakovės sprendimą rezervuoti domeną galileo.eu.

               3.

               Priteisti iš atsakovės bylinėjimosi apeliacinėje instancijoje ir Pirmosios instancijos teisme išlaidas.

               4.

               Nepatenkinus 2 ir 3 reikalavimų, perduoti bylą nagrinėti Pirmosios instancijos teismui ir priteisti iš atsakovės bylinėjimosi apeliacinėje instancijoje išlaidas.

         Ieškinio pagrindai ir pagrindiniai argumentai
   Šiame apeliaciniame skunde apeliantė tvirtina, kad buvo pažeista Bendrijos teisė (Teisingumo Teismo statuto 58 straipsnio 1 dalies antras sakinys), būtent EB 230 straipsnio ketvirtoji pastraipa. Apeliantės nuomone, Pirmosios instancijos teismas tokį teisės pažeidimą padarė atmetęs apeliantės ieškinį kaip nepriimtiną motyvuodamas tuo, kad ieškiniu užginčytas apeliantės sprendimas rezervuoti domeną galileo.eu sau nėra „konkrečiai susijęs“ su apeliante. Apeliantė mano, kad dėl jai priklausančių teisių į Vokietijoje registruotą žodinį prekių ženklą „Galileo“, dėl jai Komisijos reglamente 874/2004 suteiktos teisinės padėties registravimo procedūroje ir dėl to, kad domenas galileo.eu yra ekonominė vertybė, kurią galima naudoti versle, ir gali būti suteiktas tik vieną kartą, Komisijos sprendimas rezervuoti domeną galileo.eu sau, remiantis Teisingumo Teismo praktika, yra konkrečiai su ja susijęs.


title: Byla F-81/15: 2015 m. gegužės 26 d. pareikštas ieškinys byloje ZZ ir ZZ/Komisija

text:
               10.8.2015

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 262/42

         2015 m. gegužės 26 d. pareikštas ieškinys byloje ZZ ir ZZ/Komisija

   (Byla F-81/15)
   (2015/C 262/57)
   Proceso kalba: prancūzų

      Šalys

      Ieškovai: ZZ ir ZZ, atstovaujami advokatų T. Bontinck, A. Guillerme

      Atsakovė: Europos Komisija

      Ginčo dalykas bei aprašymas

   Pareigūnų tarnybos nuostatų 45 straipsnio ir I priedo pripažinimas neteisėtais ir paskyrimų tarnybos sprendimų neįtraukti ieškovų į pareigūnų, kurių pareigos paaukštinamos priskiriant juos prie AST 10 lygio per 2014 m. pareigų paaukštinimo procedūrą, sąrašą panaikinimas.

      Ieškovų reikalavimai

               —

               Pirmiausia pripažinti neteisėtais Pareigūnų tarnybos nuostatų 45 straipsnį, jo I priedą ir su jais susijusias pereinamojo laikotarpio priemones.

               —

               Panaikinti 2014 m. lapkričio 14 d. paskyrimų tarnybos sprendimą neįtraukti ieškovų į pareigūnų, kurių pareigos paaukštinamos priskiriant juos prie AST 10 lygio per 2014 m. pareigų paaukštinimo procedūrą, sąrašą pagal Pareigūnų tarnybos nuostatų 45 straipsnį.

               —

               Priteisti iš Komisijos bylinėjimosi išlaidas.

               —

               Nepatenkinus pirmojo reikalavimo, panaikinti 2014 m. lapkričio 14 d. paskyrimų tarnybos sprendimą neįtraukti ieškovų į pareigūnų, kurių pareigos paaukštinamos priskiriant juos prie AST 10 lygio per 2014 m. pareigų paaukštinimo procedūrą, sąrašą pagal Pareigūnų tarnybos nuostatų 45 straipsnį.

               —

               Priteisti iš Komisijos bylinėjimosi išlaidas.


title: Byla T-63/12: 2012 m. spalio 26 d. Bendrojo Teismo sprendimas byloje Oil Turbo Compressor prieš Tarybą (Bendra užsienio ir saugumo politika — Ribojamosios priemonės Iranui siekiant užkirsti kelią platinti branduolinius ginklus — Lėšų įšaldymas — Ieškinys dėl panaikinimo — Pareiga motyvuoti)

text:
               8.12.2012

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 379/24

         2012 m. spalio 26 d. Bendrojo Teismo sprendimas byloje Oil Turbo Compressor prieš Tarybą

   (Byla T-63/12) (1)

   (Bendra užsienio ir saugumo politika - Ribojamosios priemonės Iranui siekiant užkirsti kelią platinti branduolinius ginklus - Lėšų įšaldymas - Ieškinys dėl panaikinimo - Pareiga motyvuoti)
   2012/C 379/41
   Proceso kalba: vokiečių

      Šalys

      Ieškovė: Oil Turbo Compressor Co. (Private Joint Stock) (Teheranas, Iranas), atstovaujama advokato K. Kleinschmidt

      Atsakovė: Europos Sąjungos Taryba, atstovaujama M. Bishop ir Z. Kupčová

      Dalykas

   Prašymas panaikinti 2011 m. gruodžio 1 d. Tarybos sprendimą 2011/783/BUSP, kuriuo iš dalies keičiamas Sprendimas 2010/413/BUSP dėl ribojamųjų priemonių Iranui (OL L 319, p. 71), tiek, kiek jis susijęs su ieškove.

      Rezoliucinė dalis

               1.

               Panaikinti 2011 m. gruodžio 1 d. Tarybos sprendimą 2011/783/BUSP, kuriuo iš dalies keičiamas Sprendimas 2010/413/BUSP dėl ribojamųjų priemonių Iranui, tiek, kiek jis susijęs su Oil Turbo Compressor Co. (Private Joint Stock).

               2.

               Europos Sąjungos Taryba padengia savo ir Oil Turbo Compressor bylinėjimosi išlaidas.

      (1)  OL C 98, 2012 3 31.


title: Byla F-20/06  2006 m. vasario 22 d.  pareikštas ieškinys byloje  De Luca prieš Europos Bendrijų Komisiją

text:
               6.5.2006

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 108/31

         2006 m. vasario 22 d. pareikštas ieškinys byloje De Luca prieš Europos Bendrijų Komisiją

   (Byla F-20/06)
   (2006/C 108/57)
   Proceso kalba: prancūzų
   Šalys

      Ieškovė: Patrizia De Luca (Briuselis, Belgija), atstovaujama advokatų S. Orlandi, A. Coolen, J.-N. Louis, E. Marchal

      Atsakovė: Europos Bendrijų Komisija
   Ieškovės reikalavimai

               —

               Pripažinti Pareigūnų tarnybos nuostatų XIII priedo 12 straipsnį neteisėtu.

               —

               Panaikinti 2005 m. vasario 23 d. Paskyrimų tarnybos sprendimą, kuriuo ieškovė paskiriama į administratorės pareigas GD „Teisingumas, laisvė ir saugumas“, direktorate „civilinis teisingumas, teisės ir pilietybė“, skyriuje „civilinis teisingumas“ tiek, kiek juo jai nustatoma A*9 lygio 2 pakopa ir panaikinti darbo stažo pakopoje įsigaliojimą nuo 2005 m. vasario 1 d.

               —

               Priteisti iš Europos Bendrijų Komisijos bylinėjimosi išlaidas.

         Ieškinio pagrindai ir pagrindiniai argumentai
   Ieškovė, A6 (dabar — A*10) lygio pareigūnė, įsigaliojus 2004 m. kovo 22 d. Tarybos reglamentui (EB, Euratomas) Nr. 723/2004 iš dalies keičiančiam Europos Bendrijų pareigūnų tarnybos nuostatus ir kitų Europos Bendrijų tarnautojų įdarbinimo sąlygas (1), kaip 2001 m. paskelbto konkurso COM/A/11/01 laimėtoja buvo paskirta į administratorės pareigas. Taikant Pareigūnų nuostatų XIII priedo12 straipsnį jai buvo suteiktas A*9 lygis.
   Ieškovė pirmiausia tvirtina, kad ginčijamu sprendimu ji paskiriama į žemesnį lygį, pažeidžiant teisinį pagrindą, t. y. skelbimą apie konkursą, kurį ji laimėjo, bei jos teises į karjerą. Ji taip pat tvirtina, kad buvo pažeisti Pareigūnų tarnybos nuostatų 4, 5, 29 ir 31 straipsniai bei gero administravimo ir proporcingumo principai.
   Ieškovės teigimu minėtas sprendimas taip pat pažeidžia vienodo požiūrio ir nediskriminavimo principus. Iš tikrųjų, pirma, tą patį konkursą arba to pačio lygio konkursą laimėjusiems kandidatams buvo nustatyti skirtingi lygiai atsižvelgiant į tai, ar jie buvo įdarbinti iki ar po Reglamento Nr. 723/2004 įsigaliojimo. Antra, ieškovės darbo stažas pakopoje, priešingai taikomoms taisyklėms, būtent susijusioms su laikinojo tarnautojo paskyrimu pareigūnu, buvo nustatytas neatsižvelgiant į jos kaip A*10 lygio pareigūnės darbo stažą.
   Galiausiai ieškovė remiasi teisėtų lūkesčių principu, nes ji galėto tikėtis būti paskirta į konkurso skelbime nurodytą lygį.

      (1)   ES OL L 124, 2004 04 27, p. 1.


title: Byla C-325/12: 2012 m. liepos 10 d. pareikštas ieškinys byloje Europos Komisija prieš Portugalijos Respubliką

text:
               22.9.2012

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 287/22

         2012 m. liepos 10 d. pareikštas ieškinys byloje Europos Komisija prieš Portugalijos Respubliką

   (Byla C-325/12)
   2012/C 287/41
   Proceso kalba: portugalų

      Šalys

      Ieškovė: Europos Komisija, atstovaujama P. Hetsch, P. Guerra e Andrade ir L. Nicolae

      Atsakovė: Portugalijos Respublika

      Ieškovės reikalavimai

               —

               Pripažinti, kad nepriėmusi 2009 m. lapkričio 25 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvą 2009/136/EB, iš dalies keičiančią Direktyvą 2002/22/EB dėl universaliųjų paslaugų ir paslaugų gavėjų teisių, susijusių su elektroninių ryšių tinklais ir paslaugomis, Direktyvą 2002/58/EB dėl asmens duomenų tvarkymo ir privatumo apsaugos elektroninių ryšių sektoriuje ir Reglamentą (EB) Nr. 2006/2004 dėl nacionalinių institucijų, atsakingų už vartotojų apsaugos teisės aktų vykdymą, bendradarbiavimo (1) įgyvendinančių įstatymų ir kitų teisės aktų ir bet kuriuo atveju nepateikusi šių nuostatų Komisijai, Portugalijos Respublika neįvykdė įsipareigojimų pagal šią Direktyvos 2009/136/EB 4 straipsnį,

               —

               Pagal Sutarties dėl Europos Sąjungos veikimo 260 straipsnio 3 dalį už įsipareigojimo pranešti apie visas Direktyvos 2009/136/EB perkėlimo priemones neįvykdymą priteisti iš Portugalijos Respublikos nuo Teisingumo Teismo sprenimo priėmimo datos mokėti periodinę baudą, kurios dydis yra 22 014,72 euro per dieną.

               —

               Priteisti iš Portugalijos Respublikos bylinėjimosi išlaidas.

      Ieškinio pagrindai ir pagrindiniai argumentai

   Portugalijos valstybė nesiėmė visų reikiamų priemonių Direktyvai 2009/136/EB įgyvendinti. Bet kokiu atveju ji nepranešė apie tas priemones Komisijai.
   Portugalijos valstybė bandė perkelti Direktyvą 2009/136/EB į nacionalinę teisę tik tiek, kiek tai susiję su padarytais Direktyvos 2002/22/EB pakeitimais. Direktyvos 2009/136/EB dalis, kuria keičiama Direktyva 2002/58/EB (privatumo ir elektroninių ryšių apsauga), nebuvo perkelta.
   Remadamasi SESV 260 straipsnio 3 dalimi Komisija gali prašyti Teisingumo Teismo, į kurį kreipėsi su ieškiniu dėl įsipareigojimų neįvykdymo pagal SESV 258 straipsnį, kad sprendimu, kuriuo konstatuojamas pareigos pranešti Komisijai apie direktyvos, priimtos pagal teisėkūros procedūrą, perkėlimo priemones pažeidimas, iš suinteresuotosios valstybės narės būtų priteista vienkartinė arba periodinė bauda.
   Remiantis Komisijos komunikatu dėl SESV 260 straipsnio 3 dalies įgyvendinimo (2), Komisijos siūloma periodinė bauda apskaičiuojama remiantis komunikate dėl EB 228 straipsnio įgyvendinimo išdėstytu metodu.
   Todėl sankcijos nustatymas grindžiamas pažeidimo sunkumo ir trukmės kriterijais bei būtinybe užtikrinti sankcijos atgrasomąjį poveikį.
   Komisija siūlo nustatyti, kad sunkumo koeficientas yra 8 atsižvelgiant į pažeistų Sąjungos teisės normų svarbą ir į to pažeidimo pasekmes bendriesiems ir asmenų interesams.

      (1)  OL L 337, p. 11.

      (2)  OL C 12, 2011, p. 1.


title: Byla T-69/09: 2010 m. spalio 5 d. Bendrojo Teismo nutartis byloje Provincie Groningen ir Provincie Drenthe prieš Komisiją (Ieškinys dėl panaikinimo — ERPF — Sprendimas sumažinti finansinę paramą ir nurodyti iš dalies grąžinti išmokėtas sumas — Regioninis vienetas — Tiesioginės sąsajos nebuvimas — Nepriimtinumas)

text:
               4.12.2010

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 328/30

         2010 m. spalio 5 d. Bendrojo Teismo nutartis byloje Provincie Groningen ir Provincie Drenthe prieš Komisiją

   (Byla T-69/09) (1)

   (Ieškinys dėl panaikinimo - ERPF - Sprendimas sumažinti finansinę paramą ir nurodyti iš dalies grąžinti išmokėtas sumas - Regioninis vienetas - Tiesioginės sąsajos nebuvimas - Nepriimtinumas)
   2010/C 328/50
   Proceso kalba: olandų

      Šalys

      Ieškovės: Provincie Groningen (Nyderlandai) ir Provincie Drenthe (Nyderlandai), atstovaujamos advokatų C. Dekker ir E. Belhadj

      Atsakovė: Europos Komisija, atstovaujama A. Steiblytės ir W. Roels,

      Dalykas

   Prašymas iš dalies panaikinti 2008 m. gruodžio 11 d. Komisijos sprendimą C(2008) 8355, kuriuo sumažinama Europos regioninės plėtros fondo (ERPF) finansinė parama, skirta pagal Bendrąjį programavimo dokumentą Nr. 97.07.13.003 į tikslą Nr. 2 patenkančiam Groningeno-Drentės regionui (Nyderlandai), atsižvelgiant į 1997 m. gegužės 26 d. Komisijos sprendimą C(1997) 1362.

      Rezoliucinė dalis

               1.

               Atmesti ieškinį kaip nepriimtiną.

               2.

               Priteisti iš Groningeno-Drentės regiono bylinėjimosi išlaidas.

      (1)  OL C 90, 2009 4 18.


title: Byla T-88/13 P: 2015 m. birželio 19 d. Bendrojo Teismo sprendimas byloje Z/Teisingumo Teismas (Apeliacinis skundas — Viešoji tarnyba — Pareigūnai — Tarnautojų teismo nešališkumas — Prašymas nušalinti teisėją — Paskyrimas į kitas pareigas — Tarnybos interesas — Lygio ir pareigų atitikties taisyklė — Pareigūnų tarnybos nuostatų 7 straipsnio 1 dalis — Drausminė procedūra — Teisė į gynybą)

text:
               10.8.2015

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 262/17

         2015 m. birželio 19 d. Bendrojo Teismo sprendimas byloje Z/Teisingumo Teismas

   (Byla T-88/13 P) (1)

   ((Apeliacinis skundas - Viešoji tarnyba - Pareigūnai - Tarnautojų teismo nešališkumas - Prašymas nušalinti teisėją - Paskyrimas į kitas pareigas - Tarnybos interesas - Lygio ir pareigų atitikties taisyklė - Pareigūnų tarnybos nuostatų 7 straipsnio 1 dalis - Drausminė procedūra - Teisė į gynybą))
   (2015/C 262/22)
   Proceso kalba: prancūzų

      Šalys

      Apeliantė: Z (Liuksemburgas, Liuksemburgas), atstovaujama advokato F. Rollinger

      Kita proceso šalis: Europos Sąjungos Teisingumo Teismas, atstovaujamas A. Placco

      Dalykas

   Apeliacinis skundas dėl 2012 m. gruodžio 5 d. Europos Sąjungos tarnautojų teismo (trečioji kolegija) sprendimo Z/Teisingumo Teismas (F-88/09 ir F-48/10, Rink. VT, EU:F:2012:171) panaikinimo.

      Rezoliucinė dalis

               1.

               Panaikinti Europos Sąjungos tarnautojų teismo (trečioji kolegija) sprendimą Z/Teisingumo Teismas (F-88/09 ir F-48/10, Rink. VT, EU:F:2012:171), kiek juo kaip netinkamas atmestas ieškinio pagrindas, pateiktas byloje F-48/10, dėl skundus nagrinėjančio komiteto nekompetentingumo ir 2004 m. gegužės 4 d. Teisingumo Teismo sprendimo dėl įgaliojimų, paskyrimo tarnybai suteiktų Europos Sąjungos pareigūnų tarnybos nuostatais, o sudaryti tarnybos sutartis įgaliotai tarnybai – Kitų tarnautojų įdarbinimo sąlygomis, įgyvendinimo 4 straipsnio neteisėtumo.

               2.

               Atmesti likusią ieškinio dalį.

               3.

               Atmesti ieškinį byloje F-48/10, kiek jis pagrįstas pagrindu dėl skundus nagrinėjančio komiteto nekompetentingumo ir 2004 m. gegužės 4 d. Teisingumo Teismo sprendimo dėl įgaliojimų, paskyrimo tarnybai suteiktų Europos Sąjungos pareigūnų tarnybos nuostatais, o sudaryti tarnybos sutartis įgaliotai tarnybai – Kitų tarnautojų įdarbinimo sąlygomis, įgyvendinimo 4 straipsnio neteisėtumo.

               4.

               Bylinėjimosi šioje instancijoje išlaidų klausimas išsprendžiamas taip: Z padengia tris ketvirčius Teisingumo Teismo ir tris ketvirčius savo bylinėjimosi išlaidų, o Teisingumo Teismas padengia ketvirtį savo ir ketvirtį Z patirtų bylinėjimosi išlaidų.

      (1)  OL C 233, 2013 8 10.


title: 2005 m. birželio 2 d. Teisingumo Teismo sprendimas (pirmoji kolegija), Byloje C-266/03 Europos Bendrijų Komisija prieš Liuksemburgo Didžiąją Hercogystę (Valstybės įsipareigojimų neįvykdymas — Derybos dėl valstybės narės dvišalių susitarimų, jų sudarymas, ratifikavimas ir įsigaliojimas — Prekių ar keleivių vežimas vidaus vandens keliais — Išorinė Bendrijos kompetencija — EB sutarties 10 straipsnis — Reglamentas (EEB) Nr. 3921/91 ir Reglamentas (EB) Nr. 1356/96)

text:
               23.7.2005

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 182/6

      TEISINGUMO TEISMO SPRENDIMAS

   (pirmoji kolegija)
   2005 m. birželio 2 d.
   Byloje C-266/03 Europos Bendrijų Komisija prieš Liuksemburgo Didžiąją Hercogystę
       (1)

   (Valstybės įsipareigojimų neįvykdymas - Derybos dėl valstybės narės dvišalių susitarimų, jų sudarymas, ratifikavimas ir įsigaliojimas - Prekių ar keleivių vežimas vidaus vandens keliais - Išorinė Bendrijos kompetencija - EB sutarties 10 straipsnis - Reglamentas (EEB) Nr. 3921/91 ir Reglamentas (EB) Nr. 1356/96)
   (2005/C 182/12)
   Proceso kalba: prancūzų
   Byloje C-266/03 dėl 2003 m. birželio 18 d. pagal EB sutarties 226 straipsnį pareikšto ieškinio dėl įsipareigojimų neįvykdymo, Europos Bendrijų Komisija, atstovaujama C. Schmidt ir W. Wils, prieš Liuksemburgo Didžiąją Hercogystę, atstovaujamą S. Schreiner, Teisingumo Teismas (pirmoji kolegija), kurį sudaro kolegijos pirmininkas P. Jann, teisėjai R. Silva de Lapuerta (pranešėja), K. Lenaerts, S. von Bahr ir K. Schiemann; generalinis advokatas P. Léger, sekretorius R. Grass, 2005 m. birželio 2 d. priėmė sprendimą, kurio rezoliucinėje dalyje nurodyta:

               1.

               Vesdama derybas, sudarydama, ratifikuodama ir užtikrindama įsigaliojimą

                           —

                           susitarimui tarp Liuksemburgo Didžiosios Hercogystės vyriausybės ir Čekijos ir Slovakijos Federacinės Respublikos vyriausybės dėl vežimo vidaus vandens keliais, pasirašytam Liuksemburge 1992 m. gruodžio 30 d.,

                           —

                           susitarimui tarp Liuksemburgo Didžiosios Hercogystės vyriausybės ir Rumunijos vyriausybės dėl vežimo vidaus vandens keliais, pasirašytam Bukarešte 1993 m. lapkričio 10 d., ir

                           —

                           susitarimui tarp Liuksemburgo Didžiosios Hercogystės vyriausybės ir Lenkijos Respublikos dėl laivybos vidaus vandenyse, pasirašytam Liuksemburge 1994 m. kovo 9 d.

                     bei nebendradarbiaudama arba to nederindama su Komisija, Liuksemburgo Didžioji Hercogystė neįvykdė savo įsipareigojimų pagal EB sutarties 10 straipsnį.

               2.

               Likusi ieškinio dalis atmetama.

               3.

               Europos Bendrijų Komisija ir Liuksemburgo Didžioji Hercogystė padengia savo bylinėjimosi išlaidas.

      (1)  OL C 200, 2003 8 23.


title: Byla C-270/08 2008 m. spalio 28 d. Teisingumo Teismo pirmininko nutartis byloje Europos Bendrijų Komisija prieš Vengrijos Respubliką

text:
               10.1.2009

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 6/18

         2008 m. spalio 28 d. Teisingumo Teismo pirmininko nutartis byloje Europos Bendrijų Komisija prieš Vengrijos Respubliką

   (Byla C-270/08) (1)

   (2009/C 6/36)

      Proceso kalba: vengrų

   Teisingumo Teismo pirmininkas nutartimi nurodė išbraukti bylą iš registro.

      (1)  OL C 209, 2008 8 15.


title: Byla T-419/09: 2011 m. kovo 24 d. Bendrojo Teismo sprendimas byloje Cybergun prieš VRDT — Umarex Sportwaffen (AK 47) (Bendrijos prekių ženklas — Anuliavimo procedūra — Žodinis Bendrijos prekių ženklas AK 47 — Absoliutus atmetimo pagrindas — Apibūdinamasis požymis — Reglamento (EB) Nr. 207/2009 7 straipsnio 1 dalies c punktas ir 52 straipsnio 1 dalies a punktas)

text:
               14.5.2011

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 145/26

         2011 m. kovo 24 d. Bendrojo Teismo sprendimas byloje Cybergun prieš VRDT — Umarex Sportwaffen (AK 47)

   (Byla T-419/09) (1)

   (Bendrijos prekių ženklas - Anuliavimo procedūra - Žodinis Bendrijos prekių ženklas AK 47 - Absoliutus atmetimo pagrindas - Apibūdinamasis požymis - Reglamento (EB) Nr. 207/2009 7 straipsnio 1 dalies c punktas ir 52 straipsnio 1 dalies a punktas)
   2011/C 145/43
   Proceso kalba: vokiečių

      Šalys

      Ieškovė: Cybergun SA (Bonduflis, Prancūzija), atstovaujama advokato S. Guyot

      Atsakovė: Vidaus rinkos derinimo tarnyba (prekių ženklams ir pramoniniam dizainui), atstovaujama G. Schneider

      Kita procedūros VRDT apeliacinėje taryboje šalis, įstojusi į bylą Bendrajame Teisme: Umarex Sportwaffen GmbH & Co. KG (Arnsbergas, Vokietja), atstovaujama advokato M.-H. Hoffmann

      Dalykas

   Ieškinys dėl 2009 m. rugpjūčio 5 d. VRDT pirmosios apeliacinės tarybos sprendimo (byla R 1101/2007-1), susijusio su panaikinimo procedūra tarp Umarex Sportwaffen GmbH & Co. KG ir Cybergun SA.

      Rezoliucinė dalis

               1.

               Atmesti ieškinį.

               2.

               Priteisti iš Cybergun SA bylinėjimosi išlaidas.

      (1)  OL C 312, 2009 12 19.


title: Byla T-322/03  2006 m. kovo 16 d.  Pirmosios instancijos teismo sprendimas  Telefon & Buch prieš VRDT ( Bendrijos prekių ženklas — Ieškinio priimtinumas — Nenumatytos aplinkybės — Prašymas paskelbti negaliojančiu — Reglamento (EB) Nr. 40/94 51 straipsnio 1 dalies a punktas — Žodinis prekių ženklas WEISSE SEITEN — Absoliutūs atmetimo pagrindai — Reglamento Nr. 40/94 7 straipsnio 1 dalies b-d punktai )

text:
               6.5.2006

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 108/17

         2006 m. kovo 16 d. Pirmosios instancijos teismo sprendimas Telefon & Buch prieš VRDT

   (Byla T-322/03) (1)

   („Bendrijos prekių ženklas - Ieškinio priimtinumas - Nenumatytos aplinkybės - Prašymas paskelbti negaliojančiu - Reglamento (EB) Nr. 40/94 51 straipsnio 1 dalies a punktas - Žodinis prekių ženklas WEISSE SEITEN - Absoliutūs atmetimo pagrindai - Reglamento Nr. 40/94 7 straipsnio 1 dalies b-d punktai“)
   (2006/C 108/27)
   Proceso kalba: vokiečių
   Šalys

      Ieškovė: Telefon & Buch Verlagsgesellschaft mbH (Zalcburgas, Austrija), atstovaujama advokatų H. Zeiner ir M. Baldares del Barco

      Atsakovė: Vidaus rinkos derinimo tarnyba (prekių ženklams ir pramoniniam dizainui), atstovaujama G. Schneider

      Kita procedūros VRDT apeliacinėje taryboje šalis, įstojusi į bylą Pirmosios instancijos teisme: Herold Business Data GmbH & Co. KG (Miodlingas, Austrija), atstovaujama advokatų A. Lensing-Kramer, C. von Nussbaum ir U. Reese
   Bylos dalykas
   dėl ieškinio, pareikšto dėl 2003 m. birželio 19 d. VRDT pirmosios apeliacinės tarybos sprendimo (sujungtos bylos R 580/2001-1 ir R 592/2001-1), susijusio su anuliavimo procedūra tarp Herold Business Data AG ir Telefon & Buch Verlagsgesellschaft mbH,
   Sprendimo rezoliucinė dalis

               1.

               Atmesti ieškinį.

               2.

               Priteisti iš ieškovės bylinėjimosi išlaidas, išskyrus įstojusios į bylą šalies patirtas išlaidas.

               3.

               Įstojusi į bylą šalis pati padengia savo bylinėjimosi išlaidas.

      (1)  OL C 6, 2005 1 8.


title: 2004 m. liepos 8 d. Teisingumo Teismo (pirmoji kolegija) sprendimas Byloje C-214/03 Europos Bendrijų Komisija prieš Austrijos Respubliką (Įsipareigojimų neįvykdymas — Direktyva 88/609/EEB — Atmosferos tarša — Stambios deginimo įmonės)

text:
               28.8.2004

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 217/7

      TEISINGUMO TEISMO (pirmoji kolegija)

      SPRENDIMAS

   2004 m. liepos 8 d.
   Byloje C-214/03 Europos Bendrijų Komisija prieš Austrijos Respubliką (1)

   (Įsipareigojimų neįvykdymas - Direktyva 88/609/EEB - Atmosferos tarša - Stambios deginimo įmonės)
   (2004/C 217/13)
   Bylos kalba: vokiečių
   Byloje C-214/03 Europos Bendrijų Komisija (atstovai: J. C. Schieferer ir G. Valero Jordana) prieš Austrijos Respubliką (atstovai: H. Dossi ir E. Riedl) dėl pripažinimo, kad tinkamai neperkeldama 1988 m. lapkričio 24 d. Tarybos direktyvos 88/609/EEB dėl stambių deginimo įmonių išmetamų į orą tam tikrų teršalų ribojimo (JO L 336, p. 1), pakeistos 1994 m. gruodžio 15 d. Tarybos direktyva, iš dalies pakeičiančios Direktyvą 88/609/EEB dėl stambių deginimo įmonių išmetamų į orą tam tikrų teršalų ribojimo 94/66/EB (OL L 337, p. 83), į nacionalinę teisę, Austrijos Respublika neįvykdė savo įsipareigojimų pagal šią iš dalies pakeistą Direktyvą, Teisingumo Teismas (pirmoji kolegija), susidedantis iš kolegijos pirmininko P. Jann, teisėjų A. Rosas, A. La Pergola, R. Silva de Lapuerta (pranešėja) ir K. Lenaerts; generalinis advokatas: M. Poiares Maduro, sekretorius: R. Grass, 2004 m. liepos 8 d. priėmė sprendimą, kurio rezoliucinėje dalyje nurodyta:

               1)

               Austrijos Respublika neįvykdė savo įsipareigojimų pagal 1988 m. lapkričio 24 d. Direktyvos 88/609/EEB dėl stambių deginimo įmonių išmetamų į orą tam tikrų teršalų ribojimo, pakeistos 1994 m. gruodžio 15 d. Tarybos direktyva, iš dalies pakeičiančios Direktyvą 88/609/EEB dėl stambių deginimo įmonių išmetamų į orą tam tikrų teršalų ribojimo 94/66/EB, 2 straipsnio 6, 8, 9 ir 10 punktus, 4 straipsnio 1 dalį, siejant su III-VII priedais, ir 9 straipsnio 2 ir 3 dalis,

                           —

                           priimdama Luftreinhalteverordnung für Kesselanlagen (dekretas dėl oro taršos iš garo katilinių ribojimo) dėl oro kokybės išsaugojimo esant katilinėms, kurio 22 straipsnio 1 dalyje nustatyta sąvoka „įvairias kuro rūšis deginantis įrenginys“ skiriasi nuo Direktyvos 8 straipsnio 2 dalyje numatytos,

                           —

                           neperkeldama į atitinkamas nacionalinės teisės nuostatas, Luftreinhaltegesetz für Kesselanlagen (įstatymas dėl oro taršos iš garo katilinių ribojimo) ir Luftreinhalteverordnung für Kesselanlagen, Direktyvos 2 straipsnio 9 ir 10 punktuose numatytų sąvokų „naujas įrenginys“ ir „esantis įrenginys“,

                           —

                           atitinkamuose teisės aktuose oro kokybės išsaugojimo srityje nevisiškai nustatydama 4 straipsnio 1 dalyje ir III-VII prieduose numatytas SO2 ir NO ir dulkių išlėkų ribines vertes, visų pirma, nukrypstant nuo Direktyvos 2 straipsnio 6 dalyje numatytos „kuro“ sąvokos, ir

                           —

                           teisingai neperkeldama į Luftreinhaltegesetz für Kesselanlagen ir la Luftreinhalteverordnung für Kesselanlagen Direktyvos 9 straipsnio 2 ir 3 dalių, susijusių su deginimo įmonių, kuriose yra įvairias kuro rūšis deginantys įrenginiai, jų pačių vartojimui naudojantys, vien tik arba su kitais kurais, distiliavimo ir perdirbimo atliekas, gautas rafinuojant nevalytą naftą, išlėkų ribų apskaičiavimo taisyklėmis.

               2)

               Priteisti iš Austrijos Respublikos bylinėjimosi išlaidas.

      (1)  OL C 158, 2003 7 5.


title: Byla T-328/05 2005 m. rugpjūčio 26 d. pareikštas ieškinys byloje Apple Computer prieš VRDT

text:
               12.11.2005

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 281/28

         2005 m. rugpjūčio 26 d. pareikštas ieškinys byloje Apple Computer prieš VRDT
   (Byla T-328/05)
   (2005/C 281/52)
   Kalba, kuria surašytas ieškinys: anglų
   Šalys

      Ieškovė: Apple Computer, Inc. (Cupertino, JAV), atstovaujama solicitors P. Rawlinson, S. Jones, J. Rutter

      Atsakovė: Vidaus rinkos derinimo tarnyba (prekių ženklams ir dizainams) (VRDT).

      Kita Apeliacinėje taryboje vykusios procedūros šalis: TKS-Teknosoft S. A. (Treplex, Šveicarija)
   Ieškovės reikalavimai:

               —

               panaikinti Ketvirtos apeliacinės tarybos sprendimą Nr. R 416/2004-4;

               —

               panaikinti Protestų skyriaus sprendimą Nr. 851/2004; ir

               —

               priteisti iš atsakovės bylinėjimosi išlaidas, patirtas dėl šio ieškinio, Apeliacinėje taryboje paduotos apeliacijos ir Protestų skyriuje pateikto protesto.

         Ieškinio pagrindai ir pagrindiniai argumentai

      Bendrijos prekių ženklo paraišką pateikęs asmuo: Ieškovė

      Prašomas įregistruoti Bendrijos prekių ženklas: Figūrinis prekių ženklas QUARTZ 9 klasės prekėms (paraiška Nr. 1 421 130)
   Ženklo ar žymens, kuriuo remiamasi protesto procese, savininkas: TKS-Teknosoft S. A.

      Ženklas ar žymuo, kuriuo remiamasi protesto procese: Bendrijos figūrinis prekių ženklas QUARTZ 9 ir 42 klasių prekėms

      Protestų skyriaus sprendimas: Patvirtinti protestą dėl visų ginčijamų prekių

      Apeliacinės tarybos sprendimas: Atmesti ieškovės apeliaciją

      Ieškinio pagrindai: Tarybos reglamento Nr. 40/94 8 straipsnio 1 dalies b punkto pažeidimas, kadangi nėra jokios galimybės suklaidinti atitinkamą visuomenės dalį dviejų prekių ženklų, dėl kurių kilo ginčas, atžvilgiu. Protestų skyrius ir Apeliacinė taryba neteisingai nuspendė, kad nurodytos prekės yra panašios ir neįvertino supainiojimo galimybės atitinkamų vartotojų atžvilgiu, taip protestą pateikusiai šaliai TKS-Teknosoft S. A. suteikdami monopolines teises į prekių ženklą.


title: Byla T-71/10 R: 2010 m. balandžio 30 d. Bendrojo Teismo pirmininko nutartis byloje Xeda International prieš Komisiją (Laikinųjų apsaugos priemonių taikymas — Direktyva 91/414/EEB — Sprendimas dėl difenilamino neįtraukimo į Direktyvos 91/414/EEB I priedą — Prašymas sustabdyti vykdymą — Skubos nebuvimas)

text:
               3.7.2010

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 179/40

         2010 m. balandžio 30 d. Bendrojo Teismo pirmininko nutartis byloje Xeda International prieš Komisiją

   (Byla T-71/10 R)
   (Laikinųjų apsaugos priemonių taikymas - Direktyva 91/414/EEB - Sprendimas dėl difenilamino neįtraukimo į Direktyvos 91/414/EEB I priedą - Prašymas sustabdyti vykdymą - Skubos nebuvimas)
   2010/C 179/70
   Proceso kalba: anglų

      Šalys

      Ieškovė: Xeda International SA (Sent Andjolis, Prancūzija), atstovaujama advokatų C. Mereu, K. Van Maldegem ir solisitoriaus P. Sellar

      Atsakovė: Europos Komisija, atstovaujama D. Bianchi ir L. Parpala, padedamų advokato J. Stuyck

      Dalykas

   Prašymas sustabdyti 2009 m. lapkričio 30 d. Komisijos sprendimo 2009/859/EB dėl difenilamino neįtraukimo į Tarybos direktyvos 91/414/EEB I priedą ir augalų apsaugos produktų, kurių sudėtyje yra šios medžiagos, registracijos panaikinimo (OL L 314, p. 79) vykdymą.

      Rezoliucinė dalis

               1.

               Atmesti prašymą taikyti laikinąsias apsaugos priemones.

               2.

               Atidėti bylinėjimosi išlaidų klausimo nagrinėjimą.