title: Byla T-566/20: 2020 m. rugsėjo 11 d. pareikštas ieškinys byloje Residencial Palladium / EUIPO – Fiesta Hotels & Resorts (PALLADIUM HOTEL GARDEN BEACH)

text:
               2020 11 3

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 371/24

      2020 m. rugsėjo 11 d. pareikštas ieškinys byloje Residencial Palladium / EUIPO – Fiesta Hotels & Resorts (PALLADIUM HOTEL GARDEN BEACH)

      (Byla T-566/20)
      (2020/C 371/28)
      Kalba, kuria surašytas ieškinys: ispanų

         Šalys

         Ieškovė: Residencial Palladium, SL (Ibisa, Ispanija), atstovaujama advokato D. Solana Giménez

         Atsakovė: Europos Sąjungos intelektinės nuosavybės tarnyba (EUIPO)

         Kita procedūros Apeliacinėje taryboje šalis: Fiesta Hotels & Resorts, SL (Ibisa, Ispanija)

         Su procedūra EUIPO susijusi informacija

         Prekių ženklo, dėl kurio kilo ginčas, savininkė: kita procedūros Apeliacinėje taryboje šalis

         Prekių ženklas, dėl kurio kilo ginčas: vaizdinis prekių ženklas PALLADIUM HOTEL GARDEN BEACH – Europos Sąjungos prekių ženklas Nr. 8 564 701

         Procedūra EUIPO: registracijos pripažinimo negaliojančia procedūra

         Ginčijamas sprendimas: 2020 m. birželio 30 d. EUIPO ketvirtosios apeliacinės tarybos sprendimas byloje R 1542/2019-4

         Reikalavimai

      Ieškovė Bendrojo Teismo prašo:

                  —

                  panaikinti ginčijamą sprendimą bei pripažinti jį netaikytinu ir pripažinti Europos Sąjungos prekių ženklą Nr. 8 564 701 negaliojančiu.

                  —

                  priteisti iš atsakovės bylinėjimosi išlaidas.

         Pagrindas, kuriuo remiamasi

      Grįsdama savo ieškinį ieškovė tvirtina, kad Apeliacinė taryba padarė klaidą savo sprendimą grįsdama aplinkybe, kad ieškovė tinkamai neįrodė, jog ankstesnis neregistruotas žymuo GRAND HOTEL PALLADDIUM naudotas ne tik konkrečioje vietovėje ir turi didesnę negu vietinę reikšmę.


title: Byla T-570/20: 2020 m. rugsėjo 11 d. pareikštas ieškinys byloje Kedrion / EMA

text:
               2020 11 3

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 371/26

      2020 m. rugsėjo 11 d. pareikštas ieškinys byloje Kedrion / EMA

      (Byla T-570/20)
      (2020/C 371/30)
      Proceso kalba: italų

         Šalys

         Ieškovė: Kedrion SpA (Barga, Italija), atstovaujama advokato V. Salvatore

         Atsakovė: Europos vaistų agentūra

         Reikalavimai

      Ieškovė Bendrojo Teismo prašo:

                  —

                  panaikinti ginčijamą sprendimą; ir

                  —

                  priteisti iš Europos vaistų agentūros padengti ieškovės šioje instancijoje patirtas bylinėjimosi išlaidos.

         Ieškinio pagrindai ir pagrindiniai argumentai

      Šis ieškinys pareikštas dėl Europos vaistų agentūros sprendimo, priimto pagal 2001 m. gegužės 30 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamento (EB) Nr. 1049/2001 dėl galimybės visuomenei susipažinti su Europos Parlamento, Tarybos ir Komisijos dokumentais (1) 8 straipsnį, kuriuo atmestas ieškovės pakartotinis prašymas leisti susipažinti su dokumentais (doc.: EMA/336464/2020). Šis prašymas pateiktas dėl dokumentų, kuriuos pateikė naujas paslaugų teikėjas, organizuojantis Italijos kraujo centrų pateiktos plazmos surinkimą ir perdirbimą Italijoje.
      Ginčijamame sprendime EMA iš dalies pakartojo atsisakymo leisti susipažinti su prašomais dokumentais motyvus, pateiktus sprendime atmesti pradinį prašymą, ir dar patikslino, kad sprendimas neleisti susipažinti su dokumentais pateisinamas dėl to, kad prašomame dokumente pateikta informacija, įtraukta ir į leidimo pateikti vaistą rinkai paraiškos 3.2.S formą, ir informacija, susijusi su PMF (Plasma Master File) turėtojo ir kraujo centrų sutartimis ir susitarimais; šią informaciją būtina apsaugoti kaip konfidencialią komercinę informaciją.
      Grįsdama ieškinį ieškovė remiasi dviem pagrindais.

                  1.

                  Pirmasis ieškinio pagrindas: pažeista Reglamento (EB) Nr. 1049/2001 4 straipsnio 2 dalis

                              —

                              Tvirtinama, jog teisė susipažinti su dokumentais yra priemonė užtikrinti ir įgyvendinti skaidrumo principą, kuris yra vienas iš pagrindinių principų, kuriais grindžiama pati Sąjunga, kaip tai nurodyta Europos Sąjungos sutarties 1 straipsnyje. Todėl prašymą gavusi institucija negali atsisakyti leisti susipažinti su dokumentu nurodydama vien tai, kad jame pateikta konfidencialios informacijos; ji turi kruopščiai ir išsamiai ištirti jo turinį, kad, prireikus uždengusi ir taip apsaugojusi konfidencialia komercine informacija laikomus dokumento fragmentus ar dalis, galėtų leisti su juo susipažinti. Agentūra negali bendrai remtis komercinių sutarčių ir susitarimų, kurie gali atsispindėti PMF, apsauga ir nuogąstauti, kad gali būti pakenkta turėtojo interesams, nes toks prieštaravimas neturi reikšmės prašymui leisti susipažinti su dokumento dalimi, kurioje pateiktas kraujo centrų sąrašas.

                  2.

                  Antrasis ieškinio pagrindas: ginčijamas sprendimas yra neteisėtas, nes piktnaudžiauta įgaliojimais, pateikti nepakankami, nelogiški ir prieštaringi jo motyvai.

                              —

                              Tvirtinama, kad Reglamento Nr. 1049/2001 4 straipsnio 2 dalyje numatyta, jog net kai prašomame dokumente yra konfidencialios komercinės informacijos, galima leisti su juo susipažinti, jei jame esančią informaciją atskleisti reikalauja viršesnis viešasis interesas. Remdamasi jurisprudencija atsakovė tvirtina, kad ieškovė turi nurodyti konkrečias aplinkybes, kuriomis grindžiamas viršesnis viešasis interesas atskleisti dokumentus, kuriuose yra komercinės informacijos. Vis dėlto, pirma, tai neatleidžia prašymą gavusios institucijos nuo pareigos pripažinti, kad reikia leisti susipažinti su prašomu dokumentu dėl viršesnio viešojo intereso, kai toks interesas yra akivaizdus; antra, taip pat negalima pagrįstai teigti, kad ieškovės nurodytomis aplinkybėmis, remiantis tuo, kad anksčiau atlikus patikrinimus nenustatyta pažeidimų, darytina išvada, jog kraujo plazmos surinkimą iš kraujo centrų ir vaistų iš plazmos gamybą, laikymą ir pristatymą, organizuojančių įmonių pasikeitimas visada vyksta sklandžiai, nepakenkiant viešajam interesui.

         (1)  OL L 145, 2001, p. 43; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 1 sk., 3 t., p. 331.


title: Byla T-572/20: 2020 m. rugsėjo 7 d. pareikštas ieškinys byloje Spisto / Komisija

text:
               2020 11 3

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 371/27

      2020 m. rugsėjo 7 d. pareikštas ieškinys byloje Spisto / Komisija

      (Byla T-572/20)
      (2020/C 371/31)
      Proceso kalba: prancūzų

         Šalys

         Ieškovė: Amanda Spisto (Amsterdamas, Nyderlandai), atstovaujama advokatės N. de Montigny

         Atsakovė: Europos Komisija

         Reikalavimai

      Ieškovė Bendrojo Teismo prašo:

                  —

                  panaikinti 2019 m. rugsėjo 24 d. sprendimą atmesti prašymą peržiūrėti atrankos procedūrą EPSO/AD/371/19 – Field 1;

                  —

                  prireikus, panaikinti 2020 m. gegužės 26 d. sprendimą atmesti skundą;

                  —

                  priteisti iš atsakovės bylinėjimosi išlaidas.

         Ieškinio pagrindai ir pagrindiniai argumentai

      Grįsdama ieškinį ieškovė remiasi trimis pagrindais.

                  1.

                  Pirmasis ieškinio pagrindas susijęs su konkurso skelbimo, kurio pagrindu buvo priimtas ginčijamas sprendimas, neteisėtumu grindžiamu prieštaravimu dėl to, kad šis skelbimas pažeidžia teisinio saugumo, skaidrumo ir nuspėjamumo principus ne tik kalbant apie atrankos, bet ir apie „ryšio“ kriterijus, kuriuos per „talento vertinimo“ testą turi vertinti ir taikyti EPSO vertinimo komisijos nariai.

                  2.

                  Antrasis ieškinio pagrindas grindžiamas ginčijamo sprendimo motyvavimo stoka. Ieškovė tvirtina, kad EPSO vertinimo komisijai priėmus sprendimą iš ginčijamo sprendimo nebuvo galima suprasti, kaip buvo atliekamas vertinimas, kokie kriterijai taikyti ir kaip buvo vertinamas ryšys su klausimais.

                  3.

                  Trečiasis ieškinio pagrindas grindžiamas ginčijamame sprendime padaryta akivaizdžia vertinimo klaida.


title: Byla T-573/20: 2020 m. rugsėjo 14 d. pareikštas ieškinys byloje MG / EIB

text:
               2020 11 3

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 371/28

      2020 m. rugsėjo 14 d. pareikštas ieškinys byloje MG / EIB

      (Byla T-573/20)
      (2020/C 371/32)
      Proceso kalba: prancūzų

         Šalys

         Ieškovas: MG, atstovaujamas advokatų L. Levi ir A. Blot

         Atsakovas: Europos investicijų bankas

         Reikalavimai

      Ieškovas Bendrojo Teismo prašo:

                  —

                  pripažinti ieškinį priimtinu ir pagrįstu;

            ir

                  —

                  panaikinti EIB 2018 m. spalio 11 d. sprendimą, kuriuo ieškovui buvo nutrauktas išmokų šeimai mokėjimas (įskaitant, be kita ko, išlaidas už dienos priežiūros paslaugas ir CPE, kurias BEI nepagrįstai išskaičiavo iš ieškovo darbo užmokesčio iki 2019 m. lapkričio mėn.) ir atitinkamas finansines teises (ypač įskaitant mokesčių lengvatas ir ieškovo patirtų vaikų sveikatos priežiūros išlaidų kompensavimą);

                  —

                  prireikus, panaikinti 2019 m. sausio 7 d. laišką (sprendimą), kuriuo atmetami visi ieškovo prašymai;

                  —

                  prireikus, panaikinti 2020 m. liepos 30 d. BEI sprendimą, kuriuo konstatuojamas susitaikymo nebuvimas ir patvirtinamas 2018 m. spalio 11 d. sprendimas;

                  —

                  atlyginti ieškovo patirtą turtinę ir neturtinę žalą;

                  —

                  priteisti iš atsakovo visas bylinėjimosi išlaidas.

         Ieškinio pagrindai ir pagrindiniai argumentai

      Grįsdamas ieškinį ieškovas remiasi šešiais pagrindais.

                  1.

                  Pirmasis ieškinio pagrindas grindžiamas teisės būti išklausytam pažeidimu.

                  2.

                  Antrasis ieškinio pagrindas grindžiamas pareigos motyvuoti pažeidimu.

                  3.

                  Trečiasis ieškinio pagrindas grindžiamas akivaizdžia vertinimo klaida. Subsidiariai, ieškovė nurodo administracinių nuostatų, susijusių su išmokomis šeimai, neteisėtumu grindžiamą prieštaravimą, nes jos prieštarauja vienodo požiūrio ir proporcingumo principams.

                  4.

                  Ketvirtasis ieškinio pagrindas, pirma, grindžiamas 1968 m. vasario 29 d. Tarybos reglamento (EEB, Euratomas, EAPB) Nr. 260/68, nustatančio apmokestinimo Europos Bendrijų naudai sąlygas ir tvarką (OL L 56, 1968, p. 8; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 1 sk., 1 t., p. 33) 3 straipsnio 4 dalies pažeidimu ir, antra, akivaizdžia vertinimo klaida.

                  5.

                  Penktasis ieškinio pagrindas grindžiamas 2018 m. spalio 23 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamento (ES) 2018/1725 dėl fizinių asmenų apsaugos Sąjungos institucijoms, organams, tarnyboms ir agentūroms tvarkant asmens duomenis ir dėl laisvo tokių duomenų judėjimo, kuriuo panaikinamas Reglamentas (EB) Nr. 45/2001 ir Sprendimas Nr. 1247/2002/EB (OL L 295, 2018, p. 39), 4 straipsnio 1 dalies, Pareigūnų tarnybos nuostatų 12 straipsnio, gero administravimo principo ir rūpestingumo pareigos pažeidimais. Grįsdamas savo pagrindą ieškovas nurodo, kad buvo neteisėtai prieita prie jo asmens duomenų, kad atsakovė atsisakė pradėti tyrimą ir ji teikė neteisėtą paramą jo buvusiai sutuoktinei.

                  6.

                  Šeštasis ieškinio pagrindas grindžiamas Pareigūnų tarnybos nuostatų 41 straipsnio, gero administravimo principo ir rūpestingumo pareigos pažeidimais.


title: Byla T-581/20: 2020 m. rugsėjo 21 d. pareikštas ieškinys byloje YP / Komisija

text:
               2020 11 3

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 371/29

      2020 m. rugsėjo 21 d. pareikštas ieškinys byloje YP / Komisija

      (Byla T-581/20)
      (2020/C 371/33)
      Proceso kalba: prancūzų

         Šalys

         Ieškovė: YP, atstovaujama advokatų J. Van Rossum ir J.-N. Louis

         Atsakovė: Europos Komisija

         Reikalavimai

      Ieškovė Bendrojo Teismo prašo:

                  —

                  panaikinti 2019 m. lapkričio 14 d. Komisijos sprendimą nepaaukštinti ieškovės pareigų priskiriant prie AD 14 lygio per 2019 m. pareigų paaukštinimo procedūrą,

                  —

                  priteisti iš atsakovės bylinėjimosi išlaidas.

         Ieškinio pagrindai ir pagrindiniai argumentai

      Grįsdama ieškinį ieškovė remiasi keturiais pagrindais.

                  1.

                  Pirmasis ieškinio pagrindas grindžiamas Europos Sąjungos pareigūnų tarnybos nuostatų (toliau – Tarnybos nuostatai) 45 straipsnio pažeidimu. Ieškovė teigia, kad Komisija neatsižvelgė į jos puikias kalbines žinias lygindama privalomumus.

                  2.

                  Antrasis ieškinio pagrindas grindžiamas nekaltumo prezumpcijos principo pažeidimu. Ieškovė priekaištauja dėl to, kad ginčijamame sprendime ji buvo automatiškai pašalinta iš pareigūnų, kurių pareigos gali būti paaukštintos, sąrašo pagal administracinę praktiką, kai iš paaukštinamų pareigūnų sąrašo automatiškai pašalinami visi darbuotojai, dėl kurių vykdomas tyrimas arba kuriems buvo pritaikyta administracinė ar drausminė nuobauda. Anot ieškovės, tokia praktika pažeidžiamas nekaltumo prezumpcijos principas.

                  3.

                  Trečiasis ieškinio pagrindas grindžiamas 2019 m. rugsėjo 18 d. taikaus susitarimo, sudaryto bylose T-562/18, YP / Komisija ir T-563/18, YP / Komisija, pažeidimu. Ieškovė mano, kad šis susitarimas įpareigoja šalis ir kad jos privalo laikytis visų jo sąlygų.

                  4.

                  Ketvirtasis ieškinio pagrindas grindžiamas Tarnybos nuostatų 9 straipsnio 3 dalies pažeidimu. Ieškovė mano, kad pagal šį straipsnį už tą patį nusižengimą gali būti baudžiama tik viena drausmine nuobauda. Nors automatinis pašalinimas iš pasiūlytų pareigūnų sąrašo ir iš paaukštinamų pareigūnų sąrašo savaime nėra drausminė nuobauda, vis dėlto tai yra tiesioginė pradėto tyrimo, drausminės procedūros ar drausminės sankcijos pasekmė.


title: Byla T-299/19: 2020 m. liepos 24 d. Bendrojo Teismo nutartis byloje VG / Komisija

text:
               2020 11 3

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 371/30

      2020 m. liepos 24 d. Bendrojo Teismo nutartis byloje VG / Komisija

      (Byla T-299/19) (1)

      (2020/C 371/34)
      Proceso kalba: prancūzų
      Penktosios kolegijos pirmininkas nutartimi nurodė išbraukti bylą iš registro.

         (1)  OL C 230, 2019 7 8.


title: Byla T-8/20: 2020 m. rugpjūčio 25 d. Bendrojo Teismo nutartis byloje Čekijos Respublika / Komisija

text:
               2020 11 3

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 371/30

      2020 m. rugpjūčio 25 d. Bendrojo Teismo nutartis byloje Čekijos Respublika / Komisija

      (Byla T-8/20) (1)

      (2020/C 371/35)
      Proceso kalba: čekų
      Dešimtosios kolegijos pirmininkas nutartimi nurodė išbraukti bylą iš registro.

         (1)  OL C 77, 2020 3 9.


title: Byla T-76/20: 2020 m. rugpjūčio 25 d. Bendrojo Teismo nutartis byloje Čekijos Respublika / Komisija

text:
               2020 11 3

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 371/30

      2020 m. rugpjūčio 25 d. Bendrojo Teismo nutartis byloje Čekijos Respublika / Komisija

      (Byla T-76/20) (1)

      (2020/C 371/36)
      Proceso kalba: čekų
      Trečiosios kolegijos pirmininkas nutartimi nurodė išbraukti bylą iš registro.

         (1)  OL C 103, 2020 3 30.


title: Byla T-450/20: 2020 m. rugpjūčio 25 d. Bendrojo Teismo nutartis byloje Tempora / Parlamentas

text:
               2020 11 3

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 371/30

      2020 m. rugpjūčio 25 d. Bendrojo Teismo nutartis byloje Tempora / Parlamentas

      (Byla T-450/20) (1)

      (2020/C 371/37)
      Proceso kalba: prancūzų
      Ketvirtosios kolegijos pirmininkas nutartimi nurodė išbraukti bylą iš registro.

         (1)  OL C 279, 2020 8 24.


title: Teismo Sprendimas 2020 m. liepos 16 d. byloje E-7/19 Tak – Malbik ehf. prieš Islandijos kelių ir pakrančių administraciją ir Þróttur ehf. (Viešieji pirkimai – Direktyva 2014/24/ES – Viešojo darbų pirkimo sutartis – Viešojo paslaugų pirkimo sutartis) 2020/C 374/07

text:
               2020 11 5

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 374/44

      TEISMO SPRENDIMAS
      2020 m. liepos 16 d.
      byloje E-7/19
      Tak – Malbik ehf. prieš Islandijos kelių ir pakrančių administraciją ir Þróttur ehf.

            (Viešieji pirkimai – Direktyva 2014/24/ES – Viešojo darbų pirkimo sutartis – Viešojo paslaugų pirkimo sutartis)

      (2020/C 374/07)
      Byloje E-7/19 Tak – Malbik ehf. prieš Islandijos kelių ir pakrančių administraciją ir Þróttur ehf. dėl Viešųjų pirkimų skundų komiteto (Kærunefnd útboðsmála) PRAŠYMO Teismui pagal ELPA valstybių susitarimo dėl Priežiūros institucijos ir Teisingumo Teismo įsteigimo 34 straipsnį išaiškinti 2014 m. vasario 26 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvą 2014/24/ES dėl viešųjų pirkimų, kuria panaikinama Direktyva 2004/18/EB, visų pirma jos 2 straipsnio 1 dalies 6, 7 ir 9 punktus, Teismas, kurį sudaro pirmininkas Pállis Hreinssonas ir teisėjai Peras Christiansenas ir Berndas Hammermannas (pranešėjas), 2020 m. liepos 16 d. priėmė sprendimą, kurio rezoliucinė dalis yra tokia:
      Tokiomis aplinkybėmis, kokios yra pagrindinėje byloje, viešojo darbų pirkimo sutarties, kaip ji suprantama pagal 2014 m. vasario 26 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 2014/24/ES dėl viešųjų pirkimų, kuria panaikinama Direktyva 2004/18/EB, 2 straipsnio 1 dalies 6 punktą, nėra. Viešojo pirkimo sutartis, kurios dalykas yra paslaugų, išskyrus tas, kurios nurodytos Direktyvos 2014/24/ES 2 straipsnio 1 dalies 6 punkte, teikimas, yra viešojo paslaugų pirkimo sutartis, kaip apibrėžta tos direktyvos 2 straipsnio 1 dalies 9 punkte.


title: 2020 m. birželio 30 d. Norvegijos Aukščiausiojo Teismo (Norges Høyesterett) prašymas ELPA teismui dėl patariamosios nuomonės baudžiamojoje byloje prieš N (Byla E-8/20) 2020/C 374/08

text:
               2020 11 5

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 374/45

      2020 m. birželio 30 d. Norvegijos Aukščiausiojo Teismo (Norges Høyesterett) prašymas ELPA teismui dėl patariamosios nuomonės baudžiamojoje byloje prieš N
      (Byla E-8/20)
      (2020/C 374/08)
      2020 m. birželio 30 d. raštu (jį Teismo kanceliarija gavo 2020 m. liepos 2 d.) Norvegijos Aukščiausiasis Teismas (Norges Høyesterett) ELPA teismui pateikė prašymą dėl patariamosios nuomonės baudžiamojoje byloje prieš N šiais klausimais:
      Klausimai apie teisės padėtį iki 2012 m. birželio 1 d.
      1 klausimas. Ar Reglamento (EEB) Nr. 1408/71 4 straipsnio 1 dalies a punkte vartojamas terminas „ligos išmokos“ turi būti aiškinamas taip, kad apimtų tokias išmokas, kaip laikinoji nedarbingumo pašalpa (arbeidsavklaringspenger)?
      2 klausimas. Ar Reglamento (EEB) Nr. 1408/71 22 straipsnis arba galimai 19 straipsnis turi būti aiškinami taip, kad reikštų, jog pagal juos teisė gauti pinigines išmokas atsiranda tik gyvenimo (bosetting) kitoje EEE valstybėje nei kompetentinga valstybė atveju, ar jie taip pat apima tokį trumpalaikį buvimą šalyje (opphold), kaip nagrinėjamas šioje byloje?
      3 klausimas. Jei jie apima ir tokius trumpalaikio buvimo šalyje laikotarpius, kaip nagrinėjami šioje byloje, ar Reglamento (EEB) Nr. 1408/71 22 straipsnis ir jame daroma nuoroda į kompetentingos įstaigos leidimą arba galimai 19 straipsnis turi būti aiškinami taip, kad reikštų, jog kompetentinga valstybė gali nustatyti, kad asmuo turi teisę gauti laikinąją nedarbingumo pašalpą, jei jis yra pateikęs prašymą suteikti leidimą būti (oppholde seg) kitoje EEE valstybėje ir yra gavęs tokį leidimą?
      4 klausimas. Ar turėtų būti pripažinta, kad Reglamentas (EEB) Nr. 1408/71 nesuteikia teisės į laikinąją nedarbingumo pašalpą buvimo kitoje EEE valstybėje laikotarpiu arba galimai tuo atveju, kai pagal nacionalines taisykles nėra gautas kompetentingos įstaigos leidimas, ar taip pat reikia nustatyti, ar nacionalinės taisyklės patenka į kitų EEE taisyklių taikymo sritį?
      5 klausimas. Ar EEE susitarimo 28 arba 36 straipsnis taikomas tuo atveju, kai EEE valstybės pilietis trumpam laikui turistiniais tikslais būna kitoje EEE valstybėje?
      6 klausimas. Jei atsakymas į tą klausimą yra teigiamas, ar tai, kad nacionalinėje teisėje yra nustatytos toliau nurodytos sąlygos, yra laisvo judėjimo apribojimas pagal EEE susitarimo 28 straipsnį arba 36 straipsnį:

                  —

                              i)

                              išmoka gali būti skiriama tik ribotam laikotarpiui, kuris pagal administracinius aplinkraščius paprastai negali viršyti keturių savaičių per metus, ir

                  —

                              ii)

                              buvimas užsienyje yra suderinamas su atitinkamai veiklai nustatytų pareigų vykdymu ir netrukdo kompetentingai įstaigai atlikti tolesnių veiksmų ir vykdyti kontrolės, ir

                  —

                              iii)

                              atitinkamas asmuo turi paprašyti kompetentingos įstaigos leidimo ir jį gauti (o pareigos pateikti pranešimą vykdymas kontroliuojamas naudojant pranešimo formą)?

            7 klausimas. Jeigu taikant i punkte nurodytą sąlygą nustatomas apribojimas, ar ji gali būti pateisinama kaip priežasčių, kuriomis grindžiama ii punkte nurodyta sąlyga, bendroji apsaugos sąlyga, t. y. atitinkamai veiklai nustatytų pareigų vykdymo ir tolesnių veiksmų bei kontrolės užtikrinimo priemonė?
      8 klausimas. Jeigu i punkte nurodyta sąlyga negali būti pateisinama, o taikant ii ir iii punktuose nurodytas sąlygas nustatomi apribojimai, ar ii ir iii punktuose nurodytos sąlygos gali būti pateisinamos remiantis tais pačiais argumentais?
      9 klausimas. Jei ii ir iii punktuose nurodytos sąlygos gali būti pateisinamos, ar su EEE susitarimo 28 ir 36 straipsniais yra suderinama tai, kad asmeniui, nepateikusiam prašymo suteikti leidimą gauti išmokas jam esant kitoje EEE valstybėje ir negavusiam leidimo, taip pat asmeniui, kuris kompetentingai įstaigai pateikė neteisingą informaciją apie buvimo vietą (oppholdssted), turi būti nurodyta grąžinti pagal nacionalinę teisę neteisėtai gautą išmoką?
      10 klausimas. Jei atsakymas į tą klausimą yra teigiamas, ar su EEE susitarimo 28 ir 36 straipsniais yra suderinama tai, kad atitinkamam asmeniui gali būti taikomos baudžiamosios sankcijos už neteisingos informacijos pateikimą ir kompetentingos įstaigos suklaidinimą, nulėmusį tai, kad buvo nepagrįstai išmokėtos išmokos?
      11 klausimas. Jei atsakymas į 5 klausimą yra neigiamas, ar Direktyvos 2004/38/EB 4 arba 6 straipsnis yra taikomas tuo atveju, kai EEE valstybės pilietis trumpam laikui turistiniais tikslais apsistoja kitoje EEE valstybėje? Ar tiek, kiek taikomas 6 straipsnis, šia nuostata kilmės valstybei nustatomos kokios nors pareigos? Jeigu taikomas 4 arba 6 straipsnis ir juo galima remtis prieš kilmės valstybę, ta apimtimi, kiek tinkama, pateikiami tokie patys klausimai kaip ir 6–10 klausimai.
      Klausimai apie teisės padėtį po 2012 m. birželio 1 d.
      12 klausimas. Ar Reglamento (EB) Nr. 883/2004 3 straipsnio 1 dalies a punkte vartojamas terminas „ligos išmokos“ turi būti aiškinamas taip, kad apimtų tokias išmokas, kaip laikinoji nedarbingumo pašalpa?
      13 klausimas. Ar Reglamento (EB) Nr. 883/2004 21 straipsnio 1 dalyje vartojamą sąvoką „buvimas“, kuri 1 straipsnio k punkte apibrėžiama kaip „laikinoji gyvenamoji vieta“, reikia aiškinti taip, kad ji apimtų kiekvieną trumpalaikio buvimo kitoje EEE valstybėje, kuri nėra gyvenamoji vieta, laikotarpį, įskaitant tokius buvimo šalyje laikotarpius, kaip šioje byloje?
      14 klausimas. Jei atsakymas į tą klausimą yra teigiamas, ar Reglamento (EB) Nr. 883/2004 21 straipsnis turi būti aiškinamas taip, kad reikštų, jog jis taikomas tik tais atvejais, kai medicininė diagnozė nustatoma buvimo kitoje EEE valstybėje laikotarpiu, ar ir tais atvejais, kai kompetentinga įstaiga pripažįsta diagnozę dar iki išvykstant iš šalies, kaip yra nagrinėjamoje byloje?
      15 klausimas. Jei 21 straipsnis yra taikytinas tokiu atveju, kaip nagrinėjamas šioje byloje, ar ta nuostata, įskaitant sąlygą „pagal jos įgyvendinamų [taikomų] teisės aktų nuostatas“, turi būti aiškinama taip, kad reikštų, jog kompetentinga EEE valstybė gali toliau taikyti šias sąlygas:

                  —

                              i)

                              išmoka gali būti skiriama tik ribotam laikotarpiui, kuris pagal administracinius aplinkraščius paprastai negali viršyti keturių savaičių per metus, ir

                  —

                              ii)

                              buvimas užsienyje yra suderinamas su atitinkamai veiklai nustatytų pareigų vykdymu ir netrukdo kompetentingai įstaigai atlikti tolesnių veiksmų ir vykdyti kontrolės, ir

                  —

                              iii)

                              atitinkamas asmuo turi paprašyti kompetentingos įstaigos leidimo ir jį gauti (o pareigos pateikti pranešimą vykdymas kontroliuojamas naudojant pranešimo formą)?

            16 klausimas. Jei 21 straipsnis užkerta kelią taikyti i punkte nurodytą sąlygą, bet ne ii ir iii punktuose nurodytas sąlygas, ar ii ir iii punktuose nurodytos sąlygos patenka į kitų EEE taisyklių taikymo sritį (žr. 4 ir paskesnius klausimus)?


title: Teismo Sprendimas 2020 m. liepos 16 d. byloje E-8/19 Scanteam AS prieš Norvegijos Vyriausybę, kuriai atstovauja Užsienio reikalų ministerija (Viešieji pirkimai – Direktyva 2014/24/ES – Termino „perkančioji organizacija“ apibrėžtis – ELPA valstybės diplomatinė atstovybė – EEE teisės taikytinumas – EEE susitarimo 126 straipsnis – EEE susitarimo geografinė taikymo sritis) 2020/C 374/09

text:
               2020 11 5

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 374/47

      TEISMO SPRENDIMAS
      2020 m. liepos 16 d.
      byloje E-8/19
      Scanteam AS prieš Norvegijos Vyriausybę, kuriai atstovauja Užsienio reikalų ministerija

            (Viešieji pirkimai – Direktyva 2014/24/ES – Termino „perkančioji organizacija“ apibrėžtis – ELPA valstybės diplomatinė atstovybė – EEE teisės taikytinumas – EEE susitarimo 126 straipsnis – EEE susitarimo geografinė taikymo sritis)

      (2020/C 374/09)
      Byloje E-8/19 Scanteam AS prieš Norvegijos Vyriausybę, kuriai atstovauja Užsienio reikalų ministerija dėl Viešųjų pirkimų skundų komiteto (Klagenemnda for offentlige anskaffelser) PRAŠYMO Teismui pagal ELPA valstybių susitarimo dėl Priežiūros institucijos ir Teisingumo Teismo įsteigimo 34 straipsnį išaiškinti 2014 m. vasario 26 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvą 2014/24/ES dėl viešųjų pirkimų, kuria panaikinama Direktyva 2004/18/EB, suderintą su Europos ekonominės erdvės susitarimu, Teismas, kurį sudaro pirmininkas Pállis Hreinssonas (pranešėjas) ir teisėjai Peras Christiansenas ir Berndas Hammermannas, 2020 m. liepos 16 d. priėmė sprendimą, kurio rezoliucinė dalis yra tokia:
      Viešųjų pirkimų procedūrai, kurią ELPA valstybės diplomatinė atstovybė vykdo trečiojoje valstybėje, 2014 m. vasario 26 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2014/24/ES dėl viešųjų pirkimų yra taikytina, jei viešieji pirkimai yra pakankamai glaudžiai susiję su EEE.


title: Sujungtos bylos C-674/18 ir C-675/18: 2020 m. rugsėjo 9 d. Teisingumo Teismo (penktoji kolegija) sprendimas bylose (Bundesarbeitsgericht (Vokietija) prašymai priimti prejudicinį sprendimą) EM / TMD Friction GmbH (C-674/18), FL / TMD Friction EsCo GmbH (C-675/18) (Prašymas priimti prejudicinį sprendimą – Socialinė politika – Įmonių perdavimas – Direktyva 2001/23/EB – 3 ir 5 straipsniai – Darbuotojų teisių apsauga – Darbuotojų apsauga jų darbdaviui tapus nemokiam – Perduodančiosios įmonės, kuriai pradėta nemokumo procedūra, nemokumo administratoriaus įvykdytas perdavimas – Profesinės senatvės pensijos išmokos – Perėmėjo pareigų ribos – Išmokos, kuri turi būti išmokėta pagal papildomą profesinių pensijų kaupimo sistemą, suma, apskaičiuota remiantis darbuotojui nemokumo procedūros pradėjimo momentu mokamu darbo užmokesčiu – Direktyva 2008/94/EB – 8 straipsnis – Tiesioginis poveikis – Sąlygos)

text:
               9.11.2020

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 378/2

      2020 m. rugsėjo 9 d. Teisingumo Teismo (penktoji kolegija) sprendimas bylose (Bundesarbeitsgericht (Vokietija) prašymai priimti prejudicinį sprendimą) EM / TMD Friction GmbH (C-674/18), FL / TMD Friction EsCo GmbH (C-675/18)

      (Sujungtos bylos C-674/18 ir C-675/18) (1)

      (Prašymas priimti prejudicinį sprendimą - Socialinė politika - Įmonių perdavimas - Direktyva 2001/23/EB - 3 ir 5 straipsniai - Darbuotojų teisių apsauga - Darbuotojų apsauga jų darbdaviui tapus nemokiam - Perduodančiosios įmonės, kuriai pradėta nemokumo procedūra, nemokumo administratoriaus įvykdytas perdavimas - Profesinės senatvės pensijos išmokos - Perėmėjo pareigų ribos - Išmokos, kuri turi būti išmokėta pagal papildomą profesinių pensijų kaupimo sistemą, suma, apskaičiuota remiantis darbuotojui nemokumo procedūros pradėjimo momentu mokamu darbo užmokesčiu - Direktyva 2008/94/EB - 8 straipsnis - Tiesioginis poveikis - Sąlygos)
      (2020/C 378/02)
      Proceso kalba: vokiečių

         Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas

         Bundesarbeitsgericht

         Šalys pagrindinėje byloje

         Ieškovai: EM (C-674/18), FL (C-675/18)

         Atsakovės: TMD Friction GmbH (C-674/18), TMD Friction EsCo GmbH (C-675/18)

         Rezoliucinė dalis

                  1.

                  2001 m. kovo 12 d. Tarybos direktyva 2001/23/EB dėl valstybių narių įstatymų, skirtų darbuotojų teisių apsaugai įmonių, verslo arba įmonių ar verslo dalių perdavimo atveju, suderinimo, atsižvelgiant, be kita ko, į jos 3 straipsnio 1 ir 4 dalis ir į jos 5 straipsnio 2 dalies a punktą, turi būti aiškinama taip, jog įmonės, kuriai pradėta nemokumo procedūra, nemokumo administratoriaus įvykdyto šios įmonės perdavimo atveju nedraudžiama taikyti nacionalinės teisės nuostatos, kaip ji išaiškinta nacionalinėje jurisprudencijoje, kurioje numatyta, kad po nemokumo procedūros pradėjimo atsitikus įvykiui, suteikiančiam teisę į senatvės pensiją, mokamą pagal papildomą profesinių pensijų kaupimo sistemą, perėmėjas neatsako už darbuotojo būsimas teises gauti šią pensiją, grindžiamas darbo laikotarpiais, išdirbtais iki nemokumo procedūros pradėjimo, su sąlyga, kad, kiek tai susiję su ta sumos dalimi, dėl kurios perėmėjas neatsako, priemonės, kurių buvo imtasi siekiant apsaugoti darbuotojų interesus, yra bent jau lygiavertės tam apsaugos lygiui, kurio reikalaujama pagal 2008 m. spalio 22 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 2008/94/EB dėl darbuotojų apsaugos jų darbdaviui tapus nemokiam 8 straipsnį.

                  2.

                  Direktyvos 2001/23 3 straipsnio 4 dalies b punktas, siejamas su Direktyvos 2008/94 8 straipsniu, turi būti aiškinamas taip, kad jis draudžia nacionalinės teisės nuostatą, kaip ji išaiškinta nacionalinių teismų jurisprudencijoje, kurioje numatyta, kad po pradėtoje nemokumo procedūroje įvykdyto įmonės perdavimo atsitikus įvykiui, suteikiančiam teisę į pagal papildomą profesinių pensijų kaupimo sistemą mokamas senatvės išmokas, kiek tai susiję su šių išmokų dalimi, už kurią perėmėjas neatsako, viena vertus, pagal nacionalinę teisę paskirta nemokumo draudimo įstaiga neprivalo įsikišti tuomet, kai būsimos teisės į senatvės išmokas šios nemokumo procedūros pradėjimo momentu dar nebuvo galutinai įgytos, ir, kita vertus, siekiant nustatyti sumą, susijusią su šių išmokų dalimi, dėl kurios atsakomybė tenka minėtai įstaigai, ši suma apskaičiuojama remiantis mėnesiniu bruto darbo užmokesčiu, kurį atitinkamas darbuotojas gavo minėtos procedūros pradėjimo momentu, jeigu paaiškėja, jog darbuotojai praranda šios nuostatos teikiamą minimalią garantiją; tai turi patikrinti prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas.

                  3.

                  Direktyvos 2008/94 8 straipsnis tiek, kiek jame numatyta minimali darbuotojų įgytų arba būsimų teisių į senatvės išmokas apsauga, gali turėti tiesioginį poveikį, todėl juo galima remtis prieš privatinės teisės subjektą, kurį valstybė narė paskyrė darbdavių nemokumo draudimo profesinės pensijos srityje, jei, viena vertus, atsižvelgiant į garantinę užduotį, kuri jam patikėta, ir į sąlygas, kuriomis ši užduotis įgyvendinama, šis subjektas gali būti priskirtas valstybei, ir, kita vertus, ši subjektui patikėta užduotis iš tikrųjų apima senatvės pensijų rūšis, kurioms pagal šį 8 straipsnį reikalaujama suteikti minimalią pagalbą, o tai turi nustatyti prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas.

         (1)  OL C 103, 2019 3 18.


title: Byla C-719/18: 2020 m. rugsėjo 3 d. Teisingumo Teismo (penktoji kolegija) sprendimas byloje (Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio (Italija) prašymas priimti prejudicinį sprendimą) Vivendi SA / Autorità per le Garanzie nelle Comunicazioni (Prašymas priimti prejudicinį sprendimą – Elektroniniai ryšiai – Europos Sąjungos pagrindinių teisių chartijos 11 straipsnio 2 dalis – Žiniasklaidos laisvė ir pliuralizmas – Įsisteigimo laisvė – SESV 49 straipsnis – Direktyva 2002/21/EB – 15 ir 16 straipsniai – Nacionalinės teisės normos, pagal kurias didelę įtaką tam tikro sektoriaus rinkoje turinčiai įmonei draudžiama kitame sektoriuje įgyti „svarbų ekonominį vaidmenį“ – Pajamų, gautų elektroninių ryšių sektoriuje ir žiniasklaidos sektoriuje, apskaičiavimas – Elektroninių ryšių sektoriaus sąvoka – Apribojimas rinkoms, kurios buvo ex ante reglamentuotos – Susijusių bendrovių pajamų įtraukimas į apskaitą – Elektroninių ryšių sektoriuje veikiančioms įmonėms taikoma skirtinga pajamų riba)

text:
               9.11.2020

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 378/3

      2020 m. rugsėjo 3 d. Teisingumo Teismo (penktoji kolegija) sprendimas byloje (Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio (Italija) prašymas priimti prejudicinį sprendimą) Vivendi SA / Autorità per le Garanzie nelle Comunicazioni

      (Byla C-719/18) (1)

      (Prašymas priimti prejudicinį sprendimą - Elektroniniai ryšiai - Europos Sąjungos pagrindinių teisių chartijos 11 straipsnio 2 dalis - Žiniasklaidos laisvė ir pliuralizmas - Įsisteigimo laisvė - SESV 49 straipsnis - Direktyva 2002/21/EB - 15 ir 16 straipsniai - Nacionalinės teisės normos, pagal kurias didelę įtaką tam tikro sektoriaus rinkoje turinčiai įmonei draudžiama kitame sektoriuje įgyti „svarbų ekonominį vaidmenį“ - Pajamų, gautų elektroninių ryšių sektoriuje ir žiniasklaidos sektoriuje, apskaičiavimas - Elektroninių ryšių sektoriaus sąvoka - Apribojimas rinkoms, kurios buvo ex ante reglamentuotos - Susijusių bendrovių pajamų įtraukimas į apskaitą - Elektroninių ryšių sektoriuje veikiančioms įmonėms taikoma skirtinga pajamų riba)
      (2020/C 378/03)
      Proceso kalba: italų

         Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas

         Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio

         Šalys pagrindinėje byloje

         Ieškovė: Vivendi SA

         Atsakovė: Autorità per le Garanzie nelle Comunicazioni

         dalyvaujant: Mediaset SpA

         Rezoliucinė dalis

      SESV 49 straipsnis turi būti aiškinamas taip, kad juo draudžiami valstybės narės teisės aktai, kuriais kitoje valstybėje narėje įregistruota bendrovė, kurios pajamas, gautas elektroninių ryšių sektoriuje, kaip jis apibrėžtas šiuose teisės aktuose, sudaro daugiau kaip 40 % bendrų šiame sektoriuje gaunamų pajamų, negali integruotoje ryšių sistemoje gauti pajamų, viršijančių 10 % šioje sistemoje gaunamų pajamų.

         (1)  OL C 103, 2019 3 18.


title: Byla C-784/18 P: 2020 m. rugsėjo 3 d. Teisingumo Teismo (pirmoji kolegija) sprendimas byloje Mellifera eV, Vereinigung für wesensgemäße Bienenhaltung / Europos Komisija (Apeliacinis skundas – Orhuso konvencija – Reglamentas (EB) Nr. 1367/2006 – 2 straipsnio 1 dalies g punktas ir 10 straipsnio 1 dalis – Administracinių aktų vidaus peržiūra – Apribojimas iki individualiai taikomų priemonių – Įgyvendinimo reglamentas (ES) 2016/1056 – Veikliosios medžiagos glifosato patvirtinimo galiojimo pratęsimas – Vidaus peržiūros prašymas – Visuotinai taikoma priemonė – Atmetimas)

text:
               9.11.2020

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 378/4

      2020 m. rugsėjo 3 d. Teisingumo Teismo (pirmoji kolegija) sprendimas byloje Mellifera eV, Vereinigung für wesensgemäße Bienenhaltung / Europos Komisija

      (Byla C-784/18 P) (1)

      (Apeliacinis skundas - Orhuso konvencija - Reglamentas (EB) Nr. 1367/2006 - 2 straipsnio 1 dalies g punktas ir 10 straipsnio 1 dalis - Administracinių aktų vidaus peržiūra - Apribojimas iki individualiai taikomų priemonių - Įgyvendinimo reglamentas (ES) 2016/1056 - Veikliosios medžiagos glifosato patvirtinimo galiojimo pratęsimas - Vidaus peržiūros prašymas - Visuotinai taikoma priemonė - Atmetimas)
      (2020/C 378/05)
      Proceso kalba: vokiečių

         Šalys

         Apeliantė: Mellifera eV, Vereinigung für wesensgemäße Bienenhaltung, atstovaujama advokato A. Willand

         Kita proceso šalis: Europos Komisija, atstovaujama B. Eggers ir G. Gattinara

         Kitos proceso šalies pusėje įstojusi į bylą šalis: Bayer Agriculture BVBA, atstovaujama advokatų H. Berger, A. Burghardt, J. Wauters ir G. Forwood

         Rezoliucinė dalis

                  1.

                  Atmesti apeliacinį skundą.

                  2.

                  Mellifera eV, Vereinigung für wesensgemäße Bienenhaltung padengia savo ir Bayer Agriculture BVBA bei Europos Komisijos patirtas bylinėjimosi išlaidas.

         (1)  OL C 54, 2019 2 11.


title: Byla C-817/18 P: 2020 m. rugsėjo 3 d. Teisingumo Teismo (antroji kolegija) sprendimas byloje Vereniging tot Behoud van Natuurmonumenten in Nederland ir kt. / Europos Komisija ir kt. (Apeliacinis skundas – Valstybės pagalba – Pagalbos schema, susijusi su gamtinių zonų subsidijuojamu įsigijimu ar nemokamu suteikimu naudotis – Pirminio patikrinimo procedūra – Sprendimas, kuriuo pagalba pripažįstama suderinama su vidaus rinka – Ieškinys dėl panaikinimo – Priimtinumas – Reglamentas (EB) Nr. 659/1999 – 1 straipsnio h punktas – Sąvoka „suinteresuotosios šalys“ – Konkurencinis ryšys – Sąvoka „dideli sunkumai“ – Visuotinės ekonominės svarbos paslauga – Antrinė veikla – Sąsaja)

text:
               9.11.2020

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 378/5

      2020 m. rugsėjo 3 d. Teisingumo Teismo (antroji kolegija) sprendimas byloje Vereniging tot Behoud van Natuurmonumenten in Nederland ir kt. / Europos Komisija ir kt.

      (Byla C-817/18 P) (1)

      (Apeliacinis skundas - Valstybės pagalba - Pagalbos schema, susijusi su gamtinių zonų subsidijuojamu įsigijimu ar nemokamu suteikimu naudotis - Pirminio patikrinimo procedūra - Sprendimas, kuriuo pagalba pripažįstama suderinama su vidaus rinka - Ieškinys dėl panaikinimo - Priimtinumas - Reglamentas (EB) Nr. 659/1999 - 1 straipsnio h punktas - Sąvoka „suinteresuotosios šalys“ - Konkurencinis ryšys - Sąvoka „dideli sunkumai“ - Visuotinės ekonominės svarbos paslauga - Antrinė veikla - Sąsaja)
      (2020/C 378/06)
      Proceso kalba: nyderlandų

         Šalys

         Apeliantės: Vereniging tot Behoud van Natuurmonumenten in Nederland, Stichting Het Groninger Landschap, Vereniging It Fryske Gea, Stichting Het Drentse Landschap, Stichting Het Overijssels Landschap, Stichting Het Geldersch Landschap, Stichting Flevo-Landschap, Stichting Het Utrechts Landschap, Stichting Landschap Noord-Holland, Stichting Het Zuid-Hollands Landschap, Stichting Het Zeeuwse Landschap, Stichting Het Noordbrabants Landschap, Stichting Het Limburgs Landschap, atstovaujamos advocaten P. H. L. M. Kuypers ir M. de Wit

         Kitos proceso šalys: Europos Komisija, atstovaujama S. Noë ir P.-J. Loewenthal

         Vereniging Gelijkberechtiging Grondbezitters, Exploitatiemaatschappij De Berghaaf BV, Stichting Het Nationale Park De Hoge Veluwe, BV Landgoed Den Alerdinck II, Landgoed Ampsen BV, Pallandt van Keppel Stichting, Landgoed Kasteel Keppel BV, Baron van Lynden, Stichting het Lijndensche Fonds voor Kerk en Zending, Landgoed Welna BV, BV Landgoed „Huis te Maarn“, Vicariestichting De Vijf Capellarijen/Ambachtsheerlijkheid Kloetinge, Maatschappij tot Exploitatie van het Landgoed Tongeren onder Epe BV, Landgoed Anderstein NV, Landgoed Bekspring BV, Landgoed Nijenhuis en Westerflier BV, Landgoed Caprera BV, Landgoed Schapenduinen BV, Stichting Schapenduinen, Landgoed de Noetselenberg BV, atstovaujamos advocaten D. Gillet, T. Ruys, P. Wytinck ir A. A. Al Khatib

         Apeliančių pusėje įstojusi į bylą šalis: Nyderlandų Karalystė, atstovaujama M. K. Bulterman ir M. L. Noort

         Rezoliucinė dalis

                  1.

                  Atmesti apeliacinį skundą.

                  2.

                  Vereniging tot Behoud van Natuurmonumenten in Nederland, Stichting Het Groninger Landschap, It Fryske Gea, Stichting Het Drentse Landschap, Stichting Het Overijssels Landschap, Stichting Het Geldersch Landschap, Stichting Flevo-Landschap, Stichting Het Utrechts Landschap, Stichting Landschap Noord-Holland, Stichting Het Zuid-Hollands Landschap, Stichting Het Zeeuwse Landschap, Stichting Het Noordbrabants Landschap ir Stichting Het Limburgs Landschap padengia bylinėjimosi išlaidas.

                  3.

                  Europos Komisija ir Nyderlandų Karalystė padengia savo bylinėjimosi išlaidas.

         (1)  OL C 82, 2019 3 4.


title: Sujungtos bylos C-21/19–C-23/19: 2020 m. rugsėjo 3 d. Teisingumo Teismo (penktoji kolegija) sprendimas (Gerechtshof Arnhem-Leeuwarden (Nyderlandai) prašymai priimti prejudicinį sprendimą) baudžiamosiose bylose prieš XN (C-21/19), YO (C-22/19), P. F. Kamstra Recycling BV (C-23/19) (Prašymas priimti prejudicinį sprendimą – Atliekos – Vežimas – Reglamentas (EB) Nr. 1013/2006 – Atliekos, kurioms taikoma išankstinio rašytinio pranešimo ir pritarimo procedūra – 1 straipsnio 3 dalis – Vežimai, kuriems taikoma patvirtinimo reikalavimų sistema – Direktyva 2008/98/EB – 5 straipsnio 1 dalis – Sąvoka „šalutiniai produktai“ – Reglamentas (EB) Nr. 1069/2009 – 3 straipsnio 1 punktas – Sąvoka „šalutiniai gyvūniniai produktai“ – Šalutinių gyvūninių produktų ir kitų medžiagų mišinio vežimas)

text:
               9.11.2020

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 378/6

      2020 m. rugsėjo 3 d. Teisingumo Teismo (penktoji kolegija) sprendimas (Gerechtshof Arnhem-Leeuwarden (Nyderlandai) prašymai priimti prejudicinį sprendimą) baudžiamosiose bylose prieš XN (C-21/19), YO (C-22/19), P. F. Kamstra Recycling BV (C-23/19)
      (Sujungtos bylos C-21/19–C-23/19) (1)

      (Prašymas priimti prejudicinį sprendimą - Atliekos - Vežimas - Reglamentas (EB) Nr. 1013/2006 - Atliekos, kurioms taikoma išankstinio rašytinio pranešimo ir pritarimo procedūra - 1 straipsnio 3 dalis - Vežimai, kuriems taikoma patvirtinimo reikalavimų sistema - Direktyva 2008/98/EB - 5 straipsnio 1 dalis - Sąvoka „šalutiniai produktai“ - Reglamentas (EB) Nr. 1069/2009 - 3 straipsnio 1 punktas - Sąvoka „šalutiniai gyvūniniai produktai“ - Šalutinių gyvūninių produktų ir kitų medžiagų mišinio vežimas)
      (2020/C 378/07)
      Proceso kalba: nyderlandų

         Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas

         Gerechtshof Arnhem-Leeuwarden

         Šalys pagrindinėje baudžiamojoje byloje

      XN (C-21/19), YO (C-22/19), P. F. Kamstra Recycling BV (C-23/19)

         Rezoliucinė dalis

                  1.

                  2008 m. lapkričio 19 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 2008/98/EB dėl atliekų ir panaikinančios kai kurias direktyvas 5 straipsnio 1 dalis ir 2009 m. spalio 21 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamento (EB) Nr. 1069/2009, kuriuo nustatomos žmonėms vartoti neskirtų šalutinių gyvūninių produktų ir jų gaminių sveikumo taisyklės ir panaikinamas Reglamentas (EB) Nr. 1774/2002 (Šalutinių gyvūninių produktų reglamentas) 3 straipsnio 1 punktas turi būti aiškinami taip, kad medžiaga, kurios negalima laikyti „šalutiniu produktu“, kaip jis suprantamas pagal pirmąją iš šių nuostatų, vis dėlto gali būti laikoma „šalutiniu gyvūniniu produktu“, kaip jis suprantamas pagal antrąją iš šių nuostatų.

                  2.

                  2006 m. birželio 14 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamento (EB) Nr. 1013/2006 dėl atliekų vežimo, iš dalies pakeisto 2012 m. vasario 16 d. Komisijos reglamentu (ES) Nr. 135/2012, 1 straipsnio 3 dalies d punktas turi būti aiškinamas taip, kad šalutinių gyvūninių produktų vežimas, kuriam taikomas Reglamentas Nr. 1069/2009, nepatenka į Reglamento Nr. 1013/2006, iš dalies pakeisto Reglamentu Nr. 135/2012, taikymo sritį, išskyrus tuos atvejus, kai Reglamente Nr. 1069/2009 aiškiai numatyta, kad taikomas Reglamentas Nr. 1013/2006, iš dalies pakeistas Reglamentu Nr. 135/2012.

                  3.

                  Reglamento Nr. 1013/2006, iš dalies pakeisto Reglamentu Nr. 135/2012, 1 straipsnio 3 dalies d punktas turi būti aiškinamas taip, kad ši nuostata taikoma 3 kategorijos šalutinių gyvūninių produktų, kaip jie suprantami pagal Reglamento Nr. 1069/2009 10 straipsnį, ir kitų medžiagų, pagal Reglamentą Nr. 1013/2006, iš dalies pakeistą Reglamentu Nr. 135/2012, laikomų nepavojingomis atliekomis, mišinio vežimui. Šalutinių gyvūninių produktų ir kitų medžiagų santykis mišinyje šiuo atžvilgiu neturi reikšmės.

         (1)  OL C 139, 2019 4 15.


title: Sujungtos bylos C-84/19, C-222/19 ir C-252/19: 2020 m. rugsėjo 3 d. Teisingumo Teismo (pirmoji kolegija) sprendimas bylose (Sąd Rejonowy Szczecin – Prawobrzeże i Zachód w Szczecinie, Sąd Rejonowy w Opatowie (Lenkija) prašymai priimti prejudicinį sprendimą) Profi Credit Polska SA / QJ (C-84/19), BW / DR (C-222/19), QL / CG (C-252/19) (Prašymas priimti prejudicinį sprendimą – Vartotojų apsauga – Direktyva 93/13/EEB – 1 straipsnio 2 dalis – Taikymo sritis – Nacionalinės teisės nuostatos, kuriose įtvirtinta didžiausia kredito išlaidų be palūkanų suma – 3 straipsnio 1 dalis – Sutarties sąlyga, kuria vartotojui perkeliamos paskolos davėjo ekonominės veiklos išlaidos – Ryškus neatitikimas tarp šalių teisių ir pareigų – 4 straipsnio 2 dalis – Pareiga sutarties sąlygas išdėstyti aiškiai ir suprantamai – Sutarties sąlygos, kuriose nenurodoma, kokias paslaugas siekiama apmokėti – Direktyva 2008/48/EB – 3 straipsnio g punktas – Nacionalinės teisės nuostatos, kuriomis nustatomas didžiausios kredito išlaidų be palūkanų sumos, kurią turi padengti vartotojas, apskaičiavimo būdas)

text:
               9.11.2020

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 378/7

      2020 m. rugsėjo 3 d. Teisingumo Teismo (pirmoji kolegija) sprendimas bylose (Sąd Rejonowy Szczecin – Prawobrzeże i Zachód w Szczecinie, Sąd Rejonowy w Opatowie (Lenkija) prašymai priimti prejudicinį sprendimą) Profi Credit Polska SA / QJ (C-84/19), BW / DR (C-222/19), QL / CG (C-252/19)
      (Sujungtos bylos C-84/19, C-222/19 ir C-252/19) (1)

      (Prašymas priimti prejudicinį sprendimą - Vartotojų apsauga - Direktyva 93/13/EEB - 1 straipsnio 2 dalis - Taikymo sritis - Nacionalinės teisės nuostatos, kuriose įtvirtinta didžiausia kredito išlaidų be palūkanų suma - 3 straipsnio 1 dalis - Sutarties sąlyga, kuria vartotojui perkeliamos paskolos davėjo ekonominės veiklos išlaidos - Ryškus neatitikimas tarp šalių teisių ir pareigų - 4 straipsnio 2 dalis - Pareiga sutarties sąlygas išdėstyti aiškiai ir suprantamai - Sutarties sąlygos, kuriose nenurodoma, kokias paslaugas siekiama apmokėti - Direktyva 2008/48/EB - 3 straipsnio g punktas - Nacionalinės teisės nuostatos, kuriomis nustatomas didžiausios kredito išlaidų be palūkanų sumos, kurią turi padengti vartotojas, apskaičiavimo būdas)
      (2020/C 378/08)
      Proceso kalba: lenkų

         Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikę teismai

         Sąd Rejonowy Szczecin – Prawobrzeże i Zachód w Szczecinie, Sąd Rejonowy w Opatowie

         Šalys pagrindinėje byloje

         Ieškovai: Profi Credit Polska S.A. (C-84/19), BW (C-222/19), QL (C-252/19)

         Atsakovai: QJ (C-84/19), DR (C-222/19), CG (C-252/19)

         Rezoliucinė dalis

                  1.

                  2008 m. balandžio 23 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 2008/48/EB dėl vartojimo kredito sutarčių ir panaikinančios Tarybos direktyvą 87/102/EEB, 3 straipsnio g punktas ir 22 straipsnis turi būti aiškinami taip, kad pagal juos nedraudžiamos nacionalinės teisės aktų dėl vartojimo kredito nuostatos, nustatančios didžiausios kredito išlaidų be palūkanų sumos, kurią gali tekti padengti vartotojui, apskaičiavimo būdą, net jeigu šis apskaičiavimo būdas leidžia verslininkui priskirti vartotojui dalį bendrųjų išlaidų, susijusių su verslininko ekonomine veikla, jeigu tokiomis minėtų teisės aktų nuostatomis dėl didžiausios sumos nepažeidžiamos šia direktyva suderintos taisyklės.

                  2.

                  1993 m. balandžio 5 d. Tarybos direktyvos 93/13/EB dėl nesąžiningų sąlygų sutartyse su vartotojais, iš dalies pakeistos 2011 m. spalio 25 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2011/83/ES, 1 straipsnio 2 dalis turi būti aiškinama taip, kad į šios direktyvos taikymo sritį patenka sutarties sąlyga, pagal kurią kredito išlaidos be palūkanų nustatomos pagal nacionalinės teisės aktuose dėl vartojimo kredito nustatytą viršutinę ribą, kai šiuose teisės aktuose numatyta, kad kredito išlaidų be palūkanų dalis, viršijanti šią ribą ar bendrą kredito sumą, nėra mokėtina.

                  3.

                  Direktyvos 93/13, iš dalies pakeistos Direktyva 2011/83, 4 straipsnio 2 dalis turi būti aiškinama taip, kad vartojimo kredito sutarties sąlygoms, kuriomis vartotojui nustatomi kiti mokesčiai nei pagrindinio kredito grąžinimas ir palūkanų mokėjimas, netaikoma šioje nuostatoje numatyta išimtis, jeigu šiose sąlygose nenurodomas nei šių mokesčių pobūdis, nei paslaugos, kurias jais siekiama atlyginti, ir jeigu jos suformuluotos taip, kad vartotojas suklaidinamas dėl jam tenkančių pareigų ir dėl šių sąlygų ekonominių pasekmių, o tai patikrinti turi prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas.

                  4.

                  Direktyvos 93/13, iš dalies pakeistos Direktyva 2011/83, 3 straipsnio 1 dalis turi būti aiškinama taip, kad dėl sutarties sąlygos, susijusios su kredito išlaidomis be palūkanų, pagal kurią šios išlaidos yra mažesnės už teisės aktuose nustatytą viršutinę ribą ir pagal kurią vartotojui perkeliamos paskolos davėjo ekonominės veiklos išlaidos, gali atsirasti ryškus neatitikimas tarp iš sutarties kylančių šalių teisių ir pareigų vartotojo nenaudai, jeigu vartotojas turi atlyginti neproporcingas išlaidas, palyginti su gautomis paslaugomis ir paskolos suma, o tai patikrinti turi prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas.

         (1)  OL C 164, 2019 5 13.

         OL C 280, 2019 8 19.


title: Sujungtos bylos C-119/19 P ir C-126/19 P: 2020 m. rugsėjo 8 d. Teisingumo Teismo (didžioji kolegija) sprendimas byloje Europos Komisija / Francisco Carreras Sequeros ir kt., Europos Parlamentas, Europos Sąjungos Taryba (Apeliacinis skundas – Viešoji tarnyba – Europos Sąjungos pareigūnų tarnybos nuostatai – 2014 m. sausio 1 d. reforma – X priedo 6 straipsnis – Trečiojoje valstybėje dirbantys pareigūnai ir sutartininkai – Naujos nuostatos dėl mokamų kasmetinių atostogų dienų suteikimo – Neteisėtumu grindžiamas prieštaravimas – Europos Sąjungos pagrindinių teisių chartija – 31 straipsnio 2 dalis – Direktyva 2003/88/EB – Pagrindinė teisė į mokamas kasmetines atostogas)

text:
               9.11.2020

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 378/8

      2020 m. rugsėjo 8 d. Teisingumo Teismo (didžioji kolegija) sprendimas byloje Europos Komisija / Francisco Carreras Sequeros ir kt., Europos Parlamentas, Europos Sąjungos Taryba

      (Sujungtos bylos C-119/19 P ir C-126/19 P) (1)

      (Apeliacinis skundas - Viešoji tarnyba - Europos Sąjungos pareigūnų tarnybos nuostatai - 2014 m. sausio 1 d. reforma - X priedo 6 straipsnis - Trečiojoje valstybėje dirbantys pareigūnai ir sutartininkai - Naujos nuostatos dėl mokamų kasmetinių atostogų dienų suteikimo - Neteisėtumu grindžiamas prieštaravimas - Europos Sąjungos pagrindinių teisių chartija - 31 straipsnio 2 dalis - Direktyva 2003/88/EB - Pagrindinė teisė į mokamas kasmetines atostogas)
      (2020/C 378/09)
      Proceso kalba: prancūzų

         Šalys

         (Byla C-119/19 P)

         Apeliantė: Europos Komisija, atstovaujama T. S. Bohr, G. Gattinara ir L. Vernier

         Kitos proceso šalys: Francisco Carreras Sequeros, Mariola de las Heras Ojeda, Olivier Maes, Gabrio Marinozzi, Giacomo Miserocchi, Marc Thieme Groen, atstovaujami advokatų S. Orlandi ir T. Martin, Europos Parlamentas, atstovaujamas O. Caisou-Rousseau, J. Steele ir E. Taneva, Europos Sąjungos Taryba, atstovaujama M. Bauer ir R. Meyer

         (Byla C-126/19 P)

         Apeliantė: Europos Sąjungos Taryba, atstovaujama M. Bauer ir R. Meyer

         Kitos proceso šalys: Francisco Carreras Sequeros, Mariola de las Heras Ojeda, Olivier Maes, Gabrio Marinozzi, Giacomo Miserocchi, Marc Thieme Groen, atstovaujami advokatų S. Orlandi ir T. Martin, Europos Komisija, atstovaujama T. S. Bohr, G. Gattinara ir L. Vernier, Europos Parlamentas, atstovaujamas O. Caisou-Rousseau, J. Steele ir E. Taneva

         Rezoliucinė dalis

                  1.

                  Panaikinti 2018 m. gruodžio 4 d. Europos Sąjungos Bendrojo Teismo sprendimą Carreras Sequeros ir kt. / Komisija (T-518/16, EU:T:2018:873).

                  2.

                  Atmesti Francisco Carreras Sequeros, Mariola de las Heras Ojeda, Olivier Maes, Gabrio Marinozzi, Giacomo Miserocchi ir Marc Thieme Groen ieškinį (byla T-518/16).

                  3.

                  Francisco Carreras Sequeros, Mariola de las Heras Ojeda, Olivier Maes, Gabrio Marinozzi, Giacomo Miserocchi ir Marc Thieme Groen, be savo bylinėjimosi išlaidų, padengia Europos Sąjungos Tarybos patirtas bylinėjimosi išlaidas, susijusias su šiais apeliaciniais skundais ir procesu Europos Sąjungos Bendrajame Teisme, taip pat su pastaruoju procesu susijusias Europos Komisijos bylinėjimosi išlaidas.

                  4.

                  Komisija padengia savo bylinėjimosi išlaidas, susijusias su šiais apeliaciniais skundais.

                  5.

                  Europos Parlamentas padengia savo bylinėjimosi išlaidas.

         (1)  OL C 131, 2019 4 8.


title: Byla C-186/19: 2020 m. rugsėjo 3 d. Teisingumo Teismo (pirmoji kolegija) sprendimas byloje (Hoge Raad der Nederlanden (Nyderlandai) prašymas priimti prejudicinį sprendimą) Supreme Site Services GmbH, Supreme Fuels GmbH & Co KG, Supreme Fuels Trading Fze / Supreme Headquarters Allied Powers Europe (Prašymas priimti prejudicinį sprendimą – Teismų bendradarbiavimas civilinėse bylose – Reglamentas (ES) Nr. 1215/2012 – 1 straipsnio 1 dalis – Taikymo sritis – Civilinės ir komercinės bylos – Jurisdikcija – Išimtinė jurisdikcija – 24 straipsnio 5 punktas – Ieškiniai, susiję su teismo sprendimų vykdymu – Imunitetu nuo vykdymo grindžiamas tarptautinės organizacijos ieškinys, kuriuo siekiama, kad būtų panaikintas areštas ir uždrausta jį vėl taikyti)

text:
               9.11.2020

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 378/9

      2020 m. rugsėjo 3 d. Teisingumo Teismo (pirmoji kolegija) sprendimas byloje (Hoge Raad der Nederlanden (Nyderlandai) prašymas priimti prejudicinį sprendimą) Supreme Site Services GmbH, Supreme Fuels GmbH & Co KG, Supreme Fuels Trading Fze / Supreme Headquarters Allied Powers Europe

      (Byla C-186/19) (1)

      (Prašymas priimti prejudicinį sprendimą - Teismų bendradarbiavimas civilinėse bylose - Reglamentas (ES) Nr. 1215/2012 - 1 straipsnio 1 dalis - Taikymo sritis - Civilinės ir komercinės bylos - Jurisdikcija - Išimtinė jurisdikcija - 24 straipsnio 5 punktas - Ieškiniai, susiję su teismo sprendimų vykdymu - Imunitetu nuo vykdymo grindžiamas tarptautinės organizacijos ieškinys, kuriuo siekiama, kad būtų panaikintas areštas ir uždrausta jį vėl taikyti)
      (2020/C 378/10)
      Proceso kalba: nyderlandų

         Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas

         Hoge Raad der Nederlanden

         Šalys pagrindinėje byloje

         Ieškovės: Supreme Site Services GmbH, Supreme Fuels GmbH & Co KG, Supreme Fuels Trading Fze

         Atsakovė: Supreme Headquarters Allied Powers Europe

         Rezoliucinė dalis

                  1.

                  2012 m. gruodžio 12 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamento (ES) Nr. 1215/2012 dėl jurisdikcijos ir teismo sprendimų civilinėse ir komercinėse bylose pripažinimo ir vykdymo 1 straipsnio 1 dalis turi būti aiškinama taip, kad sąvoka „civilinės ir komercinės bylos“ apima valstybės narės teisme pateiktą prašymą dėl laikinųjų apsaugos priemonių taikymo, kuriame tarptautinė organizacija remiasi imunitetu nuo vykdymo, kad būtų panaikintas kitoje nei teismo buvimo vietos valstybėje narėje taikomas areštas ir nustatytas draudimas vėl taikyti tokį areštą, remiantis tomis pačiomis faktinėmis aplinkybėmis, pateiktą tuo metu, kai nagrinėjama byla dėl esmės, susijusi su galima skola už šios organizacijos užtikrinamos taikos palaikymo operacijos poreikiams tiektus degalus, jeigu šis prašymas pateiktas nesinaudojant viešosios valdžios įgaliojimais, kaip tai suprantama pagal Sąjungos teisę, ir tai turi įvertinti prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas.

                  2.

                  Reglamento Nr. 1215/2012 24 straipsnio 5 punktas turi būti aiškinamas taip, kad valstybės narės teisme pateiktas prašymas dėl laikinųjų apsaugos priemonių taikymo, kuriame tarptautinė organizacija remiasi imunitetu nuo vykdymo, kad būtų panaikintas kitoje nei teismo buvimo vietos valstybėje narėje taikomas areštas ir nustatytas draudimas vėl taikyti tokį areštą, remiantis tomis pačiomis faktinėmis aplinkybėmis, nepriskiriamas valstybės narės, kurioje areštas taikomas, teismų išimtinei jurisdikcijai.

         (1)  OL C 155, 2019 5 6.


title: Byla C-214/19 P: 2020 m. rugsėjo 3 d. Teisingumo Teismo (dešimtoji kolegija) sprendimas byloje achtung! GmbH / Europos Sąjungos intelektinės nuosavybės tarnyba (EUIPO) (Apeliacinis skundas – Europos Sąjungos prekių ženklas – Reglamentas (EB) Nr. 207/2009 – 7 straipsnio 1 dalies b punktas – Skiriamasis požymis – Nebuvimas)

text:
               9.11.2020

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 378/10

      2020 m. rugsėjo 3 d. Teisingumo Teismo (dešimtoji kolegija) sprendimas byloje achtung! GmbH / Europos Sąjungos intelektinės nuosavybės tarnyba (EUIPO)

      (Byla C-214/19 P) (1)

      (Apeliacinis skundas - Europos Sąjungos prekių ženklas - Reglamentas (EB) Nr. 207/2009 - 7 straipsnio 1 dalies b punktas - Skiriamasis požymis - Nebuvimas)
      (2020/C 378/11)
      Proceso kalba: vokiečių

         Šalys

         Apeliantė: achtung! GmbH, atstovaujama Rechtsanwälte G. J. Seelig ir D. Bischof

         Kita proceso šalis: Europos Sąjungos intelektinės nuosavybės tarnyba (EUIPO), atstovaujama D. Hanf

         Rezoliucinė dalis

                  1.

                  Atmesti apeliacinį skundą.

                  2.

                  achtung! GmbH padengia savo ir Europos Sąjungos intelektinės nuosavybės tarnybos (EUIPO)patirtas bylinėjimosi išlaidas.

         (1)  OL C 238, 2019 7 15.


title: Byla C-254/19: 2020 m. rugsėjo 9 d. Teisingumo Teismo (pirmoji kolegija) sprendimas byloje (High Court (Airija) prašymas priimti prejudicinį sprendimą) Friends of the Irish Environment Ltd / An Bord Pleanála (Prašymas priimti prejudicinį sprendimą – Direktyva 92/43/EEB – Natūralių buveinių ir laukinės faunos bei floros apsauga – 6 straipsnio 3 dalis – Taikymo sritis – Sąvokos „projektas“ ir „pritarimas“ – Tinkamas plano arba projekto poveikio saugomai teritorijai vertinimas – Sprendimas dėl leidimo statyti suskystintų gamtinių dujų pakartotinio dujinimo terminalą termino pratęsimo – Pradinis sprendimas, pagrįstas nacionalinės teisės aktais, kuriais Direktyva 92/43 buvo perkelta netinkamai)

text:
               9.11.2020

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 378/10

      2020 m. rugsėjo 9 d. Teisingumo Teismo (pirmoji kolegija) sprendimas byloje (High Court (Airija) prašymas priimti prejudicinį sprendimą) Friends of the Irish Environment Ltd / An Bord Pleanála

      (Byla C-254/19) (1)

      (Prašymas priimti prejudicinį sprendimą - Direktyva 92/43/EEB - Natūralių buveinių ir laukinės faunos bei floros apsauga - 6 straipsnio 3 dalis - Taikymo sritis - Sąvokos „projektas“ ir „pritarimas“ - Tinkamas plano arba projekto poveikio saugomai teritorijai vertinimas - Sprendimas dėl leidimo statyti suskystintų gamtinių dujų pakartotinio dujinimo terminalą termino pratęsimo - Pradinis sprendimas, pagrįstas nacionalinės teisės aktais, kuriais Direktyva 92/43 buvo perkelta netinkamai)
      (2020/C 378/12)
      Proceso kalba: anglų

         Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas

         High Court (Airija)

         Šalys pagrindinėje byloje

         Pareiškėja: Friends of the Irish Environment Ltd

         Atsakovė: An Bord Pleanála

         dalyvaujant: Shannon Lng Ltd

         Rezoliucinė dalis

                  1.

                  Sprendimas pratęsti pradinį dešimties metų terminą suskystintų gamtinių dujų pakartotinio dujinimo terminalo statybai turi būti laikomas pritarimu projektui, kaip jis suprantamas pagal 1992 m. gegužės 21 d. Tarybos direktyvos 92/43/EEB dėl natūralių buveinių ir laukinės faunos bei floros apsaugos (OL L 206, 1992, p. 7) 6 straipsnio 3 dalį, kai pradinis leidimas dėl šio projekto nustojo galioti pasibaigus terminui, nustatytam šiems darbams atlikti, o jie nebuvo pradėti.

                  2.

                  Kompetentinga institucija turi įvertinti, ar prieš priimant sprendimą pratęsti iš pradžių nustatytą suskystintų gamtinių dujų pakartotinio dujinimo terminalo statybos projekto, dėl kurio priimtas pradinis leidimas nustojo galioti, įgyvendinimo terminą turi būti atliekamas tinkamas poveikio aplinkai vertinimas, numatytas Direktyvos 92/43 6 straipsnio 3 dalies pirmame sakinyje, ir, jei taip, ar toks vertinimas turi apimti visą projektą, ar jo dalį, visų pirma atsižvelgiant tiek į galimai anksčiau atliktą vertinimą, tiek į reikšmingų aplinkos ir mokslo duomenų pokyčius, taip pat į galimą projekto pakeitimą ar kitų planų bei projektų egzistavimą.

            Šis poveikio vertinimas turi būti atliekamas, kai, remiantis geriausiomis mokslo žiniomis šioje srityje, negalima atmesti galimybės, kad projektas paveiks atitinkamos teritorijos apsaugos tikslus. Ankstesnis šio projekto vertinimas, atliktas prieš priimant pradinį leidimą, gali paneigti šią riziką tik tuo atveju, jeigu jame pateikta visapusiškų, tikslių ir galutinių duomenų bei išvadų, galinčių išsklaidyti pagrįstas mokslo abejones dėl darbų poveikio, ir su sąlyga, kad reikšmingi aplinkos ir mokslo duomenys nepasikeitė, projektas nebuvo pakeistas ir nėra kitų planų ar projektų.

         (1)  OL C 206, 2019 6 17.


title: Byla C-265/19: 2020 m. rugsėjo 8 d. Teisingumo Teismo (didžioji kolegija) sprendimas byloje (High Court (Irlande) (Airija) prašymas priimti prejudicinį sprendimą) Recorded Artists Actors Performers Ltd / Phonographic Performance (Ireland) Ltd, Minister for Jobs Enterprise and Innovation, Ireland, Attorney General (Prašymas priimti prejudicinį sprendimą – Intelektinė nuosavybė – Autorių teisėms gretutinės teisės – Direktyva 2006/115/EB – 8 straipsnio 2 dalis – Fonogramų naudojimas Sąjungoje – Atlikėjų teisė gauti teisingą atlyginimą, kurį jie dalijasi su fonogramų gamintojais – Taikymas trečiųjų valstybių piliečiams – Atlikimų ir fonogramų sutartis – 4 ir 15 straipsniai – Išlygos, apie kurias pranešė trečiosios valstybės – Teisės į teisingą atlyginimą ribojimai, dėl šių išlygų abipusiškumo pagrindu galintys atsirasti trečiųjų valstybių piliečiams Sąjungoje – Europos Sąjungos pagrindinių teisių chartijos 17 straipsnio 2 dalis ir 52 straipsnio 1 dalis – Pagrindinė teisė į intelektinės nuosavybės apsaugą – Reikalavimas, pagal kurį bet koks ribojimas turi būti numatytas įstatymo, nepažeisti pagrindinės teisės esmės ir būti proporcingas – Sąjungos ir valstybių narių kompetencijos nustatyti šiuos ribojimus pasidalijimas – Kompetencijos pasidalijimas santykių su trečiosiomis valstybėmis srityje – SESV 3 straipsnio 2 dalis – Sąjungos išimtinė kompetencija)

text:
               9.11.2020

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 378/11

      2020 m. rugsėjo 8 d. Teisingumo Teismo (didžioji kolegija) sprendimas byloje (High Court (Irlande) (Airija) prašymas priimti prejudicinį sprendimą) Recorded Artists Actors Performers Ltd / Phonographic Performance (Ireland) Ltd, Minister for Jobs Enterprise and Innovation, Ireland, Attorney General

      (Byla C-265/19) (1)

      (Prašymas priimti prejudicinį sprendimą - Intelektinė nuosavybė - Autorių teisėms gretutinės teisės - Direktyva 2006/115/EB - 8 straipsnio 2 dalis - Fonogramų naudojimas Sąjungoje - Atlikėjų teisė gauti teisingą atlyginimą, kurį jie dalijasi su fonogramų gamintojais - Taikymas trečiųjų valstybių piliečiams - Atlikimų ir fonogramų sutartis - 4 ir 15 straipsniai - Išlygos, apie kurias pranešė trečiosios valstybės - Teisės į teisingą atlyginimą ribojimai, dėl šių išlygų abipusiškumo pagrindu galintys atsirasti trečiųjų valstybių piliečiams Sąjungoje - Europos Sąjungos pagrindinių teisių chartijos 17 straipsnio 2 dalis ir 52 straipsnio 1 dalis - Pagrindinė teisė į intelektinės nuosavybės apsaugą - Reikalavimas, pagal kurį bet koks ribojimas turi būti numatytas įstatymo, nepažeisti pagrindinės teisės esmės ir būti proporcingas - Sąjungos ir valstybių narių kompetencijos nustatyti šiuos ribojimus pasidalijimas - Kompetencijos pasidalijimas santykių su trečiosiomis valstybėmis srityje - SESV 3 straipsnio 2 dalis - Sąjungos išimtinė kompetencija)
      (2020/C 378/13)
      Proceso kalba: anglų

         Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas

         High Court (Irlande)

         Šalys pagrindinėje byloje

         Ieškovė: Recorded Artists Actors Performers Ltd

         Atsakovai: Phonographic Performance (Ireland) Ltd, Minister for Jobs Enterprise and Innovation, Ireland, Attorney General

         Rezoliucinė dalis

                  1.

                  2006 m. gruodžio 12 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 2006/115/EB dėl nuomos ir panaudos teisių bei tam tikrų teisių, gretutinių autorių teisėms, intelektinės nuosavybės srityje 8 straipsnio 2 dalis, atsižvelgiant į Pasaulinės intelektinės nuosavybės organizacijos atlikimų ir fonogramų sutarties 4 straipsnio 1 dalį ir 15 straipsnio 1 dalį, turi būti aiškinama taip, kad pagal ją valstybei narei draudžiama perkelti į savo teisės aktus šios direktyvos 8 straipsnio 2 dalyje esančius žodžius „atitinkami atlikėjai“, reiškiančius atlikėjus, turinčius teisę gauti joje nurodyto bendro teisingo atlyginimo dalį, taip, kad šie žodžiai neapimtų atlikėjų, kurie yra trečiųjų valstybių, ne Europos ekonominės erdvės (EEE), piliečiai, o apimtų tik atlikėjus, kurių nuolatinė gyvenamoji vieta arba gyvenamoji vieta yra EEE, ir atlikėjus, kurie prisidėjo prie fonogramos gamybos, būdami EEE.

                  2.

                  Atsižvelgiant į šiuo metu galiojančią Sąjungos teisę, Pasaulinės intelektinės nuosavybės organizacijos (PINO) atlikimų ir fonogramų sutarties 15 straipsnio 3 dalis ir Direktyvos 2006/115 8 straipsnio 2 dalis turi būti aiškinamos taip, kad išlygos, apie kurias trečiosios valstybės pranešė pagal šio 15 straipsnio 3 dalį ir dėl kurių jų teritorijoje apribojama PINO atlikimų ir fonogramų sutarties 15 straipsnio 1 dalyje numatyta teisė į bendrą teisingą atlyginimą, Europos Sąjungoje nelemia šio 8 straipsnio 2 dalyje numatytos teisės apribojimų šių trečiųjų valstybių piliečių atžvilgiu, nes tokius ribojimus gali nustatyti Sąjungos teisės aktų leidėjas su sąlyga, kad jie atitinka Europos Sąjungos pagrindinių teisių chartijos 52 straipsnio 1 dalyje įtvirtintus reikalavimus. Pagal minėtą 8 straipsnio 2 dalį valstybei narei draudžiama riboti atlikėjų ir fonogramų gamintojų, kurie yra šių trečiųjų valstybių piliečiai, teisę į bendrą teisingą atlyginimą.

                  3.

                  Direktyvos 2006/115 8 straipsnio 2 dalis turi būti aiškinama taip, kad pagal ją draudžiama joje numatytą teisę į bendrą teisingą atlyginimą riboti taip, kad atlyginimą gautų tik atitinkamos fonogramos gamintojas, tačiau nesidalytų juo su atlikėju, prisidėjusiu prie šios fonogramos gamybos.

         (1)  OL C 206, 2019 6 17.


title: Sujungtos bylos C-503/19 ir C-592/19: 2020 m. rugsėjo 3 d. Teisingumo Teismo (ketvirtoji kolegija) sprendimas bylose (Juzgado Contencioso-Administrativo n° 17 de Barcelona, Juzgado de lo Contencioso-Administrativo n° 5 de Barcelona (Ispanija) prašymai priimti prejudicinį sprendimą) UQ (C-503/19), SI (C-592/19) / Subdelegación del Gobierno en Barcelona (Prašymas priimti prejudicinį sprendimą – Trečiųjų valstybių piliečių, kurie yra ilgalaikiai gyventojai, statusas – Direktyva 2003/109/EB – 6 straipsnio 1 dalis – Aplinkybės, į kurias reikia atsižvelgti – Nacionalinės teisės aktai – Neatsižvelgimas į šias aplinkybes – Atsisakymas suteikti ilgalaikio gyventojo statusą dėl suinteresuotojo asmens teistumo)

text:
               9.11.2020

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 378/13

      2020 m. rugsėjo 3 d. Teisingumo Teismo (ketvirtoji kolegija) sprendimas bylose (Juzgado Contencioso-Administrativo no 17 de Barcelona, Juzgado de lo Contencioso-Administrativo no 5 de Barcelona (Ispanija) prašymai priimti prejudicinį sprendimą) UQ (C-503/19), SI (C-592/19) / Subdelegación del Gobierno en Barcelona

      (Sujungtos bylos C-503/19 ir C-592/19) (1)

      (Prašymas priimti prejudicinį sprendimą - Trečiųjų valstybių piliečių, kurie yra ilgalaikiai gyventojai, statusas - Direktyva 2003/109/EB - 6 straipsnio 1 dalis - Aplinkybės, į kurias reikia atsižvelgti - Nacionalinės teisės aktai - Neatsižvelgimas į šias aplinkybes - Atsisakymas suteikti ilgalaikio gyventojo statusą dėl suinteresuotojo asmens teistumo)
      (2020/C 378/15)
      Proceso kalba: ispanų

         Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikę teismai

         Juzgado Contencioso-Administrativo no 17 de Barcelona, Juzgado de lo Contencioso-Administrativo no 5 de Barcelona

         Šalys pagrindinėje byloje

         Pareiškėjai: UQ (C-503/19), SI (C-592/19)

         Atsakovas: Subdelegación del Gobierno en Barcelona

         Rezoliucinė dalis

      2003 m. lapkričio 25 d. Tarybos direktyvos 2003/109/EB dėl trečiųjų valstybių piliečių, kurie yra ilgalaikiai gyventojai, statuso 6 straipsnio 1 dalis turi būti aiškinama taip, kad pagal ją draudžiamos valstybės narės teisės normos, kaip jas aiškina kai kurie jos teismai, kuriose numatyta, kad trečiosios šalies piliečiui gali būti atsisakyta suteikti ilgalaikio gyventojo statusą šioje valstybėje narėje vien dėl to, kad jis įtrauktas į įtariamųjų, kaltinamųjų ir nuteistųjų registrą, konkrečiai neišnagrinėjus jo situacijos ir neįvertinus, be kita ko, ar jis kelia grėsmę viešajai tvarkai arba visuomenės saugumui, taip pat gyvenimo toje valstybėje narėje trukmės ir ryšių su šia valstybe.

         (1)  OL C 363, 2019 10 28.


title: Byla C-530/19: 2020 m. rugsėjo 3 d. Teisingumo Teismo (aštuntoji kolegija) sprendimas byloje (Oberster Gerichtshof (Austrija) prašymas priimti prejudicinį sprendimą) NM, veikianti kaip Niki Luftfahrt GmbH bankroto administratorė / ON (Prašymas priimti prejudicinį sprendimą – Oro transportas – Reglamentas (EB) Nr. 261/2004 – 5 ir 9 straipsniai – Oro vežėjo prievolė pasiūlyti apgyvendinimą viešbutyje keleiviams, kurių skrydis buvo atšauktas – Žala, kurią keleivis patyrė jį apgyvendinusiame viešbutyje – Galimybė remtis oro vežėjo atsakomybe dėl viešbučio darbuotojų aplaidumo)

text:
               9.11.2020

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 378/13

      2020 m. rugsėjo 3 d. Teisingumo Teismo (aštuntoji kolegija) sprendimas byloje (Oberster Gerichtshof (Austrija) prašymas priimti prejudicinį sprendimą) NM, veikianti kaip Niki Luftfahrt GmbH bankroto administratorė / ON

      (Byla C-530/19) (1)

      (Prašymas priimti prejudicinį sprendimą - Oro transportas - Reglamentas (EB) Nr. 261/2004 - 5 ir 9 straipsniai - Oro vežėjo prievolė pasiūlyti apgyvendinimą viešbutyje keleiviams, kurių skrydis buvo atšauktas - Žala, kurią keleivis patyrė jį apgyvendinusiame viešbutyje - Galimybė remtis oro vežėjo atsakomybe dėl viešbučio darbuotojų aplaidumo)
      (2020/C 378/16)
      Proceso kalba: vokiečių

         Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas

         Oberster Gerichtshof

         Šalys pagrindinėje byloje

         Atsakovė, kita apeliacinio proceso šalis ir kasatorė: NM, veikianti kaip Niki Luftfahrt GmbH bankroto administratorė

         Ieškovė, apeliantė ir kita kasacinio proceso šalis: ON

         Rezoliucinė dalis

                  1.

                  2004 m. vasario 11 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamento (EB) Nr. 261/2004, nustatančio bendras kompensavimo ir pagalbos keleiviams taisykles atsisakymo vežti ir skrydžių atšaukimo arba atidėjimo ilgam laikui atveju, panaikinančio Reglamentą (EEB) Nr. 295/91, 9 straipsnio 1 dalies b punktas turi būti aiškinamas taip, jog pagal šią nuostatą oro vežėjui nustatyta prievolė joje nurodytiems keleiviams nemokamai pasiūlyti apgyvendinimą viešbutyje nereiškia, kad šis vežėjas turi prievolę pasirūpinti ir pačiomis apgyvendinimo sąlygomis.

                  2.

                  Reglamentas Nr. 261/2004 turi būti aiškinamas taip, kad oro vežėjas, kuris pagal šio reglamento 9 straipsnio 1 dalies b punktą pasiūlė keleiviui, kurio skrydis buvo atšauktas, apgyvendinimą viešbutyje, vien pagal šį reglamentą neturi prievolės atlyginti žalos, kurią šis keleivis patyrė dėl viešbučio darbuotojų kaltės.

         (1)  OL C 328, 2019 9 30.


title: Byla C-539/19: 2020 m. rugsėjo 3 d. Teisingumo Teismo (aštuntoji kolegija) sprendimas byloje (Landgericht München I (Vokietija) prašymas priimti prejudicinį sprendimą) Bundesverband der Verbraucherzentralen und Verbraucherverbände – Verbraucherzentrale Bundesverband e.V. / Telefónica Germany GmbH & Co. OHG (Prašymas priimti prejudicinį sprendimą – Tarptinklinis ryšys per viešuosius judriojo ryšio tinklus Europos Sąjungoje – Reglamentas (ES) Nr. 531/2012 – 6a straipsnis – 6e straipsnio 3 dalis – Tarptinklinio ryšio paslaugų teikėjų pareiga automatiškai taikyti reguliuojamą tarptinklinio ryšio tarifą – Taikymas vartotojams, kurie iki Reglamento (ES) Nr. 531/2012 įsigaliojimo pasirinko specialų tarptinklinio ryšio tarifą)

text:
               9.11.2020

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 378/14

      2020 m. rugsėjo 3 d. Teisingumo Teismo (aštuntoji kolegija) sprendimas byloje (Landgericht München I (Vokietija) prašymas priimti prejudicinį sprendimą) Bundesverband der Verbraucherzentralen und Verbraucherverbände – Verbraucherzentrale Bundesverband e.V. / Telefónica Germany GmbH & Co. OHG

      (Byla C-539/19) (1)

      (Prašymas priimti prejudicinį sprendimą - Tarptinklinis ryšys per viešuosius judriojo ryšio tinklus Europos Sąjungoje - Reglamentas (ES) Nr. 531/2012 - 6a straipsnis - 6e straipsnio 3 dalis - Tarptinklinio ryšio paslaugų teikėjų pareiga automatiškai taikyti reguliuojamą tarptinklinio ryšio tarifą - Taikymas vartotojams, kurie iki Reglamento (ES) Nr. 531/2012 įsigaliojimo pasirinko specialų tarptinklinio ryšio tarifą)
      (2020/C 378/17)
      Proceso kalba: vokiečių

         Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas

         Landgericht München I

         Šalys pagrindinėje byloje

         Ieškovas: Bundesverband der Verbraucherzentralen und Verbraucherverbände – Verbraucherzentrale Bundesverband e.V.

         Atsakovė: Telefónica Germany GmbH & Co. OHG

         Rezoliucinė dalis

      2012 m. birželio 13 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamento (ES) Nr. 531/2012 dėl tarptinklinio ryšio per viešuosius judriojo ryšio tinklus Europos Sąjungoje, iš dalies pakeisto 2015 m. lapkričio 25 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentu (ES) 2015/2120, 6a straipsnis ir 6e straipsnio 3 dalis turi būti aiškinami taip, kad nuo 2017 m. birželio 15 d. tarptinklinio ryšio paslaugų teikėjai privalėjo visiems savo vartotojams automatiškai taikyti reguliuojamą tarptinklinio ryšio tarifą, nurodytą, be kita ko, šio reglamento 6a straipsnyje, neatsižvelgdami į tai, ar šie vartotojai anksčiau buvo pasirinkę reguliuojamą tarptinklinio ryšio tarifą ar kitą tarifą, išskyrus atvejus, kai jie iki galutinės datos (2017 m. birželio 15 d.) pagal šio reglamento 6e straipsnio 3 dalies pirmoje pastraipoje numatytą procedūrą aiškiai išreiškė savo pasirinkimą naudotis tokiu kitu tarifu.

         (1)  OL C 328, 2019 9 30.


title: Byla C-651/19: 2020 m. rugsėjo 9 d. Teisingumo Teismo (pirmoji kolegija) sprendimas byloje (Conseil d'État (Belgija) prašymas priimti prejudicinį sprendimą) JP / Commissaire général aux réfugiés et aux apatrides (Prašymas priimti prejudicinį sprendimą – Prieglobsčio politika – Tarptautinės apsaugos suteikimo ir panaikinimo bendra tvarka – Direktyva 2013/32/ES – 46 straipsnis – Europos Sąjungos pagrindinių teisių chartija – 47 straipsnis – Teisė į veiksmingą teisinės gynybos priemonę – Skundas dėl sprendimo atmesti paskesnį tarptautinės apsaugos prašymą kaip nepriimtiną – Skundo pateikimo terminas – Pateikimo tvarka)

text:
               9.11.2020

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 378/15

      2020 m. rugsėjo 9 d. Teisingumo Teismo (pirmoji kolegija) sprendimas byloje (Conseil d'État (Belgija) prašymas priimti prejudicinį sprendimą) JP / Commissaire général aux réfugiés et aux apatrides

      (Byla C-651/19) (1)

      (Prašymas priimti prejudicinį sprendimą - Prieglobsčio politika - Tarptautinės apsaugos suteikimo ir panaikinimo bendra tvarka - Direktyva 2013/32/ES - 46 straipsnis - Europos Sąjungos pagrindinių teisių chartija - 47 straipsnis - Teisė į veiksmingą teisinės gynybos priemonę - Skundas dėl sprendimo atmesti paskesnį tarptautinės apsaugos prašymą kaip nepriimtiną - Skundo pateikimo terminas - Pateikimo tvarka)
      (2020/C 378/18)
      Proceso kalba: prancūzų

         Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas

         Conseil d'État

         Šalys pagrindinėje byloje

         Kasatorius: JP

         Kita kasacinio proceso šalis: Commissaire général aux réfugiés et aux apatrides

         Rezoliucinė dalis

      2013 m. birželio 26 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 2013/32/ES dėl tarptautinės apsaugos suteikimo ir panaikinimo bendros tvarkos 46 straipsnis, siejamas su Europos Sąjungos pagrindinių teisių chartijos 47 straipsniu, turi būti aiškinamas taip, kad pagal jį nedraudžiamos valstybės narės teisės nuostatos, pagal kurias skundams dėl sprendimų dėl paskesnio tarptautinės apsaugos prašymo nepriimtinumo taikomas dešimties dienų, įskaitant švenčių ir nedarbo dienas, naikinamasis terminas, skaičiuojamas nuo pranešimo apie tokį sprendimą dienos, taip pat ir tais atvejais, kai atitinkamas prašytojas toje valstybėje narėje nenurodo adreso dokumentams įteikti ir toks pranešimas pateikiamas nacionalinės institucijos, kompetentingos nagrinėti tokius prašymus, adresu, su sąlyga, kad, pirma, šie prašytojai informuojami, kad, jiems nenurodžius adreso, kuriuo būtų galima jiems pranešti apie sprendimą dėl jų prašymo, bus laikoma, kad jie kaip tokią vietą pasirinko tos nacionalinės valdžios institucijos būstinę, antra, dėl minėtų prašytojų patekimo į šią vietą sąlygų jiems nėra pernelyg sudėtinga gauti dėl jų priimtus sprendimus, trečia, per tokį laikotarpį jiems užtikrinama veiksminga galimybė naudotis pagal Sąjungos teisę jiems suteikiamomis procesinėmis garantijomis ir, ketvirta, paisoma lygiavertiškumo principo. Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas turi patikrinti, ar pagrindinėje byloje nagrinėjamos nacionalinės teisės nuostatos atitinka šiuos reikalavimus.

         (1)  OL C 372, 2019 11 4.


title: Byla C-273/20: 2020 m. birželio 22 d. Bundesverwaltungsgericht (Vokietija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje Bundesrepublik Deutschland / SW

text:
               9.11.2020

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 378/15

      2020 m. birželio 22 d.Bundesverwaltungsgericht (Vokietija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje Bundesrepublik Deutschland / SW

      (Byla C-273/20)
      (2020/C 378/19)
      Proceso kalba: vokiečių

         Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas

         Bundesverwaltungsgericht

         Šalys pagrindinėje byloje

         Kasatorė: Bundesrepublik Deutschland

         Kita kasacinio proceso šalis: SW

         dalyvaujant: Darmštato miestui

         Prejudiciniai klausimai

                  1.

                              a)

                              Ar prisijungiant prie nelydimo nepilnamečio pabėgėlio pagal Direktyvos 2003/86/EB (1) 10 straipsnio 3 dalies a punktą ir 2 straipsnio f punktą nesibaigusi nepilnametystė gali būti laikoma „reikalavimu“, kaip tai suprantama pagal Direktyvos 2003/86/EB 16 straipsnio 1 dalies a punktą? Ar valstybės narės nuostata, pagal kurią (išvestinė) teisė gyventi šalyje prisijungusiems nelydimo nepilnamečio pabėgėlio, kaip jis apibrėžtas Direktyvos 2003/86/EB 2 straipsnio f punkte, tėvams valstybėje narėje suteikiama tik tol, kol pabėgėlis iš tikrųjų yra nepilnametis, suderinama su minėtomis nuostatomis?

                              b)

                              Jeigu į pirmojo klausimo a dalies klausimus būtų atsakyta teigiamai: ar Direktyvos 2003/86/EB 16 straipsnio 1 dalies a punktą, siejamą su 10 straipsnio 3 dalies a punktu ir 2 straipsnio f punktu, reikia aiškinti taip, kad valstybė narė, pagal kurios teisės aktus (išvestinė) tėvų teisė gyventi šalyje apribojama laikotarpiu, kol vaikui sukaks pilnametystės amžius, turi teisę atmesti tėvų, kurie vis dar gyvena trečiojoje šalyje, prašymą leisti atvykti į šalį ir gyventi joje šeimos susijungimo tikslu, jei pabėgėlis tapo pilnametis prieš priimant galutinį sprendimą administracinėje procedūroje ar teisme dėl prašymo, kuris buvo pateiktas per tris mėnesius nuo pabėgėlio statuso suteikimo?

                  2.

                  Jei, remiantis atsakymais į pirmame punkte pateiktus klausimus, negali būti atsisakyta leisti šeimai susijungti:
                  Kokie reikalavimai turi būti taikomi realiems šeimos santykiams, kaip tai suprantama pagal Direktyvos 2003/86/EB 16 straipsnio 1 dalies b punktą, kai tėvai prisijungia prie pabėgėlio, kuris prieš priimant sprendimą dėl prašymo leisti atvykti ir gyventi šalyje šeimos susijungimo tikslu tapo pilnametis? Visų pirma:

                              a)

                              Ar pakanka, kad tai būtų tiesiosios aukštutinės linijos giminaičiai (Direktyvos 2003/86/EB 10 straipsnio 3 dalies a punktas), ar būtinas ir realus šeimos gyvenimas?

                              b)

                              Tuo atveju, jei būtinas realus šeimos gyvenimas:
                              Koks turi būti jo intensyvumas? Ar pakanka, pavyzdžiui, retkarčiais arba reguliariai apsilankyti, ar būtina gyventi kartu bendrame namų ūkyje, ar vis dėlto taip pat būtina tarpusavio parama pagrįsta sąjunga, kurios nariai vienas nuo kito priklauso?

                              c)

                              Ar tuo atveju, kai tėvai, kurie vis dar gyvena trečiojoje šalyje ir kurie pateikė prašymą dėl šeimos susijungimo su pabėgėliu pripažintu dabar jau pilnametystės sulaukusiu vaiku, nori prisijungti, būtina įvertinti, ar šeimos gyvenimas jiems atvykus į valstybę narę bus sukurtas (atkurtas) taip, kaip to reikalaujama pagal antrojo klausimo b dalį?

         (1)  2003 m. rugsėjo 22 d. Tarybos direktyva 2003/86/EB dėl teisės į šeimos susijungimą (OL L 251, 2003, p. 12; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 19 sk., 6 t., p. 224).


title: Byla C-279/20: 2020 m. birželio 26 d. Bundesverwaltungsgericht (Vokietija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje Bundesrepublik Deutschland / XC

text:
               9.11.2020

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 378/16

      2020 m. birželio 26 d.Bundesverwaltungsgericht (Vokietija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje Bundesrepublik Deutschland / XC

      (Byla C-279/20)
      (2020/C 378/20)
      Proceso kalba: vokiečių

         Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas

         Bundesverwaltungsgericht

         Šalys pagrindinėje byloje

         Kasatorė: Bundesrepublik Deutschland

         Kita kasacinio proceso šalis: XC

         dalyvaujant: Landkreis Cloppenburg

         Prejudiciniai klausimai

                  1.

                  Ar Direktyvos 2003/86/EB (1) dėl teisės į šeimos susijungimą 4 straipsnio 1 dalies c punktą reikia aiškinti taip, kad pabėgėliu pripažinto globėjo vaikas laikomas nepilnamečiu pagal šią nuostatą ir tuo atveju, jei jis globėjo prašymo suteikti prieglobstį pateikimo momentu buvo nepilnametis, bet dar prieš pripažįstant globėją pabėgėliu ir pateikiant prašymą dėl šeimos susijungimo sulaukė pilnametystės?

                  2.

                  Jeigu į pirmąjį klausimą būtų atsakyta teigiamai:
                  Kokie reikalavimai tokiu atveju turi būti taikomi realiems šeimos santykiams, kaip tai suprantama pagal Direktyvos 2003/86/EB 16 straipsnio 1 dalies b punktą?

                              a)

                              Ar pakanka teisinių tėvų ir vaikų santykių, ar būtinas ir realus šeimos gyvenimas?

                              b)

                              Tuo atveju, jei būtinas realus šeimos gyvenimas: koks turi būti jo intensyvumas? Ar pakanka, pavyzdžiui, retkarčiais arba reguliariai apsilankyti, ar būtina gyventi kartu bendrame namų ūkyje, ar vis dėlto taip pat būtina tarpusavio parama pagrįsta sąjunga, kurios nariai vienas nuo kito priklauso?

                              c)

                              Ar tuo atveju, kai vaikas, kuris vis dar yra trečiojoje šalyje ir kuris pateikė prašymą dėl šeimos susijungimo su pabėgėliu pripažintu vienu iš tėvų, jau yra sulaukęs pilnametystės ir nori prisijungti, būtina įvertinti, ar šeimos gyvenimas jam atvykus į valstybę narę bus sukurtas (atkurtas) taip, kaip to reikalaujama pagal antrojo klausimo b dalį?

         (1)  2003 m. rugsėjo 22 d. Tarybos direktyva 2003/86/EB dėl teisės į šeimos susijungimą (OL L 251, 2003, p. 12; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 19 sk., 6 t., p. 224).


title: Byla C-394/20: 2020 m. rugpjūčio 18 d. Finanzgericht Düsseldorf (Vokietija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje XY / Finanzamt V

text:
               9.11.2020

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 378/18

      2020 m. rugpjūčio 18 d.Finanzgericht Düsseldorf (Vokietija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje XY / Finanzamt V

      (Byla C-394/20)
      (2020/C 378/22)
      Proceso kalba: vokiečių

         Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas

         Finanzgericht Düsseldorf

         Šalys pagrindinėje byloje

         Pareiškėja: XY

         Atsakovė: Finanzamt V

         Prejudiciniai klausimai

                  1.

                  Ar Sutarties dėl Europos Sąjungos veikimo 63 straipsnio 1 dalis ir 65 straipsnis turi būti aiškinami taip, kad jiems prieštarauja paveldimo turto mokestį reglamentuojanti valstybės narės nacionalinės teisės norma, kurioje dėl mokesčio apskaičiavimo numatyta, kad neapmokestinamoji suma nuo apmokestinimo bazės šios valstybės teritorijoje esančio nekilnojamojo turto objekto įgijimo atveju, jeigu turto palikėjas ir paveldėtojas palikėjo mirties dieną turi nuolatinę ar įprastą gyvenamąją vietą kitoje valstybėje narėje, yra mažesnė nei neapmokestinamoji suma, kuri būtų taikoma, jeigu bent vieno iš jų nuolatinė arba įprasta gyvenamoji vieta tuo metu būtų buvusi pirmesnėje valstybėje narėje?

                  2.

                  Ar SESV 63 straipsnio 1 dalis ir 65 straipsnis turi būti aiškinami taip, kad jiems prieštarauja paveldimo turto mokestį reglamentuojanti valstybės narės nacionalinės teisės norma, kurioje dėl mokesčio apskaičiavimo numatyta, kad iš privalomųjų palikimo dalių kylantys įsipareigojimai šios valstybės teritorijoje esančio nekilnojamojo turto objekto įgijimo atveju, jeigu turto palikėjas ir paveldėtojas palikėjo mirties dieną turi nuolatinę ar įprastą gyvenamąją vietą kitoje valstybėje narėje, yra neatskaitomi, nors visi šie įsipareigojimai būtų atskaitomi iš įgijimo mirties atveju vertės, jeigu bent vieno iš jų – palikėjo arba paveldėtojo – nuolatinė arba įprasta gyvenamoji vieta palikėjo mirties dieną būtų buvusi pirmesnėje valstybėje narėje?


title: Byla C-405/20: 2020 m. rugpjūčio 28 d. Verwaltungsgerichtshof (Vokietija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje EB ir kt. / Versicherungsanstalt öffentlich Bediensteter, Eisenbahnen und Bergbau (BVAEB)

text:
               9.11.2020

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 378/19

      2020 m. rugpjūčio 28 d.Verwaltungsgerichtshof (Vokietija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje EB ir kt. / Versicherungsanstalt öffentlich Bediensteter, Eisenbahnen und Bergbau (BVAEB)

      (Byla C-405/20)
      (2020/C 378/23)
      Proceso kalba: vokiečių

         Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas

         Verwaltungsgerichtshof

         Šalys pagrindinėje byloje

         Kasatoriai: EB, JS ir DP

         Atsakovė: Versicherungsanstalt öffentlich Bediensteter, Eisenbahnen und Bergbau (BVAEB)

         Prejudiciniai klausimai

                  1.

                  Ar vienodo požiūrio į vyrus ir moteris principo taikymo srities ratione temporis apribojimas pagal Sprendimą Barber (1) byloje C-262/88, pagal Protokolą Nr. 33 dėl SESV 157 straipsnio ir pagal 2006 m. liepos 5 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 2006/54/EB (2) 12 straipsnį turi būti aiškinamas taip, kad (Austrijos) pensijų gavėjas, tvirtindamas, kad dėl teisės nuostatų, reglamentuojančių 2018 m. numatytą tokį valstybės tarnautojo pensijos indeksavimą, kuris buvo taikytas pagrindinėse bylose, patyrė diskriminaciją, vienodo požiūrio principu teisėtai negali remtis arba (iš dalies) gali remtis tik dėl tos reikalavimo dalies, kuri yra priskirtina įdarbinimo laikotarpiams po 1994 m. sausio 1 d.?

                  2.

                  Ar vienodo požiūrio į vyrus ir moteris principas (pagal SESV 157 straipsnį, siejamą su Direktyvos 2006/54 5 straipsniu) turi būti aiškinamas taip, kad toks netiesioginis skirtingas požiūris, kuris – jei jis atsiranda – kyla iš pagrindinėse bylose taikytinų teisės nuostatų, reglamentuojančių pensijų indeksavimą 2018 m., yra pateisinamas ir atsižvelgiant į anksčiau taikytas panašias priemones ir į pastarųjų kumuliacinio poveikio sukeltus didelius nuostolius palyginti su pensijų realios vertės indeksavimu siekiant sumažinti infliacijos įtaką (šiuo atveju – 25 %), visų pirma:

                              —

                              siekiant išvengti (taikant reguliarų indeksavimą su vienodu koeficientu atsirandančių) „žirklių“ tarp didesnių ir mažesnių pensijų, nors pastarosios būtų tik nominalios, o verčių santykis liktų nepakitęs,

                              —

                              siekiant įgyvendinti bendrą „socialinį komponentą“, kuris suprantamas kaip gaunančių mažesnes pensijas perkamosios galios stiprinimas, nors a) šis tikslas būtų pasiekiamas ir neribojant didesnių pensijų indeksavimo ir b) teisės aktų leidėjas tokią priemonę ne tokiu pat būdu numato ir siekdamas stiprinti perkamąją galią infliacijos įtakos mažesniems valstybės tarnautojų atlyginimams mažinimo sumetimais (didesnių atlyginimų indeksavimo sąskaita) ir kartu nėra reglamentavęs panašaus pensijų vertės indeksavimo ribojimo kitose profesinėse socialinės apsaugos sistemose (kuriose valstybė nedalyvauja) tam, kad (didesnių pensijų indeksavimo sąskaita) būtų sustiprinta mažesnių pensijų perkamoji galia,

                              —

                              siekiant išlaikyti galimybę finansuoti „sistemą“, nors valstybės tarnautojų pensijos mokamos ne pagal draudimo būdu organizuotą ir įmokomis finansuojamą draudimo įstaigos sistemą, o valstybės, kuri veikia kaip į pensiją išėjusių valstybės tarnautojų darbdavys, mokėdama šias pensijas kaip užmokestį už atliktą darbą, todėl lemiamą reikšmę turėtų ne sistemos išsaugojimas ar finansavimas, o galiausiai tik su biudžetu susijusios priežastys,

                              —

                              nes jis sudaro savarankišką pateisinamąjį pagrindą arba (pirmiausia) a priori neleidžia preziumuoti netiesioginės vyrų diskriminacijos dėl lyties pagal Direktyvą 2006/54, kai statistiškai gerokai didesnis paveiktų vyrų skaičius didesnių pensijų gavėjų grupėje laikytinas visų pirma anksčiau tipiško vienodų galimybių moterims trūkumo užimtumo ir profesinės veiklos srityje pasekme, arba

                              —

                              nes šios teisės nuostatos yra leidžiamos kaip pozityvioji priemonė pagal SESV 157 straipsnio 4 dalį?

         (1)  1990 m. gegužės 17 d. Teisingumo Teismo sprendimas C-262/88, EU:C:1990:209.

         (2)  2006 m. liepos 5 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva dėl moterų ir vyrų lygių galimybių ir vienodo požiūrio į moteris ir vyrus užimtumo bei profesinės veiklos srityje principo įgyvendinimo (OL L 204, 2006, p. 23).


title: Byla C-412/20: 2020 m. rugsėjo 3 d. Rechtbank Amsterdam (Nyderlandai) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje dėl Europos arešto orderio, išduoto dėl P; kita bylos šalis: Openbaar Ministerie

text:
               9.11.2020

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 378/20

      2020 m. rugsėjo 3 d.Rechtbank Amsterdam (Nyderlandai) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje dėl Europos arešto orderio, išduoto dėl P; kita bylos šalis: Openbaar Ministerie

      (Byla C-412/20)
      (2020/C 378/24)
      Proceso kalba: nyderlandų

         Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas

         Rechtbank Amsterdam

         Šalys pagrindinėje byloje

         Europos arešto orderis, išduotas dėl: P

         Kita bylos šalis: Openbaar Ministerie

         Prejudicinis klausimas

      Ar, vadovaujantis Pagrindų sprendimu 2002/584/TVR (1), Europos Sąjungos sutarties 19 straipsnio pirmos dalies antra pastraipa ir (arba) Europos Sąjungos pagrindinių teisių chartijos 47 straipsnio antra pastraipa, vykdančiajai teisminei institucijai draudžiama vykdyti teismo išduotą EAO, jei tas teismas neatitinka ir EAO išdavimo momentu nebeatitiko veiksmingos teisminės gynybos arba veiksmingos teisinės apsaugos reikalavimų, nes išduodančiosios valstybės narės įstatymai neužtikrina ir EAO išdavimo momentu nebeužtikrino to teismo nepriklausomumo?

         (1)  2002 m. birželio 13 d. Tarybos pagrindų sprendimas dėl Europos arešto orderio ir perdavimo tarp valstybių narių tvarkos (OL L 190, 2002, p. 1; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 19 sk., 6 t., p. 34).


title: Byla C-413/20: 2020 m. rugsėjo 2 d. Tribunal de première instance francophone de Bruxelles (Belgija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje Belgijos valstybė / LO, OG, SH, MB, JD, OP, Bluetail Flight School SA (BFS)

text:
               9.11.2020

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 378/20

      2020 m. rugsėjo 2 d.Tribunal de première instance francophone de Bruxelles (Belgija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje Belgijos valstybė / LO, OG, SH, MB, JD, OP, Bluetail Flight School SA (BFS)

      (Byla C-413/20)
      (2020/C 378/25)
      Proceso kalba: prancūzų

         Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas

         Tribunal de première instance francophone de Bruxelles

         Šalys pagrindinėje byloje

         Pareiškėja: Belgijos valstybė

         Atsakovai: LO, OG, SH, MB, JD, OP, Bluetail Flight School SA (BFS)

         Prejudiciniai klausimai

                  1.

                  Ar pagal 2011 m. lapkričio 3 d. Komisijos reglamento (ES) Nr. 1178/2011, kuriuo pagal Europos Parlamento ir Tarybos reglamentą (EB) Nr. 216/2008 nustatomi su civilinės aviacijos orlaivių įgula susiję techniniai reikalavimai ir administracinės procedūros (1), I priedo A skirsnio 3 priedėlio 9 punktą leidžiama, apskaičiuojant 9 punkto e papunktyje nurodytą 115 valandų skrydžio pagal prietaisus laiką, atsižvelgti į treniravimosi skrydžio imituokliu FNPT II valandų skaičių (imituojamo skrydžio pagal prietaisus laiką), kuriuo viršijamas 9 punkto e papunkčio 2 dalyje nurodytas 15 valandų MCC laikas ir 9 punkto e papunkčio 3 dalies ii papunktyje nurodytas iki 40 valandų skrydžio pagal prietaisus mokymo laikas, t. y. 55 valandas viršijantį skrydžio pagal prietaisus laiką?

                  2.

                  Ar atsakymas į pirmąjį klausimą priklauso nuo to, ar valandas, kuriomis viršijamas minėtas 15 ir 40 valandų laikas, sudaro daugianarės įgulos sąveikos (MCC) valandos, ar kitokio tipo treniravimasis imituokliu?

                  3.

                  Jeigu į abu klausimus būtų atsakyta neigiamai, ar pagal to paties reglamento I priedo A skirsnio 3 priedėlio 10 punktą leidžiama, kad CPL(A) licencija būtų išduota po to, kai prašymus pateikę pilotai bus papildę savo mokymus pakankamu orlaivyje praleistų valandų skaičiumi, be pakartotinio skrydžio pagal prietaisus įgūdžių patikrinimo (angl. skill test)?

                  4.

                  Jeigu į tris pirmiau išdėstytus klausimus būtų atsakyta neigiamai, ar pagal bendrąjį teisinio saugumo principą reikalaujama laiko atžvilgiu apriboti Teisingumo Teismo pateiktą nagrinėjamos teisės normos išaiškinimą, pavyzdžiui, kad po Teisingumo Teismo sprendimo paskelbimo jis būtų taikomas tik pilotams kandidatams, prašantiems išduoti CPL(A) licenciją arba netgi tik pradėjusiems mokymo kursą tokiai licencijai gauti?

         (1)  OL L 311, 2011, p. 1.