title: Sujungtos bylos C-96/16 ir C-94/17: 2018 m. rugpjūčio 7 d. Teisingumo Teismo (penktoji kolegija) sprendimas byloje (Juzgado de Primera Instancia n° 38 de Barcelona, Tribunal Supremo (Ispanija) prašymas priimti prejudicinį sprendimą) Banco Santander, SA / Mahamadou Demba, Mercedes Godoy Bonet (C-96/16), Rafael Ramón Escobedo Cortés / Banco de Sabadell SA (C-94/17) (Prašymas priimti prejudicinį sprendimą — Direktyva 93/13/EEB — Nesąžiningos sąlygos — Taikymo sritis — Skolinio reikalavimo perleidimas — Paskolos sutartis, sudaryta su vartotoju — Šios delspinigius nustatančios sutarties sąlygos nesąžiningumo vertinimo kriterijai — Šio nesąžiningumo pasekmės)

text:
               1.10.2018

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 352/2

      2018 m. rugpjūčio 7 d. Teisingumo Teismo (penktoji kolegija) sprendimas byloje (Juzgado de Primera Instancia no 38 de Barcelona, Tribunal Supremo (Ispanija) prašymas priimti prejudicinį sprendimą) Banco Santander, SA / Mahamadou Demba, Mercedes Godoy Bonet (C-96/16), Rafael Ramón Escobedo Cortés / Banco de Sabadell SA (C-94/17)

      (Sujungtos bylos C-96/16 ir C-94/17) (1)

      ((Prašymas priimti prejudicinį sprendimą - Direktyva 93/13/EEB - Nesąžiningos sąlygos - Taikymo sritis - Skolinio reikalavimo perleidimas - Paskolos sutartis, sudaryta su vartotoju - Šios delspinigius nustatančios sutarties sąlygos nesąžiningumo vertinimo kriterijai - Šio nesąžiningumo pasekmės))
      (2018/C 352/02)
      Proceso kalba: ispanų

         Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas

         Juzgado de Primera Instancia no 38 de Barcelona, Tribunal Supremo

         Šalys pagrindinėje byloje

         Ieškovai: Banco Santander, SA (C-96/16), Rafael Ramón Escobedo Cortés (C-94/17)

         Atsakovai: Mahamadou Demba, Mercedes Godoy Bonet (C-96/16), Banco de Sabadell SA (C-94/17)

         Rezoliucinė dalis

                  1.

                  1993 m. balandžio 5 d. Tarybos direktyva 93/13/EEB dėl nesąžiningų sąlygų sutartyse su vartotojais turi būti aiškinama taip, kad, pirma, ji netaikoma tokiai komercinei praktikai, kai už nedidelę kainą perleidžiama arba nuperkama skola, nors tokios perleidimo galimybės nebuvo konkrečiai numatyta su vartotoju sudarytoje paskolos sutartyje, prieš tai vartotojas nebuvo iš anksto informuotas arba nebuvo gautas jo sutikimas ir jam nebuvo suteikta galimybės savo skolą išpirkti ir taip ją panaikinti, kompensuojant perėmėjui sumą, kurią šis sumokėjo už šį perleidimą, kartu su taikytinomis palūkanomis ir išlaidomis. Antra, ši direktyva taip pat nedraudžia tokių nacionalinės teisės nuostatų, kaip numatytos Código Civil (Civilinis kodeksas) 1535 straipsnyje ir 2000 m. sausio 7 d. Ley 1/2000 de Enjuiciamiento Civil (Įstatymas 1/2000 dėl Civilinio proceso kodekso) 17 ir 540 straipsniuose, kuriomis reglamentuojama tokia skolos išpirkimo galimybė ir perleidėjo pakeitimas perėmėju per vykstančias procedūras.

                  2.

                  Direktyva 93/13 turi būti aiškinama taip, kad pagal ją nedraudžiama tokia nacionalinio teismo jurisprudencija, kaip pagrindinėse bylose nagrinėjama Tribunal Supremo (Aukščiausiasis Teismas, Ispanija) jurisprudencija, pagal kurią delspinigių normą nustatanti paskolos sutarties, sudarytos su vartotoju, sąlyga, dėl kurios nebuvo derėtasi, yra nesąžininga, jeigu mokėjimo įsipareigojimą delsiantis įvykdyti vartotojas privalo sumokėti neproporcingai didelę kompensaciją, nes ši norma daugiau kaip dviem procentiniais punktais viršija sutartyje numatytų įprastų palūkanų normą.

                  3.

                  Direktyva 93/13 turi būti aiškinama taip, kad pagal ją nedraudžiama tokia nacionalinio teismo jurisprudencija, kaip pagrindinėse bylose nagrinėjama Tribunal Supremo (Aukščiausiasis Teismas, Ispanija) jurisprudencija, pagal kurią delspinigių normą nustatančios paskolos sutarties, sudarytos su vartotoju, sąlygos, dėl kurios nebuvo derėtasi, pripažinimas nesąžininga lemia visišką tokių delspinigių panaikinimą, ir toliau skaičiuojamos tik šioje sutartyje numatytos įprastos palūkanos.

         (1)  OL C 145, 2016 4 25.

         OL C 151, 2017 5 15.


title: Byla T-733/16: 2018 m. liepos 13 d. Bendrojo Teismo sprendimas byloje Banque postale / ECB (Ekonominė ir pinigų politika — Riziką ribojanti kredito įstaigų priežiūra — Reglamento (ES) Nr. 1024/2013 4 straipsnio 1 dalies d punktas ir 3 dalis — Sverto koeficiento apskaičiavimas — ECB atsisakymas leisti ieškovui į sverto koeficiento apskaičiavimą neįtraukti tam tikras sąlygas atitinkančių veiksnių — Reglamento (ES) Nr. 575/2013 429 straipsnio 14 dalis — ECB diskrecija — Teisės klaidos — Akivaizdi vertinimo klaida)

text:
               1.10.2018

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 352/30

      2018 m. liepos 13 d. Bendrojo Teismo sprendimas byloje Banque postale / ECB

      (Byla T-733/16) (1)

      ((Ekonominė ir pinigų politika - Riziką ribojanti kredito įstaigų priežiūra - Reglamento (ES) Nr. 1024/2013 4 straipsnio 1 dalies d punktas ir 3 dalis - Sverto koeficiento apskaičiavimas - ECB atsisakymas leisti ieškovui į sverto koeficiento apskaičiavimą neįtraukti tam tikras sąlygas atitinkančių veiksnių - Reglamento (ES) Nr. 575/2013 429 straipsnio 14 dalis - ECB diskrecija - Teisės klaidos - Akivaizdi vertinimo klaida))
      (2018/C 352/35)
      Proceso kalba: prancūzų

         Šalys

         Ieškovas: La Banque postale (Paryžius, Prancūzija), atstovaujamas advokatų E. Guillaume ir L. Coudray

         Atsakovas: Europos Centrinis Bankas, atstovaujamas K. Lackhoff, R. Bax ir G. Bassani, padedamų advokatų H.-G. Kamann ir F. Louis

         Atsakovo pusėje į bylą įstojusi šalis: Suomijos Respublika atstovaujama S. Hartikainen

         Dalykas

      SESV 263 straipsniu grindžiamas prašymas panaikinti 2016 m. rugpjūčio 24 d. ECB sprendimą ECB/SSM/2016-96950066U5XAAIRCPA 78/16, priimtą remiantis 2013 m. spalio 15 d. Tarybos reglamento (ES) Nr. 1024/2013, kuriuo Europos Centriniam Bankui pavedami specialūs uždaviniai, susiję su rizikos ribojimu pagrįstos kredito įstaigų priežiūros politika (OL L 287, 2013, p. 63), 4 straipsnio 1 dalies d punktu ir 10 straipsniu, taip pat remiantis 2013 m. birželio 26 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamento (ES) Nr. 575/2013 dėl prudencinių reikalavimų kredito įstaigoms ir investicinėms įmonėms ir kuriuo iš dalies keičiamas Reglamentas (ES) Nr. 648/2012 (OL L 176, 2013, p. 1; klaidų ištaisymai OL L 20, 2017, p. 2 ir OL L 321, 2013, p. 6) 429 straipsnio 14 dalimi.

         Rezoliucinė dalis

                  1.

                  Panaikinti 2016 m. rugpjūčio 24 d. Europos Centrinio Banko (ECB) sprendimą ECB/SSM/2016-96950066U5XAAIRCPA 78/16.

                  2.

                  Priteisti iš ECB bylinėjimosi išlaidas.

                  3.

                  Suomijos Respublika padengia savo bylinėjimosi išlaidas.

         (1)  OL C 454, 2016 12 5.


title: Byla C-435/18: 2018 m. birželio 29 d. Oberster Gerichtshof (Austrija) prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje Otis Gesellschaft m.b.H. ir kt. / Land Oberösterreich ir kt.

text:
               1.10.2018

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 352/19

      2018 m. birželio 29 d.Oberster Gerichtshof (Austrija) prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje Otis Gesellschaft m.b.H. ir kt. / Land Oberösterreich ir kt.

      (Byla C-435/18)
      (2018/C 352/24)
      Proceso kalba: vokiečių

         Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas

         Oberster Gerichtshof

         Šalys pagrindinėje byloje

         Kasatorės: Otis Gesellschaft m.b.H., Schindler Liegenschaftsverwaltung GmbH, Schindler Aufzüge und Fahrtreppen GmbH, Kone Aktiengesellschaft, ThyssenKrupp Aufzüge Gesellschaft m.b.H.

         Kitos kasacinio proceso šalys: Land Oberösterreich, Gemeinnützige Wohnungsgenossenschaft „Lebensräume“ eingetragene Gen.m.b.H., EBS Wohnungsgesellschaft mbH, WAG Wohnungsanlagen Gesellschaft m.b.H., WSG Gemeinnützige Wohn- und Siedlergemeinschaft reg.Gen.m.b.H., Neue Heimat Oberösterreich Gemeinnützige Wohnungs- und SiedlungsgesmbH, BRW Gemeinnützige Wohnungs- und Siedlungsgenossenschaft „Baureform Wohnstätte“ eingetragene Gen.m.b.H., Gemeinnützige Wohnungs- und Siedlungsgenossenschaft „Familie“ eingetragene Gen.m.b.H., VLW Vereinigte Linzer Wohnungsgenossenschaften Gemeinnützige GmbH, Gemeinnützige Steyrer Wohn- und Siedlungs Genossenschaft „Styria“ reg.Gen.m.b.H., Innviertler Gemeinnützige Wohnungs- und Siedlungsgenossenschaft reg.Gen.m.b.H., Gemeinnützige Wohnungsgesellschaft der Stadt Steyr GmbH, Gemeinnützige Industrie-Wohnungsaktiengesellschaft, Gemeinnützige Siedlungsgesellschaft m.b.H. für den Bezirk Vöcklabruck, GEWOG Neues Heim Gemeinnützige Wohnungsgesellschaft m.b.H.

         Prejudicinis klausimas

      Ar EB sutarties 85 straipsnis, EB 81 straipsnis ir SESV 101 straipsnis aiškintini taip, kad, siekiant užtikrinti visišką šių nuostatų veiksmingumą ir praktinį iš jų kylančio draudimo veiksmingumą, būtina, jog reikalauti atlyginti žalą iš kartelio dalyvių galėtų ir tie asmenys, kurie kartelio paveiktoje atitinkamoje produkto ir geografinėje rinkoje nevykdo veiklos kaip tiekėjai arba pirkėjai, o kaip paramos teikėjai pagal teisės aktus lengvatinėmis sąlygomis teikia paskolas kartelio paveiktoje rinkoje siūlomų produktų pirkėjams, ir jų patirta žala yra tai, kad jie suteikė didesnę tam tikro su produktu susijusių išlaidų procento dydžio paskolą, negu būtų suteikę, jei nebūtų buvęs sudarytas kartelinis susitarimas, ir dėl to jie šių sumų negalėjo investuoti taip, kad gautų pelno?


title: Byla C-123/17: 2018 m. rugpjūčio 7 d. Teisingumo Teismo (pirmoji kolegija) sprendimas byloje (Bundesverwaltungsgericht (Vokietija) prašymas priimti prejudicinį sprendimą) Nefiye Yön / Landeshauptstadt Stuttgart (Prašymas priimti prejudicinį sprendimą — EEB ir Turkijos asociacija — Sprendimas Nr. 2/76 — 7 straipsnis — „Standstill“ išlyga — Darbuotojo turko šeimos narių teisė gyventi šalyje — Reikalavimas gauti vizą siekiant atvykti į valstybės narės teritoriją)

text:
               1.10.2018

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 352/9

      2018 m. rugpjūčio 7 d. Teisingumo Teismo (pirmoji kolegija) sprendimas byloje (Bundesverwaltungsgericht (Vokietija) prašymas priimti prejudicinį sprendimą) Nefiye Yön / Landeshauptstadt Stuttgart

      (Byla C-123/17) (1)

      ((Prašymas priimti prejudicinį sprendimą - EEB ir Turkijos asociacija - Sprendimas Nr. 2/76 - 7 straipsnis - „Standstill“ išlyga - Darbuotojo turko šeimos narių teisė gyventi šalyje - Reikalavimas gauti vizą siekiant atvykti į valstybės narės teritoriją))
      (2018/C 352/12)
      Proceso kalba: vokiečių

         Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas

         Bundesverwaltungsgericht

         Šalys pagrindinėje byloje

         Pareiškėja ir kita kasacinio proceso šalis: Nefiye Yön

         Atsakovė ir kasatorė: Landeshauptstadt Stuttgart

         dalyvaujant: Vertreter des Bundesinteresses beim Bundesverwaltungsgericht

         Rezoliucinė dalis

      1976 m. gruodžio 20 d. Sprendimo Nr. 2/76, kurį priėmė Asociacijos taryba, įkurta Susitarimu, kuriuo įsteigiama Europos ekonominės bendrijos ir Turkijos asociacija, kurį 1963 m. rugsėjo 12 d. Ankaroje pasirašė Turkijos Respublika su EEB valstybės narėmis ir Bendrija ir kuris Bendrijos vardu buvo sudarytas, aprobuotas ir patvirtintas 1963 m. gruodžio 23 d. Tarybos sprendimu 64/732/EEB, 7 straipsnį reikia aiškinti taip, kad nacionalinės teisės priemonė, kaip antai nagrinėjama pagrindinėje byloje, nustatyta laikotarpiu nuo 1976 m. gruodžio 20 d. iki 1980 m. lapkričio 30 d., pagal kurią leidimas gyventi šalyje šeimos susijungimo tikslu trečiosios šalies piliečiams, kurie yra teisėtai gyvenančio atitinkamoje valstybėje narėje darbuotojo turko šeimos nariai, išduodamas tik tada, jei prieš atvykdami į šalies teritoriją tie piliečiai gauna vizą tokio susijungimo tikslu, yra „naujas apribojimas“, kaip jis suprantamas pagal šią nuostatą. Vis dėlto tokia priemonė gali būti pateisinama su veiksminga imigracijos kontrole ir migracijos srautų valdymu susijusiomis priežastimis, tačiau leistina tik tada, jeigu jos įgyvendinimo tvarka neviršija to, kas būtina užsibrėžtam tikslui pasiekti, o tai turi patikrinti prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas.

         (1)  OL C 318, 2017 9 25.


title: Byla C-454/18: 2018 m. liepos 12 d. Förvaltningsrätten i Linköping (Švedija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje Baltic Cable AB / Energimarknadsinspektionen

text:
               1.10.2018

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 352/19

      2018 m. liepos 12 d.Förvaltningsrätten i Linköping (Švedija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje Baltic Cable AB / Energimarknadsinspektionen

      (Byla C-454/18)
      (2018/C 352/25)
      Proceso kalba: švedų

         Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas

         Förvaltningsrätten i Linköping

         Šalys pagrindinėje byloje

         Ieškovė: Baltic Cable AB

         Atsakovė: Energimarknadsinspektionen

         Prejudiciniai klausimai

                  1.

                  Ar Elektros energijos reglamento (1) 16 straipsnio 6 dalis turi būti taikoma visais atvejais, kai asmuo gauna pajamų iš jungiamųjų linijų paskirstymo, neatsižvelgiant į jo padėtį, ar tik tais atvejais, kai pajamų gaunantis asmuo yra perdavimo sistemos operatorius, kaip apibrėžta Elektros energijos rinkos direktyvos 2 straipsnio 4 dalyje?

                  2.

                  Jeigu į pirmąjį klausimą būtų atsakyta, kad Elektros energijos reglamento 16 straipsnio 6 dalis turi būti taikoma tik perdavimo sistemos operatoriams, ar tokiu atveju įmonė, kuri tik eksploatuoja jungiamąją liniją, yra perdavimo sistemos operatorius?

                  3.

                  Jeigu į pirmąjį arba antrąjį klausimą būtų atsakyta, kad Elektros energijos reglamento 16 straipsnio 6 dalis turi būti taikoma įmonei, kuri tik eksploatuoja jungiamąją liniją, ar su jungiamosios linijos eksploatavimu ir išlaikymu susijusios išlaidos bet kuriuo atveju gali būti laikomos investicijomis į tinklą, kuriomis siekiama išlaikyti arba padidinti perdavimo pajėgumus, kaip nurodyta 16 straipsnio 6 dalies pirmos pastraipos b punkte?

                  4.

                  Jeigu į pirmąjį arba antrąjį klausimą būtų atsakyta, kad Elektros energijos reglamento 16 straipsnio 6 dalis turi būti taikoma įmonei, kuri tik eksploatuoja jungiamąją liniją, ar reguliavimo institucija pagal Elektros energijos reglamento 16 straipsnio 6 dalies antrą pastraipą gali patvirtinti, kad įmonė, kuri tik eksploatuoja jungiamąją liniją ir kuri turi tarifų nustatymo metodiką, tačiau neturi vartotojų, tiesiogiai mokančių tinklo mokesčius (tarifus), kuriuos būtų galima sumažinti, iš jungiamųjų linijų paskirstymo gautas pajamas gali panaudoti grąžai gauti arba, jeigu atsakymas į trečiąjį klausimą būtų neigiamas, eksploatavimui ir išlaikymui?

                  5.

                  Jeigu į pirmąjį arba antrąjį klausimą būtų atsakyta, kad Elektros energijos reglamento 16 straipsnio 6 dalis turi būti taikoma įmonei, kuri tik eksploatuoja jungiamąją liniją, o į trečiąjį ir ketvirtąjį klausimus būtų atsakyta, kad įmonė negali panaudoti iš jungiamųjų linijų paskirstymo gautų pajamų eksploatavimui ar išlaikymui arba grąžai gauti, arba kad įmonė gali panaudoti pajamas eksploatavimui ar išlaikymui, tačiau ne tam, kad gautų grąžą, ar tokiu atveju Elektros energijos reglamento 16 straipsnio 6 dalies taikymas įmonei, kuri tik eksploatuoja jungiamąją liniją, prieštarauja ES teisėje nustatytam proporcingumo principui arba bet kuriam kitam taikomam principui?“

         (1)  2009 m. liepos 13 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentas (EB) Nr. 714/2009 dėl prieigos prie tarpvalstybinių elektros energijos mainų tinklo sąlygų, panaikinantis Reglamentą (EB) Nr. 1228/2003 (OL L 211, 2009, p. 15).


title: Byla C-472/16: 2018 m. rugpjūčio 7 d. Teisingumo Teismo (penktoji kolegija) sprendimas byloje (Tribunal Superior de Justicia de Castilla y León (Ispanija) prašymas priimti prejudicinį sprendimą) Jorge Luis Colino Sigüenza / Ayuntamiento de Valladolid ir kt. (Prašymas priimti prejudicinį sprendimą — Direktyva 2001/23/EB — Taikymo sritis — 1 straipsnio 1 dalis — Įmonių perdavimas — Darbuotojų teisių išlaikymas — Paslaugų sutartis dėl savivaldybės muzikos mokyklos valdymo — Pirmojo koncesininko veiklos nutraukimas prieš pasibaigiant einamiesiems mokslo metams ir naujo koncesininko išrinkimas mokslo metų pradžioje — 4 straipsnio 1 dalis — Draudimas atleisti iš darbo dėl perdavimo — Išimtis — Atleidimas iš darbo dėl ekonominių, techninių arba organizacinių priežasčių, susijusių su darbo jėgos pasikeitimais — Europos Sąjungos pagrindinių teisių chartija — 47 straipsnis)

text:
               1.10.2018

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 352/3

      2018 m. rugpjūčio 7 d. Teisingumo Teismo (penktoji kolegija) sprendimas byloje (Tribunal Superior de Justicia de Castilla y León (Ispanija) prašymas priimti prejudicinį sprendimą) Jorge Luis Colino Sigüenza / Ayuntamiento de Valladolid ir kt.

      (Byla C-472/16) (1)

      ((Prašymas priimti prejudicinį sprendimą - Direktyva 2001/23/EB - Taikymo sritis - 1 straipsnio 1 dalis - Įmonių perdavimas - Darbuotojų teisių išlaikymas - Paslaugų sutartis dėl savivaldybės muzikos mokyklos valdymo - Pirmojo koncesininko veiklos nutraukimas prieš pasibaigiant einamiesiems mokslo metams ir naujo koncesininko išrinkimas mokslo metų pradžioje - 4 straipsnio 1 dalis - Draudimas atleisti iš darbo dėl perdavimo - Išimtis - Atleidimas iš darbo dėl ekonominių, techninių arba organizacinių priežasčių, susijusių su darbo jėgos pasikeitimais - Europos Sąjungos pagrindinių teisių chartija - 47 straipsnis))
      (2018/C 352/03)
      Proceso kalba: ispanų

         Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas

         Tribunal Superior de Justicia de Castilla y León

         Šalys pagrindinėje byloje

         Apeliantas: Jorge Luis Colino Sigüenza

         Kitos proceso šalys: Ayuntamiento de Valladolid, In-Pulso Musical SC, Miguel del Real Llorente, Administrador Concursal de Músicos y Escuela SL, Músicos y Escuela SL, Fondo de Garantía Salarial (Fogasa)

         Rezoliucinė dalis

                  1.

                  2001 m. kovo 12 d. Tarybos direktyvos 2001/23/EB dėl valstybių narių įstatymų, skirtų darbuotojų teisių apsaugai įmonių, verslo arba įmonių ar verslo dalių perdavimo atveju, suderinimo 1 straipsnio 1 dalis turi būti aiškinama taip, kad į šios direktyvos taikymo sritį gali patekti situacija, kaip nagrinėjama pagrindinėje byloje, kai koncesininkas, su kuriuo pasirašyta paslaugų sutartis dėl savivaldybės muzikos mokyklos valdymo ir kuriam savivaldybės administracija suteikė visas materialines priemones, reikalingas šiai veiklai vykdyti, likus dviem mėnesiams iki einamųjų mokslų metų pabaigos šią sutartį nutraukia ir atleidžia darbuotojus iš darbo bei grąžina materialines priemones savivaldybės administracijai, o ši išimtinai dėl naujų mokslo metų paskelbia naują konkursą ir atrinktam naujam koncesininkui suteikia tas pačias materialines priemones.

                  2.

                  Direktyvos 2001/23 4 straipsnio 1 dalį reikia aiškinti taip, kad tokiomis aplinkybėmis, kaip nagrinėjamos pagrindinėje byloje, kai koncesininkas, su kuriuo pasirašyta paslaugų sutartis dėl savivaldybės muzikos mokyklos valdymo, nutraukia šią veiklą likus dviem mėnesiams iki einamųjų mokslų metų pabaigos ir atleidžia darbuotojus iš darbo, o naujas koncesininkas veiklą perima kitų mokslo metų pradžioje, darbuotojų atleidimas iš darbo turi būti laikomas įvykdytu dėl „ekonominių, techninių arba organizacinių priežasčių, susijusių su darbo jėgos pasikeitimais“, tačiau su sąlyga, kad aplinkybės, kuriomis buvo atleisti visi darbuotojai ir pavėluotai paskirtas naujas paslaugų teikėjas, nėra sukurtos tyčia, siekiant atitinkamiems darbuotojams neleisti pasinaudoti Direktyva 2001/23 suteikiamomis teisėmis; tai privalo patikrinti prašymą priimti prejudicinį sprendimą teikiantis teismas.

         (1)  OL C 441, 2016 11 28.


title: Byla C-467/18: 2018 m. liepos 17 d. Rayonen sad Lukovit (Bulgarija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą baudžiamojoje byloje prieš EP

text:
               1.10.2018

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 352/20

      2018 m. liepos 17 d.Rayonen sad Lukovit (Bulgarija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą baudžiamojoje byloje prieš EP
      (Byla C-467/18)
      (2018/C 352/26)
      Proceso kalba: bulgarų

         Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas

         Rayonen sad Lukovit

         Šalis pagrindinėje byloje

      EP

         Prejudiciniai klausimai

                  1.

                  Ar nagrinėjamas priverčiamųjų medicinos priemonių taikymo procesas (kuris yra viena iš asmeniui, kuris, kaip nustatė prokuroras, padarė visuomenei pavojingą veiką, taikomos valstybės prievartos formų) patenka į Direktyvos 2012/13/ES dėl teisės į informaciją baudžiamajame procese (1) ir Direktyvos 2013/48/ES dėl teisės turėti advokatą vykstant baudžiamajam procesui (2) taikymo sritį?

                  2.

                  Ar pagal Bulgarijos proceso teisę, kurioje numatytas specialus priverčiamųjų medicinos priemonių taikymo pagal Nakazatelno-protsesualen kodeks (Baudžiamojo proceso kodeksas) 427 ir paskesnius straipsnius procesas, pagal kurį teismas neturi galimybės grąžinti bylą prokurorui nurodant jam pašalinti per ikiteisminį tyrimą padarytus esminius proceso pažeidimus, o tik gali patenkinti pasiūlymą taikyti priverčiamąsias medicinos priemones arba jį atmesti, užtikrinama veiksminga teisių gynimo priemonė, kaip ji suprantama pagal Direktyvos 2013/48/ES 12 straipsnį ir Direktyvos 2012/13/ES 8 straipsnį, siejamus su Europos Sąjungos pagrindinių teisių chartijos 47 straipsniu, garantuojanti asmeniui galimybę teisme užginčyti per ikiteisminį tyrimą padarytus jo teisių pažeidimus?

                  3.

                  Ar Direktyva 2012/13/ES ir Direktyva 2013/48/ES taikomos (ikiteisminiam) baudžiamosios bylos tyrimui, jei nacionalinėje teisėje ir konkrečiai Nakazatelno-protsesualen kodeks nėra reglamentuota „įtariamojo“ sąvoka, o vykstant ikiteisminiam tyrimui prokuroras oficialiai nelaiko asmens kaltinamuoju, nes mano, kad tiriamą nužudymą padarė nepakaltinamas asmuo, todėl nutraukia baudžiamąjį procesą nepranešdamas apie tai suinteresuotam asmeniui ir pateikia teismui prašymą taikyti jam priverčiamąsias medicinos priemones?

                  4.

                  Ar asmuo, kuriam siūloma taikyti priverstinį gydymą, tampa „įtariamuoju“ pagal Direktyvos 2012/13/ES 2 straipsnio 1 dalį ir Direktyvos 2013/48/ES 2 straipsnio 3 dalį, jei pirmą kartą į įvykio vietą atvykęs ir atlikęs pirminius tyrimo veiksmus aukos ir jos sūnaus namuose policijos pareigūnas, matydamas ant pastarojo kūno kraujo pėdsakus, apklausė jį dėl motinos nužudymo ir kūno pernešimo į gatvę priežasčių, o gavęs iš šio asmens atsakymus uždėjo jam antrankius? Jei į šį klausimą būtų atsakyta teigiamai, ar suinteresuotajam asmeniui jau tada turi būti teikiama informacija pagal Direktyvos 2012/48/ES 3 straipsnio 1 dalį, siejamą su jos 2 dalimi, ir kaip tokiu atveju teikiant informaciją reikia paisyti asmens specialių poreikių pagal 2 dalį, jei policijai buvo žinoma, kad asmuo serga psichine liga?

                  5.

                  Ar nacionalinės teisės nuostatos, numatančios faktinį laisvės atėmimą priverstinai nukreipiant asmenį į psichiatrijos ligoninę Zakon za zdraveto (Sveikatos įstatymas) numatyta tvarka (prevencinė prievartos priemonė, kuri taikoma įrodžius, kad asmuo serga psichikos liga ir kad egzistuoja pavojus, susijęs su suinteresuotojo asmens galimybe padaryti nusikalstamą veiką, o ne su jau padaryta veika), tuo atveju, kai faktinis šio proceso inicijavimo pagrindas yra veika, dėl kurios priverstinai nukreiptam gydytis asmeniui yra iškelta baudžiamoji byla, atitinka Direktyvos (ES) 2016/343 dėl tam tikrų nekaltumo prezumpcijos aspektų užtikrinimo (3) 3 straipsnį ir ar sulaikius asmenį taip yra nepaisoma teisės į EŽTK 5 straipsnio 4 dalį turintį atitikti teisingą bylos nagrinėjimą, t. y. procesą, per kurį teismas įgaliotas patikrinti procesinių taisyklių laikymąsi, įtarimų, kuriais grindžiamas sulaikymas, pagrįstumą ir šia priemone siekiamo tikslo teisėtumą, nes būtent taip teismas turėtų elgtis, jei asmuo būtų sulaikytas taikant Nakazatelno-protsesualen kodeks numatytą tvarką?

                  6.

                  Ar nekaltumo prezumpcijos sąvoka, kaip ji suprantama pagal Direktyvos (ES) 2016/343 3 straipsnį, apima ir prezumpciją, kad nepakaltinami asmenys nepadarė visuomenei pavojingos veikos, kuria juos kaltina prokuroras, kol nebus įrodyta priešingai, kaip numatyta procesą reglamentuojančiame įstatyme (per baudžiamąjį procesą paisant teisės į gynybą)?

                  7.

                  Ar nacionalinės teisės nuostatos, pagal kurias bylą nagrinėjantis teismas turi įvairių įgaliojimų, kai savo iniciatyva tikrina ikiteisminio tyrimo teisėtumą, atsižvelgdamas į tai, ar:

                              1)

                              nagrinėja prokuroro kaltinamąjį aktą, kuriame teigiama, kad gyvybę atėmė konkretus asmuo, būdamas psichiškai sveikas (Nakazatelno-protsesualen kodeks 249 straipsnio 1 dalis, siejama su 4 dalimi) arba

                              2)

                              nagrinėja prokuroro pasiūlymą, kuriame teigiama, kad asmuo atėmė gyvybę, bet dėl vykdytojo psichikos sutrikimo įvykdyta veika nėra nusikaltimas, todėl gydymo tikslais teismo prašoma taikyti valstybės prievartos priemonę,
                              gali būti laikomas užtikrinančiu veiksmingas pažeidžiamų asmenų gynybos priemones, pavyzdžiui, reikalaujamas pagal Direktyvos 2013/48/ES 13 straipsnį, siejamą su jos 12 straipsniu, ir Direktyvos 2012/13/ES 8 straipsnio 2 dalį, siejamą su jos 3 straipsnio 2 dalimi, ir ar įvairūs teismo įgaliojimai, priklausantys nuo proceso rūšies ir klausimo, ar vykdytoju laikomas asmuo yra psichiškai sveikas ir gali būti patrauktas baudžiamojon atsakomybėn, yra suderinami su Chartijos 21 straipsnio 1 dalyje įtvirtintu nediskriminavimo principu?

         (1)  2012 m. gegužės 22 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2012/13/ES dėl teisės į informaciją baudžiamajame procese (OL L 142, 2012, p. 1).

         (2)  2013 m. spalio 22 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2013/48/ES dėl teisės turėti advokatą vykstant baudžiamajam procesui ir Europos arešto orderio vykdymo procedūroms ir dėl teisės reikalauti, kad po laisvės atėmimo būtų informuota trečioji šalis, ir teisės susisiekti su trečiaisiais asmenimis ir konsulinėmis įstaigomis laisvės atėmimo metu (OL L 294, 2013, p. 1).

         (3)  2016 m. kovo 9 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva (ES) 2016/343 dėl tam tikrų nekaltumo prezumpcijos ir teisės dalyvauti nagrinėjant baudžiamąją bylą teisme aspektų užtikrinimo (OL L 65, 2016, p. 1).


title: Byla T-751/16: 2018 m. liepos 13 d. Bendrojo Teismo sprendimas byloje Confédération nationale du Crédit mutuel / ECB (Ekonominė ir pinigų politika — Riziką ribojanti kredito įstaigų priežiūra — Reglamento (ES) Nr. 1024/2013 4 straipsnio 1 dalies d punktas ir 3 dalis — Sverto koeficiento apskaičiavimas — ECB atsisakymas leisti ieškovui į sverto koeficiento apskaičiavimą neįtraukti tam tikras sąlygas atitinkančių veiksnių — Reglamento (ES) Nr. 575/2013 429 straipsnio 14 dalis — ECB diskrecija — Teisės klaidos — Akivaizdi vertinimo klaida)

text:
               1.10.2018

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 352/31

      2018 m. liepos 13 d. Bendrojo Teismo sprendimas byloje Confédération nationale du Crédit mutuel / ECB

      (Byla T-751/16) (1)

      ((Ekonominė ir pinigų politika - Riziką ribojanti kredito įstaigų priežiūra - Reglamento (ES) Nr. 1024/2013 4 straipsnio 1 dalies d punktas ir 3 dalis - Sverto koeficiento apskaičiavimas - ECB atsisakymas leisti ieškovui į sverto koeficiento apskaičiavimą neįtraukti tam tikras sąlygas atitinkančių veiksnių - Reglamento (ES) Nr. 575/2013 429 straipsnio 14 dalis - ECB diskrecija - Teisės klaidos - Akivaizdi vertinimo klaida))
      (2018/C 352/36)
      Proceso kalba: prancūzų

         Šalys

         Ieškovė: Confédération nationale du Crédit mutuel (Paryžius, Prancūzija), atstovaujama advokatų M. Grégoire ir C. De Jonghe

         Atsakovas: Europos Centrinis Bankas, atstovaujamas K. Lackhoff, R. Bax ir G. Bassani, padedamų advokatų H.-G. Kamann ir F. Louis

         Atsakovo pusėje į bylą įstojusi šalis: Suomijos Respublika atstovaujama S. Hartikainen

         Dalykas

      SESV 263 straipsniu grindžiamas prašymas panaikinti 2016 m. rugpjūčio 24 d. ECB sprendimą ECB/SSM/2016-9695000CG7B84NLR5984/92, priimtą remiantis 2013 m. spalio 15 d. Tarybos reglamento (ES) Nr. 1024/2013, kuriuo Europos Centriniam Bankui pavedami specialūs uždaviniai, susiję su rizikos ribojimu pagrįstos kredito įstaigų priežiūros politika (OL L 287, 2013, p. 63), 4 straipsnio 1 dalies d punktu ir 10 straipsniu, taip pat remiantis 2013 m. birželio 26 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamento (ES) Nr. 575/2013 dėl prudencinių reikalavimų kredito įstaigoms ir investicinėms įmonėms ir kuriuo iš dalies keičiamas Reglamentas (ES) Nr. 648/2012 (OL L 176, 2013, p. 1; klaidų ištaisymai OL L 20, 2017, p. 2 ir OL L 321, 2013, p. 6) 429 straipsnio 14 dalimi.

         Rezoliucinė dalis

                  1.

                  Panaikinti 2016 m. rugpjūčio 24 d. Europos Centrinio Banko (ECB) sprendimą ECB/SSM/2016-9695000CG7B84NLR5984/92.

                  2.

                  Priteisti iš ECB bylinėjimosi išlaidas.

                  3.

                  Suomijos Respublika padengia savo bylinėjimosi išlaidas.

         (1)  OL C 6, 2017 1 9.


title: Byla C-476/18: 2018 m. liepos 23 d. Pesti Központi Kerületi Bíróság (Vengrija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje PannonHitel Pénzügyi Zrt. / WizzAir Hungary Légiközlekedési Kft.

text:
               1.10.2018

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 352/22

      2018 m. liepos 23 d.Pesti Központi Kerületi Bíróság (Vengrija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje PannonHitel Pénzügyi Zrt. / WizzAir Hungary Légiközlekedési Kft.

      (Byla C-476/18)
      (2018/C 352/27)
      Proceso kalba: vengrų

         Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas

         Pesti Központi Kerületi Bíróság

         Šalys pagrindinėje byloje

         Ieškovė: PannonHitel Pénzügyi Zrt.

         Atsakovė: WizzAir Hungary Légiközlekedési Kft.

         Prejudiciniai klausimai

                  1.

                  Ar 2004 m. vasario 11 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamento (EB) Nr. 261/2004, nustatančio bendras kompensavimo ir pagalbos keleiviams taisykles atsisakymo vežti ir skrydžių atšaukimo arba atidėjimo ilgam laikui atveju, panaikinančio Reglamentą (EEB) Nr. 295/91 (1), 5–7 straipsniai turi būti aiškinami taip, kad teisės į kompensaciją taikymo tikslais keleiviai, kuriems tvarkaraščio pakeitimas turėjo poveikį, gali būti prilyginti atšauktų skrydžių keleiviams, ir kad todėl jie gali remtis šio reglamento 7 straipsnyje numatyta teise į kompensaciją tuo atveju, kai oro vežėjas informuoja keleivius apie tvarkaraščio pakeitimą likus dienai iki tvarkaraštyje numatytos išvykimo datos ir dėl pakeitimo keleiviai praranda tris valandas arba daugiau, palyginti su iš pradžių tvarkaraštyje numatytu išvykimo laiku, arba kai atvyksta į galutinę paskirties vietą vėluodami tris valandas ar daugiau, palyginti su oro vežėjo iš pradžių numatytu tvarkaraščiu?

                  2.

                  Ar Reglamento 5–7 straipsniai turi būti aiškinami taip, kad keleiviai, kuriems tvarkaraščio pakeitimas turėjo poveikį, gali būti prilyginti atidėtų skrydžių keleiviams taikant šio reglamento 7 straipsnyje numatytą teisę į kompensaciją, ir kad todėl jie gali remtis minėto reglamento 7 straipsnyje numatyta teise į kompensaciją, kai, pakeitus tvarkaraštį, jie praranda tris valandas ar daugiau, t. y., kai į galutinę paskirties vietą atvyksta pavėluodami tris valandas ar daugiau, palyginti su oro vežėjo iš pradžių numatytu tvarkaraščiu?

         (1)  OL L 46, 2004, p. 1; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 7 sk., 8 t., p. 10.


title: Byla T-768/16: 2018 m. liepos 13 d. Bendrojo Teismo sprendimas byloje BNP Paribas / ECB (Ekonominė ir pinigų politika — Riziką ribojanti kredito įstaigų priežiūra — Reglamento (ES) Nr. 1024/2013 4 straipsnio 1 dalies d punktas ir 3 dalis — Sverto koeficiento apskaičiavimas — ECB atsisakymas leisti ieškovui į sverto koeficiento apskaičiavimą neįtraukti tam tikras sąlygas atitinkančių veiksnių — Reglamento (ES) Nr. 575/2013 429 straipsnio 14 dalis — ECB diskrecija — Teisės klaidos — Akivaizdi vertinimo klaida)

text:
               1.10.2018

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 352/32

      2018 m. liepos 13 d. Bendrojo Teismo sprendimas byloje BNP Paribas / ECB

      (Byla T-768/16) (1)

      ((Ekonominė ir pinigų politika - Riziką ribojanti kredito įstaigų priežiūra - Reglamento (ES) Nr. 1024/2013 4 straipsnio 1 dalies d punktas ir 3 dalis - Sverto koeficiento apskaičiavimas - ECB atsisakymas leisti ieškovui į sverto koeficiento apskaičiavimą neįtraukti tam tikras sąlygas atitinkančių veiksnių - Reglamento (ES) Nr. 575/2013 429 straipsnio 14 dalis - ECB diskrecija - Teisės klaidos - Akivaizdi vertinimo klaida))
      (2018/C 352/37)
      Proceso kalba: prancūzų

         Šalys

         Ieškovas: BNP Paribas (Paryžius, Prancūzija), atstovaujamas advokatų A. Champsaur ir A. Delors

         Atsakovas: Europos Centrinis Bankas, atstovaujamas K. Lackhoff, R. Bax, G. Bassani ir C. Olivier

         Atsakovo pusėje į bylą įstojusi šalis: Suomijos Respublika, atstovaujama S. Hartikainen

         Dalykas

      SESV 263 straipsniu grindžiamas prašymas panaikinti 2016 m. rugpjūčio 24 d. ECB sprendimą ECB/SSM/2016-R0MUWSFPU8MPRO8K5P83/136, priimtą remiantis 2013 m. spalio 15 d. Tarybos reglamento (ES) Nr. 1024/2013, kuriuo Europos Centriniam Bankui pavedami specialūs uždaviniai, susiję su rizikos ribojimu pagrįstos kredito įstaigų priežiūros politika (OL L 287, 2013, p. 63), 4 straipsnio 1 dalies d punktu ir 10 straipsniu, taip pat remiantis 2013 m. birželio 26 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamento (ES) Nr. 575/2013 dėl prudencinių reikalavimų kredito įstaigoms ir investicinėms įmonėms ir kuriuo iš dalies keičiamas Reglamentas (ES) Nr. 648/2012 (OL L 176, 2013, p. 1; klaidų ištaisymai OL L 20, 2017, p. 2 ir OL L 321, 2013, p. 6) 429 straipsnio 14 dalimi.

         Rezoliucinė dalis

                  1.

                  Panaikinti 2016 m. rugpjūčio 24 d. Europos Centrinio Banko (ECB) sprendimą ECB/SSM/2016-R0MUWSFPU8MPRO8K5P83/136.

                  2.

                  Priteisti iš ECB bylinėjimosi išlaidas.

                  3.

                  Suomijos Respublika padengia savo bylinėjimosi išlaidas.

         (1)  OL C 6, 2017 1 9.


title: Byla C-561/16: 2018 m. rugpjūčio 7 d. Teisingumo Teismo (antroji kolegija) sprendimas byloje (Tribunal Supremo (Ispanija) prašymas priimti prejudicinį sprendimą) Saras Energía SA / Administración del Estado (Prašymas priimti prejudicinį sprendimą — Direktyva 2012/27/ES — 7 straipsnio 1, 4 ir 9 dalys — 20 straipsnio 4 ir 6 dalys — Energijos vartojimo efektyvumo skatinimas — Energijos vartojimo efektyvumo įpareigojimų sistema — Kitos politikos priemonės — Nacionalinis energijos vartojimo efektyvumo fondas — Tokio fondo sukūrimas kaip pagrindinė energijos vartojimo efektyvumo įpareigojimų vykdymo priemonė — Pareiga mokėti įmokas — Įpareigotųjų šalių paskyrimas — Įpareigotieji energijos skirstytojai ir (arba) mažmeninės prekybos energija įmonės)

text:
               1.10.2018

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 352/4

      2018 m. rugpjūčio 7 d. Teisingumo Teismo (antroji kolegija) sprendimas byloje (Tribunal Supremo (Ispanija) prašymas priimti prejudicinį sprendimą) Saras Energía SA / Administración del Estado

      (Byla C-561/16) (1)

      ((Prašymas priimti prejudicinį sprendimą - Direktyva 2012/27/ES - 7 straipsnio 1, 4 ir 9 dalys - 20 straipsnio 4 ir 6 dalys - Energijos vartojimo efektyvumo skatinimas - Energijos vartojimo efektyvumo įpareigojimų sistema - Kitos politikos priemonės - Nacionalinis energijos vartojimo efektyvumo fondas - Tokio fondo sukūrimas kaip pagrindinė energijos vartojimo efektyvumo įpareigojimų vykdymo priemonė - Pareiga mokėti įmokas - Įpareigotųjų šalių paskyrimas - Įpareigotieji energijos skirstytojai ir (arba) mažmeninės prekybos energija įmonės))
      (2018/C 352/04)
      Proceso kalba: ispanų

         Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas

         Tribunal Supremo

         Šalys pagrindinėje byloje

         Ieškovė: Saras Energía SA

         Atsakovė: Administración del Estado

         dalyvaujant: Endesa SA, Endesa Energía SA, Endesa Energía XXI SLU, Viesgo Infraestructuras Energéticas SL, Hidroeléctrica del Cantábrico SAU, Nexus Energía SA, Nexus Renovables SLU, Engie España SL, Villar Mir Energía SL, Energya VM Gestión de Energía SLU, Estaciones de Servicio de Guipúzcoa SA, Acciona Green Energy Developments SLU, Fortia Energía SL

         Rezoliucinė dalis

                  1.

                  2012 m. spalio 25 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 2012/27 dėl energijos vartojimo efektyvumo, kuria iš dalies keičiamos direktyvos 2009/125/EB ir 2010/30/ES bei kuria panaikinamos direktyvos 2004/8/EB ir 2006/32/EB, 7 ir 20 straipsniai turi būti aiškinami taip, kad jais nedraudžiami nacionalinės teisės aktai, kuriuose kaip pagrindinis būdas vykdyti energijos vartojimo efektyvumo įpareigojimus nustatyta metinės įmokos į nacionalinį energijos vartojimo efektyvumo fondą sistema, jeigu, viena vertus, šiuose teisės aktuose užtikrintas energijos taupymas, lygiavertis energijos vartojimo efektyvumo įpareigojimų sistemoms, kurios gali būti taikomos pagal tos direktyvos 7 straipsnio 1 dalį, ir, kita vertus, jeigu laikomasi tos direktyvos 7 straipsnio 10 ir 11 dalyse nustatytų reikalavimų, o tai privalo patikrinti prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas.

                  2.

                  Direktyvos 2012/27 7 straipsnis turi būti aiškinamas taip, kad juo nedraudžiami pagrindinėje byloje nagrinėjami nacionalinės teisės aktai, kuriais energijos vartojimo efektyvumo įpareigojimai nustatomi tik tam tikroms konkrečioms energetikos sektoriaus įmonėms, jeigu tos įmonės įpareigotosiomis šalimis paskiriamos tikrai remiantis aiškiai išdėstytais objektyviais ir nediskriminaciniais kriterijais, o tai turi išsiaiškinti prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas.

         (1)  OL C 22, 2017 1 23.


title: Byla C-482/18: 2018 m. liepos 24 d. Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság (Vengrija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje Google Ireland Limited / Nemzeti Adó- és Vámhivatal Kiemelt Adó- és Vámigazgatósága

text:
               1.10.2018

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 352/23

      2018 m. liepos 24 d.Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság (Vengrija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje Google Ireland Limited / Nemzeti Adó- és Vámhivatal Kiemelt Adó- és Vámigazgatósága

      (Byla C-482/18)
      (2018/C 352/28)
      Proceso kalba: vengrų

         Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas

         Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság

         Šalys pagrindinėje byloje

         Pareiškėja: Google Ireland Limited

         Atsakovė: Nemzeti Adó- és Vámhivatal Kiemelt Adó- és Vámigazgatósága (Nacionalinė mokesčių ir muitų administracija, Pagrindinė muitų ir mokesčių direkcija stambiems mokėtojams)

         Prejudiciniai klausimai

                  1)

                  Ar Sutarties dėl Europos Sąjungos veikimo (toliau – SESV) 18 ir 56 straipsnius ir draudimą diskriminuoti reikia aiškinti taip, kad jais remiantis draudžiami valstybės narės mokesčių teisės aktai, pagal kuriuos nustatytoje sankcijų skyrimo tvarkoje už pareigos užsiregistruoti reklamos mokesčio mokėtoju neįvykdymą numatyta bauda, kuri ne Vengrijoje įsteigtoms bendrovėms gali būti iki 2 000 kartų didesnė už taikomą Vengrijoje įsteigtoms bendrovėms?

                  2)

                  Ar galima teigti, kad pirmajame klausime nurodyta akivaizdžiai didelė baudžiamoji sankcija gali atgrasyti ne Vengrijoje įsteigtus paslaugų teikėjus nuo paslaugų teikimo šioje valstybėje?

                  3)

                  Ar SESV 56 straipsnį ir draudimą diskriminuoti reikia aiškinti taip, kad jais remiantis draudžiami taikyti teisės aktai, kuriuose nustatyta, kad Vengrijoje įsteigtų įmonių atveju pareiga užsiregistruoti vykdoma automatiškai, t. y. nereikia teikti atskiro prašymo, ir suteikiamas Vengrijos mokesčių mokėtojo identifikacinis numeris, kai įmonė įtraukiama į Vengrijos prekybos registrą, neatsižvelgiant į tai, ar ta įmonė publikuoja skelbimus, o ne Vengrijos įsteigtų įmonių atveju, kurios šioje valstybėje publikuoja skelbimus, tai nevyksta automatiškai ir reikia atskirai įvykdyti pareigą užsiregistruoti, o neįvykdžius šios pareigos, joms gali būti skirta konkreti sankcija?

                  4)

                  Jeigu į pirmąjį klausimą būtų atsakyta teigiamai, ar SESV 56 straipsnį ir draudimą diskriminuoti reikia aiškinti taip, kad pagal juos draudžiama pagrindinėje byloje nagrinėjama sankcija, taikoma už pareigos užsiregistruoti reklamos mokesčio mokėtoju neįvykdymą, nes tie teisės aktai yra nesuderinami su minėtu straipsniu?

                  5)

                  Ar SESV 56 straipsnį ir draudimą diskriminuoti reikia aiškinti taip, kad jais remiantis draudžiama nuostata, pagal kurią užsienyje įsteigtų įmonių atveju sprendimas, kuriuo skiriama bauda, yra galutinis ir vykdytinas nuo jo paskelbimo momento, o skundžiamas gali būti tik pareiškus ieškinį teisme, kuris negali rengti posėdžio ir kuris priima tik dokumentinius įrodymus, o Vengrijoje įsteigtų įmonių atveju galima teikti administracinį skundą dėl skirtų baudų, ir teismo procesas, be kita ko, nėra niekaip apribotas?

                  6)

                  Ar, atsižvelgiant į Pagrindinių teisių chartijos (toliau – Chartija) 41 straipsnio 1 dalyje įtvirtintą teisę į teisingą teismo procesą, SESV 56 straipsnį reikia aiškinti taip, kad toks reikalavimas netenkinamas, kai bauda už pareigos registruotis neįvykdymą skiriama ir kiekvieną dieną trigubinama, nors paslaugų teikėjas dar nieko nežino apie ankstesnį sprendimą, todėl negali ištaisyti pažeidimo ir įvykdyti pareigos užsiregistruoti prieš tai, kol jam bus skirta kita bauda?

                  7)

                  Ar SESV 56 straipsnį, aiškinamą atsižvelgiant į Chartijos 41 straipsnio 1 dalyje įtvirtintą teisę į teisingą teismo procesą, į Chartijos 41 straipsnio 2 dalies a punkte įvirtintą teisę būti išklausytam ir į Chartijos 47 straipsnyje įtvirtintą teisę į veiksmingą teisinę gynybą ir teisingą bylos nagrinėjimą, reikia aiškinti taip, kad šie reikalavimai netenkinami tuo atveju, kai sprendimas skirti baudą negali būti ginčijamas administracine tvarka, o nagrinėjant mokestinį ginčą teisme priimami tik dokumentiniai įrodymai, o teismas negali surengti posėdžio tokioje byloje?


title: Byla C-161/17: 2018 m. rugpjūčio 7 d. Teisingumo Teismo (antroji kolegija) sprendimas (Bundesgerichtshof (Vokietija) prašymas priimti prejudicinį sprendimą) byloje Land Nordrhein-Westfalen / Dirk Renckhoff (Prašymas priimti prejudicinį sprendimą — Autorių teisės ir gretutinės teisės — Direktyva 2001/29/EB — Informacinė visuomenė — Autorių teisių ir gretutinių teisių tam tikrų aspektų suderinimas — 3 straipsnio 1 dalis — Viešas paskelbimas — Sąvoka — Be apribojimų ir su autoriaus teisių turėtojo leidimu interneto svetainėje viešai paskelbtos fotografijos patalpinimas be autorių teisių turėtojo leidimo kitoje interneto svetainėje — Nauja visuomenė)

text:
               1.10.2018

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 352/10

      2018 m. rugpjūčio 7 d. Teisingumo Teismo (antroji kolegija) sprendimas (Bundesgerichtshof (Vokietija) prašymas priimti prejudicinį sprendimą) byloje Land Nordrhein-Westfalen / Dirk Renckhoff

      (Byla C-161/17) (1)

      ((Prašymas priimti prejudicinį sprendimą - Autorių teisės ir gretutinės teisės - Direktyva 2001/29/EB - Informacinė visuomenė - Autorių teisių ir gretutinių teisių tam tikrų aspektų suderinimas - 3 straipsnio 1 dalis - Viešas paskelbimas - Sąvoka - Be apribojimų ir su autoriaus teisių turėtojo leidimu interneto svetainėje viešai paskelbtos fotografijos patalpinimas be autorių teisių turėtojo leidimo kitoje interneto svetainėje - Nauja visuomenė))
      (2018/C 352/13)
      Proceso kalba: vokiečių

         Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas

         Bundesgerichtshof (Aukščiausiasis Federalinis Teismas, Vokietija)

         Šalys pagrindinėje byloje

         Kasatorė: Land Nordrhein-Westfalen

         Kita kasacinio proceso šalis: Dirk Renckhoff

         Rezoliucinė dalis

      Sąvoka „viešas paskelbimas“, kaip ji suprantama pagal 2001 m. gegužės 22 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 2001/29/EB dėl autorių teisių ir gretutinių teisių informacinėje visuomenėje tam tikrų aspektų suderinimo 3 straipsnio 1 dalį, turi būti aiškinama taip, kad ji apima fotografijos patalpinimą interneto svetainėje, kai prieš tai ji be apribojimų atsisiųsti ir su autoriaus teisių turėtojo leidimu buvo viešai paskelbta kitoje interneto svetainėje.

         (1)  OL C 231, 2017 7 17.


title: Byla T-825/16: 2018 m. liepos 13 d. Bendrojo Teismo sprendimas byloje Kipras / EUIPO – Papouis Dairies (Pallas Halloumi) (Europos Sąjungos prekių ženklas — Protesto procedūra — Vaizdinio Europos Sąjungos prekių ženklo „Pallas Halloumi“ paraiška — Ankstesnis žodinis Jungtinės Karalystės sertifikavimo prekių ženklas HALLOUMI — Santykinis atmetimo pagrindas — Galimybės supainioti nebuvimas — Reglamento (EB) Nr. 207/2009 8 straipsnio 1 dalies b punktas (dabar – Reglamento (ES) 2017/1001 8 straipsnio 1 dalies b punktas))

text:
               1.10.2018

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 352/32

      2018 m. liepos 13 d. Bendrojo Teismo sprendimas byloje Kipras / EUIPO – Papouis Dairies (Pallas Halloumi)

      (Byla T-825/16) (1)

      ((Europos Sąjungos prekių ženklas - Protesto procedūra - Vaizdinio Europos Sąjungos prekių ženklo „Pallas Halloumi“ paraiška - Ankstesnis žodinis Jungtinės Karalystės sertifikavimo prekių ženklas HALLOUMI - Santykinis atmetimo pagrindas - Galimybės supainioti nebuvimas - Reglamento (EB) Nr. 207/2009 8 straipsnio 1 dalies b punktas (dabar – Reglamento (ES) 2017/1001 8 straipsnio 1 dalies b punktas)))
      (2018/C 352/38)
      Proceso kalba: anglų

         Šalys

         Ieškovė: Kipro Respublika, atstovaujama QC S. Malynicz ir solisitorės V. Marsland

         Atsakovė: Europos Sąjungos intelektinės nuosavybės tarnyba (EUIPO), atstovaujama D. Gája

         Kita procedūros EUIPO apeliacinėje taryboje šalis, įstojusi į bylą Bendrajame Teisme: Papouis Dairies Ltd (Nikosija, Kipras), atstovaujama advokato N. Korogiannakis

         Dalykas

      Ieškinys dėl 2016 m. rugsėjo 22 d. EUIPO ketvirtosios apeliacinės tarybos sprendimo (byla R 2065/2014-4), susijusio su protesto procedūra tarp Kipro Respublikos ir Papouis Dairies.

         Rezoliucinė dalis

                  1.

                  Atmesti ieškinį.

                  2.

                  Priteisti iš Kipro Respublikos bylinėjimosi išlaidas.

         (1)  OL C 22, 2017 1 23.


title: Byla C-300/17: 2018 m. rugpjūčio 7 d. Teisingumo Teismo (trečioji kolegija) sprendimas byloje (Kúria (Vengrija) prašymas priimti prejudicinį sprendimą) Hochtief AG / Budapest Főváros Önkormányzata (Prašymas priimti prejudicinį sprendimą — Viešieji pirkimai — Peržiūros procedūros — Direktyva 89/665/EB — Ieškinys dėl žalos atlyginimo — 2 straipsnio 6 dalis — Nacionalinės teisės normos, pagal kurias bet koks ieškinys dėl žalos atlyginimo gali būti pripažintas priimtinu tik jeigu prieš tai galutinai konstatuota, kad perkančiosios organizacijos sprendimas, dėl kurio tariamai padaryta žala, yra neteisėtas — Ieškinys dėl panaikinimo — Pareiga visų pirma pateikti skundą arbitražo komisijai — Arbitražo komisijos sprendimų teisminė kontrolė — Nacionalinės teisės normos, pagal kurias negalima nurodyti arbitražo komisijai nenurodytų pagrindų — Europos Sąjungos pagrindinių teisių chartija — 47 straipsnis — Teisė į veiksmingą teisminę apsaugą — Lygiavertiškumo ir veiksmingumo principai)

text:
               1.10.2018

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 352/11

      2018 m. rugpjūčio 7 d. Teisingumo Teismo (trečioji kolegija) sprendimas byloje (Kúria (Vengrija) prašymas priimti prejudicinį sprendimą) Hochtief AG / Budapest Főváros Önkormányzata

      (Byla C-300/17) (1)

      ((Prašymas priimti prejudicinį sprendimą - Viešieji pirkimai - Peržiūros procedūros - Direktyva 89/665/EB - Ieškinys dėl žalos atlyginimo - 2 straipsnio 6 dalis - Nacionalinės teisės normos, pagal kurias bet koks ieškinys dėl žalos atlyginimo gali būti pripažintas priimtinu tik jeigu prieš tai galutinai konstatuota, kad perkančiosios organizacijos sprendimas, dėl kurio tariamai padaryta žala, yra neteisėtas - Ieškinys dėl panaikinimo - Pareiga visų pirma pateikti skundą arbitražo komisijai - Arbitražo komisijos sprendimų teisminė kontrolė - Nacionalinės teisės normos, pagal kurias negalima nurodyti arbitražo komisijai nenurodytų pagrindų - Europos Sąjungos pagrindinių teisių chartija - 47 straipsnis - Teisė į veiksmingą teisminę apsaugą - Lygiavertiškumo ir veiksmingumo principai))
      (2018/C 352/14)
      Proceso kalba: vengrų

         Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas

         Kúria

         Šalys pagrindinėje byloje

         Ieškovė: Hochtief AG

         Atsakovė: Budapest Főváros Önkormányzata

         Rezoliucinė dalis

                  1.

                  1989 m. gruodžio 21 d. Tarybos direktyvos 89/665/EEB dėl įstatymų ir kitų teisės aktų, susijusių su peržiūros procedūrų taikymu sudarant viešojo prekių pirkimo ir viešojo darbų pirkimo sutartis, derinimo, iš dalies pakeistos 2014 m. vasario 26 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2014/23/ES dėl koncesijos sutarčių suteikimo, 2 straipsnio 6 dalis turi būti aiškinama taip, kad pagal ją nedraudžiama nacionalinė procedūrinė norma, kaip antai nagrinėjama pagrindinėje byloje, pagal kurią tam, kad būtų galima pareikšti civilinį ieškinį, grindžiamą viešuosius pirkimus ir viešojo pirkimo sutarčių sudarymą reglamentuojančių normų pažeidimu, būtina, kad Arbitražo komisija arba teismas, nagrinėjantis skundą dėl šios komisijos sprendimo, visų pirma priimtų sprendimą, kuriuo galutinai konstatuojamas šis pažeidimas.

                  2.

                  Sąjungos teisė, konkrečiai – Direktyvos 89/665, iš dalies pakeistos Direktyva 2014/23, 1 straipsnio 1 ir 3 dalys, siejamos su Europos Sąjungos pagrindinių teisių chartijos 47 straipsniu, turi būti aiškinama taip, kad, kiek tai susiję su ieškiniu dėl žalos atlyginimo, ji nedraudžia nacionalinės procedūrinės normos, kaip antai nagrinėjamos pagrindinėje byloje, pagal kurią sprendimus, priimtus Arbitražo komisijos, įgaliotos kaip pirmajai instancijai patikrinti vykstant viešojo pirkimo sutarčių sudarymo procedūroms perkančiųjų organizacijų priimtus sprendimus, teismai gali peržiūrėti nagrinėdami tik tuos pagrindus, kurie buvo nurodyti šiai komisijai.

         (1)  OL C 269, 2017 8 14.


title: Byla T-847/16: 2018 m. liepos 13 d. Bendrojo Teismo sprendimas byloje Kipras / EUIPO – POA (COWBOYS HALLOUMI) (Europos Sąjungos prekių ženklas — Protesto procedūra — Vaizdinio Europos Sąjungos prekių ženklo COWBOYS HALLOUMI paraiška — Ankstesnis Jungtinės Karalystės sertifikavimo ženklas HALLOUMI — Santykinis atmetimo pagrindas — Galimybės supainioti nebuvimas — Reglamento (EB) Nr. 207/2009 8 straipsnio 1 dalies b punktas (dabar – Reglamento (ES) 2017/1001) 8 straipsnio 1 dalies b punktas))

text:
               1.10.2018

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 352/33

      2018 m. liepos 13 d. Bendrojo Teismo sprendimas byloje Kipras / EUIPO – POA (COWBOYS HALLOUMI)

      (Byla T-847/16) (1)

      ((Europos Sąjungos prekių ženklas - Protesto procedūra - Vaizdinio Europos Sąjungos prekių ženklo COWBOYS HALLOUMI paraiška - Ankstesnis Jungtinės Karalystės sertifikavimo ženklas HALLOUMI - Santykinis atmetimo pagrindas - Galimybės supainioti nebuvimas - Reglamento (EB) Nr. 207/2009 8 straipsnio 1 dalies b punktas (dabar – Reglamento (ES) 2017/1001) 8 straipsnio 1 dalies b punktas)))
      (2018/C 352/39)
      Proceso kalba: anglų

         Šalys

         Ieškovė: Kipro Respublika, atstovaujama QC S. Malynicz ir solisitoriaus V. Marsland

         Atsakovė: Europos Sąjungos intelektinės nuosavybės tarnyba (EUIPO), atstovaujama D. Gája

         Kita procedūros EUIPO apeliacinėje taryboje šalis, įstojusi į bylą Bendrajame Teisme: Pagkypriosorganismos ageladotrofon (POA) (Latsia, Kipras), atstovaujama advokato N. Korogiannakis

         Dalykas

      Ieškinys dėl 2016 m. rugsėjo 22 d. EUIPO ketvirtosios apeliacinės tarybos sprendimo (byla R 2781/2014-4), susijusio su protesto procedūra tarp Kipro Respublikos ir POA.

         Rezoliucinė dalis

                  1.

                  Atmesti ieškinį.

                  2.

                  Priteisti iš Kipro Respublikos bylinėjimosi išlaidas.

         (1)  OL C 22, 2017 1 23.


title: Byla C-16/17: 2018 m. rugpjūčio 7 d. Teisingumo Teismo (penktoji kolegija) sprendimas byloje (Tribunal Arbitral Tributário (Centro de Arbitragem Administrativa – CAAD) (Portugalija) prašymas priimti prejudicinį sprendimą) TGE Gas Engineering GmbH – Sucursal em Portugal / Autoridade Tributária e Aduaneira (Prašymas priimti prejudicinį sprendimą — Pridėtinės vertės mokestis (PVM) — Pirkimo mokesčio atskaita — Teisės į atskaitą atsiradimas ir apimtis)

text:
               1.10.2018

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 352/4

      2018 m. rugpjūčio 7 d. Teisingumo Teismo (penktoji kolegija) sprendimas byloje (Tribunal Arbitral Tributário (Centro de Arbitragem Administrativa – CAAD) (Portugalija) prašymas priimti prejudicinį sprendimą) TGE Gas Engineering GmbH – Sucursal em Portugal / Autoridade Tributária e Aduaneira

      (Byla C-16/17) (1)

      ((Prašymas priimti prejudicinį sprendimą - Pridėtinės vertės mokestis (PVM) - Pirkimo mokesčio atskaita - Teisės į atskaitą atsiradimas ir apimtis))
      (2018/C 352/05)
      Proceso kalba: portugalų

         Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas

         Tribunal Arbitral Tributário (Centro de Arbitragem Administrativa – CAAD)

         Šalys pagrindinėje byloje

         Pareiškėja: TGE Gas Engineering GmbH – Sucursal em Portugal

         Atsakovė: Autoridade Tributária e Aduaneira

         Rezoliucinė dalis

      2006 m. lapkričio 28 d. Tarybos direktyvos 2006/112/EB dėl pridėtinės vertės mokesčio bendros sistemos su pakeitimais, padarytais 2010 m. liepos 13 d. Tarybos direktyva 2010/45/ES, 167 ir 168 straipsnius kartu su neutralumo principu, reikia aiškinti taip, kad pagal juos draudžiama tai, jog valstybės narės mokesčių administratorius mano, kad bendrovė, kuri turi buveinę kitoje valstybėje narėje, ir filialas pirmojoje iš šių valstybių yra du atskiri apmokestinamieji asmenys, nes kiekvienas iš šių ūkio subjektų turi mokesčių mokėtojo kodą, ir dėl šios priežasties atsisako suteikti teisę filialui atskaityti pridėtinės vertės mokesčio pagal debeto avizas, išrašytas ekonominių interesų grupės, kurios narė yra minėta bendrovė, bet ne jos filialas.

         (1)  OL C 104, 2017 4 3.


title: Byla C-484/18: 2018 m. liepos 20 d. Cour de cassation (Prancūzija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje Société de perception et de distribution des droits des artistes-interprètes de la musique et de la danse (SPEDIDAM), PG, GF / Institut national de l’audiovisuel

text:
               1.10.2018

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 352/24

      2018 m. liepos 20 d.Cour de cassation (Prancūzija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje Société de perception et de distribution des droits des artistes-interprètes de la musique et de la danse (SPEDIDAM), PG, GF / Institut national de l’audiovisuel

      (Byla C-484/18)
      (2018/C 352/29)
      Proceso kalba: prancūzų

         Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas

         Cour de cassation

         Šalys pagrindinėje byloje

         Kasatoriai: Société de perception et de distribution des droits des artistes-interprètes de la musique et de la danse (SPEDIDAM), PG, GF

         Kita kasacinio proceso šalis: Institut national de l’audiovisuel

         Kitos šalys: Syndicat indépendant des artistes-interprètes (SIA-UNSA), Syndicat français des artistes-interprètes (CGT)

         Prejudicinis klausimas

      Ar 2001 m. gegužės 22 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 2001/29/EB dėl autorių teisių ir gretutinių teisių informacinėje visuomenėje tam tikrų aspektų suderinimo (1) 2 straipsnio b punktas, 3 straipsnio 2 dalies a punktas ir 5 straipsnis turi būti aiškinami taip, kad pagal juos nedraudžiama nacionalinės teisės nuostata, kaip antai 1986 m. rugsėjo 30 d. Įstatymo Nr. 86-1067 dėl komunikacijų laisvės, iš dalies pakeisto 2006 m. rugpjūčio 1 d. Įstatymo Nr. 2006 961 44 straipsniu, 49 straipsnio 2 dalis, kurioje nustatyta, kad Institut national de l’audiovisuel (Nacionalinis radijo ir televizijos institutas), turinčiam nacionalinių transliuotojų audiovizualinio archyvo naudojimo teisę, taikoma leidžiančia nukrypti nuostata grindžiama tvarka, t. y. kad atlikėjų atlikimų naudojimo sąlygos ir atlyginimas už šį naudojimą reglamentuojami pačių atlikėjų arba atlikėjams atstovaujančių darbuotojų organizacijų ir šio instituto pasirašytose sutartyse ir jose, be kita ko, turi būti nurodyti atlyginimo dydžiai ir šių atlyginimų mokėjimo tvarka?

         (1)  OL L 167, p. 10; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 17 sk., 1 t., p. 230.


title: Byla T-797/17: 2018 m. liepos 13 d. Bendrojo Teismo sprendimas byloje Star Television Productions / EUIPO – Marc Dorcel (STAR) (Europos Sąjungos prekių ženklas — Registracijos panaikinimo procedūra — Vaizdinis Europos Sąjungos prekių ženklas STAR — Prekių ženklo naudojimo iš tikrųjų nebuvimas — Reglamento (EB) Nr. 207/2009 51 straipsnio 1 dalies a punktas (dabar – Reglamento (ES) Nr. 2017/1001 58 straipsnio 1 dalies a punktas))

text:
               1.10.2018

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 352/34

      2018 m. liepos 13 d. Bendrojo Teismo sprendimas byloje Star Television Productions / EUIPO – Marc Dorcel (STAR)

      (Byla T-797/17) (1)

      ((Europos Sąjungos prekių ženklas - Registracijos panaikinimo procedūra - Vaizdinis Europos Sąjungos prekių ženklas STAR - Prekių ženklo naudojimo iš tikrųjų nebuvimas - Reglamento (EB) Nr. 207/2009 51 straipsnio 1 dalies a punktas (dabar – Reglamento (ES) Nr. 2017/1001 58 straipsnio 1 dalies a punktas)))
      (2018/C 352/40)
      Proceso kalba: prancūzų

         Šalys

         Ieškovė: Star Television Productions Ltd (Tortola, Jungtinė Karalystė), atstovaujama solisitoriaus D. Farnsworth

         Atsakovė: Europos Sąjungos intelektinės nuosavybės tarnyba (EUIPO), atstovaujama V. Ruzek

         Kita procedūros EUIPO apeliacinėje taryboje šalis, įstojusi į bylą Bendrajame Teisme: Marc Dorcel SA (Paryžius, Prancūzija), atstovaujama advokato B. Soyer

         Dalykas

      Ieškinys dėl 2017 m. rugsėjo 14 d. EUIPO antrosios apeliacinės tarybos sprendimo (byla R 1519/2016-2), susijusio su registracijos panaikinimo procedūra tarp Star Television Productions ir Marc Dorcel.

         Rezoliucinė dalis

                  1.

                  Atmesti ieškinį.

                  2.

                  Priteisti iš Star Television Productions Ltd bylinėjimosi išlaidas.

         (1)  OL C 42, 2018 2 5.


title: Byla C-52/17: 2018 m. rugpjūčio 7 d. Teisingumo Teismo (penktoji kolegija) sprendimas byloje (Bundesverwaltungsgericht (Austrija) prašymas priimti prejudicinį sprendimą) VTB Bank (Austria) AG / Finanzmarktaufsichtsbehörde (Prašymas priimti prejudicinį sprendimą — Teisės aktų derinimas — Direktyva 2013/36/ES — 64, 65 ir 67 straipsniai — Reglamentas (ES) Nr. 575/2013 — 395 straipsnio 1 ir 5 dalys — Kredito įstaigų priežiūra — Priežiūros ir sankcijų taikymo įgaliojimai — Didelių pozicijų ribos — Valstybės narės teisės aktai, kuriuose numatyta taikyti palūkanas šių ribų viršijimo atveju — Reglamentas (ES) Nr. 468/2014 — 48 straipsnis — Kompetencijos paskirstymas tarp Europos Centrinio Banko (ECB) ir nacionalinių valdžios institucijų — Formaliai pradėta rizikos ribojimu pagrįstos priežiūros procedūra)

text:
               1.10.2018

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 352/5

      2018 m. rugpjūčio 7 d. Teisingumo Teismo (penktoji kolegija) sprendimas byloje (Bundesverwaltungsgericht (Austrija) prašymas priimti prejudicinį sprendimą) VTB Bank (Austria) AG / Finanzmarktaufsichtsbehörde

      (Byla C-52/17) (1)

      ((Prašymas priimti prejudicinį sprendimą - Teisės aktų derinimas - Direktyva 2013/36/ES - 64, 65 ir 67 straipsniai - Reglamentas (ES) Nr. 575/2013 - 395 straipsnio 1 ir 5 dalys - Kredito įstaigų priežiūra - Priežiūros ir sankcijų taikymo įgaliojimai - Didelių pozicijų ribos - Valstybės narės teisės aktai, kuriuose numatyta taikyti palūkanas šių ribų viršijimo atveju - Reglamentas (ES) Nr. 468/2014 - 48 straipsnis - Kompetencijos paskirstymas tarp Europos Centrinio Banko (ECB) ir nacionalinių valdžios institucijų - Formaliai pradėta rizikos ribojimu pagrįstos priežiūros procedūra))
      (2018/C 352/06)
      Proceso kalba: vokiečių

         Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas

         Bundesverwaltungsgericht

         Šalys pagrindinėje byloje

         Pareiškėja: VTB Bank (Austria) AG

         Atsakovė: Finanzmarktaufsichtsbehörde

         Rezoliucinė dalis

                  1.

                  2013 m. birželio 26 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 2013/36/ES dėl galimybės verstis kredito įstaigų veikla ir dėl riziką ribojančios kredito įstaigų ir investicinių įmonių priežiūros, kuria iš dalies keičiama Direktyva 2002/87/EB ir panaikinamos direktyvos 2006/48/EB bei 2006/49/EB, 64 straipsnį ir 65 straipsnio 1 dalį, taip pat 2013 m. birželio 26 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamento (ES) Nr. 575/2013 dėl prudencinių reikalavimų kredito įstaigoms ir investicinėms įmonėms ir kuriuo iš dalies keičiamas Reglamentas (ES) Nr. 648/2012, 395 straipsnio 1 ir 5 dalis reikia aiškinti taip, kad jais draudžiami nacionalinės teisės aktai, pagal kuriuos Reglamento Nr. 575/2013 395 straipsnio 1 dalyje numatytų didelių pozicijų viršijimo atveju kredito įstaigai automatiškai nustatomos kompensacinės palūkanos, net jeigu ji įvykdo šio reglamento 395 straipsnio 5 dalyje nustatytas sąlygas, leidžiančias kredito įstaigai viršyti minėtas ribas.

                  2.

                  2014 m. balandžio 16 d. Europos Centrinio Banko reglamento (ES) Nr. 468/2014, kuriuo sukuriama Europos Centrinio Banko, nacionalinių kompetentingų institucijų ir nacionalinių paskirtųjų institucijų bendradarbiavimo Bendrame priežiūros mechanizme struktūra (BPM pagrindų reglamentas), 48 straipsnio 3 dalį reikia aiškinti taip, kad rizikos ribojimu pagrįstos priežiūros procedūra negali būti laikoma formaliai pradėta, kaip tai suprantama pagal šią nuostatą, nei kai kredito įstaiga praneša nacionalinei priežiūros institucijai apie Reglamento Nr. 575/2013 395 straipsnio 1 dalyje numatytų ribų viršijimą, nei kai ši institucija jau priėmė sprendimą lygiagrečioje procedūroje dėl panašių pažeidimų.

         (1)  OL C 144, 2017 5 8.


title: Byla T-388/18: 2018 m. birželio 27 d. pareikštas ieškinys byloje WV / EIVT

text:
               1.10.2018

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 352/34

      2018 m. birželio 27 d. pareikštas ieškinys byloje WV / EIVT

      (Byla T-388/18)
      (2018/C 352/41)
      Proceso kalba: prancūzų

         Šalys

         Ieškovė: WV, atstovaujama advokato É. Boigelot

         Atsakovė: Europos išorės veiksmų tarnyba (EIVT)

         Reikalavimai

      Ieškovė Bendrojo Teismo prašo:

                  —

                  pripažinti ieškinį priimtinu ir pagrįstu;

                              —

                              atitinkamai, taikant Bendrojo Teismo procedūros reglamento 89 straipsnio, kuriame numatytos „Proceso organizavimo priemonės“, 3 dalies d punktą pirmiausia atsakovei nurodyti pateikti visus įrodymus ir dokumentus, susijusius su šia byla, visų pirma: Paskyrimų tarnybos atlikto vidaus saugumo tyrimo įgaliojimus ir išvadas; visus EIVT vidaus dokumentus ir sprendimus, parengtus dėl kaltinimų, jog ieškovė tariamai paėmė ir galbūt perdavė informaciją trečiajai valstybei (Izraelis ir / arba Turkija), tikslias datas, informaciją, kuria neva pasidalinta, ir konkrečius įrodymus, taip pat saugumo tarnybai perduotą informaciją ir jos atsakymą; vidaus dokumentus ir (arba) sprendimus, kurie, atrodo, parengti ar priimti dėl 2016 m. liepos 27 d. incidento, ypač EIVT generalinio sekretoriaus pažymą dėl ieškovės pašalinimo iš Turkijos skyriaus; [X] e. laišką, išsiųstą 2015 m. rugsėjo mėn. [Y], kuriame, atrodo, nurodomos „rimtos problemos, susijusios su jos elgesiu“; informaciją apie įvairius jos perkėlimus, siekiant išsiaiškinti, ar perkėlimai atlikti dėl jos posto ir (arba) buvo pertekliniai; EIVT Turkijos skyriui pateiktas nacionalinių ekspertų sąlygas, atspindinčias su įvairiomis valstybėmis narėmis 2015 m. birželio mėn. sudarytą susitarimą dėl šio skyriaus įsteigimo; 2017 m. gegužės 18 d. ieškovės, personalo komiteto ir Paskyrimų tarnybos susitikimo protokolą; 2017 m. liepos 10 d. e. laiškus, kuriais apsikeista tarp [Z] ir ES delegacijos Turkijoje vadovo;

                              —

                              panaikinti implicitinį sprendimą atmesti 2017 m. rugsėjo 4 d. Pareigūnų tarnybos nuostatų 24 straipsniu grindžiamą prašymą suteikti pagalbą;

                              —

                              panaikinti 2018 m. kovo 28 d. sprendimą Ares(2018)1705593, apie kurį pranešta tą pačią dieną, kuriuo Paskyrimų tarnyba atmetė ieškovės 2017 m. lapkričio 29 d. pateiktą skundą Nr. R/510/17 dėl implicitinio Pareigūnų tarnybos nuostatų 24 straipsniu grindžiamo prašymo suteikti pagalbą atmetimo;

                              —

                              priteisti iš atsakovės visas bylinėjimosi išlaidas, remiantis Europos Sąjungos Bendrojo Teismo procedūros reglamento 134 straipsniu.

         Ieškinio pagrindai ir pagrindiniai argumentai

      Grįsdama ieškinį ieškovė remiasi vieninteliu pagrindu, grindžiamu pareigos suteikti pagalbą ir rūpestingumo pareigos pažeidimu, Europos Sąjungos pareigūnų tarnybos nuostatų (toliau – Pareigūnų tarnybos nuostatai) 1e straipsnio 2, 12, 12a dalių ir 22b, 24, 25, 26 straipsnių ir gero administravimo principo pažeidimu, taip pat Europos Sąjungos Pareigūnų tarnybos nuostatų IX priedo 1 ir 2 straipsnių ir 2000 m. gruodžio 18 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamento (EB) Nr. 45/2001 dėl asmenų apsaugos Bendrijos institucijoms ir įstaigoms tvarkant asmens duomenis ir laisvo tokių duomenų judėjimo (OL L 8, 2001, p. 1; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 13 sk., 26 t., p. 102) pažeidimu.
      Ieškovė taip pat kaip pagrindą nurodo, be kita ko, Europos Sąjungos pagrindinių teisių chartijos 41, 47 ir 52 straipsnių, Europos žmogaus teisių ir pagrindinių laisvių apsaugos konvencijos, teisės į gynybą pažeidimą, taip pat piktnaudžiavimą teise ir procedūra, akivaizdų teisėtų lūkesčių principo ir šalių procesinio lygiateisiškumo pažeidimą.
      Galiausiai ieškovė kaip pagrindą nurodo principo, jog administracija turi priimti sprendimą tik remdamasi teisiškai priimtinais (tai yra reikšmingais ir be akivaizdžių faktinių ar teisinių vertinimo klaidų) motyvais, pažeidimą, taip pat proporcingumo, rungimosi, gero administravimo ir teisinio saugumo principų pažeidimą, be to, 2001 m. gegužės 30 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamento (EB) Nr. 1049/2001 dėl galimybės visuomenei susipažinti su Europos Parlamento, Tarybos ir Komisijos dokumentais (OL L 145, 2001, p. 43; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 1 sk., 3 t., p. 331) pažeidimą.
      Taigi kaltinama yra tuo, kad priimdama ginčijamą sprendimą nurodytomis sąlygomis ir vėliau atmesdama ieškovės skundą, Paskyrimų tarnyba akivaizdžiai neteisingai aiškino ir taikė teisės nuostatas ir pirma nurodytus principus, nes savo sprendimą grindė tiek teisiškai, tiek faktiškai neteisingais motyvais ir dėl to ieškovė atsidūrė neteisėtoje administracinėje padėtyje, kai nėra jokios atitikties tarp nustatytų faktų ir prašymo suteikti pagalbą atmetimo.


title: Byla C-485/18: 2018 m. liepos 24 d. Conseil d'État (Prancūzija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje Groupe Lactalis / Premier ministre, Ministre de l’Agriculture et de l’Alimentation, Garde des Sceaux, ministre de la Justice, Ministre de l’Économie et des Finances

text:
               1.10.2018

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 352/25

      2018 m. liepos 24 d.Conseil d'État (Prancūzija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje Groupe Lactalis / Premier ministre, Ministre de l’Agriculture et de l’Alimentation, Garde des Sceaux, ministre de la Justice, Ministre de l’Économie et des Finances

      (Byla C-485/18)
      (2018/C 352/30)
      Proceso kalba: prancūzų

         Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas

         Conseil d'État

         Šalys pagrindinėje byloje

         Pareiškėja: Groupe Lactalis

         Atsakovai: Premier ministre, Ministre de l’Agriculture et de l’Alimentation, Garde des Sceaux, ministre de la Justice, Ministre de l’Économie et des Finances

         Prejudiciniai klausimai

                  1.

                  Ar 2011 m. spalio 25 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamento Nr. 1169/2011 (1) 26 straipsnis, kuriame, be kita ko, nustatyta, kad Komisija pateikia Europos Parlamentui ir Tarybai ataskaitas dėl privalomos pieno ir pieno, kuris naudojamas kaip sudedamoji dalis, kilmės šalies ar kilmės vietos nuorodos, turi būti aiškinamas taip, kad jame konkrečiai suderintas šis klausimas, kaip tai suprantama pagal šio reglamento 38 straipsnio 1 dalį, ir ar pagal jį valstybėms narėms draudžiama patvirtinti priemones, reikalaujančias nurodyti papildomus privalomus duomenis pagal šio reglamento 39 straipsnį?

                  2.

                  Jeigu nacionalinės priemonės grindžiamos vartotojų apsauga atsižvelgiant į 39 straipsnio 1 dalį, ar šio straipsnio 2 dalyje nurodyti du kriterijai, t. y., pirma, įrodytas ryšys tarp tam tikrų maisto produkto savybių ir jo kilmės ir, antra, įrodyta, kad daugumai vartotojų ta informacija yra labai svarbi, turi būti taikomi kartu, ir, be kita ko, ar ryšio įrodymo vertinimas gali būti grindžiamas tik subjektyviais kriterijais, taikomais sąsajos, kurią dauguma vartotojų įžvelgia tarp maisto produkto savybių ir jo kilmės, svarbumui?

                  3.

                  Kadangi maisto produkto savybės gali apimti visus elementus, lemiančius maisto produkto kokybę, ar pagal 39 straipsnio 2 dalį vertinant įrodyto ryšio tarp tam tikrų maisto produkto savybių ir jo kilmės egzistavimą galima atsižvelgti į argumentus, susijusius su maisto produkto atsparumu vežimui ir grėsmei, kad vežant jo savybės pasikeis?

                  4.

                  Ar 39 straipsnyje nustatytų sąlygų vertinimas suponuoja tai, kad maisto produkto savybės turi būti vertinamos kaip savitos dėl jo kilmės, ar dėl šios kilmės jos garantuojamos, o jeigu garantuojamos, ar, nepaisant Europos Sąjungoje taikomų sveikatos ir aplinkos apsaugos standartų suderinimo, kilmės nuoroda gali būti tikslesnė nei nuorodos „ES“ arba „ne ES“?

         (1)  2011 m. spalio 25 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentas (ES) Nr. 1169/2011 dėl informacijos apie maistą teikimo vartotojams, kuriuo iš dalies keičiami Europos Parlamento ir Tarybos reglamentai (EB) Nr. 1924/2006 ir (EB) Nr. 1925/2006 bei kuriuo panaikinami Komisijos direktyva 87/250/EEB, Tarybos direktyva 90/496/EEB, Komisijos direktyva 1999/10/EB, Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2000/13/EB, Komisijos direktyvos 2002/67/EB ir 2008/5/EB bei Komisijos reglamentas (EB) Nr. 608/2004 (OL L 304, p. 18).


title: Byla C-59/17: 2018 m. rugpjūčio 7 d. Teisingumo Teismo (ketvirtoji kolegija) sprendimas byloje (Conseil d'État (Prancūzija) prašymas priimti prejudicinį sprendimą) Château du Grand Bois SCI / Établissement national des produits de l'agriculture et de la mer (FranceAgriMer) (Prašymas priimti prejudicinį sprendimą — Žemės ūkis — Vyno rinka — Reglamentas (EB) Nr. 555/2008 — Vynuogynų ūkio restruktūrizavimas ir pertvarkymas — Nepranešus atliekami patikrinimai vietoje — Kontrolės pareigūnų įgaliojimai — Galimybė pareigūnams patekti į žemės ūkio valdą be jos naudotojo sutikimo)

text:
               1.10.2018

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 352/6

      2018 m. rugpjūčio 7 d. Teisingumo Teismo (ketvirtoji kolegija) sprendimas byloje (Conseil d'État (Prancūzija) prašymas priimti prejudicinį sprendimą) Château du Grand Bois SCI / Établissement national des produits de l'agriculture et de la mer (FranceAgriMer)

      (Byla C-59/17) (1)

      ((Prašymas priimti prejudicinį sprendimą - Žemės ūkis - Vyno rinka - Reglamentas (EB) Nr. 555/2008 - Vynuogynų ūkio restruktūrizavimas ir pertvarkymas - Nepranešus atliekami patikrinimai vietoje - Kontrolės pareigūnų įgaliojimai - Galimybė pareigūnams patekti į žemės ūkio valdą be jos naudotojo sutikimo))
      (2018/C 352/07)
      Proceso kalba: prancūzų

         Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas

         Conseil d'État

         Šalys pagrindinėje byloje

         Ieškovė: Château du Grand Bois SCI

         Atsakovė: Établissement national des produits de l'agriculture et de la mer (FranceAgriMer)

         Rezoliucinė dalis

      2008 m. birželio 27 d. Komisijos reglamento (EB) Nr. 555/2008, nustatančio išsamias Tarybos reglamento (EB) Nr. 479/2008 įgyvendinimo taisykles dėl bendro rinkos organizavimo vyno sektoriaus paramos programoms, prekybai su trečiosiomis šalimis, gamybos potencialui ir kontrolei vyno sektoriuje, 76, 78 ir 81 straipsniai turi būti aiškinami taip, kad jie neleidžia patikrinimą vietoje atliekantiems pareigūnams patekti į žemės ūkio valdą be jos naudotojo sutikimo.

         (1)  OL C 112, 2017 4 10.


title: Byla C-486/18: 2018 m. liepos 23 d Cour de cassation (Prancūzija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje RE / Praxair MRC

text:
               1.10.2018

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 352/26

      2018 m. liepos 23 d Cour de cassation (Prancūzija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje RE / Praxair MRC

      (Byla C-486/18)
      (2018/C 352/31)
      Proceso kalba: prancūzų

         Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas

         Cour de cassation

         Šalys pagrindinėje byloje

         Kasatorė: RE

         Kita kasacinio proceso šalis: Praxair MRC

         Prejudiciniai klausimai

                  1.

                  Ar 1996 m. birželio 3 d. Tarybos direktyvos 96/34/EB dėl Bendrojo susitarimo dėl tėvystės [vaiko priežiūros] atostogų, sudaryto tarp UNICE, CEEP ir ETUC (1), 2 straipsnio 4 ir 6 dalis reikia aiškinti taip, kad jomis draudžiama atleidžiamam iš darbo darbuotojui, išėjusiam vaiko priežiūros atostogų dalį darbo dienos, taikyti tokią nacionalinės teisės nuostatą, kaip antai šioje byloje taikytiną Darbo kodekso L. 3123-13 straipsnį, pagal kurį „[t]oje pačioje įmonėje visą arba ne visą darbo laiką dirbusiam darbuotojui mokama išeitinė kompensacija ar išeitinė išmoka išeinant į pensiją turi būti apskaičiuojama proporcingai atsižvelgiant į šioje įmonėje įgytą darbo stažą pagal bet kurį iš šių dviejų darbo laiko režimų?“

                  2.

                  Ar 1996 m. birželio 3 d. Tarybos direktyvos 96/34/EB dėl Bendrojo susitarimo dėl tėvystės [vaiko priežiūros] atostogų, sudaryto tarp UNICE, CEEP ir ETUC, 2 straipsnio 4 ir 6 dalis reikia aiškinti taip, kad jomis draudžiama atleidžiamam iš darbo darbuotojui, išėjusiam vaiko priežiūros atostogų dalį darbo dienos, taikyti tokią nacionalinės teisės nuostatą, kaip antai Darbo kodekso R. 1233-32 straipsnį, pagal kurį per kvalifikacijos keitimo atostogas, viršijančias įspėjimo apie atleidimą iš darbo terminą, darbuotojas turi teisę gauti darbdavio mokamą mėnesinį darbo užmokestį, atitinkantį bent 65 % jo vidutinio mėnesinio darbo užmokesčio, neatskaičius mokesčių, kuriam taikomos L. 5422 9 straipsnyje nurodytos įmokos už paskutinius dvylika mėnesių iki pranešimo apie atleidimą iš darbo dienos?

                  3.

                  Tuo atveju, jei būtų atsakyta teigiamai į vieną iš pateiktų klausimų, ar Sutarties dėl Europos Sąjungos veikimo 157 straipsnį reikia aiškinti taip, kad juo draudžiamos tokios nacionalinės teisės nuostatos, kaip numatytosios šioje byloje taikytinuose Darbo kodekso L. 3123-13 ir R. 1233-32 straipsniuose, atsižvelgiant į tai, kad daug daugiau moterų nei vyrų pasirenka išeiti vaiko priežiūros atostogų dalį darbo dienos ir kad dėl to atsirandanti netiesioginė diskriminacija, susijusi su mažesnėmis išeitinės kompensacijos ir kvalifikacijos keitimo išmokomis, palyginti su tuo, kas mokama vaiko priežiūros atostogų dalį darbo dienos neišėjusiems darbuotojams, nėra pateisinama objektyviais su diskriminacija nesusijusiais veiksniais?

         (1)  OL L 145, p. 4; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 5 sk., 2 t., p. 285.


title: Byla C-329/17: 2018 m. rugpjūčio 7 d. Teisingumo Teismo (aštuntoji kolegija) sprendimas byloje (Verwaltungsgerichtshof (Austrija) prašymas priimti prejudicinį sprendimą) Gerhard Prenninger ir kt. / Oberösterreichische Landesregierung (Prašymas priimti prejudicinį sprendimą — Aplinka — Direktyva 2011/92/ES — Tam tikrų projektų poveikio aplinkai vertinimas — II priedas — 1 punkto d papunktis — Sąvoka „miško kirtimas siekiant pakeisti žemėnaudos rūšį“ — Miško proskynos iškirtimas, susijęs su antžeminės elektros energijos perdavimo linijos įrengimu ir eksploatavimu)

text:
               1.10.2018

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 352/12

      2018 m. rugpjūčio 7 d. Teisingumo Teismo (aštuntoji kolegija) sprendimas byloje (Verwaltungsgerichtshof (Austrija) prašymas priimti prejudicinį sprendimą) Gerhard Prenninger ir kt. / Oberösterreichische Landesregierung

      (Byla C-329/17) (1)

      ((Prašymas priimti prejudicinį sprendimą - Aplinka - Direktyva 2011/92/ES - Tam tikrų projektų poveikio aplinkai vertinimas - II priedas - 1 punkto d papunktis - Sąvoka „miško kirtimas siekiant pakeisti žemėnaudos rūšį“ - Miško proskynos iškirtimas, susijęs su antžeminės elektros energijos perdavimo linijos įrengimu ir eksploatavimu))
      (2018/C 352/15)
      Proceso kalba: vokiečių

         Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas

         Verwaltungsgerichtshof

         Šalys pagrindinėje byloje

         Kasatoriai: Gerhard Prenninger, Karl Helmberger, Franziska Zimmer, Franz Scharinger, Norbert Pühringer, Agrargemeinschaft Pettenbach, Marktgemeinde Vorchdorf, Marktgemeinde Pettenbach, Gemeinde Steinbach am Ziehberg

         Atsakovė: Oberösterreichische Landesregierung

         dalyvaujant: Netz Oberösterreich GmbH

         Rezoliucinė dalis

      2011 m. gruodžio 13 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 2011/92/EB dėl tam tikrų valstybės ir privačių projektų poveikio aplinkai vertinimo II priedo 1 punkto d papunktis turi būti aiškinamas taip, kad sąvoka „miško kirtimas siekiant pakeisti žemėnaudos rūšį“, kaip ji suprantama pagal šią nuostatą, apima miško proskynos iškirtimą, siekiant patiesti ir eksploatuoti antžeminę elektros energijos perdavimo liniją, kaip antai nagrinėjamą pagrindinėje byloje, teisės aktuose nustatytą jos egzistavimo laikotarpį.

         (1)  OL C 318, 2017 9 25.


title: Sujungtos bylos C-61/17, C-62/17 ir C-72/17: 2018 m. rugpjūčio 7 d. Teisingumo Teismo (penktoji kolegija) sprendimas byloje (Landesarbeitsgericht Berlin-Brandenburg (Vokietija) prašymas priimti prejudicinį sprendimą) Miriam Bichat (C-61/17), Daniela Chlubna (C-62/17), Isabelle Walkner (C-72/17) / Aviation Passage Service Berlin GmbH & Co. KG (Prašymas priimti prejudicinį sprendimą — Socialinė politika — Kolektyvinis atleidimas iš darbo – Direktyva 98/59/EB — 2 straipsnio 4 dalies pirma pastraipa — Darbdavį kontroliuojančios įmonės sąvoka — Konsultavimosi su darbuotojais procedūros — Įrodinėjimo pareiga)

text:
               1.10.2018

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 352/6

      2018 m. rugpjūčio 7 d. Teisingumo Teismo (penktoji kolegija) sprendimas byloje (Landesarbeitsgericht Berlin-Brandenburg (Vokietija) prašymas priimti prejudicinį sprendimą) Miriam Bichat (C-61/17), Daniela Chlubna (C-62/17), Isabelle Walkner (C-72/17) / Aviation Passage Service Berlin GmbH & Co. KG

      (Sujungtos bylos C-61/17, C-62/17 ir C-72/17) (1)

      ((Prašymas priimti prejudicinį sprendimą - Socialinė politika - Kolektyvinis atleidimas iš darbo – Direktyva 98/59/EB - 2 straipsnio 4 dalies pirma pastraipa - Darbdavį kontroliuojančios įmonės sąvoka - Konsultavimosi su darbuotojais procedūros - Įrodinėjimo pareiga))
      (2018/C 352/08)
      Proceso kalba: vokiečių

         Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas

         Landesarbeitsgericht Berlin-Brandenburg

         Šalys pagrindinėje byloje

         Ieškovės: Miriam Bichat (C-61/17), Daniela Chlubna (C-62/17), Isabelle Walkner (C-72/17)

         Atsakovė: Aviation Passage Service Berlin GmbH & Co. KG

         Rezoliucinė dalis

      1998 m. liepos 20 d. Tarybos direktyvos 98/59/EB dėl valstybių narių įstatymų, susijusių su kolektyviniu atleidimu iš darbo, suderinimo 2 straipsnio 4 dalies pirma pastraipa turi būti aiškinama taip, kad sąvoka „darbdavį kontroliuojanti įmonė“ reiškia kiekvieną įmonę, susijusią su šiuo darbdaviu ryšiais, atsiradusiais dėl šios įmonės dalyvavimo valdant darbdavio akcinį kapitalą, arba kitais teisiniais ryšiais, leidžiančiais jai daryti lemiamą įtaką darbdavio sprendimų priėmimo organuose ir priversti jį numatyti arba planuoti įvykdyti kolektyvinį darbuotojų atleidimą.

         (1)  OL C 144, 2017 5 8.


title: Byla T-391/18: 2018 m. birželio 27 d. pareikštas ieškinys byloje Riesco García / Parlamentas

text:
               1.10.2018

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 352/36

      2018 m. birželio 27 d. pareikštas ieškinys byloje Riesco García / Parlamentas

      (Byla T-391/18)
      (2018/C 352/42)
      Proceso kalba: ispanų

         Šalys

         Ieškovas: Juan Carlos Riesco García (Rota, Ispanija), atstovaujama advokato M. Tey Ariza

         Atsakovė: Europos Parlamentas

         Reikalavimai

      Ieškovas Bendrojo Teismo prašo:

                  —

                  šiuo rašytiniu dokumentu ir atsižvelgdamas į Bendrojo Teismo įgaliojimus ieškovas pareiškia ieškinį dėl neveikimo dėl gauto 2017 m. gegužės 31 d. Europos Parlamentų Peticijų komiteto atsakymo į peticiją Nr. 0741/2015 dėl tariamos diskriminacijos vertinant pareigūnus ir laikinuosius tarnautojus (ispanų k. „funcionarios interinos“), kiek tai susiję su Ispanijos centrinės administracijos darbuotojų išėjimo į pensiją sąlygomis.

                  —

                  atsižvelgiant į nurodytą teisės aktą (1999 m. birželio 28 d. Tarybos direktyva 1999/70/EB dėl Europos profesinių sąjungų konfederacijos (ETUC), Europos pramonės ir darbdavių konfederacijų sąjungos (UNICE) ir Europos įmonių, kuriose dalyvauja valstybė, centro (CEEP) bendrojo susitarimo dėl darbo pagal terminuotas sutartis), pripažinti šį ieškinį priimtinu ir pareikšti nuomonę dėl pateikto klausimo, ir tuo remiantis įpareigoti Ispanijos valstybę pripažinti, kad visiems Ispanijos centrinės administracijos darbuotojams turi būti tokios pačios ar panašios išėjimo į išankstinę pensiją sąlygos, be to, jos turi būti veiksmingai taikomos nedelsiant.

         Ieškinio pagrindai ir pagrindiniai argumentai

      Ieškovas nurodo, kad kiek tai susiję su išėjimo į išankstinę pensiją sąlygomis, pagal ginčijamus Ispanijos teisės aktus nuolatiniams darbuotojams (karjeros tarnautojams), draustiems pagal socialinio draudimo sistemą, leidžiama pakeisti socialinio draudimo sistemą, nes jie yra nuolatiniai darbuotojai, o darbuotojai interinos to padaryti negali, nes nėra nuolatiniai darbuotojai.
      Ieškovas mano, kad Europos Parlamentų Peticijų komiteto nepagrįstas atsakymas į peticiją Nr. 0741/2015 nuvilia ir yra nesuprantamas. Iš pradžių šis komitetas pripažino šią peticiją priimtina ir 2016 m. rugpjūčio 3 d. nusprendė, kad buvo būtina Ispanijos teisės aktus suderinti su Direktyva 1999/70, kaip prašyta (užtikrinant vienodas išėjimo į pensiją sąlygas), ir net numatė galimybę pradėti procedūrą dėl įsipareigojimų neįvykdymo, o vėliau savo poziciją pakeitė, nurodydamas, kad dar liko neišspręstų „fakto klausimų“.
      Dar labiau nesuprantama tai, kad turėdamas šiuo klausimu abejonių, šis komitetas nesikreipė į kompetentingą instituciją, t. y. Teisingumo Teismą, kad šis nuspręstų, ar šiuo atveju buvo būtina nacionalinės teisės aktus suderinti su Direktyva 1999/70, o vietoj to pasiūlė šį klausimą pateikti nagrinėti nacionaliniams teismams, kurie daug mažiau kompetentingi arba visai nekompetentingi nuspręsti dėl būtinybės nacionalinę teisę suderinti su Sąjungos teise.


title: Byla C-435/17: 2018 m. rugpjūčio 7 d. Teisingumo Teismo (trečioji kolegija) sprendimas byloje (Tartu Halduskohus (Estija) prašymas priimti prejudicinį sprendimą) Argo Kalda Mardi talu / Põllumajanduse Registrite ja Informatsiooni Amet (PRIA) (Prašymas priimti prejudicinį sprendimą — Bendra žemės ūkio politika — Tiesioginiai mokėjimai — Reglamentas (EB) Nr. 1306/2013 — 93 ir 94 straipsniai — II priedas — Kompleksinė parama — Agrarinė ir aplinkosaugos būklė — Minimalūs reikalavimai — Valstybės narės vykdomas įgyvendinimas — Pareiga prižiūrėti „kapų paminklus“ — Apimtis)

text:
               1.10.2018

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 352/12

      2018 m. rugpjūčio 7 d. Teisingumo Teismo (trečioji kolegija) sprendimas byloje (Tartu Halduskohus (Estija) prašymas priimti prejudicinį sprendimą) Argo Kalda Mardi talu / Põllumajanduse Registrite ja Informatsiooni Amet (PRIA)
      (Byla C-435/17) (1)

      ((Prašymas priimti prejudicinį sprendimą - Bendra žemės ūkio politika - Tiesioginiai mokėjimai - Reglamentas (EB) Nr. 1306/2013 - 93 ir 94 straipsniai - II priedas - Kompleksinė parama - Agrarinė ir aplinkosaugos būklė - Minimalūs reikalavimai - Valstybės narės vykdomas įgyvendinimas - Pareiga prižiūrėti „kapų paminklus“ - Apimtis))
      (2018/C 352/16)
      Proceso kalba: estų

         Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas

         Tartu Halduskohus

         Šalys pagrindinėje byloje

         Pareiškėja: Argo Kalda Mardi talu

         Atsakovė: Põllumajanduse Registrite ja Informatsiooni Amet (PRIA)

         Rezoliucinė dalis

                  1.

                  2013 m. gruodžio 17 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamento (ES) Nr. 1306/2013 dėl bendros žemės ūkio politikos finansavimo, valdymo ir stebėsenos, kuriuo panaikinami Tarybos reglamentai (EEB) Nr. 352/78, (EB) Nr. 165/94, (EB) Nr. 2799/98, (EB) Nr. 814/2000, (EB) Nr. 1290/2005 ir (EB) Nr. 485/2008, 93 straipsnio 1 dalis, 94 straipsnis ir II priedas turi būti aiškinami taip, kad pagal juos valstybei narei nedraudžiama kaip šiame priede numatytos geros agrarinės ir aplinkosaugos būklės standartą nustatyti reikalavimą išlaikyti akmenimis, kuriuos perkėlus toks standartas būtų pažeistas, pažymėtus kapus ir sumažinti atitinkamos žemės ūkio valdos naudotojui mokėtinas išmokas.

                  2.

                  Reglamento Nr. 1306/2013 72 straipsnio 1 dalies a punktas, 91 straipsnio 1 ir 2 dalys, 93 straipsnio 1 dalis ir 94 straipsnis, taip pat 2013 m. gruodžio 17 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamento (ES) Nr. 1307/2013, kuriuo nustatomos pagal bendros žemės ūkio politikos paramos sistemas ūkininkams skiriamų tiesioginių išmokų taisyklės ir panaikinami Tarybos reglamentas (EB) Nr. 637/2008 ir Tarybos reglamentas (EB) Nr. 73/2009, 4 straipsnio 1 dalies b, c ir e punktai turi būti aiškinami taip, kad Reglamente Nr. 1306/2013 numatytų geros agrarinės ir aplinkosaugos žemės būklės reikalavimų turi būti laikomasi visoje žemės ūkio valdoje, o ne tik žemės ūkio paskirties plote, už kurį konkrečiai buvo prašoma išmokos.

         (1)  OL C 338, 2017 10 9.


title: Byla C-115/17: 2018 m. rugpjūčio 7 d. Teisingumo Teismo (penktoji kolegija) sprendimas byloje (Cour de cassation (Prancūzija) prašymas priimti prejudicinį sprendimą) Administration des douanes et droits indirects, Etablissement national des produits de l'agriculture et de la mer (FranceAgriMer) / Hubert Clergeau ir kt. (Prašymas priimti prejudicinį sprendimą — Reglamentas (EEB) Nr. 1964/82 — Neteisingos deklaracijos ar apgaulingi veiksmai, kuriais siekiama gauti specialias eksporto grąžinamąsias išmokas už tam tikrus galvijų mėsos gabalus be kaulų — Reglamento Nr. 1964/82 pakeitimas, kuriuo išplečiama teisės į specialias eksporto grąžinamąsias išmokas apimtis — Švelnesnio baudžiamojo įstatymo taikymo atgaline data principas — Europos Sąjungos pagrindinių teisių chartijos 49 straipsnio 1 dalies trečias sakinys)

text:
               1.10.2018

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 352/7

      2018 m. rugpjūčio 7 d. Teisingumo Teismo (penktoji kolegija) sprendimas byloje (Cour de cassation (Prancūzija) prašymas priimti prejudicinį sprendimą) Administration des douanes et droits indirects, Etablissement national des produits de l'agriculture et de la mer (FranceAgriMer) / Hubert Clergeau ir kt.

      (Byla C-115/17) (1)

      ((Prašymas priimti prejudicinį sprendimą - Reglamentas (EEB) Nr. 1964/82 - Neteisingos deklaracijos ar apgaulingi veiksmai, kuriais siekiama gauti specialias eksporto grąžinamąsias išmokas už tam tikrus galvijų mėsos gabalus be kaulų - Reglamento Nr. 1964/82 pakeitimas, kuriuo išplečiama teisės į specialias eksporto grąžinamąsias išmokas apimtis - Švelnesnio baudžiamojo įstatymo taikymo atgaline data principas - Europos Sąjungos pagrindinių teisių chartijos 49 straipsnio 1 dalies trečias sakinys))
      (2018/C 352/09)
      Proceso kalba: prancūzų

         Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas

         Cour de cassation

         Šalys pagrindinėje byloje

         Kasatorės: Administration des douanes et droits indirects, Etablissement national des produits de l'agriculture et de la mer (FranceAgriMer)

         Kitos kasacinio proceso šalys: Hubert Clergeau, Jean-Luc Labrousse, Jean-Jacques Berthellemy, Alain Bouchet, Jean-Pierre Dubois, Marcel Géry, Jean-Paul Matrat, Jean-Pierre Paziot, Patrice Raillot

         Rezoliucinė dalis

      Europos Sąjungos pagrindinių teisių chartijos 49 straipsnio 1 dalies trečiame sakinyje įtvirtintas švelnesnio baudžiamojo įstatymo taikymo atgaline data principas turi būti aiškinamas taip, kad pagal jį asmenį galima nuteisti už tai, jog pasitelkęs apgaulingus veiksmus ar neteisingas deklaracijas, susijusias su prekių, dėl kurių prašyta grąžinamųjų išmokų, pobūdžiu, jis nepagrįstai gavo 1982 m. liepos 20 d. Komisijos reglamente (EEB) Nr. 1964/82, nustatančiame specialių eksporto grąžinamųjų išmokų už tam tikrus galvijų mėsos gabalus be kaulų suteikimo sąlygas, numatytas specialias eksporto grąžinamąsias išmokas, nors dėl šio reglamento pakeitimo, padaryto po to, kai susiklostė inkriminuojamos faktinės aplinkybės, už prekes, kurias jis eksportavo, šias grąžinamąsias išmokas galima mokėti.

         (1)  OL C 178, 2017 6 6.


title: Byla C-475/17: 2018 m. rugpjūčio 7 d. Teisingumo Teismo (septintoji kolegija) sprendimas byloje (Riigikohus (Estija) prašymas priimti prejudicinį sprendimą) Viking Motors AS ir kt. / Tallinna linn, Maksu- ja Tolliamet (Prašymas priimti prejudicinį sprendimą — Apmokestinimas — Bendra pridėtinės vertės mokesčio (PVM) sistema — Direktyva 2006/112/EB — 401 straipsnis — Apyvartos mokesčio požymių turintys nacionaliniai mokesčiai — Draudimas — Sąvoka „apyvartos mokestis“ — Vietos pardavimo mokestis — Esminiai PVM požymiai — Nebuvimas)

text:
               1.10.2018

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 352/13

      2018 m. rugpjūčio 7 d. Teisingumo Teismo (septintoji kolegija) sprendimas byloje (Riigikohus (Estija) prašymas priimti prejudicinį sprendimą) Viking Motors AS ir kt. / Tallinna linn, Maksu- ja Tolliamet

      (Byla C-475/17) (1)

      ((Prašymas priimti prejudicinį sprendimą - Apmokestinimas - Bendra pridėtinės vertės mokesčio (PVM) sistema - Direktyva 2006/112/EB - 401 straipsnis - Apyvartos mokesčio požymių turintys nacionaliniai mokesčiai - Draudimas - Sąvoka „apyvartos mokestis“ - Vietos pardavimo mokestis - Esminiai PVM požymiai - Nebuvimas))
      (2018/C 352/17)
      Proceso kalba: estų

         Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas

         Riigikohus

         Šalys pagrindinėje byloje

         Kasatorės: Viking Motors AS, TKM Beauty Eesti OÜ, TKM King AS, Kaubamaja AS, Selver AS

         Kitos kasacinio proceso šalys: Tallinna linn, Maksu- ja Tolliamet

         Rezoliucinė dalis

      2006 m. lapkričio 28 d. Tarybos direktyvos 2006/112/EB dėl pridėtinės vertės mokesčio bendros sistemos 401 straipsnį reikia aiškinti taip, kad jame nedraudžiamas tokio pardavimo mokesčio, koks nagrinėjamas pagrindinėje byloje, tolesnis taikymas arba įvedimas.

         (1)  OL C 347, 2017 10 16.


title: Byla C-120/17: 2018 m. rugpjūčio 7 d. Teisingumo Teismo (aštuntoji kolegija) sprendimas byloje (Satversmes tiesa (Latvija) prašymas priimti prejudicinį sprendimą) Administratīvā rajona tiesa / Ministru kabinets (Prašymas priimti prejudicinį sprendimą — Žemės ūkis — Parama kaimo plėtrai — Reglamentas (EB) Nr. 1257/1999 — 10 – 12 straipsniai — Ankstyvo išėjimo į pensiją parama — Nacionalinės teisės aktai, pagal kuriuos galima paveldėti ankstyvo išėjimo į pensiją paramą — Europos Komisijos patvirtinti teisės aktai — Paskesnis pozicijos pakeitimas — Teisėtų lūkesčių apsauga)

text:
               1.10.2018

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 352/8

      2018 m. rugpjūčio 7 d. Teisingumo Teismo (aštuntoji kolegija) sprendimas byloje (Satversmes tiesa (Latvija) prašymas priimti prejudicinį sprendimą) Administratīvā rajona tiesa / Ministru kabinets

      (Byla C-120/17) (1)

      ((Prašymas priimti prejudicinį sprendimą - Žemės ūkis - Parama kaimo plėtrai - Reglamentas (EB) Nr. 1257/1999 - 10 – 12 straipsniai - Ankstyvo išėjimo į pensiją parama - Nacionalinės teisės aktai, pagal kuriuos galima paveldėti ankstyvo išėjimo į pensiją paramą - Europos Komisijos patvirtinti teisės aktai - Paskesnis pozicijos pakeitimas - Teisėtų lūkesčių apsauga))
      (2018/C 352/10)
      Proceso kalba: latvių

         Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas

         Satversmes tiesa

         Šalys pagrindinėje byloje

         Pareiškėjas: Administratīvā rajona tiesa

         Suinteresuotas asmuo: Ministru kabinets

         Rezoliucinė dalis

                  1.

                  1999 m. gegužės 17 d. Tarybos reglamento (EB) Nr. 1257/1999 dėl Europos žemės ūkio orientavimo ir garantijų fondo (EŽŪOGF) paramos kaimo plėtrai ir iš dalies pakeičiančio bei panaikinančio tam tikrus reglamentus 10–12 straipsniai turi būti aiškinami taip, kad taikant šiuos straipsnius valstybėms narėms draudžiama patvirtinti priemones, pagal kurias galima paveldėti ankstyvo išėjimo į pensiją paramą.

                  2.

                  Teisėtų lūkesčių apsaugos principas turi būti aiškinamas taip, kad nacionalinė nuostata, kaip antai nagrinėjama pagrindinėje byloje, pagal kurią buvo leidžiama paveldėti ankstyvo išėjimo į pensiją paramą ir kuri Europos Komisijos patvirtinta kaip atitinkanti Reglamentą Nr. 1257/1999, šią paramą gavusių ūkininkų įpėdiniams sukėlė teisėtų lūkesčių, ir kad tokia išvada, kokia padaryta 2011 m. spalio 19 d. Europos Komisijos Kaimo plėtros komiteto posėdžio protokole, t. y. kad negalima paveldėti ankstyvo išėjimo į pensiją paramos, nepanaikino šių teisėtų lūkesčių.

         (1)  OL C 168, 2017 5 29.