title: Byla C-113/14: 2014 m. kovo 10 d. pareikštas ieškinys byloje Bundesrepublik Deutschland prieš Europos Parlamentą, Europos Sąjungos Tarybą

text:
               28.4.2014

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 129/15

         2014 m. kovo 10 d. pareikštas ieškinys byloje Bundesrepublik Deutschland prieš Europos Parlamentą, Europos Sąjungos Tarybą

   (Byla C-113/14)
   2014/C 129/19
   Proceso kalba: vokiečių

      Šalys

      Ieškovė: Bundesrepublik Deutschland, atstovaujama T. Henze, A. Wiedmann

      Atsakovė: Europos Parlamentas, Europos Sąjungos Taryba

      Ieškovės reikalavimai

               —

               Pripažinti negaliojančiu 2013 m. gruodžio 17 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamento (ES) Nr. 1308/2013, kuriuo nustatomas bendras žemės ūkio produktų rinkų organizavimas ir panaikinami Tarybos reglamentai (EEB) Nr. 922/72, (EEB) Nr. 234/79, (EB) Nr. 1037/2001 ir (EB) Nr. 1234/2007 (1), 7 straipsnį.

               —

               Pripažinti negaliojančiu 2013 m. gruodžio 16 d. Tarybos reglamento (ES) Nr. 1370/2013, kuriuo nustatomos su bendru žemės ūkio produktų rinkų organizavimu susijusios tam tikros pagalbos ir grąžinamųjų išmokų nustatymo priemonės (2), 2 straipsnį, kuriame daroma nuorodą į Reglamento (ES) Nr. 1308/2013 7 straipsnį.

               —

               Nustatyti, kad minėtų nuostatų padariniai lieka, kol įsigalios tinkamu teisiniu pagrindu priimti teisės aktai.

               —

               Priteisti iš Europos Parlamento ir Europos Sąjungos Tarybos bylinėjimosi išlaidas.

      Ieškinio pagrindai ir pagrindiniai argumentai

   Vokietijos Federalinė Respublika prašo pripažinti negaliojančia Reglamento (ES) Nr. 1308/2013 7 straipsnį. Visas Reglamentas (ES) Nr. 1308/2013, kaip bendrai organizuojantis žemės ūkio rinkas, buvo priimtas remiantis SESV 43 straipsnio 2 dalimi.
   Tačiau, anot federalinės vyriausybės, Reglamento (ES) Nr. 1308/2013 7 straipsnio nuostata yra „priemonė dėl kainų nustatymo“, kaip ji suprantama pagal SESV 43 straipsnio 3 dalį. Todėl federalinė vyriausybė mano, kad Reglamento (ES) Nr. 1308/2013 7 straipsnis turėjo būti priimtas remiantis ne SESV 43 straipsnio 2 dalimi, o SESV 43 straipsnio 3 dalimi. Taigi, federalinės vyriausybės nuomone, Reglamento (ES) Nr. 1308/2013 7 straipsnio teisinis pagrindas yra klaidingas.
   Federalinė vyriausybė mano, kad teisinio saugumo ir aiškumo sumetimais Reglamento (ES) Nr. 1370/2013 2 straipsnis, kuriame padaryta nuoroda į Reglamento (ES) Nr. 1308/2013 7 straipsnį, taip pat turi būti pripažintas negaliojančiu. 2 straipsnyje padaryta nuoroda į Reglamento (ES) Nr. 1308/2013 7 straipsnį, kuris, anot jos, turi būti panaikintas, todėl sudaromas klaidingas įspūdis, jog minėtas straipsnis grindžiamas tinkamu teisiniu pagrindu ir yra teisėtas.
   Federalinės vyriausybės nuomone, siekiant apsaugoti viršesnius interesus, užtikrinti žemės ūkio bendrovių pasitikėjimą ir apskritai dėl teisinio saugumo priežasčių, remiantis SESV 264 straipsnio antra pastraipa reikia taip pat konstatuoti, kad minėtų nuostatų padariniai lieka, kol įsigalios tinkamu teisiniu pagrindu priimti teisės aktai.

      (1)  OL L 347, p. 671.

      (2)  OL L 346, p. 12.


title: Byla C-587/11: 2011 m. lapkričio 24 d. Omnicare, Inc. pateiktas apeliacinis skundas dėl 2011 m. rugsėjo 9 d. Bendrojo Teismo (pirmoji kolegija) priimto sprendimo byloje T-289/09 Omnicare, Inc. prieš Vidaus rinkos derinimo tarnybą (prekių ženklams ir pramoniniam dizainui), Astellas Pharma GmbH

text:
               28.1.2012

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 25/40

      2011 m. lapkričio 24 d.Omnicare, Inc. pateiktas apeliacinis skundas dėl 2011 m. rugsėjo 9 d. Bendrojo Teismo (pirmoji kolegija) priimto sprendimo byloje T-289/09 Omnicare, Inc. prieš Vidaus rinkos derinimo tarnybą (prekių ženklams ir pramoniniam dizainui), Astellas Pharma GmbH

      (Byla C-587/11)
      (2012/C 25/76)
      Proceso kalba: anglų

         Šalys

         Apeliantė: Omnicare, Inc., atstovaujama QC M. Edenborough

         Kitos proceso šalys: Vidaus rinkos derinimo tarnyba (prekių ženklams ir pramoniniam dizainui), Astellas Pharma GmbH

         Apeliantės reikalavimai

      Apeliantė siekia, kad apeliaciniu skundu apskųstas sprendimas būtų panaikintas. Be to, apeliantė prašo priteisti bylinėjimosi išlaidas, susijusias su šiuo apeliaciniu skundu ir patirtas per procesą Bendrajame Teisme.

         Apeliacinio skundo pagrindai ir pagrindiniai argumentai

      Apeliantė remiasi vieninteliu pagrindu, kad Bendrasis Teismas neteisingai taikė Tarybos Reglamento Nr. 207/2009 (1) (toliau — Naujasis reglamentas) 8 straipsnio 1 dalies b punktą. Ši byla susijusi su Astellas Pharma GmbH (buvusi Yamanouchi Pharma GmbH) (toliau — protestą pateikęs asmuo) pateiktu protestu, pagrįstu protestą pateikusio asmens Vokietijos prekių ženklu (registracijos Nr. 394 01 348) ir galimu supainiojimu pagal Tarybos Reglamento Nr. 40/94 (2) (toliau — Senasis reglamentas) (kurio nuostatos yra vienodos Naujojo reglamento taikytinom nuostatom) 8 straipsnio 1 dalies b punktą. Kadangi ankstesnis ženklas buvo įregistruotas 5 metus prieš pateikiant protestą, protestą pateikęs asmuo turėjo įrodyti, kad jis buvo iš tikrųjų naudojamas tam, jog galėtų juo pagrįsti protestą.
      Teigiama, kad Bendrasis Teismas neteisingai nusprendė, jog ankstesnis prekių ženklas, kuriuo rėmėsi protestą pateikęs asmuo, buvo iš tikrųjų teisėtai naudojamas. Neginčijama, kad protestą pateikęs asmuo nagrinėjamą prekių ženklą iš tikrųjų naudojo prekyboje, ar jis buvo naudojamas jam sutikus, kiek tai susiję su paslaugomis, kurioms jis buvo įregistruotas. Tačiau jis buvo naudojamas paslaugoms, už kurias nebuvo imamas atlygis. Taigi tokiu naudojimu negalima remtis siekiant įrodyti, kad ženklas buvo iš tikrųjų naudojamas pagal teisės nuostatas. Šis klausimas buvo nagrinėjamas teismo praktikoje, kaip apeliantė nurodo: a) kurią Bendrasis Teismas neteisingai taikė ir b) bet kokiu atveju joje yra neatitikimų. Taigi Teisingumo Teismas turi nuspręsti kokios teisinės pasekmės turi atsirasti susiklosčius tokioms faktinėms aplinkybėms.

         (1)  2009 m. vasario 26 d. Tarybos reglamentas (EB) Nr. 207/2009 dėl Bendrijos prekių ženklo (OL L 78, p. 1).

         (2)  1993 m. gruodžio 20 d. Tarybos Reglamentas (EB) Nr. 40/94 dėl Bendrijos prekių ženklo (OL L 11, p. 1; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 17 sk., 1 t., p. 146).


title: Byla C-402/11 P: 2011 m. liepos 28 d. Jager & Polacek GmbH pateiktas apeliacinis skundas dėl 2011 m. gegužės 12 d. Bendrojo Teismo (septintoji kolegija) priimto sprendimo byloje T-488/09 Jager & Polacek GmbH prieš Vidaus rinkos derinimo tarnybą (prekių ženklams ir pramoniniam dizainui)

text:
               7.1.2012

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 6/2

         2011 m. liepos 28 d.Jager & Polacek GmbH pateiktas apeliacinis skundas dėl 2011 m. gegužės 12 d. Bendrojo Teismo (septintoji kolegija) priimto sprendimo byloje T-488/09 Jager & Polacek GmbH prieš Vidaus rinkos derinimo tarnybą (prekių ženklams ir pramoniniam dizainui)

   (Byla C-402/11 P)
   2012/C 6/02
   Proceso kalba: vokiečių

      Šalys

      Apeliantė: Jager & Polacek GmbH, atstovaujama advokato A. Renck

      Kita proceso šalis: Vidaus rinkos derinimo tarnyba (prekių ženklams ir pramoniniam dizainui)

      Apeliantės reikalavimai

               —

               Panaikinti 2011 m. gegužės 12 d. Bendrojo Teismo (septintoji kolegija) sprendimą (byla T-488/09);

               —

               Priteisti iš atsakovės pirmoje instancijoje patirtas bylinėjimosi išlaidas.

      Apeliacinio skundo pagrindai ir pagrindiniai argumentai

   Pagal veiksmingos teisminės gynybos principą ginčijamas Vidaus rinkos derinimo tarnybos pranešimas, kuriuo ieškovės protestas buvo pripažintas priimtinu, turi būti laikomas sprendimu, o protesto procedūra toliau vykdoma. Priešinga Bendrojo Teismo nuomonė yra teisiškai klaidinga ir grindžiama Teisingumo Teismo sprendimais, kurie šioje byloje netaikytini.
   Be to, Bendrasis Teismas sprendime klydo nuspręsdamas, kad pranešimas negali būti laikomas sprendimu. Tačiau teisingiau būtų teigti, kad pranešimas gali apimti sprendimą.
   Galiausiai Bendrasis Teismas nepakankamai motyvavo, kodėl tarptautinė ginčijamo prekės ženklo registracija šioje procedūroje nėra svarbi.


title: Byla T-560/10 R: 2011 m. vasario 16 d. Bendrojo Teismo pirmininko nutartis byloje Nencini prieš Parlamentą (Laikinųjų apsaugos priemonių taikymas — Europos Parlamento narys — Parlamento nario padėjėjo išmokoms ir kelionės išlaidoms padengti išmokėtų sumų susigrąžinimas — Prašymas sustabdyti vykdymą — Skubos nebuvimas)

text:
               9.4.2011

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 113/14

         2011 m. vasario 16 d. Bendrojo Teismo pirmininko nutartis byloje Nencini prieš Parlamentą

   (Byla T-560/10 R)
   (Laikinųjų apsaugos priemonių taikymas - Europos Parlamento narys - Parlamento nario padėjėjo išmokoms ir kelionės išlaidoms padengti išmokėtų sumų susigrąžinimas - Prašymas sustabdyti vykdymą - Skubos nebuvimas)
   2011/C 113/29
   Proceso kalba: italų

      Šalys

      Ieškovas: Richardo Nencini (Barberino di Mugello, Italija), atstovaujamas advokato F. Bertini

      Atsakovas: Europos Parlamentas, atstovaujamas N. Lorenz, A. Caiola ir D. Moore

      Dalykas

   Prašymas sustabdyti kai kurių Europos Parlamento sprendimų dėl nepagrįstai išmokėtų parlamentinių išmokų sugrąžinimo vykdymą.

      Rezoliucinė dalis

               1.

               Atmesti prašymą taikyti laikinąsias apsaugos priemones.

               2.

               Atidėti bylinėjimosi išlaidų klausimo nagrinėjimą.


title: Byla T-79/12: 2013 m. gruodžio 11 d. Bendrojo Teismo sprendimas byloje Cisco Systems ir Messagenet prieš Komisiją (Konkurencija — Koncentracija — Komunikacijos internetu paslaugų Europos rinkos — Sprendimas, kuriuo koncentracija pripažįstama suderinama su vidaus rinka — Akivaizdžios vertinimo klaidos — Pareiga motyvuoti)

text:
               1.2.2014

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 31/9

         2013 m. gruodžio 11 d. Bendrojo Teismo sprendimas byloje Cisco Systems ir Messagenet prieš Komisiją
   (Byla T-79/12) (1)

   (Konkurencija - Koncentracija - Komunikacijos internetu paslaugų Europos rinkos - Sprendimas, kuriuo koncentracija pripažįstama suderinama su vidaus rinka - Akivaizdžios vertinimo klaidos - Pareiga motyvuoti)
   2014/C 31/15
   Proceso kalba: anglų

      Šalys

      Ieškovė: Cisco Systems, Inc. (San José, Kalifornija, Jungtinės Valstijos); ir Messagenet SpA (Milanas, Italija), atstovaujama advokatų L. Ortiz Blanco, J. Buendía Sierra, A. de Pablo ir K. Jörgens.

      Atsakovė: Europos Komisija, atstovaujama N. Khan, S. Noël ir C. Hödlmayr

      Atsakovės pusėje į bylą įstojusi šalis: Microsoft Corp. (Sietlas, Vašingtonas, Jungtinės Valstijos), atstovaujama advokato G. Berrisch

      Dalykas

   Prašymas panaikinti 2011 m. spalio 7 d. Komisijos sprendimą C(2011) 7279 pripažinti įmonių koncentraciją, susijusią su Microsoft Corp. planuojamu Skype Global Sarl įsigijimu, suderinama su vidaus rinka ir Europos ekonominės erdvės (EEE) susitarimu (byla COMP/M.6281 — Microsoft/Skype).

      Rezoliucinė dalis

               1.

               Atmesti ieškinį.

               2.

               Cisco Systems Inc. ir Messagenet SpA padengia savo ir Europos Komisijos bei Microsoft Corp. patirtas bylinėjimosi išlaidas.

      (1)  OL C 109, 2012 4 14.


title: Byla T-412/14: 2014 m. birželio 4 d. pareikštas ieškinys byloje Larko/Komisija

text:
               1.9.2014

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 292/47

         2014 m. birželio 4 d. pareikštas ieškinys byloje Larko/Komisija

   (Byla T-412/14)
   2014/C 292/58
   Proceso kalba: graikų

      Šalys

      Ieškovė: Larko Geniki Metalleftiki kai Metallourgiki A.E. (Atėnai, Graikija), atstovaujama advokatų I. Drillerakis, E. Triantafillou, G. Psaroudakis, E. Rantos, N. Korogiannakis

      Atsakovė: Europos Komisija

      Reikalavimai

   Ieškovė Bendrojo Teismo prašo:

               —

               Patenkinti visą šį ieškinį,

               —

               panaikinti 2014 m. kovo 27 d. Komisijos sprendimą [SG-Greffe(2014) D/4628/28/03/2014] dėl kai kurių ieškovės aktyvų pardavimo (Nr. SA.37954(2013/N) ir

               —

               priteisti iš atsakovės ieškovės patirtas bylinėjimosi išlaidas.

      Ieškinio pagrindai ir pagrindiniai argumentai

   Grįsdama ieškinį ieškovė remiasi trimis pagrindais.

               1.

               Pirmasis ieškinio pagrindas susijęs su Komisijos padarytu Pagrindinių teisių chartijos 41 straipsnio pažeidimu. Ieškovė teigia, kad dėl to, kad ji nebuvo iš pradžių išklausyta, ginčijamas aktas buvo priimtas pažeidžiant esminius akto priėmimo procedūrinius reikalavimus.

               2.

               Antrasis ieškinio pagrindas susijęs su Komisijos padarytu SESV 108 straipsnio 2 dalies ir Reglamento (EB) Nr. 659/99 (1) 14 straipsnio pažeidimu. Ieškovė tvirtina, kad Komisija padarė akivaizdžią vertinimo klaidą, kai nusprendė, jog nėra ekonominio tęstinumo tarp ieškovės ir asmens, įsigyjančio jos turto pagal „privatizavimo planą“.

               3.

               Trečiasis ieškinio pagrindas susijęs su SESV 296 straipsnio 2 dalies pažeidimu. Ieškovė teigia, kad ginčijamame akte nėra tinkamų motyvų dėl ekonominio tęstinumo nebuvimo, konkrečiai kalbant kiek tai susiję su a) parduoto turto apimtimi, b) darbo sutarčių neperleidimu ir c) ekonomine pardavimo logika.

      (1)  1999 m. kovo 22 d. Tarybos reglamentas (EB) Nr. 659/1999, nustatantis išsamias EB Sutarties 93 straipsnio taikymo taisykles (OL L 83, p. 1; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 8 sk., 1 t., p. 339).


title: Byla T-394/13: 2014 m. lapkričio 18 d. Bendrojo Teismo sprendimas byloje Photo USA Electronic Graphic/Taryba (Dempingas — Kinijos kilmės keraminių stalo ir virtuvės reikmenų importas — Galutinis antidempingo muitas — Nagrinėjamo produkto apibrėžtis)

text:
               12.1.2015

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 7/34

         2014 m. lapkričio 18 d. Bendrojo Teismo sprendimas byloje Photo USA Electronic Graphic/Taryba

   (Byla T-394/13) (1)

   ((Dempingas - Kinijos kilmės keraminių stalo ir virtuvės reikmenų importas - Galutinis antidempingo muitas - Nagrinėjamo produkto apibrėžtis))
   (2015/C 007/38)
   Proceso kalba: anglų

      Šalys

      Ieškovė: Photo USA Electronic Graphic, Inc (Pekinas, Kinija), atstovaujama advokato K. Adamantopoulos

      Atsakovė: Europos Sąjungos Taryba, atstovaujama S. Boelaert, padedamo solisitoriaus B. O’Connor ir advokato S. Gubel

      Atsakovės pusėje į bylą įstojusios šalys: Europos Komisija, atstovaujama J.-F. Brakeland ir M. França; Ancàp SpA (Somakampanja, Italija); Cerame-Unie AISBL (Briuselis, Belgija); Confindustria Ceramica (Sasulas, Italija) ir Verband der Keramischen Industrie eV (Zelbas, Vokietija), atstovaujamos advokato R. Bierwagen

      Dalykas

   Prašymas panaikinti 2013 m. gegužės 13 d. Tarybos įgyvendinimo reglamentą (ES) Nr. 412/2013, kuriuo importuojamiems Kinijos Liaudies Respublikos kilmės keraminiams stalo ir virtuvės reikmenims nustatomas galutinis antidempingo muitas ir galutinai surenkamas laikinasis muitas (OL L 131, p. 1), tiek, kiek juo ieškovei taikomas galutinis antidempingo muitas.

      Rezoliucinė dalis

               1.

               Atmesti ieškinį.

               2.

               Photo USA Electronic Graphic, Inc. padengia savo ir Europos Sąjungos Tarybos bei Ancàp SpA, Cerame-Unie AISBL, Confindustria Ceramica ir Verband der Keramischen Industrie eV patirtas bylinėjimosi išlaidas.

               3.

               Europos Komisija padengia savo bylinėjimosi išlaidas.

      (1)  OL C 274, 2013 9 21.


title: Byla C-389/05 Europos Bendrijų Komisijos  2005 m. spalio 27 d.  pareikštas ieškinys Prancūzijos Respublikai

text:
               14.1.2006

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 10/12

         Europos Bendrijų Komisijos 2005 m. spalio 27 d. pareikštas ieškinys Prancūzijos Respublikai
   (Byla C-389/05)
   (2006/C 10/23)
   Proceso kalba: prancūzų
   2005 m. spalio 27 d. Europos Bendrijų Teisingumo Teisme buvo pareikštas Europos Bendrijų Komisijos, atstovaujamos A. Bordes, nurodžiusio adresą dokumentams įteikti Liuksemburge, ieškinys Prancūzijos Respublikai.
   Europos Bendrijų Komisija Teisingumo Teismo prašo:

               1)

               pripažinti, kad leisdama vykdyti su galvijų dirbtiniu apvaisinimu susijusia veikla tik „apvaisinimo centrams“, kuriems suteiktas leidimas Prancūzijoje, Prancūzijos Respublika neįvykdė įsipareigojimų pagal EB 43 ir 49 straipsnius;

               2)

               priteisti iš Prancūzijos Respublikos bylinėjimosi išlaidas.

         Ieškinio pagrindai ir pagrindiniai argumentai
   EB 43 ir 49 straipsniai atitinkamai įtvirtina įsisteigimo teisę ir laisvę teikti paslaugas. Be to, EB 46 straipsnis nustato, kad šių straipsnių nuostatos ir pagal jas taikomos priemonės neturi įtakos įstatymų ir kitų teisės aktų, kurie numato kitokį užsienio subjektų traktavimą ir yra pateisinami viešosios tvarkos, visuomenės saugumo ir jos sveikatos sumetimais, nuostatų taikymui. Vis dėlto pastaroji nuostata šioje byloje nėra ginčijama, kadangi Komisijos kaltinimas nėra susijęs su kitokiu užsienio subjektų, norinčių užsiimti dirbtinio apvaisinimo paslaugų teikimu Prancūzijoje, traktavimu, o de jure ir de facto susijęs su šių Bendrijos piliečių negalėjimu vykdyti šią veikla dėl to, kad Prancūzijoje pagal dvi Prancūzijos teisės nuostatas „apvaisinimo centrams“ buvo suteiktas monopolis.
   Dirbtinio apvaisinimo paslaugos Prancūzijoje yra faktiškai ir teisiškai monopolizuotos „apvaisinimo centrų“, kurie kliudo šių paslaugų teikėjams iš kitų valstybių narių vykdyti šią veiklą naudojantis įsisteigimo laisve arba laisve teikti paslaugas. Prancūzijos viešosios valdžios institucijos nurodo sveikatos problemas, kuriomis, jų nuomone, galima pateisinti tokių griežtų nacionalinių priemonių priėmimą arba palikimą galioti, ir kurios panaikina šias dvi Sutartyje įtvirtintas laisves. Vis dėlto Komisija ginčija pateiktų argumentų pagrįstumą, manydama, kad, bet kuriuo atveju, šių apribojimų pobūdis yra neproporcingas siekiamo sveikatos apsaugos tikslo atžvilgiu, kuriuo iš esmės buvo remtasi juos pagrįsti.


title: Byla T-29/15: 2017 m. vasario 2 d. Bendrojo Teismo sprendimas byloje International Management Group/Komisija (Vystomasis bendradarbiavimas — Metinė veiksmų programa dėl Mianmaro/Birmos finansavimo bendrojo Europos Sąjungos biudžeto — Biudžeto įgyvendinimo sprendimas — Patikslinimas — Ieškinys dėl panaikinimo — Aktas, kurį galima ginčyti — Priimtinumas — Pareiga motyvuoti — Patikimo finansų valdymo principas — Gero administravimo principas — Skaidrumas — Teisių gynimo priemonės — Teisėti lūkesčiai)

text:
               13.3.2017

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 78/22

         2017 m. vasario 2 d. Bendrojo Teismo sprendimas byloje International Management Group/Komisija

   (Byla T-29/15) (1)

   ((Vystomasis bendradarbiavimas - Metinė veiksmų programa dėl Mianmaro/Birmos finansavimo bendrojo Europos Sąjungos biudžeto - Biudžeto įgyvendinimo sprendimas - Patikslinimas - Ieškinys dėl panaikinimo - Aktas, kurį galima ginčyti - Priimtinumas - Pareiga motyvuoti - Patikimo finansų valdymo principas - Gero administravimo principas - Skaidrumas - Teisių gynimo priemonės - Teisėti lūkesčiai))
   (2017/C 078/29)
   Proceso kalba: anglų

      Šalys

      Ieškovė: International Management Group (Briuselis, Belgija), atstovaujama solisitorių M. Burgstaller, C. Farrell, ir baristerės E. Wright

      Atsakovė: Europos Komisija, atstovaujama J. Baquero Cruz ir S. Bartelt

      Dalykas

   SESV 263 straipsniu grindžiamas prašymas panaikinti 2014 m. gruodžio 16 d. Komisijos įgyvendinimo sprendimą C(2014) 9787 final dėl Įgyvendinimo sprendimo C(2013) 7682 final dėl 2013 m. metinės veiksmų programos dėl Mianmaro/Birmos finansavimo iš bendrojo Europos Sąjungos biudžeto dalinio pakeitimo.

      Rezoliucinė dalis

               1.

               Atmesti ieškinį.

               2.

               Priteisti iš International Management Group bylinėjimosi išlaidas.

      (1)  OL C 81, 2015 3 9.


title: Byla T-554/12: 2014 m. kovo 27 d. Bendrojo Teismo sprendimas byloje Oracle America/VRDT – Aava Mobile (AAVA MOBILE) (Bendrijos prekių ženklas — Protesto procedūra — Žodinio Bendrijos prekių ženklo AAVA MOBILE paraiška — Ankstesnis žodinis Bendrijos prekių ženklas JAVA — Santykinis atmetimo pagrindas — Galimybės supainioti nebuvimas — Reglamento (EB) Nr. 207/2009 8 straipsnio 1 dalies b punktas — Galimybės susieti nebuvimas — Žymenų ryšys — Geras vardas — Žymenų panašumo nebuvimas — Reglamento Nr. 207/2009 8 straipsnio 5 dalis)

text:
               19.5.2014

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 151/19

         2014 m. kovo 27 d. Bendrojo Teismo sprendimas byloje Oracle America/VRDT – Aava Mobile (AAVA MOBILE)

   (Byla T-554/12) (1)

   ((Bendrijos prekių ženklas - Protesto procedūra - Žodinio Bendrijos prekių ženklo AAVA MOBILE paraiška - Ankstesnis žodinis Bendrijos prekių ženklas JAVA - Santykinis atmetimo pagrindas - Galimybės supainioti nebuvimas - Reglamento (EB) Nr. 207/2009 8 straipsnio 1 dalies b punktas - Galimybės susieti nebuvimas - Žymenų ryšys - Geras vardas - Žymenų panašumo nebuvimas - Reglamento Nr. 207/2009 8 straipsnio 5 dalis))
   2014/C 151/24
   Proceso kalba: anglų

      Šalys

      Ieškovė: Oracle America, Inc. (Vilmingtonas, Delaveras, JAV), atstovaujama advokatų M. Graf ir T. Heydn

      Atsakovė: Vidaus rinkos derinimo tarnyba (prekių ženklams ir pramoniniam dizainui), iš pradžių atstovaujama F. Mattina ir P. Bullock,

      Kita procedūros VRDT apeliacinėje taryboje šalis, įstojusi į bylą Bendrajame Teisme: Aava Mobile Oy (Oulu, Suomija)

      Dalykas

   Ieškinys dėl 2012 m. spalio 9 d. Vidaus rinkos derinimo tarnybos antrosios apeliacinės tarybos sprendimo (byla R 1205/2011-2), susijusio su protesto procedūra tarp Oracle America, Inc. ir Aava Mobile Oy.

      Rezoliucinė dalis

               1.

               Atmesti ieškinį.

               2.

               Priteisti iš Oracle America, Inc. bylinėjimosi išlaidas.

      (1)  OL C 63, 2013 3 2.


title: Byla C-199/13 P: 2013 m. balandžio 16 d. Polyelectrolyte Producers Group, SNF SAS, Travetanche Injection SPRL pateiktas apeliacinis skundas dėl 2013 m. vasario 1 d. Bendrojo Teismo (septintoji kolegija) priimto sprendimo byloje T-368/11, Polyelectrolyte Producers Group, SNF SAS ir Travetanche Injection SPRL prieš Europos Komisiją

text:
               15.6.2013

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 171/21

         2013 m. balandžio 16 d.Polyelectrolyte Producers Group, SNF SAS, Travetanche Injection SPRL pateiktas apeliacinis skundas dėl 2013 m. vasario 1 d. Bendrojo Teismo (septintoji kolegija) priimto sprendimo byloje T-368/11, Polyelectrolyte Producers Group, SNF SAS ir Travetanche Injection SPRL prieš Europos Komisiją

   (Byla C-199/13 P)
   2013/C 171/42
   Proceso kalba: anglų

      Šalys

      Apeliantės: Polyelectrolyte Producers Group, SNF SAS ir Travetanche Injection SPRL, atstovaujamos advokatų K. Van Maldegem, R. Cana

      Kitos proceso šalys: Europos Komisija, Nyderlandų Karalystė

      Apeliančių reikalavimai

               —

               panaikinti Bendrojo Teismo sprendimą byloje T-368/11, ir

               —

               panaikinti Komisijos reglamentą (ES) Nr. 366/2011, kuriuo iš dalies keičiamas Europos Parlamento ir Tarybos reglamento (EB) Nr. 1907/2006 dėl cheminių medžiagų registracijos, įvertinimo, autorizacijos ir apribojimų (REACH) XVII priedas (akrilamidas) (1); arba

               —

               nepatenkinus pirmojo reikalavimo, grąžinti bylą Bendrajam Teismui sprendimui dėl apeliančių ieškinių dėl panaikinimo priimti, ir

               —

               nurodyti atsakovei padengti visas bylinėjimosi išlaidas (įskaitant bylinėjimosi Bendrajame Teisme išlaidas).

      Apeliacinio skundo pagrindai ir pagrindiniai argumentai

   Apeliantės teigia, kad atmetęs jų ieškinį dėl ginčijamo Reglamento panaikinimo, Bendrasis Teismas pažeidė Bendrijos teisę. Konkrečiau kalbant, apeliantės tvirtina, kad Bendrasis Teismas padarė kelias klaidas aiškindamas faktus ir apeliančių situacijai taikytinus teisės aktus. Todėl Bendrasis Teismas padarė kelias teisės klaidas:

               —

               pripažinęs, kad Komisija, neatsižvelgusi į visus reikšmingus faktus ir aplinkybes, nepadarė akivaizdžios vertinimo klaidos, neteisingai aiškino Reglamentą Nr. 1488/94 (2);

               —

               pripažinęs, kad Komisija nepadarė akivaizdžios duomenų apie poveikį, į kuriuos atsižvelgė, vertinimo klaidos, neteisingai aiškino Reglamentą Nr. 1488/94

               —

               pripažinęs, kad Komisija, priėmusi ginčijamą reglamentą remdamasi informacija ne apie medžiagą, kuriai pagal ginčijamą reglamentą taikomi apribojimai, o kitą medžiagą, nepadarė akivaizdžios vertinimo klaidos, padarė teisės klaidą ir neteisingai aiškino REACH;

               —

               padarė teisės klaidą pripažinęs, kad Komisija nepažeidė proporcingumo principo;

               —

               padarė teisės klaidą pripažinęs, kad Komisija nepažeidė pareigos nurodyti motyvus; ir

               —

               neteisingai aiškino ginčijamą reglamentą, konstatavęs, kad jis taikytinas ir N-metilolakrylamido skiediniams, turintiems akrilamido.

         Remdamosi tuo, apeliantės prašo panaikinti Bendrojo Teismo sprendimą byloje T-368/11 ir ginčijamą reglamentą.

      (1)  OL L 101, p. 12.

      (2)  1994 m. birželio 28 d. Tarybos reglamentas (EB) Nr. 1488/94, nustatantis esamų medžiagų keliamos rizikos žmonėms ir aplinkai įvertinimo principus, numatytus Tarybos reglamente (EEB) Nr. 793/93 (OL L 161, p. 3; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 15 sk., 2 t., p. 360).


title: Byla T-348/13: 2013 m. liepos 3 d. pareikštas ieškinys byloje Kadhaf Al Dam prieš Tarybą ir Komisiją

text:
               12.10.2013

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 298/8

         2013 m. liepos 3 d. pareikštas ieškinys byloje Kadhaf Al Dam prieš Tarybą ir Komisiją

   (Byla T-348/13)
   2013/C 298/13
   Proceso kalba: prancūzų

      Šalys

      Ieškovas: Ahmed Mohammed Kadhaf Al Dam (Kairas, Egiptas), atstovaujamas advokato H. de Charette

      Atsakovės: Europos Komisija ir Europos Sąjungos Taryba

      Reikalavimai

   Ieškovas Bendrojo Teismo prašo:

               —

               pripažinti, kad jam neturi būti taikomi:

                           —

                           2013 m. balandžio 22 d. Sprendimas 2013/182, kuriuo iš dalies keičiamas 2011 m. vasario 28 d. Sprendimas 2011/137/BUSP dėl ribojamųjų priemonių atsižvelgiant į padėtį Libijoje, kiek šiuo sprendimu ieškovo vardas neišbrauktas iš Sprendimo 2011/137/BUSP II ir IV priedų,

                           —

                           2011 m. vasario 28 d. Sprendimas 2011/137/BUSP dėl ribojamųjų priemonių atsižvelgiant į padėtį Libijoje, kiek šio sprendimo II ir IV prieduose įrašytas ieškovo vardas,

                           —

                           2011 m. kovo 2 d. Europos Sąjungos Tarybos reglamentas (ES) Nr. 204/2011 dėl ribojamųjų priemonių atsižvelgiant į padėtį Libijoje, kiek šio sprendimo III priede įrašytas ieškovo vardas,

               —

               priteisti iš Tarybos ir Komisijos simbolinę vieno euro sumą atlyginti patirtą žalą,

               —

               priteisti iš Tarybos ir Komisijos bylinėjimosi išlaidas.

      Ieškinio pagrindai ir pagrindiniai argumentai

   Grįsdamas ieškinį ieškovas remiasi dviem pagrindais.

               1.

               Pirmasis ieškinio pagrindas susijęs su pagrindinių teisių pažeidimu. Šį pagrindą sudaro keturios dalys, grindžiamos:

                           —

                           ieškovo teisių į gynybą pažeidimu, nes prieš priimant jam taikomas ribojamąsias priemones jis nebuvo išklausytas,

                           —

                           tuo, kad ieškovui nebuvo įteikti ginčijami teisės aktai nepaisant to, kad valdžios institucijoms buvo žinomas jo adresas,

                           —

                           tuo, kad nenurodyti motyvai, nes ginčijamuose teisės aktuose ieškovo atžvilgiu priimtoms ribojamosioms priemonėms pagrįsti pateikti motyvai nesusiję nei su dabartine padėtimi Libijoje, nei su siekiamais tikslais,

                           —

                           tuo, kad nesurengtas išklausymas.

               2.

               Antrasis ieškinio pagrindas susijęs su nuosavybės teisės pažeidimu. Šį pagrindą sudaro dvi dalys, grindžiamos:

                           —

                           ieškovo atžvilgiu priimtų ribojamųjų priemonių visuomeninės naudos ar bendrojo intereso nebuvimu, nes ieškovas oficialiai nutraukė ryšius su Libijos vyriausybe,

                           —

                           teisinio saugumo nebuvimu.


title: Byla T-107/14: 2014 m. vasario 14 d. pareikštas ieškinys byloje Graikijos Respublika prieš Komisiją

text:
               28.4.2014

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 129/31

         2014 m. vasario 14 d. pareikštas ieškinys byloje Graikijos Respublika prieš Komisiją

   (Byla T-107/14)
   2014/C 129/39
   Proceso kalba: graikų

      Šalys

      Ieškovė: Graikijos Respublika, atstovaujama I. Chalkias, E. Leutheriotou ir A. Vasilopoulou

      Atsakovė: Europos Komisija

      Reikalavimai

   Ieškovė Bendrojo Teismo prašo:

               —

               panaikinti 2013 m. gruodžio 12 d. Komisijos įgyvendinimo sprendimą 2013/763/ES dėl valstybių narių patirtų tam tikrų išlaidų nefinansavimo Europos Sąjungos lėšomis iš Europos žemės ūkio orientavimo ir garantijų fondo (EŽŪOGF) Garantijų skyriaus, Europos žemės ūkio garantijų fondo (EŽŪGF) ir Europos žemės ūkio fondo kaimo plėtrai (EŽŪFKP) (pranešta dokumentu Nr. C(2013) 8743) (OL L 338, p. 81), tiek, kiek juo atsisakoma Europos Sąjungos lėšomis finansuoti šias išlaidas: a) bendrą 78 813 783,87 EUR sumą, kurią Graikijos Respublika skyrė kaip vienkartinę išmoką 2008–2010 m., ir b) bendrą 22 230 822,10 EUR sumą, kurią Graikijos Respublika skyrė kompleksinio paramos susiejimo srityje 2006–2010 m.,

               —

               priteisti iš Komisijos bylinėjimosi išlaidas.

      Ieškinio pagrindai ir pagrindiniai argumentai

   Grįsdama ieškinį ieškovė remiasi šiais pagrindais.

               1.

               Dėl ginčijamame sprendime nustatyto koregavimo, taikomo vienkartinės išmokos schemos srityje pagal Reglamentą Nr. 1782/2003 (teisė į pagalbą) (1).

                           Pirmasis ieškinio pagrindas dėl panaikinimo:

                                       —

                                       teisinio pagrindo nustatyti korekcijas, susijusias su teisės į vienkartinę pagalbą apskaičiavimu ir nacionalinių išteklių paskirstymu nebuvimas bei klaidingas Reglamento Nr. 1782/2003 42 ir 43 straipsnių, Reglamento Nr. 795/2004 (2) 21 straipsnio ir 28 straipsnio 1 bei 2 dalių ir Reglamento Nr. 1290/2005 (3) 231 straipsnio taikymas, ir

                                       —

                                       neteisėtas vienodo dydžio korekcijų vienkartinės išmokos schemai nustatymas, nes nėra galiojančių teisės aktų, leidžiančių taikyti senąsias dokumente VI/5530/1997 numatytas gaires naujai BŽŪP ir vienkartinės išmokos schemai arba senųjų gairių taikymas naujai BŽŪP yra netinkamas Europos Sąjungos diskrecijos naudojimas finansinių korekcijų srityje, dėl kurio smarkiai pažeidžiamas proporcingumo principas.

                           Antrasis ieškinio pagrindas dėl panaikinimo susijęs su atsižvelgimu į visus kultivuojamus plotus apskaičiuojant referencines sumas:

                                       —

                                       Komisija siūlo 5 % vienkartinio dydžio korekciją pažeisdama teisinio saugumo ir proporcingumo principus bei viršydama savo diskrecijos ribas, nes neturėtų būti siūloma jokio korekcija arba tokia korekcija neturėtų viršyti 2 %.

                           Trečiasis ieškinio pagrindas dėl panaikinimo, susijęs su atsižvelgimu į visus kultivuojamus plotus apskaičiuojant referencines sumas:

                                       —

                                       Reglamento Nr. 2529/2001 4 straipsnio pažeidimas, dėl to siūlomos vienkartinio dydžio korekcijos, kuri neturėtų viršyti 162 920 267,28 EUR už 2007 m., 162 528 761,38 EUR už 2008 m. ir 161 343 586,94 EUR už 2009 m., apskaičiavimo bazė tapo netiksli.

                           Ketvirtasis ieškinio pagrindas dėl panaikinimo, susijęs su nacionalinių išteklių paskirstymu:

                                       —

                                       klaidingas Reglamento Nr. 1782/03 42 straipsnio ir Reglamento Nr. 795/2004 21 straipsnio (nacionalinių išteklių paskirstymo kriterijai) aiškinimas ir klaidingas faktinių aplinkybių vertinimas.

                           Penktasis ieškinio pagrindas dėl panaikinimo, susijęs su nacionalinių išteklių paskirstymu:

                                       —

                                       sąlygų, reikalingų taikyti Reglamentą Nr. 1290/2005 nebuvimas, nes Komisijos išvadose dėl nacionalinių išteklių paskirstymo nacionalinių kriterijų nėra šio reglamento pažeidimų,

                                       —

                                       klaidingas Reglamento Nr. 1290/2005 31 straipsnio ir dokumente VI/5530/1997 numatytų gairių aiškinimas ir taikymas, nes, pirma, net darant prielaidą, kad Komisijos kaltinimai dėl nacionalinio rezervo paskirstymo kriterijų yra teisingi, dėl to nebuvo sumokėtos sumos asmenims, neturintiems į tai teisių, ir nebuvo jokios žalos EŽŪGF atsiradimo rizikos; antra, nagrinėjami kaltinimai nesusiję su esminės kontrolės neatlikimu, ir todėl nepateisina 10 % vienodo dydžio korekcijos taikymo.

               2.

               Dėl ginčijamu sprendimu nustatytos korekcijos kompleksinio paramos susiejimo srityje.

                           Šeštasis ieškinio pagrindas dėl panaikinimo:

                                       —

                                       2006 m. birželio 9 d. Komisijos priimtas Dokumentas AGRI-2005-64043 negali būti laikomas teisiniu pagrindu nustatant finansines korekcijas. Bet kuriuo atveju jis negali būti taikomas atgal nustatant korekcijas 2006 m. paraiškoms.

                           Septintasis ieškinio pagrindas dėl panaikinimo, konkrečiai susijęs su 2008 m. paraiškomis:

                                       —

                                       finansinės korekcijos buvo nustatytos pažeidžiant Reglamento Nr. 885/2006 11 straipsnyje ir Reglamento Nr. 1290/2005 31 straipsnyje numatytą procedūrą,

                                       —

                                       bet kuriuo atveju, dėl klaidingo faktinių aplinkybių aiškinimo ir nepakankamo motyvavimo Komisija priėjo išvados, kurios trūkumai įrodyti kalbant apie esminę kontrolę kompleksinio paramos susiejimo srityje.

                           Aštuntas ieškinio pagrindas dėl panaikinimo: Dokumento AGRI-2005-64043 klaidingas taikymas:

                                       —

                                       Komisijos diskrecijos ribų viršijimas, dėl kurio buvo nustatytos nustatytiems trūkumams neproporcingos korekcijos, kiek tai susiję su 5 % korekcijos už 2006 ir 2007 nustatymu,

                                       —

                                       Nustatytos korekcijos apskaičiavimo bazės nustatymo klaida.

      (1)  2003 m. rugsėjo 29 d. Tarybos reglamentas (EB) Nr. 1782/2003, nustatantis bendrąsias tiesioginės paramos schemų pagal bendrą žemės ūkio politiką taisykles ir nustatantis tam tikras paramos schemas ūkininkams bei iš dalies keičiantis Reglamentus (EEB) Nr. 2019/93, (EB) Nr. 1452/2001, (EB) Nr. 1453/2001, (EB) Nr. 1454/2001, (EB) Nr. 1868/94, (EB) Nr. 1251/1999, (EB) Nr. 1254/1999, (EB) Nr. 1673/2000, (EEB) Nr. 2358/71 ir (EB) Nr. 2529/2001 (OL L 270, p. 1; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 3 sk., 40 t., p. 269).

      (2)  2004 m. balandžio 21 d. Komisijos reglamentas (EB) Nr. 795/2004, nustatantis išsamias bendrosios išmokos schemos, pateiktos Tarybos reglamente (EB) Nr. 1782/2003, nustatančiame bendrąsias tiesioginės paramos schemų pagal bendrą žemės ūkio politiką taisykles ir nustatančiame tam tikras paramos schemas ūkininkams, įgyvendinimo taisykles (OL L 141, p. 1; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 3 sk., 44 t., p. 226).

      (3)  2005 m. birželio 21 d. Tarybos reglamentas (EB) Nr. 1290/2005 dėl bendrosios žemės ūkio politikos finansavimo (OL L 209, p. 1).


title: Byla C-299/11: 2012 m. lapkričio 8 d. Teisingumo Teismo (pirmoji kolegija) sprendimas byloje ( Hoge Raad der Nederlanden (Nyderlandai) prašymas priimti prejudicinį sprendimą) Staatssecretaris van Financiën prieš Gemeente Vlaardingen (Apmokestinimas — PVM — Apmokestinamieji sandoriai — Prekių, įgytų „vykdant apmokestinamojo asmens verslą“ , priskyrimas verslo poreikiams — Prilyginimas tiekimui už atlygį — Apmokestinamajam asmeniui priklausantys sklypai, įrengti trečiojo asmens)

text:
               12.1.2013

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 9/17

         2012 m. lapkričio 8 d. Teisingumo Teismo (pirmoji kolegija) sprendimas byloje (Hoge Raad der Nederlanden (Nyderlandai) prašymas priimti prejudicinį sprendimą) Staatssecretaris van Financiën prieš Gemeente Vlaardingen

   (Byla C-299/11) (1)

   (Apmokestinimas - PVM - Apmokestinamieji sandoriai - Prekių, įgytų „vykdant apmokestinamojo asmens verslą“, priskyrimas verslo poreikiams - Prilyginimas tiekimui už atlygį - Apmokestinamajam asmeniui priklausantys sklypai, įrengti trečiojo asmens)
   2013/C 9/26
   Proceso kalba: olandų

      Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas

      Hoge Raad der Nederlanden

      Šalys pagrindinėje byloje

      Ieškovė: Staatssecretaris van Financiën

      Atsakovė: Gemeente Vlaardingen

      Dalykas

   Prašymas priimti prejudicinį sprendimą — Hoge Raad der Nederlanden — 1977 m. gegužės 17 d. Šeštosios Tarybos direktyvos dėl valstybių narių apyvartos mokesčių įstatymų derinimo — Bendra pridėtinės vertės mokesčio sistema: vienodas vertinimo pagrindas (OL L 145, p. 1; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 9 sk., 1 t., p. 23) 5 straipsnio 5 dalies ir 7 dalies a punkto ir 11 straipsnio A dalies pirmos pastraipos b punkto aiškinimas — Apmokestinamieji sandoriai — Turto priskyrimas įmonės veiklos tikslams — Bendrovei nuosavybės teise priklausančio nekilnojamojo turto, kurį jos pavedimu už atlygį įrengia trečiasis asmuo, priskyrimas šios įmonės neapmokestinamai veiklai

      Rezoliucinė dalis

   1977 m. gegužės 17 d. Šeštosios Tarybos direktyvos dėl valstybių narių apyvartos mokesčių įstatymų derinimo — Bendra pridėtinės vertės mokesčio sistema: vienodas vertinimo pagrindas, iš dalies pakeistos 1995 m. balandžio 10 d. Tarybos direktyva 95/7/EB, 5 straipsnio 7 dalies a punktas, skaitomas su šios direktyvos 11 straipsnio A skirsnio 1 dalies b punktu, turi būti aiškinamas taip, kad apmokestinamojo asmens, kaip savininko, turimų žemės sklypų, kurie buvo įrengti trečiųjų asmenų, priskyrimas pridėtinės vertės mokesčiu neapmokestinamai ekonominei veiklai gali būti apmokestintas pridėtinės vertės mokesčiu, apmokestinamąja verte laikant žemės vertę, kurioje yra šie sklypai, ir jų įrengimo sąnaudas, jei minėtas apmokestinamasis asmuo dar nemokėjo pridėtinės vertės mokesčio, susijusio su šia verte ir šiomis sąnaudomis, ir tik jei šiems sklypams netaikomas minėtos direktyvos 13 straipsnio B skirsnio h punkte numatytas neapmokestinimas.

      (1)  OL C 269, 2011 9 10.


title: Byla F-139/11: 2011 m. gruodžio 22 d. pareikštas ieškinys byloje ZZ prieš Komisiją

text:
               3.3.2012

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 65/25

         2011 m. gruodžio 22 d. pareikštas ieškinys byloje ZZ prieš Komisiją

   (Byla F-139/11)
   2012/C 65/48
   Proceso kalba: prancūzų

      Šalys

      Ieškovė: ZZ, atstovaujama advokatų Ph.-E. Partsch ir E. Raimond

      Atsakovė: Europos Komisija

      Ginčo dalykas bei aprašymas

   OLAF generalinio direktoriaus sprendimo, kuriuo ieškovė paskutinį kartą kviečiama atvykti į vykdant vidinį tyrimą rengiamą apklausą ir nurodoma, kad neatvykimo atveju galutinė tyrimo ataskaita bus parengta remiantis vien OLAF vienašališkai surinktais ir ištirtais duomenimis, ir rašto, kuriuo atmetamas jos skundas, panaikinimas.

      Ieškovės reikalavimai

               —

               Panaikinti 2011 m. spalio 28 d. sprendimą.

               —

               Panaikinti 2011 m. gruodžio 2 d. raštą dėl 2011 m. lapkričio 21 d. skundo.

               —

               Priteisti ieškovei 6 000 eurų sumą nuostoliams atlyginti kartu su palūkanomis.

               —

               Priteisti iš Komisijos bylinėjimosi išlaidas.


title: Byla T-71/12: 2012 m. vasario 17 d. pareikštas ieškinys byloje Meskarian prieš Tarybą

text:
               14.4.2012

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 109/28

         2012 m. vasario 17 d. pareikštas ieškinys byloje Meskarian prieš Tarybą

   (Byla T-71/12)
   2012/C 109/57
   Proceso kalba: anglų

      Šalys

      Ieškovas: Mohammed Reza Meskarian (Londonas, Jungtinė Karalystė), atstovaujamas solisitorių S. Zaiwalla, P. Reddy ir F. Zaiwalla, QC D. Wyatt, ir baristerio R. Blakeley

      Atsakovė: Europos Sąjungos Taryba

      Reikalavimai

   Ieškovas Bendrojo Teismo prašo:

               —

               panaikinti Tarybos sprendimo 2011/783/BUSP (1) priedo A lentelės 13 dalį ir Tarybos įgyvendinimo reglamento 1245/2011 (2) priedą tiek, kiek jie susiję su ieškovu,

               —

               pripažinti Tarybos sprendimo 2010/413/BUSP (3) 19 straipsnio 1 dalies b punktą ir 20 straipsnio 1 dalies b punktą bei Tarybos reglamento (ES) 961/2010 (4) 16 straipsnio 2 dalį netaikytinais ieškovui;

               —

               pripažinti, kad ginčijamų aktų panaikinimas įsigalioja nedelsiant, nepaisant Europos Sąjungos Teisingumo Teismo statuto 60 straipsnio 2 dalies ir

               —

               priteisti iš Tarybos bylinėjimosi išlaidas.

      Ieškinio pagrindai ir pagrindiniai argumentai

   Grįsdamas ieškinį ieškovas remiasi penkiais pagrindais.

               1.

               Pirmasis ieškinio pagrindas, susijęs su tuo, kad Europos Sąjungos Taryba neturi kompetencijos įšaldyti turtą ir uždrausti keliauti remdamasi bendra užsienio ir saugumo politika (BUSP) susiklosčius situacijai, susijusiai tik su Europos Sąjungos vidaus klausimais.

               2.

               Antrasis ieškinio pagrindas, susijęs su tuo, kad ieškovas neatitiko kriterijų, kuriais remiantis įtraukiama į sąrašą pagal Tarybos sprendimą 2011/783/BUSP ir Tarybos reglamentą Nr. 961/2010.

               3.

               Trečiasis ieškinio pagrindas, susijęs su tuo, kad ieškovui taikant ribojančias priemones pažeidžiamos jo pagrindinės žmogaus teisės ir tai prieštarauja proporcingumo principui.

               4.

               Ketvirtasis ieškinio pagrindas, susijęs su tuo, kad atsakovė pritaikė ieškovui ribojančias priemones pažeisdama savo procedūrines pareigas ir ieškovo teisę į gynybą.

               5.

               Penktasis ieškinio pagrindas, susijęs su tuo, kad jei įrašytų į sąrašą Persia International Bank ar Bank Mellat ieškiniai dėl jų įrašymo panaikinimo bus patenkinti, paties ieškovo įtraukimas į sąrašą turi būti panaikintas.

      (1)  2011 m. gruodžio 1 d. Tarybos sprendimas 2011/783/BUSP, kuriuo iš dalies keičiamas Sprendimas 2010/413/BUSP dėl ribojamųjų priemonių Iranui (OL L 319, 2011 12 2, p. 71)

      (2)  2011 m. gruodžio 1 d. Tarybos įgyvendinimo reglamentas (ES) Nr. 1245/2011, kuriuo įgyvendinamas Reglamentas (ES) Nr. 961/2010 dėl ribojamųjų priemonių Iranui (OL L 319, 2011 12 2, p. 11)

      (3)  2010 m. liepos 26 d. Tarybos sprendimas dėl ribojamųjų priemonių Iranui, kuriuo panaikinama Bendroji pozicija 2007/140/BUSP (OL L 195, p. 39)

      (4)  2010 m. spalio 25 d. Tarybos reglamentas (ES) Nr. 961/2010 dėl ribojamųjų priemonių Iranui, kuriuo panaikinamas Reglamentas (EB) Nr. 423/2007 (OL L 281, 2010, p. 1)


title: Byla T-79/09: 2009 m. vasario 20 d. pareikštas ieškinys byloje Prancūzija prieš Komisiją

text:
               16.5.2009

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 113/37

         2009 m. vasario 20 d. pareikštas ieškinys byloje Prancūzija prieš Komisiją
   (Byla T-79/09)
   2009/C 113/75
   Proceso kalba: prancūzų

      Šalys

      Ieškovė: Prancūzijos Respublika, atstovaujama E. Belliard, G. de Bergues ir A.-L. Vendrolini

      Atsakovė: Europos Bendrijų Komisija

      Ieškovės reikalavimai

               —

               Panaikinti ginčijamą sprendimą.

               —

               Priteisti iš Komisijos bylinėjimosi išlaidas.

      Ieškinio pagrindai ir pagrindiniai argumentai

   Šiuo ieškiniu ieškovė prašo panaikinti 2008 m. gruodžio 10 d. Komisijos sprendimą C(2008) 7846 galutinis, kuriame Komisija nusprendė, kad pripažintos privalomosiomis savanoriškos įmokos, kurias tarpšakinės profesinės organizacijos renka iš atstovaujamų profesijų narių galimiems šių organizacijų veiksmams finansuoti, yra valstybės pagalbos priemonė EB 87 straipsnio 1 dalies prasme.
   Grįsdama savo ieškinį dėl esmės ieškovė nurodo pagrindą, susijusį su:

               —

               valstybės pagalbos sąvokos, kaip ji apibrėžta EB 87 straipsnio 1 dalyje, nepaisymu, tiek, kiek Komisija nusprendė, atvirkščiai, nei teigia Prancūzijos vyriausybė, kad šios savanoriškos privalomosios įmokos yra parafiskaliniai mokesčiai, t. y., valstybiniai ištekliai, nors

                           —

                           tarpšakinių profesinių organizacijų pripažinimo procedūra bei tokių organizacijų susitarimų išplėtimo procedūra nelaikytinos priemonėmis, skirtomis konkrečiai valstybės iš anksto apibrėžtai politikai įgyvendinti;

                           —

                           savanoriškų privalomųjų įmokų vertinimo pagrindą, sumą, paskirtį ir naudojimą nustato tarpšakinės profesinės organizacijos savo susitarimuose, viešosios valdžios institucijos nedalyvauja nė viename etape;

                           —

                           savanoriškos privalomosios įmokos griežtai naudojamos finansuoti veiksmus, kuriems jos skirtos, ir niekada neperduodamos viešosios valdžios institucijoms;

                           —

                           savanoriškos privalomosios įmokos mokėtojai gauna naudos iš pastarosios įmokos finansuojamų veiksmų ir visi sektoriaus subjektai ją moka kaip atitinkamo gaminio pirkėjai ar pardavėjai.


title: Byla T-49/16: 2017 m. balandžio 6 d. Bendrojo Teismo sprendimas byloje Azanta/EUIPO – Novartis (NIMORAL) (Europos Sąjungos prekių ženklas — Protesto procedūra — Žodinio Europos Sąjungos prekių ženklo NIMORAL paraiška — Ankstesnis žodinis Europos Sąjungos prekių ženklas NEORAL — Santykinis atmetimo pagrindas — Galimybė supainioti — Reglamento (EB) Nr. 207/2009 8 straipsnio 1 dalies b punktas)

text:
               22.5.2017

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 161/26

         2017 m. balandžio 6 d. Bendrojo Teismo sprendimas byloje Azanta/EUIPO – Novartis (NIMORAL)

   (Byla T-49/16) (1)

   ((Europos Sąjungos prekių ženklas - Protesto procedūra - Žodinio Europos Sąjungos prekių ženklo NIMORAL paraiška - Ankstesnis žodinis Europos Sąjungos prekių ženklas NEORAL - Santykinis atmetimo pagrindas - Galimybė supainioti - Reglamento (EB) Nr. 207/2009 8 straipsnio 1 dalies b punktas))
   (2017/C 161/36)
   Proceso kalba: anglų

      Šalys

      Ieškovė: Azanta A/S (Helerupas, Danija), atstovaujama advokato M. Hoffgaard Rasmussen

      Atsakovė: Europos Sąjungos intelektinės nuosavybės tarnyba (EUIPO), atstovaujama J. Ivanausko

      Kita procedūros EUIPO apeliacinėje taryboje šalis, įstojusi į bylą Bendrajame Teisme: Novartis AG (Bazelis, Šveicarija)

      Dalykas

   Ieškinys dėl 2015 m. gruodžio 1 d. EUIPO ketvirtosios apeliacinės tarybos sprendimo (byla R 634/2015-4), susijusio su protesto procedūra tarp Novartis ir Azanta.

      Rezoliucinė dalis

               1.

               Atmesti ieškinį.

               2.

               Priteisti iš Azanta A/S bylinėjimosi išlaidas.

      (1)  OL C 106, 2016 3 21.


title: Byla C-119/07 2007 m. birželio 20 d. Teisingumo Teismo pirmininko nutartis ( Verwaltungsgericht Darmstadt (Vokietija) prašymas priimti prejudicinį sprendimą) Container Service Thorsten Sperzel GmbH prieš Heseno federalinę žemę

text:
               25.8.2007

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 199/25

         2007 m. birželio 20 d. Teisingumo Teismo pirmininko nutartis (Verwaltungsgericht Darmstadt (Vokietija) prašymas priimti prejudicinį sprendimą) Container Service Thorsten Sperzel GmbH prieš Heseno federalinę žemę

   (Byla C-119/07) (1)

   (2007/C 199/46)

      Proceso kalba: vokiečių

   Teisingumo Teismo pirmininkas nutartimi nurodė išbraukti bylą iš registro.

      (1)  OL C 117, 2007 5 26.


title: Byla C-541/15: 2017 m. birželio 8 d. Teisingumo Teismo (antroji kolegija) sprendimas byloje (Amtsgericht Wuppertal (Vokietija) prašymas priimti prejudicinį sprendimą), pradėtoje Mircea Florian Freitag (Prašymas priimti prejudicinį sprendimą — Sąjungos pilietybė — SESV 21 straipsnis — Teisė laisvai judėti ir apsigyventi valstybių narių teritorijoje — Asmuo, turintis valstybės narės, kurioje yra jo įprasta gyvenamoji vieta, ir valstybės narės, kurioje gimė, pilietybes — Pavardės keitimas valstybėje narėje, kurioje asmuo gimė ir kuri nėra jo įprasta gyvenamoji vieta — Pavardė, atitinkanti gimstant gautą pavardę — Prašymas įtraukti šią pavardę į gyvenamosios vietos valstybės narės civilinės būklės aktų registrą — Šio prašymo atmetimas — Atmetimo pagrindas — Pavardės neįgijimas įprastai gyvenant valstybėje narėje — Kitų procedūrų egzistavimas nacionalinėje teisėje, siekiant pripažinti tokią pavardę)

text:
               31.7.2017

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 249/5

         2017 m. birželio 8 d. Teisingumo Teismo (antroji kolegija) sprendimas byloje (Amtsgericht Wuppertal (Vokietija) prašymas priimti prejudicinį sprendimą), pradėtoje Mircea Florian Freitag

   (Byla C-541/15) (1)

   ((Prašymas priimti prejudicinį sprendimą - Sąjungos pilietybė - SESV 21 straipsnis - Teisė laisvai judėti ir apsigyventi valstybių narių teritorijoje - Asmuo, turintis valstybės narės, kurioje yra jo įprasta gyvenamoji vieta, ir valstybės narės, kurioje gimė, pilietybes - Pavardės keitimas valstybėje narėje, kurioje asmuo gimė ir kuri nėra jo įprasta gyvenamoji vieta - Pavardė, atitinkanti gimstant gautą pavardę - Prašymas įtraukti šią pavardę į gyvenamosios vietos valstybės narės civilinės būklės aktų registrą - Šio prašymo atmetimas - Atmetimo pagrindas - Pavardės neįgijimas įprastai gyvenant valstybėje narėje - Kitų procedūrų egzistavimas nacionalinėje teisėje, siekiant pripažinti tokią pavardę))
   (2017/C 249/06)
   Proceso kalba: vokiečių

      Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas

      Amtsgericht Wuppertal

      Šalys pagrindinėje byloje

   Mircea Florian Freitag

      Rezoliucinė dalis

   SESV 21 straipsnį reikia aiškinti taip, kad pagal jį draudžiama valstybės narės civilinės metrikacijos skyriui atsisakyti pripažinti ir įtraukti į civilinės būklės aktų registrą šios valstybės narės piliečio teisėtai kitoje valstybėje narėje, kurios pilietybę jis taip pat turi, įgytą pavardę, kuri atitinka jo gimstant gautą pavardę, remiantis nacionalinės teisės nuostata, pagal kurią galimybė įtraukti asmenvardį, deklaravus civilinės metrikacijos skyriuje, įgyvendinama su sąlyga, kad šis asmenvardis įgytas įprastai gyvenant toje kitoje valstybėje narėje, nebent nacionalinėje teisėje esama kitų nuostatų, leidžiančių pripažinti minėtą asmenvardį.

      (1)  OL C 48, 2016 2 8.


title: Byla C-11/12: 2012 m. gruodžio 13 d. Teisingumo Teismo (pirmoji kolegija) sprendimas byloje ( College van Beroep voor het Bedrijfsleven (Nyderlandai) prašymas priimti prejudicinį sprendimą) Maatschap L.A. en D.A.B. Langestraat en P. Langestraat-Troost prieš Staatssecretaris van Economische Zaken, Landbouw en Innovatie (Bendra žemės ūkio politika — Integruota administravimo ir kontrolės sistema — Išmokų sumažinimas arba neskyrimas, kai nesilaikoma kompleksinio paramos susiejimo taisyklių — Atsakomybė be kaltės)

text:
               9.2.2013

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 38/10

         2012 m. gruodžio 13 d. Teisingumo Teismo (pirmoji kolegija) sprendimas byloje (College van Beroep voor het Bedrijfsleven (Nyderlandai) prašymas priimti prejudicinį sprendimą) Maatschap L.A. en D.A.B. Langestraat en P. Langestraat-Troost prieš Staatssecretaris van Economische Zaken, Landbouw en Innovatie

   (Byla C-11/12) (1)

   (Bendra žemės ūkio politika - Integruota administravimo ir kontrolės sistema - Išmokų sumažinimas arba neskyrimas, kai nesilaikoma kompleksinio paramos susiejimo taisyklių - Atsakomybė be kaltės)
   2013/C 38/11
   Proceso kalba: olandų

      Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas

      College van Beroep voor het Bedrijfsleven

      Šalys pagrindinėje byloje

      Pareiškėja: Maatschap L.A. en D.A.B. Langestraat en P. Langestraat-Troost

      Atsakovas: Staatssecretaris van Economische Zaken, Landbouw en Innovatie

      Dalykas

   Prašymas priimti prejudicinį sprendimą — College van Beroep voor het Bedrijfsleven — 2009 m. sausio 19 d. Tarybos reglamento (EB) Nr. 73/2009, nustatančio bendrąsias tiesioginės paramos schemų ūkininkams pagal bendrą žemės ūkio politiką taisykles ir nustatančio tam tikras paramos schemas ūkininkams, iš dalies keičiančio Reglamentus (EB) Nr. 1290/2005, (EB) Nr. 247/2006, (EB) Nr. 378/2007 ir panaikinančio Reglamentą (EB) Nr. 1782/2003 (OL L 30, p. 16), 23 straipsnio 1 dalies aiškinimas — Integruota administravimo ir kontrolės sistema — Išmokų sumažinimas arba jų neskyrimas kai nesilaikoma kompleksinio paramos susiejimo taisyklių — Ūkininkas, išsinuomojęs žemės ūkio paskirties žemę iš trečiojo asmens ir laikinai pritaręs tam, kad šis trečiasis asmuo patręštų minėtą žemę — Šio trečiojo asmens nesilaikymas teisės aktuose nustatytų valdymo reikalavimų.

      Rezoliucinė dalis

   2009 m. sausio 19 d. Tarybos reglamento (EB) Nr. 73/2009, nustatančio bendrąsias tiesioginės paramos schemų ūkininkams pagal bendrą žemės ūkio politiką taisykles ir nustatančio tam tikras paramos schemas ūkininkams, iš dalies keičiančio Reglamentus (EB) Nr. 1290/2005, (EB) Nr. 247/2006, (EB) Nr. 378/2007 ir panaikinančio Reglamentą (EB) Nr. 1782/2003, 23 straipsnio 1 dalis turi būti aiškinama taip, kad asmens, perdavusio ar perėmusio žemės ūkio paskirties žemę, veiksmai, dėl kurių nesilaikyta kompleksinio paramos susiejimo taisyklių, ir kurie lėmė visos tiesioginių išmokų sumos sumažinimą arba jų neskyrimą, turi būti visiškai priskiriami paraišką paramai gauti pateikusiam ūkininkui.

      (1)  OL C 98, 2011 3 31.


title: Byla C-70/13 P: 2013 m. vasario 8 d. Getty Images (US), Incc pateiktas apeliacinis skundas dėl 2012 m. lapkričio 21 d. Bendrojo Teismo (penktoji kolegija) priimto sprendimo byloje T-338/11 Getty Images (US), Inc., prieš Vidaus rinkos derinimo tarnybą (prekių ženklams ir pramoniniam dizainui)

text:
               6.4.2013

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 101/12

         2013 m. vasario 8 d.Getty Images (US), Incc pateiktas apeliacinis skundas dėl 2012 m. lapkričio 21 d. Bendrojo Teismo (penktoji kolegija) priimto sprendimo byloje T-338/11 Getty Images (US), Inc., prieš Vidaus rinkos derinimo tarnybą (prekių ženklams ir pramoniniam dizainui)

   (Byla C-70/13 P)
   2013/C 101/26
   Proceso kalba: anglų

      Šalys

      Apeliantė: Getty Images (US), Inc., atstovaujama advokato P. Olson

      Kita proceso šalis: Vidaus rinkos derinimo tarnyba (prekių ženklams ir pramoniniam dizainui)

      Apeliantės reikalavimai

   Apeliantė Teisingumo Teismo prašo:

               —

               panaikinti skundžiamą sprendimą,

               —

               panaikinti ginčijamą sprendimą tiek, kiek juo buvo atmesta Getty Images apeliacija dėl 2010 m. rugpjūčio 2 d. VRDT eksperto sprendimo,

               —

               priteisti iš VRDT bylinėjimosi išlaidas.

      Apeliacinio skundo pagrindai ir pagrindiniai argumentai

   Grįsdama apeliacinį skundą, apeliantė pateikia tris apeliacinio skundo pagrindus:

               i)

               Bendrijos prekių ženklų reglamento (1) 7 straipsnio 1 dalies b punkto pažeidimą,

               ii)

               Bendrijos prekių ženklų reglamento 7 straipsnio 1 dalies c punkto pažeidimą ir

               iii)

               vienodo požiūrio principo pažeidimą.

         Remiantis 7 straipsnio 1 dalies b punktu, prekių ženklas negali būti registruojamas, jeigu neturi „jokio skiriamojo požymio“. Minimalaus skiriamojo požymio pakanka, kad šiame straipsnyje nurodyti atsisakymo registruoti pagrindai taptų netaikytini. Nagrinėjamu atveju tuo, kad dėl identiško prekių ženklo identiškoms ir panašioms prekėms ir paslaugoms du kartus buvo nuspręsta, jog jis turi reikalaujamų skiriamųjų požymių, sukuriama labai aiški prezumpcija, kad PHOTOS.COM turi reikalaujamą skiriamųjų požymių minimumą. Vien tai, kad kiekvienas iš elementų, nagrinėjamas atskirai, neturi skiriamojo požymio, nereiškia, jog jo neturi jų derinys. Šis prekių ženklas, kurį sudaro PHOTOS ir.COM derinys, įgyja reikšmę, nepriklausančią nuo atskirai paimtų tų elementų reikšmės. Atitinkama visuomenė jį aiškiai supranta kaip komercinį domeno vardą. Pagal savo pobūdį domenų vardai yra unikalūs. PHOTOS.COM kaip domeno vardas nurodo vartotojui, kad būtent unikali prekių ir paslaugų kilmė skiriasi nuo kitaip pavadintų prekių ir paslaugų šaltinių. Todėl šis prekių ženklas vykdo prekių ženklo funkciją ir atitinka 7 straipsnio 1 dalies b punkte įtvirtintą sąlygą dėl skiriamųjų požymių.
   Atsiranda viešasis interesas, į kurį turi būti atsižvelgta taikant 7 straipsnio 1 dalies b punktą, išnagrinėti, ar prekių ženklas gali užtikrinti vartotojui prekių ir (arba) paslaugų identiškumą, įgalindamas jį, be jokios galimybės supainioti, atskirti paslaugas nuo kitų paslaugų iš kitų šaltinių. Neginčytina, kad kiekvienas domeno vardas yra unikalus ir kad domeno vardas, kuris baigiasi.com, rodo, jog tai yra komercinė interneto svetainė. Skundžiamo sprendimo 22 punkte Bendrasis Teismas pripažino, kad atitinkama visuomenė elementą.com iš karto atpažįsta kaip nuorodą į komercinę interneto svetainę. Bendrasis Teismas suklydo, nes ignoravo faktą, kad domeno vardas sudaro tinkamas galimybes vartotojui atskirti apeliantės prekes ir paslaugas nuo apeliantės konkurentų prekių ir paslaugų. Viešasis interesas apsaugoti vartotoją užtikrinamas, o 7 straipsnio 1 dalies b punktas nepažeidžiamas.
   Kalbant apie 7 straipsnio 1 dalies c punktą, Bendrasis Teismas nusprendė nenagrinėti šio klausimo. Ši nuostata irgi nepažeista, nes ja siekiamas užtikrinti viešasis interesas yra apeliantės konkurentų apsauga, prekių ženklo įregistravimas nedaro įtakos nė vienam iš jų, nes tai yra apeliantei priklausantis domeno vardas. Be to, objektyviai žiūrint, prekių ženklas nėra apibūdinamasis, kiek tai susiję su prekėmis ir paslaugomis.
   Vienodo požiūrio principu reikalaujama, kad peržiūrėdama identiškas prekių ženklų paraiškas VRDT turi būti saistoma ankstesnių jos pačios sprendimų, kai nėra jokių nuorodų apie tai, kad ankstesni prekių ženklai buvo įregistruoti per klaidą. Šis principas įpareigoja teismą atmesti VRDT išvadą, kad PHOTOS.COM negalėjo būti įregistruotas. Bendrasis Teismas nurodo, kad šie principai turi būti derinami su „teisėtumo paisymu“ ir kad prekių ženklų paraiškas teikiantys asmenys negali remtis ankstesniais sprendimais siekdami užsitikrinti tokį patį sprendimą, nes ankstesnis sprendimas buvo „galimai neteisėtas aktas, įvykdytas kažkieno kito naudai“; todėl Bendrasis Teismas nusprendė, kad „toks nagrinėjimas turi būti atliekamas kiekvienu konkrečiu atveju“ (skundžiamo sprendimo 69 punktas).
   Vienodo požiūrio principas prieštarauja teisėtumo principui. Nuo to laiko, kai priimtas Sprendimas STREAMSERVE (žr. 2002 m. vasario 27 d. Sprendimą Streamserve prieš VRDT, byla T-106/00), teisėtumo principas buvo viršesnis. Tai lėmė teisinį netikrumą ir didelį ieškinių srautą. Atsižvelgiant į šią patirtį, vienodo požiūrio principui turi būti skiriamas didesnis dėmesys. VRDT ekspertai privalo veikti nuosekliai, taikyti bendrus standartus, identifikuoti analogiškus atvejus ir vertinti juos panašiai. Kai prekių ženklų paraiškas teikiantys asmenys remiasi anksčiau įregistruotais prekių ženklais, VRDT ekspertams neturėtų būti leidžiama paprasčiausiai remtis Sprendimu STREAMSERVE ir ignoruoti bendrąjį vienodo požiūrio principą. Vietoje teisėtumo principo, pagal kurį ankstesni įregistravimo atvejai tiesiogiai laikomi klaidomis, daug praktiškesnis metodas yra preziumuoti, kad ankstesni prekių ženklai buvo įregistruoti tinkamai. Jokiu kitu atveju pareiga taikyti vienodo požiūrio principą nėra tokia aiški kaip tuomet, kai prekės ir paslaugos yra identiškos, kaip yra nagrinėjamu atveju.
   Galiausiai prekių ženklas PHOTOS.COM, kiek tai susiję su prekėmis ir paslaugomis, kurioms jis skirtas, turi tokių pačių skiriamųjų požymių kaip ir du anksčiau įregistruoti prekių ženklai. Pagrindas įregistruoti prekių ženklą šioms prekėms ir paslaugoms ir pagrindas įregistruoti jau įregistruotus prekių ženklus yra tas pats, ir to reikalaujama pagal vienodo požiūrio principą.

      (1)  2009 m. vasario 26 d. Tarybos reglamentas (EB) Nr. 207/2009 dėl Bendrijos prekių ženklo (OL L 78, p. 1).


title: Byla C-393/07 2007 m. rugpjūčio 9 d. pareikštas ieškinys byloje Italijos Respublika prieš Europos Parlamentą

text:
               20.10.2007

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 247/18

         2007 m. rugpjūčio 9 d. pareikštas ieškinys byloje Italijos Respublika prieš Europos Parlamentą

   (Byla C-393/07)
   (2007/C 247/23)
   Proceso kalba: italų
   Šalys

      Ieškovė: Italijos Respublika, atstovaujama avvocato dello Stato P. Gentili

      Atsakovas: Europos Parlamentas
   Ieškovės reikalavimai

               —

               panaikinti 2007 m. gegužės 24 d. Europos Parlamento sprendimą P6_TA–PROV(2007)0209 dėl Beniamino Donnici įgaliojimų patikrinimo, apie kurį buvo pranešta 2007 m. gegužės 28 dieną;

               —

               priteisti iš Europos Parlamento bylinėjimosi išlaidas.

         Ieškinio pagrindai ir pagrindiniai argumentai
   Ieškinys yra grindžiamas penkiais pagrindais:

      Pirmiausia Italijos vyriausybė nurodo teisės normų pažeidimą, darydama nuorodą į 1976 m. rugsėjo 20 d. Sprendimo 76/787/EAPB, EEB, Euratomas, susijusio su Aktu dėl atstovų į Europos Parlamentą rinkimų remiantis tiesiogine visuotine rinkimų teise (1976 m. aktas), su pakeitimais, padarytais 2002 m. birželio 25 d. Sprendimu Nr. 2002/772/EB/Euratomas (1), 6 (buvęs — 4), 8 (buvęs — 7), 12 (buvęs — 11) ir 13 (buvęs — 12) straipsnius ir į ES sutarties 6 straipsnį. Europos Parlamentas tikrindamas įgaliojimus iš esmės negali vertinti nacionalinių rinkimų procedūrų teisėtumo ir turi remtis teisėtai pagal minėtas procedūras paskelbtais rezultatais. 1976 m. akte nustatytas draudimas deputatams, kurie yra suvaržyti privalomomis taisyklėmis ir privalomu mandatu, nėra susijęs su neišrinkto kandidato atsisakymu pakeisti išrinktą kandidatą, kuris atsisako mandato.

      Antra, Italijos vyriausybė nurodo teisės normų pažeidimą, darydama nuorodą į 2005 m. rugsėjo 28 d. Sprendimo 2005/684/EB, Euratomas dėl Europos Parlamento narių statuto priėmimo (2) 2 straipsnį. Šios nuostatos iš esmės įsigalios po naujų Europos parlamento rinkimų, t. y. 2009 m., ir bet kuriuo atveju jos yra susijusios tik su išrinktais deputatais, ir todėl jomis negalima remtis vertinant neišrinkto kandidato atsisakymą pakeisti išrinktą kandidatą, kuris atsisako mandato.

      Trečia, Italijos vyriausybė nurodo teisės normų pažeidimą, darydama nuorodą į EB 199 straipsnį ir į Europos Parlamento Darbo tvarkos taisyklių 3 bei 4 taisykles. Šios nuostatos reglamentuoja tik Parlamento vidaus procedūras, be kita ko, įgaliojimų patikrinimą, todėl iš šių nuostatų negalima daryti išvados dėl teisės nagrinėti nacionalinių rinkimų procedūrų teisėtumą, net išrinktų kandidatų, kurie atsisakė mandato pakeitimo neišrinktais kandidatais atžvilgiu.

      Ketvirta, Italijos vyriausybė nurodo teisės normų pažeidimą, darydama nuorodą į ES sutarties 6 straipsnį ir EB 10 bei 23 straipsnius. Europos Parlamentas neturi įgaliojimų netaikyti Italijos Consiglio di Stato sprendimo, kuris yra galutinis ir neskundžiamas, ir kuris patvirtina B. Donnici išrinkimą teisėtu. Europos Parlementas galėjo, jei tai buvo būtina, ginčyti šį sprendimą įstodamas į bylą kaip trečioji šalis. Bet kuriuo atveju Europos Parlamento sprendimas prieštarauja res judicata principui, kuris yra bendras visoms valstybėms narėms.

      Penkta, Italijos vyriausybė nurodo, kad ginčijamas sprendimas yra nemotyvuotas. Iš tikrųjų šis sprendimas nenurodo faktinių aplinkybių, kuriomis remdamasis Parlamentas nusprendė, kad Occietto atsisakymas pakeisti Di Pietro nebuvo išreikštas laisva valia.

      (1)  OL L 283, p. 1.

      (2)  OL L 262, p. 1.


title: Byla T-210/07 2007 m. birželio 11 d. pareikštas ieškinys byloje — RSA Security Ireland prieš Komisiją

text:
               4.8.2007

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 183/39

         2007 m. birželio 11 d. pareikštas ieškinys byloje — RSA Security Ireland prieš Komisiją

   (Byla T-210/07)
   (2007/C 183/74)
   Proceso kalba: anglų
   Šalys

      Ieškovė: RSA Security Ireland Ltd (Šanonas, Airija), atstovaujama solicitor S. Daly ir barrister B. Conway

      Atsakovė: Europos Bendrijų Komisija
   Ieškovės reikalavimai

               —

               panaikinti 2007 m. kovo 30 d.Revenue Commissioners ieškovei perduotą Komisijos sprendimą, nes juo ieškovės prekė tarifinės klasifikacijos tikslais Kombinuotojoje nomenklatūroje klasifikuojama neatsižvelgiant į objektyvias prekės charakteristikas ir savybes;

               —

               pripažinti, kad prekės muitinis klasifikavimas turi nustatytas atsižvelgiant į prekei, tai yra kaip automatinio duomenų apdorojimo mašinai, būdingas savybes, ir todėl turi būti klasifikuojama Kombinuotosios nomenklatūros 8471 pozicijoje, o nepatenkinus šio reikalavimo

               —

               pripažinti, kad atsižvelgiant į pagrindinę prekės savybę ji turi būti klasifikuojama Kombinuotosios nomenklatūros 8470 pozicijoje kaip skaičiavimo įrenginys,

               —

               pripažinti, kad, remiantis pripažintomis prekių klasifikavimo Bendrijos muitinės tikslais taisyklėmis, pagal esmines prekės charakteristikas ji nėra saugumo įtaisas ar priemonė, skirta prieigai prie automatinio duomenų apdorojimo mašinoje ar kitur saugomų įrašų gauti,

               —

               priteisti ieškovei sugrąžinti muitą, kurį įsigaliojus Komisijos sprendimui ji sumokėjo importuodama prekę į Bendriją, kartu su palūkanomis.

         Ieškinio pagrindai ir pagrindiniai argumentai
   Savo ieškiniu ieškovė prašo panaikinti Komisijos sprendimą, apie kurį jai buvo pranešta 2007 m. kovo 30 d.Revenue Commissioners elektroniniu laišku, atsakant į prašymą dėl privalomosios tarifinės informacijos, ieškovės pateiktą dėl saugumo įtaiso, prijungiamo prie automatinio duomenų apdorojimo mašinos, pavadintos „SID 800 Product“.
   Ieškovė teigia, kad pirmiausia Revenue Commissioners, o vėliau jai pateiktame sprendime ieškovės prekė nebuvo klasifikuota atsižvelgiant į jos objektyvias charakteristikas ir savybes, dėl ko tarifinė klasifikacija buvo nustatyta padarius esminę teisės klaidą.
   Ieškovė taip pat teigia, kad teisinga prekės tarifinė klasifikacija būtų atsižvelgiant į jos pagrindines charakteristikas — kaip automatinio duomenų apdorojimo mašinos dalies Bendrijos muitinės kodekso (1)8471 pozicijoje, nes ji atitinka 8471 pozicijos 5B pastaboje tokiai klasifikacijai taikomus reikalavimus, arba pati prekė yra automatinio duomenų apdorojimo mašina.
   Jei šis reikalavimas nebūtų patenkintas, ieškovė teigia, kad teisinga prekės tarifinė klasifikacija būtų atsižvelgiant į jos objektyvias charakteristikas — kaip skaičiavimo įrenginio Bendrijos muitinės kodekso 8470 pozicijoje.
   Galiausiai ieškovė tvirtina, kad Komisijos veiksmai sprendžiant jos prašymą dėl su preke susijusios privalomosios tarifinės informacijos, remiantis prekės, kaip automatinio duomenų apdorojimo mašinos dalies, savybėmis, yra teisės į teisingą procesą pažeidimas ir piktnaudžiavimas įgaliojimais.

      (1)  1992 m. spalio 12 d. Tarybos reglamentas (EEB) Nr. 2913/92, nustatantis Bendrijos muitinės kodeksą (OL L 1992, L 302, p. 1).


title: Byla C-639/16 P: 2016 m. gruodžio 9 d. Foodcare sp. z o.o. pateiktas apeliacinis skundas dėl 2016 m. spalio 5 d. Bendrojo Teismo (šeštoji kolegija) sprendimo byloje T-456/15 Foodcare sp. z o.o./EUIPO

text:
               26.6.2017

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 202/8

         2016 m. gruodžio 9 d.Foodcare sp. z o.o. pateiktas apeliacinis skundas dėl 2016 m. spalio 5 d. Bendrojo Teismo (šeštoji kolegija) sprendimo byloje T-456/15 Foodcare sp. z o.o./EUIPO

   (Byla C-639/16 P)
   (2017/C 202/12)
   Proceso kalba: anglų

      Šalys

      Apeliantė: Foodcare sp. z o.o., atstovaujama radca prawny M. Żabińska

      Kitos proceso šalys: Europos Sąjungos intelektinės nuosavybės tarnyba, Dariusz Michalczewski
   2017 m. gegužės 11 d. nutartimi Teisingumo Teismas (dešimtoji kolegija) pripažino apeliacinį skundą nepriimtinu.


title: Byla T-123/09: 2009 m. kovo 28 d. pareikštas ieškinys byloje Ryanair prieš Komisiją

text:
               20.6.2009

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 141/45

         2009 m. kovo 28 d. pareikštas ieškinys byloje Ryanair prieš Komisiją
   (Byla T-123/09)
   2009/C 141/96
   Proceso kalba: anglų

      Šalys

      Ieškovė: Ryanair Ltd (Dublinas, Airija), atstovaujama advokatų E. Vahida ir I-G. Metaxas-Maragkidis

      Atsakovė: Europos Bendrijų Komisija

      Ieškovės reikalavimai

               —

               Remiantis EB 230 ir 231 straipsniais pripažinti, kad dalis 2008 m. lapkričio 12 d. Europos Komisijos sprendimo byloje Valstybės pagalba C26/2008 (300 mln. EUR paskola bendrovei Alitalia S.p.A.) yra negaliojanti, nes neįpareigoja Alitalia teisių perėmėjų grąžinti pagalbą, o Italijai suteikia papildomai laiko įgyvendinti savo sprendimą.

               —

               Remiantis EB 230 ir 231 straipsniais pripažinti, kad visas 2008 m. lapkričio 12 d. sprendimas byloje Valstybės pagalba N510/2008 (Alitalia S.p.A turto pardavimas) yra negaliojantis.

               —

               Nurodyti Komisijai padengti savo pačios ir ieškovės patirtas bylinėjimosi išlaidas.

               —

               Imtis kitų veiksmų, kuriuos Pirmosios instancijos teismas laikys tinkamais.

      Ieškinio pagrindai ir pagrindiniai argumentai

   Ieškovė ginčija dviejų 2008 m. lapkričio 12 d. Komisijos sprendimų valstybės pagalbos bylose — C 26/2008 (ex NN 31/08) dėl 300 mln. EUR paskolos, skirtos bendrovei Alitalia (pranešta dokumentu Nr. C(2008) 6743 (1)), ir N510/2008 Nr. C(2008) 6745, galutinis, dėl Alitalia turto pardavimo procedūros — teisėtumą tiek, kiek ji nusprendė, kad minėta procedūra nesuteikė pagrindo skirti valstybės pagalbą, jeigu Italijos institucijos vykdė tam tikrus įsipareigojimus.
   Grįsdama savo ieškinį, ieškovė nurodo šiuos teisinius pagrindus:
   Dėl pirmojo ginčijamo sprendimo ieškovė teigia, kad iš dalies jis yra negaliojantis, nes neįpareigoja Alitalia teisių perėmėjų grąžinti pagalbą ir suteikia Italijai papildomai laiko grąžinti paskolą.
   Dėl antrojo ginčijamo sprendimo ieškovė teigia, kad, esant didelių sunkumų nepradėjusi oficialios tyrimo procedūros, Komisija priėmė neišsamų ir nepakankamą sprendimą bei pažeidė ieškovės procesines teises, kurias jai suteikia EB 88 straipsnio 2 dalis. Ieškovė papildomai teigia, kad Komisija neturėjo kompetencijos po paprasto preliminarus nagrinėjimo priimti sąlyginį sprendimą dėl pagalbos nebuvimo. Be to, ieškovė nurodo, kad Komisija neišnagrinėjo visų reikšmingų priemonių ypatybių ir jų konteksto. Konkrečiai, anot ieškovės, Komisija nepatikrino, ar pati Italijos ypatingo administravimo procedūra buvo pagrindas suteikti pagalbą ir ar Italijos vyriausybė manipuliavo teisės aktais, siekdama sudaryti palankesnes sąlygas Compagnia Aerea Italiana planui.
   Toliau ieškovė teigia, kad, nepaisiusi galimų alternatyvų Alitalia turto pardavimui, kaip antai, likvidavimas arba akcijų sandoriai, Komisija padarė akivaizdžią teisės klaidą. Ieškovė taip pat teigia, kad, konkrečiai neįvertinusi, kaip aiški sąlyga dėl paslaugų tęstinumo ir numanoma sąlyga, kad Alitalia keleivinio transporto verslo pirkėjas būtų italų kilmės, veikia kainą, nenusprendusi, kad Alitalia turto pardavimo procedūra buvo aiškiai netinkama ir neįvertinusi tikrosios CAI siūlomos kainos bei neapibrėžusi Alitalia turto rinkos kainos nustatymo kriterijų, Komisija netaikė rinkos ekonomikos investuotojo principo.
   Be to, ieškovė teigia, kad Komisija padarė klaidą, nustatydama grąžinti paskolą turinčią šalį, kuri turėtų būti CAI, jeigu tarp Alitalia ir Compagnia Aerea Italiana būtų tęstinumas. Pagaliau ieškovė teigia, kad Komisija pažeidė pareigą nurodyti motyvus.

      (1)  OL L 52, 2009, p. 3.


title: Byla C-492/04 Finanzgericht Baden-Württemberg (Vokietija) 2004 m. spalio 14 d. nutartimi pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą mokestiniame ginče Lasertec Gesellschaft für Stanzformen mbH (anksčiau – Riess Laser Bandstahlschnitte GmbH) prieš Finanzamt Emmendingen

text:
               5.2.2005

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 31/11

         Finanzgericht Baden-Württemberg (Vokietija) 2004 m. spalio 14 d. nutartimi pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą mokestiniame ginče Lasertec Gesellschaft für Stanzformen mbH (anksčiau – Riess Laser Bandstahlschnitte GmbH) prieš Finanzamt Emmendingen
   (Byla C-492/04)
   (2005/C 31/21)
   Proceso kalba: vokiečių
   Finanzgericht Baden-Württemberg (Vokietija) 2004 m. spalio 14 d. nutartimi kreipėsi į Europos Bendrijų Teisingumo Teismą su prašymu, kurį Teisingumo Teismo sekretoriatas gavo 2004 m. gruodžio 1 d., priimti prejudicinį sprendimą mokestiniame ginče Lasertec Gesellschaft für Stanzformen mbH (anksčiau – Riess Laser Bandstahlschnitte GmbH) prieš Finanzamt Emmendingen.
   Finanzgericht Baden-Württemberg prašo Teisingumo Teismo atsakyti į šiuos klausimus:

               1)

               Ar EB sutarties 57 straipsnio 1 dalis aiškintina taip, kad 1993 m. gruodžio 31 d.„galiojantys“ kapitalo judėjimo į trečiąsias šalis ar iš jų apribojimai – tai tokie apribojimai, dėl kurių nustatytą dieną nacionalinis įstatymų leidėjas jau buvo užbaigęs įstatymų leidybos procedūrą, ar apribojimai, kurie pagal nacionalinės teisės normas jau turi būti taikomi šią dieną buvusioms faktinėms aplinkybėms?

               2)

               Ar EB sutarties 56 straipsnio 1 dalis kartu su 58 straipsniu aiškintina taip, kad ji draudžia dalinį valstybėje narėje įsteigtos kapitalo bendrovės trečiojoje valstybėje esančiam paskolos davėjui, kuris kartu yra ir kapitalo bendrovės bendrasavininkas, išmokamų palūkanų, kaip vienos iš pelno išmokėjimo formų, apmokestinimą, kadangi tai yra savavališka diskriminacija arba užslėptas laisvo kapitalo judėjimo tarp valstybės narės ir trečiosios valstybės apribojimas?


title: Byla T-72/05 Deutsche Telekom AG2005 m. vasario 17 d. pareikštas ieškinys Vidaus rinkos derinimo tarnybai (prekių ženklams ir pramoniniam dizainui)

text:
               14.5.2005

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 115/23

      Deutsche Telekom AG2005 m. vasario 17 d. pareikštas ieškinys Vidaus rinkos derinimo tarnybai (prekių ženklams ir pramoniniam dizainui)
   (Byla T-72/05)
   (2005/C 115/45)
   Proceso kalba: vokiečių
   2005 m. vasario 17 d. Europos Bendrijų Pirmosios instancijos teisme buvo pareikštas Deutsche Telekom AG, įsteigtos Bonoje (Vokietija), atstovaujamos advokatų J.-C. Gaedertz ir D. R. Marschollek, ieškinys Vidaus rinkos derinimo tarnybai (prekių ženklams ir pramoniniam dizainui).
   Ieškovė Pirmosios instancijos teismo prašo:

               —

               panaikinti 2004 m. gruodžio 15 d. Vidaus rinkos derinimo tarnybos antrosios apeliacinės tarybos sprendimą;

               —

               priteisti iš atsakovės bylinėjimosi išlaidas.

         Ieškinio pagrindai ir pagrindiniai argumentai

               Prašomas registruoti Bendrijos prekių ženklas:

               Žodinis ženklas „Telekom Global Net“ 9, 16, 35, 36, 38, 39, 41 ir 42 klasių prekėms ir paslaugoms (elektroniniai instrumentai, spaustuvių gaminiai, reklama, finansai ir nekilnojamasis turtas, telekomunikacijos, pervežimai ir sandėliavimas, ugdymas, duomenų apdorojimo programų gamyba <...>) — Registracijos Nr. 2 168 169.

               Eksperto sprendimas:

               Atsisakyti registruoti prekių ženklą beveik visoms 9, 38 ir 42 klasių prekėms ir paslaugoms.

               Apeliacinės tarybos sprendimas:

               Atmesti ieškovės apeliaciją.

               Ieškinio pagrindai:

                           —

                           Prašomas registruoti prekių ženklas 9, 38 ir 42 klasių prekių ir paslaugų atžvilgiu nėra aprašomojo pobūdžio Tarybos reglamento (EB) Nr. 40/94 7 straipsnio 1 dalies c punkto prasme.

                           —

                           Prašomas registruoti prekių ženklas turi pakankamą skiriamąjį požymį Reglamento (EB) Nr. 40/94 7 straipsnio 1 dalies b punkto prasme.


title: Byla C-18/09 2009 m. sausio 14 d. pareikštas ieškinys byloje Europos Bendrijų Komisija prieš Ispanijos Karalystę

text:
               21.3.2009

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 69/27

         2009 m. sausio 14 d. pareikštas ieškinys byloje Europos Bendrijų Komisija prieš Ispanijos Karalystę

   (Byla C-18/09)
   (2009/C 69/49)
   Proceso kalba: ispanų
   Šalys

      Ieškovė: Europos Bendrijų Komisija, atstovaujama K. Simonsson ir L. Lozano Palacios

      Atsakovė: Ispanijos Karalystė
   Ieškovės reikalavimai

               —

               Pripažinti, kad palikdama galioti 2003 m. lapkričio 26 d. Įstatymą Nr. 48/2003 dėl bendrojo intereso uostų ekonominio režimo ir paslaugų teikimo, būtent jo 24 straipsnio 5 dalį ir 27 straipsnio 1, 2 ir 4 dalis, kuriose nustatyta uosto mokesčių lengvatų ir atleidimo nuo tokių mokesčių sistema, Ispanijos Karalystė neįvykdė įsipareigojimų pagal Bendrijos teisę, konkrečiai kalbant, pagal 1986 m. gruodžio 22 d. Tarybos reglamento (EEB) Nr. 4055/86 dėl laisvės teikti paslaugas principo taikymo jūrų transporto paslaugoms tarp valstybių narių bei valstybių narių ir trečiųjų šalių (1) 1 straipsnį.

               —

               Priteisti iš Ispanijos Karalystės bylinėjimosi išlaidas.

         Ieškinio pagrindai ir pagrindiniai argumentai
   Ispanijos teisės aktuose numatytos uosto mokesčių lengvatos ir atleidimai nuo tokių mokesčių. Šios lengvatos ir atleidimai priklauso nuo laivų kilmės ir paskirties uostų ir dėl jų palankesnės mokesčių tarifų normos taikomos, pirma, pervežimams tarp Ispanijos salų arba tarp Seutos bei Meliljos, antra, pervežimams tarp šių uostų ir Europos Sąjungos uostų ir, trečia, pervežimams tarp Europos Sąjungos uostų. Komisijos nuomone, dėl to šie teisės aktai yra diskriminuojančio pobūdžio.
   Ispanijos Karalystė, kuri remiasi aptariamų uostų ypatinga geografine padėtimi, nepaaiškino, kodėl ši priemonė būtina ir kodėl ji proporcinga. Nors Ispanijos Karalystė įsipareigojo padaryti aptariamų teisės aktų pakeitimus, Komisijai nėra žinoma apie kokio nors įstatymo priėmimą, kuris nutrauktų pažeidimą.

      (1)  OL L 378, p. 1; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 6 sk., 1 t., p. 174.


title: Byla C-181/06 2007 m. liepos 5 d. Teisingumo Teismo (antroji kolegija) sprendimas ( Tribunal Administrativo e Fiscal do Porto (Portugalija) prašymas priimti prejudicinį sprendimą) Deutsche Lufthansa AG prieš Ana — Aeroportos de Portugal SA (Oro transportas — Oro uostai — Antžeminės paslaugos — Rinkliavos rinkimas už oro uoste teikiamas administracines ir priežiūros paslaugas)

text:
               25.8.2007

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 199/11

         2007 m. liepos 5 d. Teisingumo Teismo (antroji kolegija) sprendimas (Tribunal Administrativo e Fiscal do Porto (Portugalija) prašymas priimti prejudicinį sprendimą) Deutsche Lufthansa AG prieš Ana — Aeroportos de Portugal SA

   (Byla C-181/06) (1)

   (Oro transportas - Oro uostai - Antžeminės paslaugos - Rinkliavos rinkimas už oro uoste teikiamas administracines ir priežiūros paslaugas)
   (2007/C 199/18)
   Proceso kalba: portugalų
   Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas
   Tribunal Administrativo e Fiscal do Porto
   Šalys pagrindinėje byloje
   Ieškovė: Deutsche Lufthansa AG

      Atsakovė: Ana — Aeroportos de Portugal SA

   Dalykas
   Prašymas priimti prejudicinį sprendimą — Tribunal Administrativo e Fiscal — 1996 m. spalio 15 d. Tarybos direktyvos 96/67/EB dėl patekimo į Bendrijos oro uostuose teikiamų antžeminių paslaugų rinką (OL L 272, p. 36) 16 straipsnio 3 dalies aiškinimas — Patekimas į Bendrijos oro uostuose teikiamų antžeminių paslaugų rinką — Rinkliavos rinkimas už patekimą į oro uoste teikiamų paslaugų ir priežiūros rinką
   Rezoliucinė dalis
   Bendrijos teisė draudžia tokias nacionalinės teisės nuostatas, kokios numatytos 1999 m. liepos 30 d. Dekreto Nr. 12/99 10 straipsnio 1 dalyje ir 1990 m. kovo 21 d. Įstatyminio dekreto Nr. 102/90, iš dalies pakeisto 1999 m. liepos 26 d. Įstatyminiu dekretu Nr. 280/99, 18 straipsnio 2 dalyje, išskyrus kai šiose nuostatose numatyta rinkliava už oro uoste teikiamas administracines ir priežiūros paslaugas mokėtina už visas ar dalį 1996 m. spalio 15 d. Tarybos direktyvos 96/67/EB dėl patekimo į Bendrijos oro uostuose teikiamų antžeminių paslaugų rinką priedo 1 punkte apibrėžtų paslaugų ir jeigu ji nėra pakartotinė rinkliava už paslaugas, už kurias jau buvo atlyginta sumokant kitą rinkliavą ar mokestį. Jei prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusiam teismui atlikus patikrinimą paaiškėtų, kad pagrindinėje byloje nagrinėjama rinkliava yra mokestis už naudojimąsi oro uosto įrenginiais, šis teismas turėtų patikrinti, ar nagrinėjama rinkliava atitinka Direktyvos 96/67 16 straipsnio 3 dalyje nurodytus tinkamumo, objektyvumo, aiškumo ir nediskriminavimo kriterijus.

      (1)  OL C 154, 2006 7 1.


title: Byla C-601/14: 2016 m. spalio 11 d. Teisingumo Teismo (didžioji kolegija) sprendimas byloje Europos Komisija/Italijos Respublika (Valstybės įsipareigojimų neįvykdymas — Direktyva 2004/80/EB — 12 straipsnio 2 dalis — Nacionalinės kompensacijų nukentėjusiesiems nuo smurtinių tyčinių nusikaltimų schemos, garantuojančios teisingą ir tinkamą kompensaciją — Nacionalinė schema, apimanti ne visus nacionalinėje teritorijoje padarytus smurtinius tyčinius nusikaltimus)

text:
               12.12.2016

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 462/2

         2016 m. spalio 11 d. Teisingumo Teismo (didžioji kolegija) sprendimas byloje Europos Komisija/Italijos Respublika

   (Byla C-601/14) (1)

   ((Valstybės įsipareigojimų neįvykdymas - Direktyva 2004/80/EB - 12 straipsnio 2 dalis - Nacionalinės kompensacijų nukentėjusiesiems nuo smurtinių tyčinių nusikaltimų schemos, garantuojančios teisingą ir tinkamą kompensaciją - Nacionalinė schema, apimanti ne visus nacionalinėje teritorijoje padarytus smurtinius tyčinius nusikaltimus))
   (2016/C 462/02)
   Proceso kalba: italų

      Šalys

      Ieškovė: Europos Komisija, atstovaujama E. Traversa ir F. Moro

      Atsakovė: Italijos Respublika, atstovaujama G. Palmieri, padedamos avvocati dello Stato G. Palatiello ir E. De Bonis

      Ieškovės pusėje įstojusi į bylą šalis: Europos Sąjungos Taryba, atstovaujama E. Moro, M. Chavrier ir K. Pleśniak

      Rezoliucinė dalis

               1.

               Nesiėmusi visų būtinų priemonių, kad tarpvalstybiniais atvejais užtikrintų kompensacijų visiems nukentėjusiesiems nuo smurtinių tyčinių nusikaltimų, padarytų jos teritorijoje, schemos buvimą, Italijos Respublika neįvykdė įsipareigojimo pagal 2004 m. balandžio 29 d. Tarybos direktyvos 2004/80/EB dėl kompensacijos nusikaltimų aukoms 12 straipsnio 2 dalį.

               2.

               Italijos Respublika padengia savo ir Europos Komisijos patirtas bylinėjimosi išlaidas.

               3.

               Europos Sąjungos Taryba padengia savo bylinėjimosi išlaidas

      (1)  OL C 89, 2015 3 16.


title: Byla T-496/14: 2014 m. birželio 26 d. pareikštas ieškinys byloje Berry Investments/Taryba

text:
               1.9.2014

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 292/53

         2014 m. birželio 26 d. pareikštas ieškinys byloje Berry Investments/Taryba

   (Byla T-496/14)
   2014/C 292/65
   Proceso kalba: graikų

      Šalys

      Ieškovė: Berry Investments, Inc. (Monrovija, Liberija), (atstovaujama advokatų B. Christianos ir S. Paliou)

      Atsakovė: Europos Sąjungos Taryba

      Reikalavimai

   Ieškovė Bendrojo Teismo prašo:

               —

               priteisti iš atsakovės sumokėti ieškovei 4 36  357,19 EUR sumą kaip žalos, patirtos dėl neteisėtų atsakovės veiksmų, atlyginimą su palūkanomis, skaičiuojamomis nuo neteisėto jos indėlių atėmimo (29/03/2013) iki sprendimo šioje byloje paskelbimo, o taip pat delspinigius, skaičiuojamus nuo sprendimo šioje byloje paskelbimo iki visiško sumokėjimo;

               —

               nepatenkinus pirmojo reikalavimo, nurodyti atsakovei sumokėti ieškovei 4/5 nurodytos sumos, t. y. 3 49  085,75 EUR sumą, kaip žalos, patirtos dėl neteisėtų atsakovės veiksmų, atlyginimą su palūkanomis, skaičiuojamomis nuo neteisėto jos indėlių atėmimo (29/03/2013) iki sprendimo šioje byloje paskelbimo, o taip pat delspinigius, skaičiuojamus nuo sprendimo šioje byloje paskelbimo iki visiško sumokėjimo;

               —

               nepatenkinus pirmesnių reikalavimų, nustatyti sumą, kurią atsakovė turi sumokėti ieškovei kaip žalos, patirtos dėl neteisėtų atsakovės veiksmų, atlyginimą;

               —

               priteisti iš atsakovės sumokėti ieškovei 50  000 EUR sumą kaip neturtinės žalos, patirtos dėl to, kad buvo pažeistas vienodo požiūrio principas, atlyginimą;

               —

               priteisti iš atsakovės sumokėti ieškovei 50  000 EUR sumą kaip neturtinės žalos, patirtos dėl to, kad buvo pažeista teisė į veiksmingą teisminę gynybą, atlyginimą, ir

               —

               priteisti iš atsakovės bylinėjimosi išlaidas.

      Ieškinio pagrindai ir pagrindiniai argumentai

   Šiuo ieškiniu ieškovė, remdamasi SESV 340 straipsnio antra dalimi, prašo, kad Europos Sąjungos Bendrasis Teismas, kuris yra kompetentingas pagal SESV 268 straipsnį, nurodytų atlyginti žalą, kurią ji patyrė dėl neteisėtų atsakovės veiksmų.
   Ieškovė tvirtina, jog tokia žala atsirado dėl to, kad atsakovė, viršydama įgaliojimus ir pažeisdama antrinę teisę bei bendruosius Sąjungos teisės principus, nurodė ir todėl lėmė ieškovės banko indėlių Cyprus Popular Bank Public Co Ltd. sumažinimą ir, bet kuriuo atveju, prie to prisidėjo.
   Konkrečiai ieškovė tvirtina, kad atsakovė padarė šiuos pagrindinių teisių ir bendrųjų Sąjungos teisės principų pažeidimus:

               —

               pirmą, pažeidė teisę į nuosavybę,

               —

               antrą, pažeidė vienodo požiūrio principą ir

               —

               trečia, pažeidė teisę į teisminę apsaugą ir teisinio saugumo principą.

               —

               Ieškovė tvirtina, jog įvykdytos žalos atlyginimui būtinos teismų praktikoje numatytos atsakovės deliktinės atsakomybės atsiradimo sąlygos.


title: 2012 m. lapkričio 22 d. Teismo sprendimas, byloje E-17/11 – „Aresbank SA“ prieš „Landsbankinn hf., Fjármálaeftirlitið“ (Finansų priežiūros institucija) ir Islandijos valstybę (Direktyva 94/19/EB – Direktyva 2000/12/EB – Direktyva 2006/48/EB – Priimtinumas – Nacionaliniai teisės aktai, kuriais priimamos EEE teisės nuostatos siekiant reglamentuoti išskirtinai vidaus situacijas – Indėlio sąvoka – Tarpbankinės paskolos – Abipusis leidimo įsteigti kredito institucijas ir vykdyti veiklą pripažinimas – EEE jungtinio komiteto sprendimų taikomumas

text:
               14.3.2013

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 75/13

         TEISMO SPRENDIMAS
   2012 m. lapkričio 22 d.
   byloje E-17/11
   „Aresbank SA“ prieš „Landsbankinn hf., Fjármálaeftirlitið“ (Finansų priežiūros institucija) ir Islandijos valstybę
   (Direktyva 94/19/EB – Direktyva 2000/12/EB – Direktyva 2006/48/EB – Priimtinumas – Nacionaliniai teisės aktai, kuriais priimamos EEE teisės nuostatos siekiant reglamentuoti išskirtinai vidaus situacijas – Indėlio sąvoka – Tarpbankinės paskolos – Abipusis leidimo įsteigti kredito institucijas ir vykdyti veiklą pripažinimas – EEE jungtinio komiteto sprendimų taikomumas
   2013/C 75/07
   Byloje E-17/11 „Aresbank SA“ prieš „Landsbankinn hf., Fjármálaeftirlitið“ (Finansų priežiūros institucija) ir Islandijos valstybę – dėl Hæstiréttur Íslands (Islandijos Aukščiausiasis Teismas) pagal ELPA valstybių susitarimo dėl Priežiūros institucijos ir Teisingumo Teismo įsteigimo 34 straipsnį Teismui pateikto PRAŠYMO išaiškinti Tarybos direktyvos 94/19/EB dėl indėlių garantijų sistemų 1straipsnio 1 dalyje nurodytą terminą „indėlis“, Teismas, sudarytas iš pirmininko Carl Baudenbacher, teisėjo pranešėjo Per Christiansen ir teisėjo Páll Hreinsson, 2012 m. lapkričio 22 d. priėmė sprendimą, kurio rezoliucinė dalis yra tokia:

               1)

               Tarybos direktyvos 94/19/EB dėl indėlių garantijų sistemų 1 straipsnio 1 dalis turėtų būti aiškinama taip: lėšos, kurias skolinanti kredito įstaiga suteikia besiskolinančiai kredito įstaigai ir kurios turi būti grąžintos iš anksto nustatytą datą kartu su specialiai sutartomis palūkanomis, turėtų būti laikomos indėliu, kaip apibrėžta toje nuostatoje. Tai taikoma net tada, kai lėšos nėra pervedamos į specialią sąskaitą skolinančiosios kredito įstaigos vardu; besiskolinančioji kredito įstaiga nėra išdavusi jokių specialių dokumentų, kuriuose būtų užregistruotas lėšų gavimas, nemokėjo su šiomis lėšomis susijusių įmokų į indėlininkų ir investuotojų garantijų fondą, o lėšos nebuvo užregistruotos kaip indėlis paskolą gavusios kredito įstaigos knygose.
               Tačiau tokios iš vienos kredito įstaigos kitai pervestos lėšos, remiantis paskolos sutartimi, laikomos indėliais, kurioms netaikomos Direktyvoje 94/19/EB numatytos garantijų sistemos. Todėl tokios lėšos negali būti grąžinamos pagal tą direktyvą. Taigi, gali būti daromas skirtumas tarp kriterijus atitinkančių indėlių funkcinės apibrėžties pagal Direktyvą 94/19/EB, kuri yra pagrįsta 1 straipsnio 1 dalimi, kuri turi būti skaitoma atsižvelgiant į 2 straipsnį, ir techninės apibrėžties, kuri taip pat apima indėlius, kuriems netaikomos Direktyvoje 94/19/EB numatytos garantijų sistemos ir kurie todėl negali būti grąžinami. Nacionalinis teismas turi nustatyti, kuri – techninė ar funkcinė – indėlio apibrėžtis turėtų būti taikoma pagal nacionalinę teisę šios bylos tikslais.

               2)

               Siekiant nustatyti, ar EEE skolinančios ir besiskolinančios kredito įstaigos paskola yra laikoma indėliu, kaip apibrėžta Direktyvos 94/19/EB 1 straipsnio 1 dalyje, nėra svarbu, ar besiskolinančio banko buveinės valstybė pasinaudoja Direktyvos 94/19/EB straipsnio 2 dalyje nurodyta teise netaikyti finansų įstaigų indėliams indėlių garantijos.

               3)

               Jei kredito įstaigai, skolinančiai lėšas tarpbankinėje rinkoje, leidžiama priimti indėlius iš plačiosios visuomenės, nėra svarbu, ar ši įstaiga kitos kredito įstaigos atžvilgiu tarpbankinę paskolą laikys indėliu, kaip apibrėžta Direktyvos 94/19/EB 1 straipsnio 1 dalyje, teigiant, kad ji nepriima tokių indėlių, bet finansuoja savo veiklą savininko įnašais ir išleisdama finansines priemones, vėliau perskolindama tuos pinigus tarpbankinėje rinkoje, nebent kompetentinga valdžios institucija būtų panaikinusi tos įstaigos leidimą pradėti ir vykdyti kredito įstaigos veiklą.


title: Byla T-346/14: 2014 m. gegužės 14 d. pareikštas ieškinys byloje Yanukovych/Taryba

text:
               4.8.2014

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 253/37

         2014 m. gegužės 14 d. pareikštas ieškinys byloje Yanukovych/Taryba

   (Byla T-346/14)
   2014/C 253/52
   Proceso kalba: anglų

      Šalys

      Ieškovas: Viktor Fedorovych Yanukovych (Kijevas, Ukraina), atstovaujamas QC T. Beazley

      Atsakovė: Europos Sąjungos Taryba

      Reikalavimai

   Ieškovas Bendrojo Teismo prašo:

               —

               panaikinti 2014 m. kovo 5 d. Tarybos sprendimą 2014/119/BUSP dėl ribojamųjų priemonių, taikytinų tam tikriems asmenims, subjektams ir įstaigoms atsižvelgiant į padėtį Ukrainoje (OL L 66, p. 26), iš dalies pakeistą 2014 m. balandžio 14 d. Tarybos sprendimu 2014/216/BUSP (OL L 111, p. 91), ir 2014 m. kovo 5 d. Tarybos reglamentą (ES) Nr. 208/2014 (OL L 66, p. 1) dėl ribojamųjų priemonių, taikytinų tam tikriems asmenims, subjektams ir įstaigoms atsižvelgiant į padėtį Ukrainoje, iš dalies pakeistą 2014 m. balandžio 14 d. Tarybos reglamentu (ES) 381/2014 (OL L 111, p. 33), tiek, kiek jie taikomi ieškovui ir

               —

               priteisti iš atsakovės bylinėjimosi išlaidas.

      Ieškinio pagrindai ir pagrindiniai argumentai

   Grįsdamas ieškinį ieškovas remiasi septyniais pagrindais.

               1.

               Pirmasis pagrindas susijęs su tuo, kad Europos Sąjungos Tarybos (toliau – Taryba) priimti sprendimas ir reglamentas teisiniu požiūriu nebuvo tinkamai pagrįsti. Šiam pagrindui paremti pateikti tokie argumentai: a) sprendimas neatitinka sąlygų, dėl kurių Taryba galėtų remtis ESS 29 straipsniu, t. y., be kita ko, kad i) Taryba aiškiai nurodė tikslus (stiprinti Ukrainoje teisinę valstybę ir žmogaus teisių laikymąsi), kurių ji negalėjo nurodyti, nes vėliau suformulavo pagrindus (susijusius su Ukrainos valstybinių lėšų pasisavinimu ir jų neteisėtu pervedimu už Ukrainos ribų, ką ieškovas ginčija), kurie nesuderinami arba neatitinka patvirtintų arba visų susijusių ESS 21 straipsnio tikslų. ii) Sprendimas ir reglamentas prieštarauja kitiems atitinkamiems tikslams, apibrėžtiems 21 straipsnyje, nes jais „nestiprinama ir nepalaikoma demokratija <...> [bei] tarptautinės teisės principai“, kadangi klaidingai tvirtinama, jog ieškovas, kuris yra teisėtas demokratiniu būdu išrinktas Ukrainos prezidentas, yra „buvęs prezidentas“, taip pažeidžiant Ukrainos teisę ir tarptautinę teisę, ir palaikomas „prezidentas ir vyriausybė par intérim“, kurie nebuvo išrinkti teisėtai ir demokratiškai, ir kurie šią valdžią įgijo neteisėtai, pažeisdami teisinės valstybės, demokratijos ir tarptautinės teisės principus. b) Sąlygos remtis SESV 215 straipsniu nebuvo įvykdytos, nes nebuvo jokio galiojančio sprendimo pagal ESS V antraštinės dalies 2 skyrių. c) Nėra pakankamo ryšio, kad būtų galima remtis SESV 215 straipsniu ieškovo atžvilgiu.

               2.

               Antrasis pagrindas susijęs su tuo, kad Taryba viršijo įgaliojimus. Realus Tarybos tikslas, siekiant įgyvendinti sprendimą (ir reglamentą) iš esmės buvo bandymas įtvirtinti Ukrainoje vadinamąją „pereinamąją tvarką“, kad būtų sukurti kuo glaudesni Ukrainos santykiai su Europos Sąjunga (tokiems glaudiems santykiams nepritarė demokratiškai išrinktas prezidentas ir vyriausybė), o ne įgyvendinti sprendime ir reglamente nurodytus tikslus.

               3.

               Trečiasis pagrindas susijęs su tuo, kad Taryba nemotyvavo ginčijamų sprendimo ir reglamento. Motyvai, dėl kurių ieškovas buvo nurodytas sprendime ir reglamente, yra (klaidingi) formalūs, netinkami ir nekonkretūs.

               4.

               Ketvirtasis pagrindas susijęs su tuo, jog ieškovas neatitiko kriterijų, kad atitinkamu laikotarpiu jį būtų galima nurodyti sprendime ir reglamente. Be to, Taryba nepateikė reikiamos informacijos, tačiau tuo metu, kai ieškovas buvo nurodytas a) jokia teisminė institucija ar kitoks kompetentingas organas jo nebuvo pripažinęs atsakingu už valstybės lėšų pasisavinimą ar neteisėtą jų pervedimą ir b) tuo metu, kai ieškovas buvo nurodytas, Ukrainoje jam nebuvo iškelta baudžiamoji byla siekiant ištirti nusikaltimus, susijusius su Ukrainos valstybės lėšų pasisavinimu ir neteisėtu jų pervedimu už Ukrainos ribų.

               5.

               Penktasis pagrindas susijęs su tuo, kad Taryba padarė aiškią vertinimo klaidą nurodydama ieškovą ginčijamose priemonėse. Be to, Taryba bet kuriuo atveju neturėjo jokių „konkrečių“ įrodymų, kurie patvirtintų ieškovo atžvilgiu pateiktų tvirtinimų „materialinį tikslumą“; be to, ji klaidingai rėmėsi tvirtinimais apie neteisėtą „pareinamąją tvarką“, kuria buvo siekiama užimti valdžią ir ji buvo aiškiai suinteresuota pateikti tokius tvirtinimus netinkamais tikslais.

               6.

               Šeštasis pagrindas susiję su tuo, kad buvo pažeista ieškovo teisė į gynybą ir (arba), kad buvo atsisakyta suteikti jam veiksmingą teisminę apsaugą. Be to, Taryba nepateikė ieškovui jokių pagrįstų motyvų, įskaitant jam nepalankius įrodymus, tiksliai nenurodė ir nepaaiškino aplinkybių, galinčių pateisinti lėšų įšaldymą, ir ieškovas buvo priverstas pateikti šį ieškinį per labai trumpą laiką.

               7.

               Septintasis pagrindas susijęs su tuo, kad buvo pažeistos ieškovo teisės į nuosavybę pagal Europos Sąjungos pagrindinių teisių chartijos 17 straipsnio 1 dalį, nes ribojančios priemonės yra nepateisinamas ir neproporcingas šių teisių ribojimas.