title: 2009 m. spalio 6 d. Teisingumo Teismo (pirmoji kolegija) sprendimas.#Europos Bendrijų Komisija prieš Ispanijos Karalystę.#Valstybės įsipareigojimų neįvykdymas - Laisvė teikti paslaugas -EB 49 straipsnis ir EEE susitarimo 36 straipsnis - Tiesioginiai mokesčiai - Pajamų mokestis - Atleidimo nuo mokesčio taikymas tik laimėjimams iš tam tikrų nacionalinių subjektų ir įstaigų organizuojamų loterijų, lošimų ir lažybų.#Byla C-153/08.

text:
      Byla C‑153/08
      Europos Bendrijų Komisija
      prieš
      Ispanijos Karalystę
      „Valstybės įsipareigojimų neįvykdymas – Laisvė teikti paslaugas – EB 49 straipsnis ir EEE susitarimo 36 straipsnis – Tiesioginiai mokesčiai – Pajamų mokestis – Atleidimo nuo mokesčio taikymas tik laimėjimams iš tam tikrų nacionalinių subjektų ir įstaigų organizuojamų loterijų ir azartinių
         lošimų“

      Sprendimo santrauka
      Laisvė teikti paslaugas – Apribojimai – Mokesčių teisės aktai
      (EB 46 straipsnio 1 dalis ir EB 49 straipsnis; EEE susitarimo 36 straipsnis)
      Valstybė narė, palikdama galioti mokesčių teisės aktus, kuriais atleidžiamos nuo mokesčio pajamos, gautos iš dalyvavimo loterijose,
         lošimuose ar lažybose, organizuotuose joje tam tikrų viešųjų subjektų ir įstaigų, įsisteigusių šioje valstybėje narėje ir
         vykdančių socialinę ar paramos veiklą, kuria nesiekiama pelno, kai šis atleidimas netaikomas pajamoms iš loterijų, lošimų
         ir lažybų, organizuotų subjektų ir įstaigų, įsisteigusių kitoje Sąjungos ar Europos ekonominės erdvės valstybėje narėje ir
         vykdančių tokios pačios rūšies veiklą, pažeidžia įsipareigojimus pagal EB 49 straipsnį ir Europos ekonominės erdvės susitarimo
         (EEE) 36 straipsnį.

      Iš tiesų pelno nesiekiantys viešieji subjektai ir socialinę ar paramos veiklą vykdančios įstaigos, įsisteigusios kitose valstybėse
         narėse nei atitinkama valstybė narė ir siekiantys tokių pačių tikslų kaip šios valstybės narės subjektai bei įstaigos, yra
         panašioje situacijoje kaip ir pastarieji.

      Šiomis aplinkybėmis reikia daryti išvadą, kad toks atleidimas nuo mokesčio, dėl kurio palankiau apmokestinami laimėjimai,
         išmokėti nacionalinėje teritorijoje įsteigtų subjektų ir įstaigų, yra diskriminacinis pelno nesiekiančių viešųjų subjektų
         ir socialinę ar paramos veiklą vykdančių įstaigų, įsisteigusių kitoje valstybėje narėje ir siekiančių tų pačių tikslų kaip
         ir pirmosios valstybės narės subjektai ir įstaigos, laisvės teikti paslaugas apribojimas.

      Būdamas diskriminacinio pobūdžio šis apribojimas gali būti pateisinamas tik su sąlyga, kad nacionalinio įstatymų leidėjo siekiami
         tikslai yra pagrįsti viešosios tvarkos, visuomenės saugumo ir visuomenės sveikatos pagrindais EB 46 straipsnio 1 dalies prasme
         ir kad šis apribojimas atitinka proporcingumo principą.

      Šiuo atžvilgiu jis nėra pateisinamas pinigų plovimo prevencijos ir kovos su sukčiavimu mokesčių srityje tikslu, jei valstybės
         narės valdžios institucijos negali pagrįstai, bendrai ir nedarant skirtumo daryti prielaidos, jog kitoje valstybėje narėje
         įsisteigę subjektai ir įstaigos verčiasi nusikalstama veikla. Be to, šiomis aplinkybėmis netaikyti atleidimo nuo mokesčio
         visiems šiems subjektams ir įstaigoms atrodo neproporcinga, nes taip viršijama tai, kas būtina kovai su nusikalstamumu. Kalbant
         apie kovą su priklausomybe nuo lošimo, negalima atmesti, jog šis tikslas galėtų būti laikomas patenkančiu į visuomenės sveikatos
         apsaugos sąvoką, vis dėlto laimėjimų atleidimu nuo mokesčio vartotojai gali būti skatinami dalyvauti loterijose, azartiniuose
         lošimuose ir lažybose, nes gali iš jų pasipelnyti, ir todėl jis nėra tinkamas nuosekliai užtikrinti tariamai siekiamų tikslų
         įgyvendinimą. Kalbant apie nuo mokesčio atleistų subjektų gautomis pajamomis visuomenei naudingų infrastruktūrų ir projektų
         finansavimą, reikia priminti, jog ekonominių priežasčių nėra tarp EB 46 straipsnyje numatytų pagrindų, kuriais būtų galima
         pateisinti Sutartimi užtikrintos laisvės teikti paslaugas apribojimus. Ta pati išvada taikoma viešosios tvarkos ir vartotojų
         apsaugos atvejais, kurie patenka Į privalomus bendrojo intereso pagrindus ir negali pateisinti diskriminacinio pobūdžio apribojimų.

      Galima daryti išvadą, kad ši diskriminacija nėra pateisinama EB 46 straipsnio 1 dalies prasme.
      Kadangi EEE susitarimo 36 straipsnio nuostatos turi tokią pačią taikymo sritį kaip ir iš esmės identiškos EB 49 straipsnio
         nuostatos, pirma išdėstyti samprotavimai taikomi mutatis mutandis ir šiam straipsniui.

      (žr. 33, 34, 38–41, 43, 45, 47–49 punktus ir rezoliucinę dalį)
TEISINGUMO TEISMO (pirmoji kolegija)
      SPRENDIMAS
      2009 m. spalio 6 d.(*)

      „Valstybės įsipareigojimų neįvykdymas – Laisvė teikti paslaugas –EB 49 straipsnis ir EEE susitarimo 36 straipsnis – Tiesioginiai mokesčiai – Pajamų mokestis – Atleidimo nuo mokesčio taikymas tik laimėjimams iš tam tikrų nacionalinių subjektų ir įstaigų organizuojamų loterijų, lošimų
         ir lažybų“

      Byloje C‑153/08
      dėl 2008 m. balandžio 15 d. pagal EB 226 straipsnį pareikšto ieškinio dėl įsipareigojimų neįvykdymo
      Europos Bendrijų Komisija, atstovaujama R. Lyal ir L. Lozano Palacios, nurodžiusi adresą dokumentams įteikti Liuksemburge,

      ieškovė,
      prieš
      Ispanijos Karalystę, atstovaujamą F. Díez Moreno, nurodžiusią adresą dokumentams įteikti Liuksemburge,

      atsakovę,
      TEISINGUMO TEISMAS (pirmoji kolegija),
      kurį sudaro kolegijos pirmininkas P. Jann, teisėjai M. Ilešič, A. Tizzano, E. Levits ir J.‑J. Kasel (pranešėjas),
      generalinis advokatas P. Mengozzi,
      kancleris R. Grass,
      atsižvelgęs į rašytinę proceso dalį,
      susipažinęs su 2009 m. liepos 16 d. posėdyje pateikta generalinio advokato išvada,
      priima šį
      Sprendimą
      1        Ieškiniu Europos Bendrijų Komisija Teisingumo Teismo prašo pripažinti, kad palikdama galioti mokesčių teisės aktus, kuriais
         apmokestinami laimėjimai, gauti iš visų rūšių ne Ispanijos Karalystėje organizuojamų loterijų, lošimų ir lažybų, nors iš šioje
         valstybėje narėje organizuojamų tam tikrų rūšių loterijų, lošimų ir lažybų gauti laimėjimai atleidžiami nuo pajamų mokesčio,
         Ispanijos Karalystė neįvykdė įsipareigojimų pagal Bendrijos teisę ir ypač pagal EB 49 straipsnį ir 1992 m. gegužės 2 d. Europos
         ekonominės erdvės susitarimo 36 straipsnį (OL L 1, p. 3, toliau – EEE susitarimas).

       Teisinis pagrindas
       EB sutartis ir EEE susitarimas
      2        Pagal EB 49 straipsnio pirmąją pastraipą:

      „Pagal toliau išdėstytas nuostatas Bendrijoje uždraudžiami laisvės teikti paslaugas apribojimai, taikomi valstybių narių nacionaliniams
         subjektams, kurie yra įsisteigę kitoje Bendrijos valstybėje negu valstybė, kurios subjektu yra asmuo, kuriam tos paslaugos
         teikiamos.“

      3        EEE susitarimo 36 straipsnio 1 dalyje numatyta:

      „Vadovaujantis šio Susitarimo nuostatomis Susitariančiųjų Šalių teritorijoje uždraudžiami laisvės teikti paslaugas apribojimai,
         taikomi EB valstybių narių ir ELPA [Europos laisvos prekybos asociacija] valstybių nacionaliniams subjektams, kurie yra įsisteigę
         kitoje EB valstybėje narėje ar ELPA valstybėje negu valstybė, kurios subjektu yra asmuo, kuriam tos paslaugos teikiamos“.

       Nacionalinės teisės aktai
      4        2006 m. lapkričio 28 d. Įstatymo 35/2006 dėl fizinių asmenų pajamų mokesčio ir iš dalies keičiančio įstatymus dėl pelno, ne
         rezidentų pajamų ir turto mokesčių (BOE, Nr. 285, 2006 m. lapkričio 29 d., p. 41734, toliau – Pajamų mokesčio įstatymas) 7 straipsnyje,
         kuriame nustatyta, kad tam tikros pajamos yra atleistos nuo pajamų mokesčio, numatyta:

      „Nuo mokesčio atleistos šios pajamos:
      <…>
      ñ) pajamos iš viešojo subjekto „Loterías y Apuestas del Estado“ (Nacionalinė viešoji loterijų ir lažybų įstaiga) ir Autonominių
         sričių organų ar įstaigų organizuojamų loterijų ir lažybų bei Ispanijos Raudonojo Kryžiaus organizuojamų burtų traukimų ir
         Organización Nacional de Ciegos Españoles (Nacionalinė ispanų aklųjų organizacija) licencijuotų lošimų.

      <…>“
      5        Taikant kitas Pajamų mokesčio įstatymo nuostatas, būtent jo 33.1, 45 straipsnius ir 63 straipsnio 1 dalį, pajamos, gautos
         iš kitų nacionalinių ar užsienio subjektų, įskaitant įsteigtus Europos Sąjungos ir Europos ekonominėje erdvės valstybėse narėse,
         organizuojamų loterijų, lošimų ir lažybų, įskaičiuojamos į mokesčio bazę ir apmokestinamos pagal progresyvinius pajamų mokesčio
         tarifus.

       Ikiteisminė procedūra
      6        2006 m. balandžio 4 d. oficialiu pranešimu Komisija informavo Ispanijos Karalystę, kad, jos nuomone, Ispanijos teisės aktuose
         numatytas laimėjimų iš loterijų, lošimų ir lažybų, organizuojamų ne šioje valstybėje narėje, apmokestinimas prieštarauja EB 49 straipsniui
         ir EEE susitarimo 36 straipsniui, nes šie laimėjimai apmokestinami pajamų mokesčiu, kai laimėjimai iš tam tikrų Ispanijos
         loterijų ir lošimų yra nuo jo atleisti, bei nurodė šiai valstybei jai pateikti savo pastabas šiuo klausimu.

      7        Atsakyme Ispanijos Karalystė nurodė, kad nagrinėjamas atleidimas nuo mokesčio taikomas tik tam tikrais atvejais ir yra susijęs
         su ypatingu organizuojančių įstaigų pobūdžiu. Nėra jokios diskriminacijos, nes paprastai Ispanijoje įsisteigę loterijų organizatoriai
         yra tokioje pačioje situacijoje kaip ir šioje valstybėje narėje neįsisteigę. Nagrinėjamam atleidimui nuo mokesčio pateisinti
         Ispanijos Karalystė nurodė kovą prieš žalingą šios veiklos poveikį ir didelę diskreciją, kurią valstybės narės turi reglamentuodamos
         šios rūšies lošimus.

      8        2006 m. gruodžio 15 d. Komisija priėmė pagrįstą nuomonę nurodydama Ispanijos Karalystei per du mėnesius nuo jos gavimo imtis
         būtinų priemonių, kad į ją būtų tinkamai atsižvelgta.

      9        2007 m. vasario 22 d. laišku Ispanijos vyriausybė informavo Komisiją, kad ji ir toliau laikosi savo pozicijos. Pajamų mokesčio
         įstatyme nėra diskriminacijos dėl loterijų ar azartinių lošimų organizatorių nacionalinės priklausomybės, buveinės ar įsisteigimo
         vietos ir jie pateisinami remiantis vartotojų apsaugos ir socialinės tvarkos pagrindais.

      10      Kadangi Komisijos Ispanijos Karalystės pateiktas atsakymas netenkino, ji nusprendė pareikšti šį ieškinį.

       Dėl ieškinio
       Šalių argumentai
      11      Komisija teigė, kad atsižvelgiant į Teisingumo Teismo praktiką laisvės teikti paslaugas srityje ir ypač 2003 m. lapkričio
         13 d. Sprendimą Lindman (C‑42/02, Rink. p. I‑13519) Pajamų mokesčio įstatymas yra diskriminacinis, nes dėl jo sunkiau teikti paslaugas tarp Ispanijos
         Karalystės ir kitų valstybių narių nei vien Ispanijoje ir jis gali atgrasyti Ispanijoje gyvenančius asmenis dalyvauti loterijose,
         kurių organizatoriai įsisteigę kitose Sąjungos ar Europos ekonominės erdvės valstybėse narėse. Todėl šis teisės aktas prieštarauja
         EB 49 straipsniui ir EEE susitarimo 36 straipsniui.

      12      Žinoma, kad šiuo atveju nagrinėjamas atleidimas nuo mokesčio taikomas ne visiems Ispanijoje įsisteigusiems loterijų ir azartinių
         lošimų organizatoriams, t. y. taikomas tik tam tikroms nustatytoms įstaigoms. Vis dėlto neatsižvelgiant į tai, šis atleidimas
         nuo mokesčio išlieka diskriminacinis, nes taikomas tik šioje valstybėje narėje įsisteigusioms įstaigoms.

      13      Didele diskrecija, kurią turi valstybės narės, reguliuodamos šios rūšies veiklą, negalima pateisinti Pajamų mokesčio įstatyme
         numatyto atleidimo nuo mokesčio. Iš tiesų šiame įstatyme, užuot reikalavus tam tikrų savybių siekiant taikyti lengvatinį apmokestinimą,
         atleidimo nuo mokesčio taikymas ribojamas tiksliai apibrėžtomis įstaigomis, nors kartu jame kitoms įstaigoms, kurioms netaikomas
         lengvatinis apmokestinimas, tarp kurių yra tokios pačios rūšies įstaigų, esančių kitose valstybėse narėse nei Ispanijos Karalystė,
         ar įstaigų, siekiančių tokių pačių tikslų kaip ir minėtame įstatyme nustatytos įstaigos, leidžiama teikti panašias paslaugas.

      14      Be to, iš minėto sprendimo Lindman 25 punkto matyti, jog tam, kad valstybė narė galėtų remtis pateisinančiomis priežastimis, kartu su jomis turėtų būti pateikta
         analizė dėl šios valstybės priimtos ribojančios priemonės būtinybės ir proporcingumo. Tačiau šiuo atveju Ispanijos vyriausybė
         nepateikė jokios informacijos, kuri galėtų pateisinti ginčijamą atleidimą nuo mokesčio.

      15      Komisija taip pat pažymi, kad imtis atleidimo nuo mokesčio priemonės nėra pats geriausias būdas pasiekti Ispanijos Karalystės
         tikslą atgrasyti nuo azartinių lošimų; šis atleidimas nuo mokesčio veikiau skatina piliečius dalyvauti šiuose lošimuose.

      16      Kalbant apie pinigų plovimo prevencijos ir kovos su sukčiavimu mokesčių srityje tikslus, pažymėtina, jog Komisija tvirtina
         nesuprantanti, kaip nagrinėjamas atleidimas nuo mokesčio galėtų pagelbėti, kaip tvirtina Ispanijos Karalystė, įgyvendinti
         šiuos tikslus. Atvirkščiai, Komisija mano, kad prireikus kova prieš tokią veiklą galėtų pateisinti nagrinėjamo atleidimo panaikinimą,
         bet jokiu atveju ne jo tolesnį taikymą. Ji priduria, kad pinigų plovimo prevencijos priemonės jau užtikrina reikšmingą apsaugą,
         dėl kurios tokios priemonės, kokios nagrinėjamos šiuo atveju, tampa nenaudingos.

      17      Dėl būtinybės užtikrinti vartotojų apsaugą pagal Ispanijoje nustatytas taisykles Komisija mano, kad negalima pagrįstai teigti,
         jog šiai apsaugai kelia grėsmę tai, kad nagrinėjamas loterijas organizuoja kitose valstybėse narėse įsisteigusios įstaigos.
         Iš tiesų, be to, kad nagrinėjama veikla jau yra reguliuojama kiekvienoje valstybėje narėje, egzistuoja Bendrijos teisę atitinkančios
         kontrolės sistemos, kurios gali užtikrinti šią apsaugą.

      18      Bet kuriuo atveju Pajamų mokesčio įstatymas yra diskriminacinis ir todėl negalima remtis nurodytomis pateisinančiomis priežastimis.

      19      Ispanijos Karalystė ginčija įsipareigojimų neįvykdymą, pirmiausia tvirtindama, kad nagrinėjamas atleidimas nuo mokesčio nėra
         diskriminacinis apribojimas. Šis atleidimas, kurio taikymo apimtis susijusi su asmenimis tiek, kiek jo taikymas ribojamas
         konkrečiomis valstybės ar autonominių sričių viešosiomis įstaigomis, Ispanijos Raudonuoju Kryžiumi ir Nacionaline ispanų aklųjų
         organizacija, tikrai lemia kitokį apmokestinimą nei subjektų ir įstaigų, kurie nenumatyti minėtoje nuostatoje. Vis dėlto šis
         kitoks apmokestinimas nėra nei diskriminacinis, nei prieštaraujantis vienodo požiūrio principui, nes ginčijamoje nuostatoje
         nenumatytos įstaigos nėra tokioje pačioje situacijoje kaip tie asmenys, kurie pakliūva į jos taikymo apimtį.

      20      Ispanijos Karalystė patikslina, kad į nagrinėjamo atleidimo nuo mokesčio apimtį pakliūva ne visos Ispanijoje ar Ispanijoje
         buveinę turinčių įstaigų organizuotos loterijos, azartiniai lošimai ir lažybos. Taigi atsižvelgiant į šį atleidimą pajamos,
         išmokėtos buveinę Ispanijoje turinčių subjektų organizuotų lošimų atveju, yra taip pat apmokestinamos kaip ir pajamos, išmokėtos
         buveinės šioje valstybėje neturinčių subjektų organizuotų lošimų atveju. Todėl negalima daryti išvados, kad dėl minėto atleidimo
         atsiranda ar gali atsirasti Ispanijoje neįsisteigusių organizatorių diskriminacija. Nėra jokios tokių pačių, kokios išvardytos
         Pajamų mokesčio įstatyme, buveinės Ispanijoje neturinčių įstaigų diskriminacijos, nes jame neapibrėžiama atleidimo nuo mokesčio
         taikymo apimtis remiantis tam tikrais nustatytais požymiais ir nepateikiama jokios nuorodos į atitinkamų įstaigų nacionalinės
         priklausomybės ir įsisteigimo vietos sąvokas.

      21      Atvirkščiai nei teigia Komisija, minėtame sprendime Lindman įtvirtinta teismo praktika šiuo atveju netaikoma, nes, skirtingai nei pagal toje byloje, kurioje buvo priimtas šis sprendimas,
         nagrinėtus Suomijos teisės aktus, pagal Pajamų mokesčio įstatymą iš esmės pajamų mokesčiu būtų apmokestinamos pajamos iš loterijų,
         azartinių lošimų ir lažybų, neatsižvelgiant į jų organizavimo vietą ar jų organizatorių buveinės vietą.

      22      Subsidiariai Ispanijos Karalystė nurodo, kad net manant, jog nagrinėjamas atleidimas šiuo atveju yra diskriminacinis laisvės
         teikti paslaugas apribojimas, atsižvelgiant į ypatingą nagrinėjamą veiklą, šis apribojimas gali būti pateisintas socialinės
         tvarkos pagrindais, pinigų plovimo prevencijos ir kovos su sukčiavimu mokesčių srityje priežastimis bei vartotojų apsaugos
         tikslais.

      23      Pirmiausia, kalbant apie socialinę tvarką, Ispanijos Karalystė mano, kad tiek, kiek šiuo atveju nagrinėjami teisės aktai yra
         analogiški tiems, su kuriais Teisingumo Teismas susipažino bylose, kuriose priimti 1994 m. kovo 24 d. Sprendimas Schindler (C‑275/92, Rink. p. I‑1039), 1999 m. rugsėjo 21 d. Sprendimas Läärä (C‑124/97, Rink. p. I‑6067) bei 1999 m. spalio 21 d. Sprendimas Zenatti (C‑67/98, Rink. p. I‑728), šiuose sprendimuose nurodytas Teisingumo Teismo vertinimas turi būti taikomas šiuo atveju.

      24      Iš šių sprendimų ypač matyti, kad valstybės narės turi didelę diskreciją loterijų ir kitų azartinių lošimų srityje tam, kad
         apsaugotų vartotojus ir socialinę tvarką.

      25      Būtent dėl to buvo numatytas ginčijamas atleidimas nuo mokesčio, t. y. viena vertus, iš esmės siekiant atgrasyti nuo lošimo
         įtvirtinant šios rūšies pajamų apmokestinimo principą ir, kita vertus, nustatant preferencinį pajamų iš viešųjų įstaigų organizuojamų
         loterijų ir lošimų apmokestinimą dėl infrastruktūrų visuomenei naudingiems tikslams finansavimo.

      26      Antra, dėl pinigų plovimo prevencijos ir kovos su sukčiavimu mokesčių srityje Ispanijos Karalystė nurodo, kad šių tikslų įgyvendinimui
         būtų labai pakenkta, jei ginčijamas atleidimas nuo mokesčio turėtų būti taikomas pajamoms iš lošimų, organizuotų tam tikrų
         viešųjų ar pagalbos organų, kuriems netaikomi Ispanijos teisės aktai, nes mokesčių administracija neturėtų galimybės kontroliuoti
         jų pajamų taip, kaip ji tai daro dabar.

      27      Trečia, dėl vartotojų apsaugos Ispanijos Karalystė primena, kad Ispanijoje loterijų, azartinių lošimų ir lažybų organizavimas
         yra veikla, kuriai taikomi teisės aktai, skirti apsaugoti lošėjų teises ir interesus užtikrinant nepertraukiamą galiojančių
         teisės aktų taikymą. Dėl nagrinėjamo atleidimo išplėtimo apimant ir įstaigas, kurioms netaikomi minėtų lošimų organizavimą
         įtvirtinantys teisės aktai, būtų sumažintas vartotojų apsaugos lygis. Todėl minėtas atleidimas nuo mokesčio pateisinamas būtinybe
         užtikrinti vartotojų apsaugą, kuri, Ispanijos institucijų nuomone, yra įgyvendinta, t. y. pagrindu, kurį Teisingumo Teismas
         savo praktikoje plačiai pripažino.

       Teisingumo Teismo vertinimas
       Dėl nevienodo vertinimo, susijusio su nacionaline priklausomybe
      28      Pirmiausia reikia priminti, kad pagal nusistovėjusią teismų praktiką, nors tiesioginių mokesčių sistemos reguliavimas priskirtinas
         valstybių narių kompetencijai, jos privalo šia teise naudotis laikydamosi Bendrijos teisės (1995 m. rugpjūčio 11 d. Sprendimo
         Wielockx, C‑80/94, Rink. p. I‑2493, 16 punktas; 1998 m. liepos 16 d. Sprendimo ICI, C‑264/96, Rink. p. I‑4695, 19 punktas; 1999 m. balandžio 29 d. Sprendimo Royal Bank of Scotland, C‑311/97, Rink. p. I‑2651, 19 punktas; 2000 m. birželio 6 d. Sprendimo Verkooijen, C‑35/98, Rink. p. I‑4071, 32 punktas ir minėto sprendimo Lindman 18 punktas).

      29      Kalbant apie Sutarties nuostatas dėl laisvės teikti paslaugas, kaip Teisingumo Teismas yra pažymėjęs dėl loterijų organizavimo,
         jos taikomos veiklai, kurią sudaro dalyvavimas už atlygį piniginiame lošime (žr. minėto sprendimo Lindman 19 punktą). Be to, laisve teikti paslaugas naudojasi ir paslaugų teikėjas, ir jų gavėjas (žr. 2009 m. rugsėjo 8 d. Sprendimo
         Liga Portuguesa de Futebol Profissional ir Bwin International, C‑42/07, Rink. p. I‑0000, 51 punktą)

      30      Be to, Teisingumo Teismas yra ne kartą nusprendęs, kad nors valstybė narė gali teisėtai numatyti mokesčių lengvatas tik subjektams,
         siekiantiems tam tikrų bendrojo intereso tikslų, vis dėlto valstybė narė neturėtų numatyti tokios lengvatos vien jos teritorijoje
         įsisteigusiems subjektams, dėl kurių veiklos ji gali būti atleista nuo tam tikrų pareigų. (žr., be kita ko, 2009 m. sausio
         27 d. Sprendimo Persche, C‑318/07, Rink. p. I‑0000, 44 punktą).

      31      Konkrečiai kalbant, jei subjektas, pripažįstamas tenkinančiu bendrąjį interesą vienoje valstybėje narėje, atitinka reikalavimus,
         šiuo tikslu keliamus kitos valstybės narės teisės aktuose, ir jei jo tikslas yra skatinti identiškus visuomenės interesus,
         todėl jis galėtų būti pripažintas šioje valstybėje narėje tenkinančiu bendrąjį interesą, tos valstybės narės institucijos
         negali atimti iš šio subjekto teisės į vienodą požiūrį, vien remdamosi tuo, kad jis nėra įsisteigęs jos teritorijoje (šiuo
         klausimu žr. 2006 m. rugsėjo 14 d. Sprendimo Centro di Musicologia Walter Stauffer, C‑386/04, Rink. p. I‑8203, 40 punktą; 2007 m. rugsėjo 11 d. Sprendimo Schwarz ir Gootjes-Schwarz, C‑76/05, Rink. p. I‑6849, 81 punktą ir minėto sprendimo Persche 49 punktą).

      32      Teisingumo Teismas dėl to nusprendė, kad vienoje valstybėje narėje įsisteigęs subjektas, tenkinantis šiuo tikslu kitos valstybės
         narės numatytas sąlygas mokesčių lengvatoms gauti, pastarosios valstybės narės suteikiamų mokesčių lengvatų, kuriomis siekiama
         paskatinti nagrinėjamą bendrojo intereso veiklą, atžvilgiu yra panašioje situacijoje kaip ir pastarojoje valstybėje narėje
         įsisteigę subjektai, pripažinti tenkinančiais bendrąjį interesą (minėto sprendimo Persche 50 punktas).

      33      Taigi, kaip pažymėjo generalinis advokatas savo išvados 66 punkte, reikia pripažinti, kad pelno nesiekiantys viešieji subjektai
         ir socialinę ar pagalbos veiklą vykdančios įstaigos, įsisteigusios kitose valstybėse narėse nei Ispanijos Karalystė ir siekiantys
         tokių pačių tikslų kaip ir Pajamų mokesčio įstatymo 7 straipsnio ñ punkte numatyti subjektai bei įstaigos, yra panašioje situacijoje
         kaip ir pastarieji.

      34      Šiomis aplinkybėmis reikia daryti išvadą, kad Pajamų mokesčio įstatymo 7 straipsnio ñ punkte numatytas atleidimas nuo mokesčio
         dėl to, jog dėl jo palankiau apmokestinamos pajamos, išmokėtos šioje nuostatoje išvardytų subjektų ir įstaigų, yra diskriminacinis
         pelno nesiekiančių viešųjų subjektų ir socialinę ar pagalbos veiklą vykdančių įstaigų, įsisteigusių kitoje valstybėje narėje
         nei Ispanijos Karalystė ir siekiančių tų pačių tikslų kaip ir šioje nuostatoje nustatyti subjektai ir įstaigos, laisvės teikti
         paslaugas apribojimas.

      35      Vis dėlto ši išvada taikoma tik subjektams ir įstaigoms, kurios gali būti lyginamos su minėtoje nuostatoje išvardytais subjektais
         ir įstaigomis, bei negali būti taikoma, atvirkščiai, nei teigia Komisija, visiems loterijų, lošimų ir lažybų organizatoriams,
         įsisteigusiems kitoje valstybėje narėje nei Ispanijos Karalystė. Iš tiesų jie visi nėra panašioje situacijoje, kokioje yra
         Pajamų mokesčio įstatymo 7 straipsnio ñ punkte išvardyti subjektai ir įstaigos. Galima daryti išvadą, kad Komisijos ieškinio
         dalis, susijusi su kitos valstybės narės nei Ispanijos Karalystė loterijų ir lažybų organizatoriais, kurie nėra objektyviai
         panašūs į minėtoje nuostatoje išvardytus subjektus ir įstaigas, turi būti atmesta.

       Dėl diskriminacijos pateisinimo
      36      Pirmiausia reikia priminti, kad nors Teisingumo Teismo praktikoje aiškiai apibrėžtais privalomaisiais bendrojo intereso pagrindais,
         tarp kurių yra tokie tikslai, kaip antai vartotojų apsauga, su lošimu susijusio sukčiavimo ir piliečių skatinimo pernelyg
         išlaidauti prevencija bei bendra socialinės tvarkos pažeidimų prevencija (žr., be kita ko, minėto sprendimo Liga Portuguesa de Futebol Profissional ir Bwin International 56 punktą), gali būti pateisinami laisvės teikti paslaugas apribojimai, neatsižvelgiant į tai vis dėlto šiais tikslais negali
         būti pateisinami diskriminaciniu būdu taikomi apribojimai (šiuo klausimu žr. 1995 m. lapkričio 30 d. Sprendimo Gebhard, C‑55/94, Rink. p. I‑4165, 37 punktą; 2003 m. lapkričio 6 d. Sprendimo Gambelli ir kt., C‑243/01, Rink. p. I‑13031, 65 punktą; 2007 m. kovo 6 d. Sprendimo Placanica ir kt., C‑338/04, C‑359/04 ir C‑360/04, Rink. p. I‑1891, 49 punktą ir minėto sprendimo Liga Portuguesa de Futebol Profissional ir Bwin International 60 punktą).

      37      Iš Teisingumo Teismo praktikos taip pat matyti, kad kai priemonė ar apribojimas, koks nagrinėjamas šiuo atveju, yra diskriminacinis,
         jis nesuderinamas su Bendrijos teise, nebent patenka į aiškiai nukrypti leidžiančių nuostatų taikymo sritį, kaip antai EB 46 straipsnis,
         į kurį nukreipia EB 55 straipsnis, t. y. tokia priemonė ar apribojimas gali būti pateisinti viešąja tvarka, visuomenės saugumu
         ir visuomenės sveikata (2003 m. sausio 16 d. Sprendimo Komisija prieš Italiją, C‑388/01, Rink. p. I‑721, 19 punktas).

      38      Todėl šiuo atveju nagrinėjamas apribojimas gali būti pateisinamas tik su sąlyga, kad Ispanijos įstatymų leidėjo siekti tikslai
         yra pagrįsti viešosios tvarkos, visuomenės saugumo ir visuomenės sveikatos pagrindais EB 46 straipsnio 1 dalies prasme ir
         kad šis apribojimas atitinka proporcingumo principą. Šiuo atžvilgiu primintina, kad nacionalinės teisės aktai gali užtikrinti
         nurodyto tikslo įgyvendinimą, tik jeigu jais iš tikrųjų nuosekliai ir sistemiškai siekiama šio tikslo (2009 m. kovo 10 d.
         Sprendimo Hartlauer, C‑169/07, Rink. p. I‑0000, 55 punktas ir minėto sprendimo Liga Portuguesa de Futebol Profissional ir Bwin International 61 punktas).

      39      Pirma, kalbant apie pinigų plovimo prevencijos ir kovos su sukčiavimu mokesčių srityje tikslą, nereikia nustatyti, ar šis
         tikslas kyla iš viešosios tvarkos sąvokos. Šiuo klausimu užtenka pripažinti, kad, kaip matyti iš Teisingumo Teismo praktikos,
         valstybės narės valdžios institucijos negali pagrįstai, bendrai ir nedarant skirtumo daryti prielaidos, jog kitoje valstybėje
         narėje įsisteigę subjektai ir įstaigos verčiasi nusikalstama veikla. Šiomis aplinkybėmis bendrai netaikyti atleidimo nuo mokesčio
         šiems subjektams ir įstaigoms atrodo neproporcinga, nes taip viršijama tai, kas būtina kovai su nusikalstamumu. Iš tiesų yra
         daug priemonių kontroliuoti veiklą ir jos ataskaitas (šiuo klausimu žr. minėto sprendimo Gambelli ir kt. 74 punktą ir sprendimo Centro di Musicologia Walter Stauffer 61 punktą).

      40      Antra, dėl kovos su priklausomybe nuo lošimo pažymėtina, kad negalima atmesti, jog šis tikslas galėtų būti laikomas patenkančiu
         į visuomenės sveikatos apsaugos sąvoką, ir šiuo atveju visų pirma reikia pripažinti, kad Ispanijos Karalystė nepateikė jokios
         informacijos, kuria remiantis būtų galima nustatyti, jog ši liga Ispanijoje taip paplitusi visuomenėje, kad ji galėtų būti
         laikoma sukeliančia riziką visuomenės sveikatai.

      41      Be to, kaip generalinis advokatas nurodė savo išvados 85 punkte, pajamų atleidimu nuo mokesčio vartotojai gali būti skatinami
         dalyvauti loterijose, azartiniuose lošimuose ir lažybose, nes gali iš jų pasipelnyti, ir todėl jis nėra tinkamas nuosekliai
         užtikrinti tariamai siekiamų tikslų įgyvendinimą.

      42      Galiausiai, kadangi ginčijamu atleidimu neatsižvelgiama į skirtingas lošimų rūšis, Ispanijos Karalystė negali pagrįstai teigti,
         kad šiuo atleidimu siekiama nukreipti lošėjų norą lošti į tam tikrus lošimus, dėl kurių lošimo eigos ypatybių yra mažesnė
         priklausomybės grėsmė.

      43      Trečia, kalbant apie Ispanijos Karalystės argumentą, pagal kurį subjektų ir įstaigų gautomis pajamomis, kurioms taikomas ginčijamas
         atleidimas nuo mokesčio, prisidedama prie visuomenei naudingų infrastruktūrų ir projektų finansavimo, reikia priminti, jog
         Teisingumo Teismas jau yra nusprendęs, kad nėra nesvarbu, jog loterijomis ir kitais piniginiais lošimais galima reikšmingai
         finansuoti veiklą, kuria nesiekiama pelno, ar bendrąjį interesą, tačiau vien ši priežastis negali objektyviai pateisinti laisvės
         teikti paslaugas apribojimų (žr., be kita ko, minėto sprendimo Schindler 60 punktą ir sprendimo Zenatti 36 punktą). Be to, iš Teisingumo Teismo praktikos matyti, kad ekonominių priežasčių nėra tarp EB 46 straipsnyje numatytų
         pagrindų, kuriais būtų galima pateisinti Sutartimi užtikrintos laisvės teikti paslaugas apribojimus (žr., be kita ko, minėtų
         sprendimo Komisija prieš Italiją 19 ir 22 punktus ir sprendimo Gambelli ir kt. 61 punktą).

      44      Ketvirta, kalbant apie socialinės tvarkos ir vartotojų apsaugą, svarbu pažymėti, kad, atvirkščiai nei teigia Ispanijos Karalystė,
         Teisingumo Teismo vertinimas, įtvirtintas minėtame sprendime Schindler, sprendime Läärä ir kt. ir sprendime Zenatti, kiek jis susijęs su pateisinančiomis priežastimis, negali būti taikomas šiuo atveju.

      45      Iš tiesų, atvirkščiai nei bylose, kuriose priimti minėti sprendimai, nagrinėti apribojimai, šiuo atveju nagrinėjamas apribojimas
         nėra visiems vienodai taikomas, tačiau vis tiek yra diskriminacinis. Todėl jo negalima pateisinti privalomaisiais bendrojo
         intereso pagrindais, kaip antai socialinės tvarkos ar vartotojų apsauga.

      46      Reikia pridurti, kad bet kuriuo atveju, kaip generalinis advokatas pažymėjo savo išvados 93 ir 104 punktuose, nagrinėjamu
         atleidimo nuo mokesčio negalima užtikrinti, viena vertus, socialinės tvarkos apsaugos, nes juo vietoj atgrasymo skatinamas
         dalyvavimas loterijose ir lažybose, ir, kita vertus, vartotojų apsaugos, nes nėra jokio tiesioginio ryšio tarp šio atleidimo
         ir administracinių priemonių, kuriomis siekiama apsaugoti vartotojų interesus.

      47      Galima daryti išvadą, kad nagrinėjamas atleidimas nuo mokesčio nėra pateisinamas EB 46 straipsnio 1 dalies prasme.

      48      Tiek, kiek EEE susitarimo 36 straipsnio nuostatos yra tokios pačios teisinės apimties kaip ir iš esmės identiškos EB 49 straipsnio
         nuostatos, pirma išdėstyti samprotavimai taikomi mutatis mutandis ir šiam straipsniui.

      49      Atsižvelgiant į tai, kas išdėstyta, reikia pripažinti, kad palikdama galioti mokesčių teisės aktus, kuriais atleidžiamos nuo
         mokesčio pajamos, gautos iš dalyvavimo loterijose, lošimuose ar lažybose, organizuotuose Ispanijos Karalystėje tam tikrų viešųjų
         subjektų ir įstaigų, įsisteigusių šioje valstybėje narėje ir vykdančių socialinę ar pagalbos veiklą, kuria nesiekiama pelno,
         kai šis atleidimas netaikomas pajamoms iš loterijų, lošimų ir lažybų, organizuotų subjektų ir įstaigų, įsisteigusių kitoje
         Sąjungos ar Europos ekonominės erdvės valstybėje narėje ir vykdančių tokios pačios rūšies veiklą, Ispanijos Karalystė pažeidė
         įsipareigojimus pagal EB 49 straipsnį ir EEE susitarimo 36 straipsnį.

       Dėl bylinėjimosi išlaidų
      50      Pagal Procedūros reglamento 69 straipsnio 2 dalį pralaimėjusiai šaliai nurodoma padengti bylinėjimosi išlaidas, jei laimėjusi
         šalis to reikalavo. Tačiau pagal 69 straipsnio 3 dalį, jeigu kiekvienos šalies dalis reikalavimų patenkinama, o dalis atmetama,
         Teisingumo Teismas gali paskirstyti bylinėjimosi išlaidas šalims arba nurodyti kiekvienai padengti savo išlaidas. Kadangi
         dalis Komisijos ir Ispanijos Karalystės reikalavimų atmesta, reikia nuspręsti, kad kiekviena šalis padengia savo bylinėjimosi
         išlaidas.

      Remdamasis šiais motyvais, Teisingumo Teismas (pirmoji kolegija) nusprendžia:
      1.      Palikdama galioti mokesčių teisės aktus, kuriais atleidžiamos nuo mokesčio pajamos, gautos iš dalyvavimo loterijose, lošimuose
            ar lažybose, organizuotuose Ispanijos Karalystėje tam tikrų viešųjų subjektų ir įstaigų, įsisteigusių šioje valstybėje narėje
            ir vykdančių socialinę ar pagalbos veiklą, kuria nesiekiama pelno, kai šis atleidimas netaikomas pajamoms iš loterijų, lošimų
            ir lažybų, organizuotų subjektų ir įstaigų, įsisteigusių kitoje Sąjungos ar Europos ekonominės erdvės valstybėje narėje ir
            vykdančių tokios pačios rūšies veiklą, Ispanijos Karalystė pažeidė įsipareigojimus pagal EB 49 straipsnį ir 1992 m. gegužės
            2 d. Europos ekonominės erdvės susitarimo 36 straipsnį.
      2.      Atmesti likusią ieškinio dalį.
      3.      Europos Bendrijų Komisija ir Ispanijos Karalystė padengia savo bylinėjimosi išlaidas.
      Parašai.
      * Proceso kalba: ispanų.


2002 m. vasario 26 d. Teisingumo Teismo sprendimas. # Europos Sąjungos Taryba prieš Boehringer Ingelheim Vetmedica GmbH ir C. H. Boehringer Sohn. # Apeliacinis skundas - Priimtinumas. # Byla C-23/00 P.


title: 2009 m. gegužės 7 d. Teisingumo Teismo (trečioji kolegija) sprendimas.#Siebrand BV prieš Staatssecretaris van Financiën.#Prašymas priimti prejudicinį sprendimą: Hoge Raad der Nederlanden - Nyderlandai.#Kombinuotoji nomenklatūra - 2206 ir 2208 tarifinės pozicijos - Fermentuotas gėrimas, kurio sudėtyje yra distiliuoto alkoholio - Gėrimas, pagamintas iš vaisių arba natūralaus produkto - Medžiagų pridėjimas - Pasekmės - Pirminio gėrimo skonio, kvapo ir išvaizdos praradimas.#Byla C-150/08.

text:
      Byla C‑150/08
      Siebrand BV
      prieš
      Staatssecretaris van Financiën
      (Hoge Raad der Nederlanden prašymas priimti prejudicinį sprendimą)

      „Kombinuotoji nomenklatūra – 2206 ir 2208 tarifinės pozicijos – Fermentuotas gėrimas, kurio sudėtyje yra distiliuoto alkoholio – Gėrimas, pagamintas iš vaisių arba natūralaus produkto − Medžiagų pridėjimas – Pasekmės – Pirminio gėrimo skonio, kvapo ir išvaizdos praradimas“
      Sprendimo santrauka
      Bendrasis muitų tarifas – Tarifinės pozicijos – Fermentuoti gėrimai, kurių sudėtyje yra distiliuoto alkoholio, pagaminti iš
            vaisių arba natūralaus produkto, į kuriuos dar pridedama įvairių medžiagų
      (Tarybos reglamento Nr. 2658/87 I priedo 2206 ir 2208 pozicijos; Komisijos reglamentas Nr. 2587/91)
      Alkoholiniai gėrimai, gauti fermentacijos būdu, iš pradžių atitinkantys Reglamento Nr. 2658/87 dėl tarifų ir statistinės nomenklatūros
         bei dėl Bendrojo muitų tarifo su pakeitimais, padarytais Reglamentu Nr. 2587/91, I priede esančios Kombinuotosios nomenklatūros
         2206 poziciją, į kuriuos dar įpilamas tam tikras kiekis distiliuoto alkoholio, vandens, cukraus sirupo, įvairių aromatų, dažiklių,
         o į kai kuriuos jų – kremo, dėl ko jie praranda iš konkrečių vaisių arba natūralių produktų pagaminto gėrimo skonį, aromatą
         ir (arba) išvaizdą, patenka ne į Kombinuotosios nomenklatūros 2206, o į 2208 poziciją, atsižvelgiant į, pirma, jų esminius
         objektyvius požymius ir savybes, kaip antai, į distiliuoto alkoholio kiekį, antra, į jų organoleptines savybes ir galiausiai
         – į jų kaip spiritinių gėrimų paskirtį.

      (žr. 35–40 punktus ir rezoliucinę dalį)
TEISINGUMO TEISMO (trečioji kolegija) SPRENDIMAS
      2009 m. gegužės 7 d.(*)

      „Kombinuotoji nomenklatūra – 2206 ir 2208 tarifinės pozicijos – Fermentuotas gėrimas, kurio sudėtyje yra distiliuoto alkoholio – Gėrimas, pagamintas iš vaisių arba natūralaus produkto − Medžiagų pridėjimas – Pasekmės – Pirminio gėrimo skonio, kvapo ir išvaizdos praradimas“
      Byloje C‑150/08
      dėl Hoge Raad der Nederlanden (Nyderlandai) 2008 m. kovo 21 d. Sprendimu, kurį Teisingumo Teismas gavo 2008 m. balandžio 14 d., pagal EB 234 straipsnį
         pateikto prašymo priimti prejudicinį sprendimą byloje

      Siebrand BV
      prieš
      Staatssecretaris van Financiën,

      TEISINGUMO TEISMAS (trečioji kolegija),
      kurį sudaro kolegijos pirmininkas A. Rosas, teisėjai A. Ó Caoimh, J. N. Cunha Rodrigues, J. Klučka (pranešėjas), ir A. Arabadjiev,
      generalinė advokatė J. Kokott,
      posėdžio sekretorius R. Şereş, administratorius,
      atsižvelgęs į rašytinę proceso dalį ir įvykus 2009 m. kovo 4 d. posėdžiui,
      išnagrinėjęs pastabas, pateiktas:
      –        Siebrand BV, atstovaujamos advocaat G. J. Slooten,

      –        Nyderlandų vyriausybės, atstovaujamos C. M. Wissels ir M. Noort,
      –        Graikijos vyriausybės, atstovaujamos I. Bakopoulos, O. Patsopoulou ir M. Tassopoulou,
      –        Jungtinės Karalystės vyriausybės, atstovaujamos V. Jackson, padedamo baristerio K. Beal,
      –        Europos Bendrijų Komisijos, atstovaujamos A. Sipos ir W. Roels,
      atsižvelgęs į sprendimą, priimtą susipažinus su generalinės advokatės nuomone, nagrinėti bylą be išvados,
      priima šį
      Sprendimą
      1        Prašymas priimti prejudicinį sprendimą yra susijęs su Kombinuotosios nomenklatūros (toliau − KN), nustatytos 1987 m. liepos
         23 d. Tarybos reglamento (EEB) Nr. 2658/87 dėl tarifų ir statistinės nomenklatūros bei dėl Bendrojo muitų tarifo (OL L 256,
         p. 1; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 2 sk., 2 t., p. 382) su pakeitimais, padarytais 1991 m. liepos 26 d. Komisijos
         reglamentu (EEB) Nr. 2587/91 (OL L 259, p. 1, toliau Reglamentas Nr. 2658/87), I priede, išaiškinimu.

      2        Šis prašymas priimti prejudicinį sprendimą susijęs su ginču tarp įmonės Siebrand B.V., įsteigtos Kampene (Nyderlandai) (toliau − Siebrand), ir Staatssecretaris van Financiën (Finansų valstybės sekretoriaus, toliau − Staatssecretaris) dėl aštuonių reikalavimų sumokėti papildomą akcizo mokestį, susijusį su trimis Siebrand gaminamais alkoholiniais gėrimais, už laikotarpį nuo 2003 m. liepos mėn. iki 2004 m. vasario mėnesio.

       Teisinis pagrindas
      3        Pagrindinėje byloje nagrinėjami reikalavimai sumokėti papildomą akcizo mokestį buvo pateikti pagal Nyderlandų akcizų įstatymą
         (Wet op de accijns), kuriuo į nacionalinę teisę perkelta 1992 m. spalio 19 d. Tarybos direktyva 92/83/EEB dėl akcizų už alkoholį
         ir alkoholinius gėrimus struktūrų suderinimo (OL L 316, 1992, p. 21; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 9 sk., 1 t.,
         p. 206).

      4        Siekiant apibrėžti produktų, kuriems taikomi 1992 m. spalio 19 d. Tarybos direktyvos 92/84/EEB dėl alkoholiui ir alkoholiniams
         gėrimams taikomų akcizo tarifų suderinimo (OL L 316, p. 29; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 9 sk., 1 t., p. 213)
         nustatyto dydžio akcizai, Direktyvos 92/83 26 straipsnyje daroma nuoroda į jos priėmimo metu galiojusią Kombinuotąją nomenklatūrą.

       Kombinuotoji nomenklatūra
      5        Kombinuotoji nomenklatūra yra pagrįsta pasauline suderinta prekių aprašymo ir kodavimo sistema (toliau − SS), kurią parengė
         Muitinių bendradarbiavimo taryba, vėliau tapusi Pasaulio muitinių organizacija, įsteigta 1983 m. birželio 14 d. Briuselyje
         sudaryta tarptautine konvencija (toliau − konvencija) ir Europos ekonominės bendrijos vardu patvirtinta 1987 m. balandžio
         7 d. Tarybos sprendimu dėl Tarptautinės suderintos prekių aprašymo ir kodavimo sistemos konvencijos bei konvencijos pakeitimo
         protokolo sudarymo (OL L 198, p. 1; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 2 sk., 2 t., p. 288).

      6        Pagal Reglamento Nr. 2658/87 9 straipsnio 1 dalies a punkto antrą įtrauką Kombinuotoji nomenklatūra atitinka SS, kiek tai
         susiję su pozicijų ir subpozicijų pirmaisiais šešiais skaitmenimis.

      7        Bendrosiose KN aiškinimo taisyklėse (toliau − bendrosios taisyklės), pateiktose KN pirmos dalies I antraštinės dalies A skyriuje,
         numatyta:

      „Klasifikuojant prekes pagal Kombinuotąją prekių nomenklatūrą, turi būti vadovaujamasi šiomis taisyklėmis:
      1.      Skyrių, skirsnių ir poskirsnių pavadinimai pateikiami tik nurodymui palengvinti; juridiniais tikslais prekių klasifikacija
         turi būti nustatoma pagal pozicijų pavadinimus bei skyrių ir skirsnių pastabas ir, jeigu šiuose pozicijų pavadinimuose ir
         pastabose nenurodyta kitaip, vadovaujantis toliau išdėstytomis nuostatomis.

      2.      a) <...>
      b)      bet kuri pozicijos pavadinime esanti nuoroda į kokią nors medžiagą turi būti taip pat laikoma nuoroda į šios medžiagos mišinius
         ir kombinacijas (derinius) su kitomis medžiagomis <...>. Prekės, sudarytos iš daugiau kaip vienos medžiagos, turi būti klasifikuojamos
         vadovaujantis 3 taisyklės nuostatomis.

      3.      Jeigu pritaikius 2 taisyklės b punktą arba dėl kokių nors kitų priežasčių, prekę galima pasirinktinai klasifikuoti dviejose
         arba daugiau pozicijų, ji turi būti klasifikuojama taip:

      a)      pirmenybė teikiama tai pozicijai, kurioje prekė aprašyta tiksliausiai, palyginti su kitomis pozicijomis, kur ji aprašyta bendriau.
         Tačiau jeigu kiekvienoje iš dviejų arba daugiau pozicijų yra nurodyta tiktai dalis medžiagų, sudarančių mišrias <...> prekes,
         tokios pozicijos atitikties tokioms prekėms požiūriu turi būti vertinamos kaip lygiavertės, net jeigu vienoje iš jų prekės
         aprašytos išsamiau arba tiksliau;

      b)      mišiniai <...> kurie negali būti klasifikuojami taikant 3 taisyklės a punktą, turi būti klasifikuojami taip, tarsi jie būtų
         sudaryti tik iš medžiagų <...>, kurios nulemia esminius prekių požymius, jeigu tokį kriterijų galima taikyti.“

      8        Kiek tai susiję su pagrindinėje byloje nagrinėjamais produktais, Kombinuotojoje nomenklatūroje yra IV skyrius „Paruošti maisto
         produktai; nealkoholiniai ir alkoholiniai gėrimai bei actas; tabakas ir perdirbti tabako pakaitalai“. Šiame skyriuje, konkrečiau
         kalbant, nustatytas 22 skyrius „Nealkoholiniai ir alkoholiniai gėrimai bei actas“. Šiame skyriuje nustatyta 2206 pozicija
         „Kiti fermentuoti gėrimai (pavyzdžiui, sidras, kriaušių sidras, midus); fermentuotų gėrimų mišiniai, taip pat fermentuotų
         gėrimų ir nealkoholinių gėrimų mišiniai, nenurodyti kitoje vietoje“ ir 2208 pozicija „Nedenatūruotas etilo alkoholis, kurio
         alkoholio koncentracija, išreikšta tūrio procentais, mažesnė kaip 80 % tūrio; spiritai, likeriai ir kiti spiritiniai gėrimai
         <...>“.

      9        Pagal Reglamento Nr. 2658/87 9 straipsnio 1 dalies a punkto antrą įtrauką ir 10 straipsnį Europos Bendrijų Komisija parengia
         Kombinuotosios nomenklatūros paaiškinimus (toliau − KN paaiškinimai).

      10      KN 2206 pozicijos paaiškinime, kiek tai susiję su „kitais“ produktais, klasifikuojamais 2206 00 51−2206 00 89 subpozicijose,
         nustatyta:

      „Kiti šiose subpozicijose klasifikuojami produktai aprašyti SS nomenklatūros paaiškinimų, susijusių su KN 2206 pozicija, antrosios
         pastraipos 1–10 punktuose.“

      11      Sąvoka „neputojantys, induose pateikiami gėrimai“, kuri nurodoma subpozicijose 2206 00 51−2206 00 89, paaiškinama KN paaiškinimų
         2206 pozicijoje:

      „Šioms subpozicijoms priklauso, pavyzdžiui, gėrimai, kurie yra ne šviežių vynuogių misos natūralios fermentacijos produktai,
         bet pagaminti iš koncentruotos vynuogių misos. Ši misa yra stabili ir gali būti saugoma, kol jos prireikia gamybai.

      Fermentacijos procesas dažniausiai pradedamas įdėjus mielių. Prieš fermentaciją arba fermentacijos metu į misą taip pat gali
         būti dedama cukraus. Šitaip gautas produktas gali būti saldinamas, stiprinamas arba sumaišomas.“

      12      KN 2208 pozicijos paaiškinime nustatyta:

      „2208 pozicijoje klasifikuojami spiritai, likeriai ir kiti spiritiniai gėrimai yra alkoholiniai skysčiai, paprastai skirti
         vartoti žmonėms ir gaminami:

      −      arba tiesiogiai distiliuojant (su pridėtomis aromatinėmis medžiagomis arba be jų) natūraliai susifermentavusius skysčius,
         pavyzdžiui, vyną arba sidrą, arba anksčiau susifermentavusius vaisius, išspaudas, grūdus ar kitus augalinius produktus,

      −       arba distiliuojant gautą alkoholį, paprasčiausia pridedant įvairių aromatinių medžiagų ir kartais – cukraus.
      Įvairūs spiritiniai gėrimai yra aprašyti SS nomenklatūros paaiškinimų, susijusių su KN 2208 pozicija, trečiosios pastraipos
         1–17 punktuose.

      Reikia pažymėti, kad nedenatūruoti spiritai klasifikuojami šioje pozicijoje net ir tada, kai jų alkoholio koncentracija, išreikšta
         tūrio procentais, yra ne mažesnė kaip 80 % tūrio, neatsižvelgiant į tai, ar produktas yra paruoštas vartoti kaip gėrimas,
         ar ne.

      Šioje pozicijoje neklasifikuojami alkoholiniai gėrimai, gauti fermentacijos būdu (Nr. 2203 00−2206 00).“
       Suderinta sistema
      13      Pagal tarptautinės SS konvencijos 3 straipsnio 1 dalį kiekviena susitariančioji šalis įsipareigoja užtikrinti, kad jos muitų
         tarifų ir statistikos nomenklatūra atitiks SS. Kiekviena susitariančioji šalis taip pat įsipareigoja taikyti bendrąsias SS
         taisykles ir visas SS skyrių, skirsnių ir subpozicijų pastabas be papildymų ir pakeitimų, kartu su atitinkamais kodais, ir
         laikytis šios sistemos numeracijos eiliškumo. Toje pačioje nuostatoje nustatyta, kad susitariančiosios šalys, be kita ko,
         įsipareigoja taikyti bendrąsias SS aiškinimo taisykles, taip pat visas skyriaus ar skirsnio pastabas, ir nekeisti jų apimties.

      14      Pasaulio muitinių organizacijos parengia SS nomenklatūros paaiškinimus (toliau − SS nomenklatūros paaiškinimai). SS nomenklatūros
         paaiškinimuose, susijusiuose su KN 2206 pozicija, teigiama:

      „Į šią poziciją patenka visi fermentuoti gėrimai, išskyrus nurodytus 2203−2205 pozicijose.
      Tai visų pirma:
      1)      sidras, alkoholinis gėrimas, gaunamas fermentuojant obuolių sultis.
      <…>
      Visi šie gėrimai gali būti natūraliai putojantys arba dirbtinai prisodrinti anglies dioksido. Jie toliau lieka toje pačioje
         klasifikacinėje pozicijoje, net jei į juos buvo pripilta alkoholio arba jei jų alkoholio koncentracija buvo padidinta toliau
         fermentuojant, nebent išlaiko šioje pozicijoje klasifikuojamų produktų pobūdį.

      Ši pozicija taip pat apima nealkoholinių gėrimų mišinius ir fermentuotus gėrimus, taip pat fermentuotų gėrimų mišinius, nurodytus
         ankstesnėse 22 skyriaus pozicijose, pavyzdžiui, limonado, alaus ar vyno mišinius, alaus ir vyno, kuriame alkoholio koncentracija,
         išreikšta tūrio procentais, yra didesnė kaip 0,5 % tūrio, mišinius.

      <…>.“
      15      SS nomenklatūros paaiškinimuose, susijusiuose su KN 2208 pastaba, teigiama:

      „Ši pozicija, neatsižvelgiant į alkoholio koncentracijos laipsnį, apima, pirma:
      A)      Alkoholinius skysčius, kurie gaunami arba tiesiogiai distiliuojant (su pridėtomis aromatinėmis medžiagomis arba be jų) natūraliai
         susifermentavusius skysčius, pavyzdžiui, vyną arba sidrą, arba anksčiau susifermentavusius vaisius, išspaudas, grūdus ar kitus
         augalinius produktus; jie pasižymi ypatingu skoniu ir ypatingu aromatu; tai paaiškinama tuo, kad jų sudėtyje yra antrinių
         sudedamųjų dalių (esterio, aldehidų, rūgščių, aukštesniųjų alkoholių ir t. t.), kurios priklauso nuo distiliuojant naudojamų
         pirminių medžiagų rūšies.

      B)      Likerius − spiritinius gėrimus, į kurių sudėtį įpilta cukraus, medaus arba kitų natūralių saldiklių ir ekstraktų arba kvapiųjų
         medžiagų (pavyzdžiui, spiritiniai gėrimai, pagaminti distiliuojant arba maišant etilo alkoholį ar distiliuotą etilo alkoholį
         (spiritą) su vienu ar keliais produktais: vaisiais, gėlėmis arba kitomis augalų dalimis, ekstraktais, kvapiosiomis medžiagomis,
         esencinėmis alyvomis arba sultimis, net koncentruotomis). Tarp šių produktų galima įvardyti likerius, kurių sudėtyje yra cukraus
         kristalų, sulčių, kiaušinių, žolių, uogų, aromatinius, arbatos, šokolado, pieno ir medaus likerius.

      C)      Visus kitus spiritinius gėrimus, kurie nepatenka į kitą atitinkamą šio skyriaus poziciją.“
      16      Kaip pavyzdžiai, šiame paaiškinime visų pirma nurodomi:

      „<…>
      7)      likeriai, vadinamieji kreminiai gėrimai, taip vadinami dėl savo tirštumo arba spalvos, paprastai mažai alkoholizuoti ir labai
         cukringi (pavyzdžiui, kakavos, bananų, vanilinis, kavos kremas), taip pat vadinamieji emulsiniai likeriai, visų pirma kiaušinių
         arba grietinėlės likeriai;

      8)      Ratafia, vaisių sulčių likeriai, į kuriuos dažnai įdedamas nedidelis kitokių aromatinių medžiagų kiekis (vyšnių, braškių, abrikosų
         ratafia ir t. t.); (Neoficialus vertimas)

      <…>
      15)      vaisių ar daržovių sultys, į kurias įpilta alkoholio, kurio koncentracija, išreikšta tūrio procentais, yra didesnė kaip 0,5 %
         tūrio, išskyrus 2204 pozicijos produktus; (Neoficialus vertimas)

      <…>
      17)      gėrimai, kurių sudėtyje yra vyno ir kurie pagaminti sumaišant distiliuotą alkoholį su vaisių sultimis ir (arba) vandeniu,
         cukrumi, dažikliais, įvairiais aromatais arba kitais priedais, išskyrus produktus, patenkančius į 2204 poziciją“. (Neoficialus
         vertimas)

      17      Pagal SS nomenklatūros paaiškinimų VIII punktą, susijusį su 3 bendrosios taisyklės b punktu, „esminį pobūdį lemiantis faktorius
         priklauso nuo prekių rūšies. Pavyzdžiui, jis gali būti nustatomas pagal sudedamąsias medžiagas ar dalis, pagal jų apimtis,
         kiekį, svorį ar vertę, arba pagal sudedamosios medžiagos svarbą prekės panaudojimui“.

       Pagrindinė byla ir prejudiciniai klausimai
      18      Siebrand yra įmonė, gaminanti alkoholinius ir nealkoholinius gėrimus. Ji, be kita ko, gamina tris skirtingus alkoholinius gėrimus,
         kurie parduodami naudojant „Pina Colada“, „Whiskey Cream“ ir „Apfel Cocktail“ prekių ženklus. Jie gaminami iš sidro, į kurį
         įpilama distiliuoto alkoholio, vandens, cukraus (sirupo), įvairių aromatų, dažiklių, o gaminant „Pina Colada“ ir „Whiskey
         Cream“ gėrimus – kremo. Trijuose nurodytuose galutiniuose produktuose 12 % iš 14,5 % tūrio alkoholio koncentracijos sudaro
         spiritas, o 2,5 % tūrio alkoholio koncentracija gaunama fermentuojant iš obuolių koncentrato gautą alkoholį.

      19      Iki 2003 m. sausio 1 d. nagrinėjamus produktus mokesčių inspektorius (toliau − inspektorius) klasifikavo pagal KN 2206 poziciją,
         nuo kurios priklausė šiems produktams taikomas akcizų tarifo dydis. Tačiau pagal 2003 m. sausio 15 d. Staatssecretaris van Financiën sprendimą inspektorius priėmė poziciją, pagal kurią, atsižvelgiant į alkoholio koncentracijos laipsnį ir nagrinėjamo produkto
         pobūdį, nuo 2003 m. sausio 1 d. minėti gėrimai turėjo būti klasifikuojami pagal KN 2208 poziciją. Dėl šios priežasties buvo
         nustatytas didesnis akcizų tarifas.

      20      Nors inspektorius atidėjo naujo tarifą taikymą iki 2003 m. liepos 1 d., jis Siebrand adresavo aštuonis mokestinius reikalavimus, susijusius su laikotarpiu nuo 2003 m. liepos iki 2004 m. vasario mėnesio. Siebrand ginčijo minėtus reikalavimus, bet inspektorius priimtame sprendime dėl skundo toliau laikėsi savo pozicijos.

      21      Siebrand pateikė skundą Gerechtshof te Arnhem, kuris nusprendė, kad nagrinėjami produktai turėjo būti klasifikuojami pagal KN 2208 poziciją.

      22      Gavęs Siebrand apeliacinį skundą dėl šio sprendimo, Hoge Raad der Nederlanden nusprendė atidėti bylos nagrinėjimą ir Europos Bendrijų Teisingumo Teismui pateikti tokius prejudicinius klausimus:

      „1.      Ar gėrimas, kurio sudėtyje yra tam tikras spirito kiekis, tačiau kuris iš esmės atitinka KN 2206 pozicijoje pateiktą apibrėžimą,
         gali būti klasifikuojamas pagal šią poziciją, jei tai yra fermentuotas gėrimas, kuris, įpylus vandens ir tam tikrų medžiagų,
         praranda gėrimo, pagaminto iš atitinkamo vaisiaus ar natūralaus produkto, skonį, kvapą ir (arba) išvaizdą?

      2.      Jei taip, kokiu kriterijumi turi būti vadovaujamasi nustatant, ar gėrimas vis dėlto turi būti klasifikuojamas pagal KN 2208 poziciją,
         nes jo sudėtyje yra spirito?“

       Dėl prejudicinių klausimų
      23      Šiais klausimais, kuriuos reikia nagrinėti bendrai, prejudicinį klausimą pateikęs teismas iš esmės klausia, ar alkoholiniai
         gėrimai, gauti fermentacijos būdu ir iš pradžių atitinkantys KN 2206 poziciją, į kuriuos dar įpilama tam tikras kiekis distiliuoto
         alkoholio, vandens, cukraus (sirupo), įvairių aromatų, dažiklių, o į kai kuriuos jų – kremo, dėl ko jie praranda skonį, aromatą
         ir (arba) gėrimo, pagaminto iš konkrečių vaisių arba natūralių produktų, išvaizdą, kaip fermentuoti gėrimai patenka į KN 2206 pozicijos
         taikymo sritį, ar kaip distiliatai į Kombinuotosios nomenklatūros 2208 pozicijos taikymo sritį.

      24      Šiuo klausimu reikia priminti nusistovėjusią teismo praktiką, pagal kurią, siekiant užtikrinti teisinį saugumą ir lengvesnę
         kontrolę, prekių tarifinę klasifikaciją lemiantis kriterijus paprastai turi būti nustatytas atsižvelgiant į šių prekių požymius
         ir objektyvias savybes, išvardytas KN pozicijoje ir skyriaus ar skirsnio pastabose (be kita ko, žr. 2007 m. liepos 18 d. Sprendimo
         Olicom, C‑142/06, Rink. p. I‑6675, 16 punktą ir 2008 m. gruodžio 11 d. Sprendimą Kip Europe ir kt., C‑362/07 ir C‑363/07, Rink. p. I‑0000, 26 punktą).

      25      Komisijos parengti KN paaiškinimai, kurie nustatomi prieš skyrių, susijusį su bendruoju muitų tarifu, ir Pasaulio muitinių
         organizacijos parengti SS nomenklatūros paaiškinimai yra svarbūs aiškinant atskiras pozicijas, tačiau jie nėra privalomi.
         Todėl minėtų pastabų turinys turi būti suderintas su KN nuostatomis ir negali keisti jų apimties (minėto sprendimo Olicom 17 punktas; 2007 m. gruodžio 6 d. Sprendimo Van Landeghem, C‑486/06, Rink. p. I‑10661, 25 punktas ir 2008 m. lapkričio 27 d. Sprendimo Metherma, C‑403/07, Rink. p. I‑0000, 48 punktas).

      26      Pažymėtina, kad pagal SS nomenklatūros paaiškinimus, susijusius su KN 2206 pozicija, į šioje pozicijoje klasifikuojamus gėrimus
         įpylus alkoholio nereiškia, kad jų negalima toliau klasifikuoti toje pačioje pozicijoje, jei jų pobūdis, t. y. fermentuotų
         gėrimų pobūdis, nepasikeičia.

      27      Taigi iš prašymą priimti prejudicinį sprendimą matyti, kad pagrindinėje byloje nagrinėjami gėrimai praranda gėrimo, pagaminto
         iš konkretaus vaisiaus ar natūralaus produkto − fermentuoto gėrimo − skonį, kvapą ir (arba) išvaizdą. Tokie produktai negali
         būti klasifikuojami pagal KN 2206 poziciją.

      28      Kiek tai susiję su tokių produktų klasifikacija, primintina, kad pagal 2 bendrosios taisyklės b punktą bet kuri pozicijos
         pavadinime esanti nuoroda į kokią nors medžiagą turi būti taip pat laikoma nuoroda į šią gryną medžiagą, šios medžiagos mišinius
         ir kombinacijas (derinius) su kitomis medžiagomis. Būtent toks yra produktų, nagrinėjamų šioje byloje, kurių sudėtyje yra
         fermentuoto alkoholio ir distiliuoto alkoholio, atvejis. Šios medžiagos patenka į skirtingas tarifines pozicijas.

      29      3 bendrosios taisyklės a punkte nurodoma, kad jeigu, pritaikius bendrosios taisyklės Nr. 2 b punktą arba dėl kokių nors kitų
         priežasčių, prekę galima pasirinktinai klasifikuoti dviejose arba daugiau pozicijų, pirmenybė teikiama tai pozicijai, kurioje
         prekė aprašyta tiksliausiai, palyginti su kitomis pozicijomis, kur ji aprašyta bendriau.

      30      Kai tokie produktai, kokie nagrinėjami šioje byloje, yra sudaryti iš skirtingų medžiagų ir kai nė viena iš nurodytų subpozicijų
         nėra labiau specifinė nei kita, vienintelė nuostata, kuria galima remtis klasifikuojant šį produktą, yra 3 bendrosios taisyklės
         b punktas (žr. 1988 m. birželio 21 d. Sprendimo Sportex, 253/87, Rink. p. 3351, 7 punktą ir 2006 m. spalio 26 d. Sprendimo Turbon International, C‑250/05, Rink. p. I‑10531, 20 punktą).

      31      Remiantis 3 bendrosios taisyklės b punktu ir siekiant atlikti produkto tarifinę klasifikaciją, yra būtina nustatyti, kuri
         iš jį sudarančių medžiagų jam suteikia esminį pobūdį, o tai galima padaryti užduodant klausimą, ar iš produkto išėmus vieną
         ar kitą jo sudedamąją dalį jis išsaugotų jam būdingas savybes (žr. 2001 m. gegužės 10 d. Sprendimo VauDe Sport, C‑288/99, Rink. p. I‑3683, 25 punktą ir 2002 m. vasario 7 d. Sprendimo Turbon International C‑276/00, Rink. p. I‑1389, 26 punktą; minėto 2006 m. spalio 26 d. Sprendimo Turbon International 21 punktą).

      32      Todėl reikia nustatyti, kuri iš medžiagų, sudarančių tokius produktus, kokie nagrinėjami pagrindinėje byloje, suteikia jiems
         pagrindinę savybę.

      33      Iš prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusio teismo sprendimo matyti, kad šie produktai gaminami iš sidro, į kurį pilama
         distiliuoto alkoholio, vandens, cukraus (sirupo), įvairių aromatų, dažiklių, o gaminant „Pina Colada“ ir „Whiskey Cream“ gėrimus
         – kremo. Galutiniuose produktuose 12% iš 14,5 % tūrio alkoholio koncentracijos sudaro spiritas, o 2,5 % tūrio alkoholio koncentracija
         gaunama fermentuojant iš obuolių koncentrato gautą alkoholį.

      34      Kaip nurodyta SS nomenklatūros paaiškinimų, susijusių su 3 bendrosios taisyklės b punktu, VIII punkte, veiksnys, kuris nulemia
         esminį pobūdį, gali, atsižvelgiant į prekių rūšį, išplaukti, pavyzdžiui, iš medžiagos, iš kurios produktas sudarytas, pobūdžio
         arba iš jo sudėtinių dalių, tūrio, kiekio, svorio, vertės ar iš vienos medžiagos, iš kurios produktas sudarytas, svarbos panaudojant
         prekes.

      35      Kiek tai susiję su tokiais produktais, kokie nagrinėjami pagrindinėje byloje, gali būti atsižvelgiama į keletą požymių ir
         objektyvių savybių siekiant nustatyti esminį pobūdį. Taigi visų pirma konstatuotina, kad distiliuotas alkoholis, kitaip nei
         alkoholinio gėrimo, gauto fermentacijos būdu, atveju, ne tiek padidina jų bendrą tūrį, kiek alkoholio koncentracijos laipsnį.

      36      Antra, būtina patikrinti, ar šių produktų specifinės organoleptinės savybes atitinka produktų, klasifikuojamų KN 2208 pozicijoje,
         savybes. Iš tiesų pagal nusistovėjusią teismo praktiką skonis gali būti prekės požymis ir objektyvi savybė (šiuo klausimu
         žr. 2004 m. spalio 28 d. Sprendimo Artrada ir kt., C‑124/03, Rink. p. I‑10297, 41 punktą ir 2006 m. birželio 8 d. Sprendimo Sachsenmilch, C‑196/05, Rink. p. I‑5161, 37 punktą).

      37      Šiuo klausimu, kaip jau buvo pažymėta, tokie gėrimai, kokie nagrinėjami šioje pagrindinėje byloje, į kuriuos įpilama vandens
         ar kitų medžiagų, praranda gėrimo, pagaminto iš atitinkamo vaisiaus ar natūralaus produkto − fermentuoto gėrimo − skonį, kvapą
         ir (arba) išvaizdą. Tokie produktai negali būti klasifikuojami pagal 2206 poziciją. Minėtos šių produktų specifinės organoleptinės
         savybės, kurios apibūdina jų esminį pobūdį, atitinka produktų, klasifikuojamų KN 2208 pozicijoje, savybes.

      38      Galiausiai primintina, kad prekės paskirtis taip pat gali būti objektyvus klasifikavimo kriterijus, jei ji būdinga šiai prekei
         ir šį būdingumą galima įvertinti remiantis šios prekės objektyviais požymiais bei savybėmis (žr. 1995 m. birželio 1 d. Sprendimo
         Thyssen Haniel Logistic, C‑459/93, Rink. p. I‑1381, 13 punktą; 2004 m. rugsėjo 16 d. Sprendimo DFDS, C‑396/02, Rink. p. I‑8439, 29 punktą ir 2007 m. vasario 15 d. Sprendimo RUMA, C‑183/06, Rink. p. I‑1559, 36 punktą). Neginčijama, kad tokių produktų, kokie nagrinėjami šioje pagrindinėje byloje, požymiai
         ir objektyvios savybės, kaip antai, forma, spalva ir komercinis pavadinimas, atitinka spiritinio gėrimo savybes.

      39      Darytina išvada, kad esminės gėrimų savybės, kokios nagrinėjamos pagrindinėje byloje, atitinka visas produkto, klasifikuojamo
         pagal KN 2208 poziciją, savybes.

      40      Atsižvelgiant į tai, kas išdėstyta, į užduotus klausimus reikia atsakyti, kad alkoholiniai gėrimai, gauti fermentacijos būdu
         ir iš pradžių klasifikuoti pagal KN 2206 poziciją, į kuriuos buvo įpilta tam tikras kiekis distiliuoto alkoholio, vandens,
         cukraus (sirupo), įvairių aromatų, dažiklių, o gaminant tam tikrus gėrimus – kremo, dėl ko jie prarado gėrimo, pagaminto iš
         atitinkamo vaisiaus ar natūralaus produkto, skonį, kvapą ir (arba) išvaizdą, priklauso ne KN 2206, bet 2208 pozicijai.

       Dėl bylinėjimosi išlaidų
      41      Kadangi šis procesas pagrindinės bylos šalims yra vienas iš etapų prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusio teismo
         nagrinėjamoje byloje, bylinėjimosi išlaidų klausimą turi spręsti šis teismas. Išlaidos, susijusios su pastabų pateikimu Teisingumo
         Teismui, išskyrus tas, kurias patyrė minėtos šalys, nėra atlygintinos.

      Remdamasis šiais motyvais, Teisingumo Teismas (trečioji kolegija) nusprendžia:
      Alkoholiniai gėrimai, gauti fermentacijos būdu, atitinkantys Kombinuotosios nomenklatūros, nustatytos 1987 m. liepos 23 d.
            Tarybos reglamento (EEB) Nr. 2658/87 dėl tarifų ir statistinės nomenklatūros bei dėl Bendrojo muitų tarifo su pakeitimais,
            padarytais 1991 m. liepos 26 d. Komisijos reglamentu (EEB) Nr. 2587/91, I priede esančią 2206 poziciją, į kuriuos dar įpilamas
            tam tikras kiekis distiliuoto alkoholio, vandens, cukraus (sirupo), įvairių aromatų, dažiklių, o į kai kuriuos jų – kremo,
            dėl ko jie praranda skonį, aromatą ir (arba) gėrimo, pagaminto iš konkrečių vaisių arba natūralių produktų, išvaizdą, patenka
            ne į KN 2206, o į 2208 poziciją.
      Parašai.
      * Proceso kalba: olandų