title: Byla C-64/06  2006 m. vasario 7 d. Obvodní soud pro Prahu 3  pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje  Český Telecom a.s. prieš Czech On Line a.s.

text:
               20.5.2006

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 121/2

         2006 m. vasario 7 d.Obvodní soud pro Prahu 3 pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje Český Telecom a.s. prieš Czech On Line a.s.

   (Byla C-64/06)
   (2006/C 121/03)
   Proceso kalba: čekų
   Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas
   Obvodní soud pro Prahu 3
   Šalys pagrindinėje byloje
   Ieškovė: Český Telecom a.s.
   Atsakovė: Czech On Line a.s.
   Prejudiciniai klausimai

               1.

               Ar nacionalinė telekomunikacijų reguliavimo institucija (Čekijos Telekomunikacijų tarnyba) turėjo teisę administraciniu sprendimu po 2004 m. gegužės 1 d., t. y. nuo Čekijos Respublikos įstojimo į Europos Bendrijas dienos, nustatyti telekomunikacijų bendrovei, turinčiai didelę (dominuojančią) įtaką telekomunikacijų rinkoje, įpareigojimą sudaryti sutartį dėl jos tinklo sujungimo su kito operatoriaus tinklu?

               2.

               Jei atsakymas į pirmą klausimą būtų teigiamas:
               Ar nacionalinė reguliavimo institucija turėjo teisę priimti tokį sprendimą tik remdamasi sąlygomis, įtvirtintomis Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 2002/19/EB (Prieigos direktyva) 8 straipsnio 2 dalyje, t. y. remiantis išankstine rinkos analize, atlikta pagal Direktyvos 2002/21/EB (Pagrindų direktyva) 16 straipsnį ir remiantis išankstine procedūra, įtvirtinta Pagrindų direktyvos 2002/21/EB 6 ir 7 straipsniuose;
               ar ji galėjo (pavyzdžiui remiantis Prieigos direktyvos 15 konstatuojamąja dalimi, 3 straipsniu, 4 straipsnio 1 dalimi, 5 straipsnio 1 dalies a punktu ir 4 dalimi, 10 straipsnio 1 ir 2 dalimis) priimti tokį sprendimą prieš tai neatlikusi išankstinės analizės?

               3.

               Ar atsakymui į 2 klausimą gali turėti įtakos tai, kad atitinkamas operatorius skundą dėl priimto sprendimo dėl privalomo jo tinklo sujungimo su operatoriaus, turinčio didelę (dominuojančią) įtaką rinkoje, tinklu pateikė nacionalinei reguliavimo institucijai, ir kad sprendimas nagrinėjant šį skundą priimtas iki 2004 m. gegužės 1 d., t. y. iki Čekijos Respublikos įstojimo į Europos Bendrijas dienos?

               4.

               Ar atsižvelgiant į tai, kad svarbiu periodu nuo 2004 m. gegužės 1 dienos iki 2005 m. balandžio 30 dienos Čekijos Respublika nebuvo pakankamai įgyvendinusi minėtų direktyvų, Direktyvą 2002/21/EB (Pagrindų direktyva) ir Europos Parlamento ir Tarybos direktyvą 2002/19/EB galima taikyti tiesiogiai, ir ar

                           a.

                           šios direktyvos (ar viena iš jų) yra besąlygiškos ir pakankamai aiškios, kad (teismas) jas galėtų tiesiogiai taikyti vietoj nacionalinės teisės?

                           b.

                           operatorius, turintis didelę (dominuojančią) įtaką telekomunikacijų rinkoje, turi teisę (tiesioginę ir subjektyvią teisę) dėl netinkamo Direktyvos 2002/19/EB ir Direktyvos 2002/21/EB perkėlimo į nacionalinę teisę, remtis jų tiesioginiu taikymu, atsižvelgdamas į tai, ar šios direktyvos (ar viena iš jų) bet kuriuo atveju apsaugo to asmens interesus, kuris atsisako sudaryti sutartį dėl tinklų sujungimo (ADSL paslaugų srityje) su kitu vietiniu telekomunikacijų operatoriumi (ir kuris dėlto nacionalinės telekomunikacijų reguliavimo institucijos požiūriu, į kurį turi atsižvelgti ir teismas, veikia pažeisdamas naujų reguliavimo pagrindų tikslus)?

                           c.

                           Ar gali šis operatorius remtis tiesioginiu direktyvų, kurios nebuvo tinkamai įgyvendintos (ar vienos iš jų), taikymu, jeigu (net jei direktyvose nurodytos sąlygos yra įgyvendintos) nacionalinės telekomunikacijų reguliavimo institucijos sprendimus priimdavo dėl operatorių tinklalapių sujungimo konkrečių sąlygų, t. y. jis susijęs su konkrečių pareigų nustatymu asmenims?


title: Byla C-690/13: 2013 m. gruodžio 27 d. Efeteio Thrakis (Graikija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje Trapeza Eurobank Ergasias AE prieš Agrotiki Trapeza tis Ellados AE (ATE) ir Pavlos Sidiropoulos

text:
               15.3.2014

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 78/5

         2013 m. gruodžio 27 d.Efeteio Thrakis (Graikija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje Trapeza Eurobank Ergasias AE prieš Agrotiki Trapeza tis Ellados AE (ATE) ir Pavlos Sidiropoulos

   (Byla C-690/13)
   2014/C 78/09
   Proceso kalba: graikų

      Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas

      Efeteio Thrakis

      Šalys pagrindinėje byloje

      Apeliantas: Trapeza Eurobank Ergasias AE

      Atsakovai: Agrotiki Trapeza tis Ellados AE (ATE) ir Pavlos Sidiropoulos

      Prejudiciniai klausimai

               1.

                           a)

                           Ar į Sutarties dėl Europos Sąjungos veikimo 107 straipsnio 1 dalies taikymo sritį patenka materialinės ir procedūrinės privilegijos, kurios A.T.E. AE suteiktos Įstatymo Nr. 4332/1929 12 straipsniu ir 13 straipsnio 1 dalimi, skaitomais atsižvelgiant į Įstatymo Nr. 1914/1990 26 straipsnio 1 dalį?

                           b)

                           Ar toks ribojimas taikomas ir tuo atveju, jei būtų nustatyta, kad Α.Τ.Ε. ΑΕ remdamasi savo įstatais ir toliau vykdo „visuomeninės naudos“ veiklą?

               2.

               Jei į 1.a ir 1.b klausimus būtų atsakyta teigiamai, ar Graikija, norėdama ir toliau taikyti minėtas privilegijas, turi pradėti procedūrą pagal minėtos sutarties 108 straipsnio 3 dalį?

               3.

               Ar šioje byloje Μοnomeles Efeteio Thrakis turi netaikyti Įstatymo Nr. 4332/1929 12 straipsnio ir 13 straipsnio 1 dalies nuostatų, nes jos gali prieštarauti SESV 107 straipsnio 1 dalies ir 108 straipsnio 3 dalies nuostatoms?


title: Byla T-226/07 2008 m. rugsėjo 17 d. Pirmosios instancijos teismo sprendimas byloje Prana Haus prieš VRDT (PRANAHAUS) ( Bendrijos prekių ženklas — Žodinio Bendrijos prekių ženklo PRANAHAUS paraiška — Absoliutus atmetimo pagrindas — Apibūdinamasis pobūdis — Reglamento (EB) Nr. 40/94 7 straipsnio 1 dalies c punktas )

text:
               8.11.2008

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 285/39

         2008 m. rugsėjo 17 d. Pirmosios instancijos teismo sprendimas byloje Prana Haus prieš VRDT (PRANAHAUS)

   (Byla T-226/07) (1)

   („Bendrijos prekių ženklas - Žodinio Bendrijos prekių ženklo PRANAHAUS paraiška - Absoliutus atmetimo pagrindas - Apibūdinamasis pobūdis - Reglamento (EB) Nr. 40/94 7 straipsnio 1 dalies c punktas“)
   (2008/C 285/72)
   Proceso kalba: vokiečių
   Šalys

      Ieškovė: Prana Haus GmbH (Fribourg-en-Brisgau, Vokietija), atstovaujama advokato N. Hebeis

      Atsakovė: Vidaus rinkos derinimo tarnyba (prekių ženklams ir pramoniniam dizainui) (VRDT), atstovaujama J. Weberndörfer
   Dalykas
   Ieškinys dėl 2007 m. balandžio 18 d. VRDT pirmosios apeliacinės tarybos sprendimo (byla R 1611/2006-1), susijusio su paraiška įregistruoti žodinį žymenį PRANAHAUS kaip Bendrijos prekių ženklą.
   Rezoliucinė dalis

               1.

               Atmesti ieškinį.

               2.

               Prna Haus GmbH padengia bylinėjimosi išlaidas.

      (1)  OL C 211, 2007 9 8.


title: Byla T-239/10: 2011 m. rugsėjo 14 d. Bendrojo Teismo nutartis byloje Italija prieš Komisiją ( ERPF — Finansinės paramos sumažinimas — Ginčijamos debeto avizos panaikinimas — Ginčo dalyko išnykimas — Nereikalingumas priimti sprendimą )

text:
               12.11.2011

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 331/21

         2011 m. rugsėjo 14 d. Bendrojo Teismo nutartis byloje Italija prieš Komisiją

   (Byla T-239/10) (1)

   (ERPF - Finansinės paramos sumažinimas - Ginčijamos debeto avizos panaikinimas - Ginčo dalyko išnykimas - Nereikalingumas priimti sprendimą)
   2011/C 331/41
   Proceso kalba: italų

      Šalys

      Ieškovė: Italijos Respublika, atstovaujama avvocato dello Stato P. Gentili

      Atsakovė: Europos Komisija, atstovaujama L. Prete ir A. Steiblytė

      Dalykas

   Prašymas panaikinti 2010 m. vasario 26 d. debeto avizą Nr. 3241001630, kurią Komisija parengė vykdydama savo 2009 m. gruodžio 22 d. Sprendimą C(2009) 10350 galutinis sumažinti Europos regioninės plėtros fondo (ERPF) paramą, suteiktą pagal 2000 m. rugpjūčio 8 d. Komisijos sprendimą C(2000) 2349 dėl veiklos programos POR Apulija, susijusios su Tikslu 1 (laikotarpis 2000–2006 m.), patvirtinimo.

      Rezoliucinė dalis

               1.

               Dėl šio ieškinio sprendimo priimti nebereikia.

               2.

               Kiekviena šalis padengia savo bylinėjimosi išlaidas.

      (1)  OL C 195, 2010 7 17.


title: Byla C-467/09 P: 2009 m. lapkričio 26 d. Territorio Histórico de Guipúzcoa — Diputación Foral de Guipúzcoa pateiktas apeliacinis skundas dėl 2009 m. rugsėjo 9 d. Pirmosios instancijos teismo (penktoji išplėstinė kolegija) priimto sprendimo sujungtose bylose T-30/01–T-32/01 ir T-86/02–T-88/02 Territorio Histórico de Álava — Diputación Foral de Álava ir kt. prieš Europos Bendrijų Komisiją

text:
               13.2.2010

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 37/6

         2009 m. lapkričio 26 d.Territorio Histórico de Guipúzcoa — Diputación Foral de Guipúzcoa pateiktas apeliacinis skundas dėl 2009 m. rugsėjo 9 d. Pirmosios instancijos teismo (penktoji išplėstinė kolegija) priimto sprendimo sujungtose bylose T-30/01–T-32/01 ir T-86/02–T-88/02 Territorio Histórico de Álava — Diputación Foral de Álava ir kt. prieš Europos Bendrijų Komisiją

   (Byla C-467/09 P)
   2010/C 37/09
   Proceso kalba: ispanų

      Šalys

      Apeliantė: Territorio Histórico de Guipúzcoa — Diputación Foral de Guipúzcoa, atstovaujama advokatų I. Sáenz-Cortabarría Fernández ir M. Morales Isasi

      Kitos proceso šalys: Territorio Histórico de Vizcaya — Diputación Foral de Vizcaya, Territorio Histórico de Álava — Diputación Foral de Álava,, Comunidad Autónoma del País Vasco — Gobierno Vasco, Confederación Empresarial Vasca (Confebask), Europos Komisija ir Comunidad Autónoma de la Rioja

      Apeliantės reikalavimai

               —

               Pripažinti apeliacinį skundą priimtinu ir pagrįstu.

               —

               Panaikinti skundžiamą sprendimą.

               —

               Patenkinti pirmojoje instancijoje pateiktus reikalavimus.

               —

               Subsidiariai, grąžinti bylą Bendrajam Teismui (buvęs Pirmosios instancijos teismas), ir, jei taip bus padaryta, nurodyti patenkinti atmestus įrodymų siūlymus.

               —

               Priteisti iš Komisijos bylinėjimosi pirmojoje ir apeliacinėje instancijoje išlaidas.

      Apeliacinio skundo pagrindai ir pagrindiniai argumentai

               1.

               Skundžiamo sprendimo motyvuose nurodžius, kad byla T-31/01 prarado savo dalyką, padaryta teisės klaida.

               2.

               Bendrasis Teismas padarė teisės klaidą nusprendęs, kad norint užbaigti išankstinę ginčijamos mokestinės priemonės tyrimo procedūrą reikėjo, jog būtų priimtas aiškus Komisijos sprendimas šiuo atžvilgiu (skirtas valstybei narei), prieš įsigaliojant Reglamentui (EB) Nr. 659/1999 (1).

               3.

               Nurodęs, kad 2000 m. lapkričio 28 d. Sprendimas užbaigė išankstinę ginčijamos mokestinės priemonės tyrimo procedūrą, išplaukiančią iš 1994 m. balandžio mėn. įregistruoto skundo, Bendrasis Teismas iškraipė šį sprendimą. Nusprendęs, kad ginčijama mokestinė priemonė 2000 m. turėjo būti peržiūrėta pagal esamai pagalbai nustatytą tvarką, Bendrasis Teismas padarė teisės klaidą.

               4.

               Nesilaikęs procesinių taisyklių dėl įrodinėjimo naštos ir įrodymų vertinimo, ypač dokumentinių įrodymų, t. y. 2000 m. lapkričio 28 d. Sprendimo (jo patikimumo ir įrodomosios vertės), Bendrasis Teismas padarė teisės klaidą. Teisės į teisingą bylos nagrinėjimą pažeidimas.

               5.

               Bendrasis Teismas padarė teisės klaidą, nes pažeidė procesines taisykles dėl įrodinėjimo naštos ir įrodymų vertinimo atsižvelgiant į objektyvius, svarbius, nuoseklius ir galutinius įrodymus šioje byloje, kurie patvirtina, kad, prieš priimdama lapkričio 28 d. Sprendimą, Komisija preliminariai išnagrinėjo ginčijamą mokestinę priemonę ir užbaigė šį tyrimą.

               6.

               Bendrasis Teismas padarė teisės klaidą, nes nesilaikė procesinių taisyklių įrodinėjimo srityje ir nusprendė neatsižvelgti į ieškovės nurodytą įrodymą dėl tam tikrų Komisijos dokumentų atskleidimo, kuris, atsižvelgiant į Bendrojo Teismo nurodytus argumentus atmetant ieškovės reikalavimus, buvo esminis ginant jos interesus. Teisės į teisingą bylos nagrinėjimą, šalių procesinio lygiateisiškumo principo ir teisės į gynybą pažeidimas.

      (1)  1999 m. kovo 22 d. Tarybos reglamentas (EB) Nr. 659/1999, nustatantis išsamias [EB 88 straipsnio] taikymo taisykles (OL L 83, p. 1; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 8 sk., 1 t., p. 339)


title: Byla C-669/15: 2016 m. birželio 30 d. Teisingumo Teismo (penktoji kolegija) nutartis byloje (Cour d'appel de Versailles (Prancūzija) prašymas priimti prejudicinį sprendimą) Electricité Réseau Distribution France SA (ERDF)/Axa Corporate Solutions SA, Ombrière Le Bosc SAS (Prašymas priimti prejudicinį sprendimą — Teisinio pagrindo nebuvimas — Akivaizdus nepriimtinumas — Teisingumo Teismo procedūros reglamento 53 straipsnio 2 dalis ir 94 straipsnis)

text:
               19.9.2016

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 343/16

         2016 m. birželio 30 d. Teisingumo Teismo (penktoji kolegija) nutartis byloje (Cour d'appel de Versailles (Prancūzija) prašymas priimti prejudicinį sprendimą) Electricité Réseau Distribution France SA (ERDF)/Axa Corporate Solutions SA, Ombrière Le Bosc SAS

   (Byla C-669/15) (1)

   ((Prašymas priimti prejudicinį sprendimą - Teisinio pagrindo nebuvimas - Akivaizdus nepriimtinumas - Teisingumo Teismo procedūros reglamento 53 straipsnio 2 dalis ir 94 straipsnis))
   (2016/C 343/25)
   Proceso kalba: prancūzų

      Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas

      Cour d'appel de Versailles

      Šalys

      Ieškovė: Electricité Réseau Distribution France SA (ERDF)

      Atsakovės: Axa Corporate Solutions SA, Ombrière Le Bosc SAS

      Rezoliucinė dalis

   2015 m. gruodžio 8 d. sprendimu Cour d’appel de Versailles (Prancūzija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą yra akivaizdžiai nepriimtinas.

      (1)  OL C 78, 2016 2 29.


title: Byla F-74/09: 2010 m. gruodžio 14 d. Tarnautojų teismo (pirmoji kolegija) sprendimas byloje Gowitzke prieš Europolą (Viešoji tarnyba — Europolo personalas — Europolo personalo nuostatų 27 straipsnis — Europolo personalo narių pareigų lygių ir pakopų nustatymo politikos 4 straipsnis — Pareigybių peržiūrėjimas nustatant aukštesnį pareigų lygį — Priskyrimas pakopai)

text:
               29.1.2011

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 30/60

         2010 m. gruodžio 14 d. Tarnautojų teismo (pirmoji kolegija) sprendimas byloje Gowitzke prieš Europolą

   (Byla F-74/09) (1)

   (Viešoji tarnyba - Europolo personalas - Europolo personalo nuostatų 27 straipsnis - Europolo personalo narių pareigų lygių ir pakopų nustatymo politikos 4 straipsnis - Pareigybių peržiūrėjimas nustatant aukštesnį pareigų lygį - Priskyrimas pakopai)
   2011/C 30/115
   Proceso kalba: olandų

      Šalys

      Ieškovas: Werner Siegfried Gowitzke (Haga, Nyderlandai), atstovaujamas advokato D. C. Coppens

      Atsakovas: Europos policijos biuras (Europolas), atstovaujamas D. Neumann ir D. El Khoury, padedamų advokato B. Wägenbaur

      Dalykas

   Prašymas panaikinti 2009 m. birželio 5 d. Europolo sprendimą, kuriuo atmestas ieškovo prašymas pakeisti jo priskyrimą 5 lygio 1 pakopai.

      Sprendimo rezoliucinė dalis

               1.

               Atmesti ieškinį.

               2.

               Ieškovas padengia visas bylinėjimosi išlaidas.

      (1)  OL C 267, 2009 11 7, p. 85.


title: Byla T-242/10: 2011 m. gegužės 27 d. Bendrojo Teismo nutartis byloje Danzeisen prieš Komisiją (Ieškinys dėl panaikinimo — Reglamentas Nr. 271/2010 — Dalyko netekęs ieškinys — Nereikalingumas priimti sprendimą)

text:
               23.7.2011

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 219/16

         2011 m. gegužės 27 d. Bendrojo Teismo nutartis byloje Danzeisen prieš Komisiją

   (Byla T-242/10) (1)

   (Ieškinys dėl panaikinimo - Reglamentas Nr. 271/2010 - Dalyko netekęs ieškinys - Nereikalingumas priimti sprendimą)
   2011/C 219/24
   Proceso kalba: vokiečių

      Šalys

      Ieškovas: Werner Danzeisen (Eichstetten, Vokietija), atstovaujamas advokato H. Schmidt

      Atsakovė: Europos Komisija, atstovaujama G. von Rintelen, F.W. Bulst, M. Vollkommer

      Dalykas

   Prašymas iš dalies panaikinti 2010 m. kovo 24 d. Komisijos reglamentą (ES) Nr. 271/2010, kuriuo iš dalies keičiamas Reglamentas (EB) Nr. 889/2008, kuriuo nustatomos išsamios Tarybos reglamento (EB) Nr. 834/2007 nuostatų dėl Europos Sąjungos ekologinės gamybos logotipo įgyvendinimo taisyklės (OL L 84, p. 19).

      Rezoliucinė dalis

               1.

               Nebėra reikalo priimti sprendimą dėl ieškinio.

               2.

               Kiekviena šalis padengia savo bylinėjimosi išlaidas.

      (1)  OL C 221, 2010 8 14.


title: Byla C-237/05 2007 m. spalio 11 d. Teisingumo Teismo (antroji kolegija) sprendimas Europos Bendrijų Komisija prieš Graikijos Respubliką (Valstybės įsipareigojimų neįvykdymas — Direktyva 92/50/EEB — Viešojo paslaugų pirkimo sutartys — Pagalbos paslaugos ūkininkams 2001 metais — Reglamentas (EEB) Nr. 3508/92 — Integruotos administravimo ir kontrolės sistemos (IAKS) taikymas Graikijoje — Nepaskelbimas apie pirkimą — Ieškinio nepriimtinumas)

text:
               8.12.2007

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 297/5

         2007 m. spalio 11 d. Teisingumo Teismo (antroji kolegija) sprendimas Europos Bendrijų Komisija prieš Graikijos Respubliką

   (Byla C-237/05) (1)

   (Valstybės įsipareigojimų neįvykdymas - Direktyva 92/50/EEB - Viešojo paslaugų pirkimo sutartys - Pagalbos paslaugos ūkininkams 2001 metais - Reglamentas (EEB) Nr. 3508/92 - Integruotos administravimo ir kontrolės sistemos (IAKS) taikymas Graikijoje - Nepaskelbimas apie pirkimą - Ieškinio nepriimtinumas)
   (2007/C 297/06)
   Proceso kalba: graikų
   Šalys

      Ieškovė: Europos Bendrijų Komisija, atstovaujama M. Patakia ir X. Lewis

      Atsakovė: Graikijos Respublika, atstovaujama G. Kanellopoulos ir S. Charitaki
   Dalykas
   Valstybės įsipareigojimų neįvykdymas — 1992 m. birželio 18 d. Tarybos direktyvos 92/50/EEB dėl viešojo paslaugų pirkimo sutarčių sudarymo tvarkos derinimo (OL L 209, 1992, p. 1) 3 straipsnio 2 dalies, 7 straipsnio, 11 straipsnio 1 dalies ir 15 straipsnio 2 dalies pažeidimas
   Rezoliucinė dalis

               1.

               Atmesti ieškinį kaip nepriimtiną.

               2.

               Priteisti iš Europos Bendrijų Komisijos bylinėjimosi išlaidas.

      (1)  OL C 193, 2005 8 6.


title: Byla C-240/16 P: 2017 m. vasario 1 d. Teisingumo Teismo (dešimtoji kolegija) nutartis byloje Vedran Vidmar ir kt./Europos Komisija (Apeliacinis skundas — Teisingumo Teismo procedūros reglamento 181 straipsnis — Ieškinys dėl žalos atlyginimo — Kroatijos Respublikos stojimo į Europos Sąjungą aktas — Įsipareigojimai, susiję su teismų reformos strategija — Teismo antstolio pareigybės įsteigimas, vėliau – jos panaikinimas — Asmenų, paskirtų eiti teismo antstolio pareigas, patirta žala — Tinkamas Europos Komisijos stebėjimas, kaip Kroatijos Respublika vykdo stojimo įsipareigojimus — Ieškinio atmetimas — Akivaizdžiai nepriimtinas apeliacinis skundas)

text:
               24.4.2017

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 129/3

         2017 m. vasario 1 d. Teisingumo Teismo (dešimtoji kolegija) nutartis byloje Vedran Vidmar ir kt./Europos Komisija

   (Byla C-240/16 P) (1)

   ((Apeliacinis skundas - Teisingumo Teismo procedūros reglamento 181 straipsnis - Ieškinys dėl žalos atlyginimo - Kroatijos Respublikos stojimo į Europos Sąjungą aktas - Įsipareigojimai, susiję su teismų reformos strategija - Teismo antstolio pareigybės įsteigimas, vėliau – jos panaikinimas - Asmenų, paskirtų eiti teismo antstolio pareigas, patirta žala - Tinkamas Europos Komisijos stebėjimas, kaip Kroatijos Respublika vykdo stojimo įsipareigojimus - Ieškinio atmetimas - Akivaizdžiai nepriimtinas apeliacinis skundas))
   (2017/C 129/03)
   Proceso kalba: kroatų

      Šalys

      Apeliantai: Vedran Vidmar, Saša Čaldarević, Irena Glogovšek, Gordana Grancarić, Martina Grgec, Ines Grubišić, Sunčica Horvat Peris, Zlatko Ilak, Mirjana Jelavić, Romuald Kantoci, Svjetlana Klobučar, Ivan Kobaš, Tihana Kušeta Šerić, Damir Lemaić, Željko Ljubičić, Gordana Mahovac, Martina Majcen, Višnja Merdžo, Tomislav Perić, Darko Radić, Damjan Saridžić, atstovaujami odvjetnik D. Graf

      Kita proceso šalis: Europos Komisija, atstovaujama S. Ječmenica ir G. Wils

      Rezoliucinė dalis

               1.

               Atmesti apeliacinį skundą.

               2.

               Vedran Vidmar, Saša Čaldarević, Irena Glogovšek, Gordana Grancarić, Martina Grgec, Ines Grubišić, Sunčica Horvat Peris, Zlatko Ilak, Mirjana Jelavić, Romuald Kantoci, Svjetlana Klobučar, Ivan Kobaš, Tihana Kušeta Šerić, Damir Lemaić, Željko Ljubičić, Gordana Mahovac, Martina Majcen, Višnja Merdžo, Tomislav Perić, Darko Radić ir Damjan Saridžić padengia bylinėjimosi išlaidas.

      (1)  OL C 251, 2016 7 11.


title: Byla C-350/09 P: 2009 m. rugsėjo 2 d. Centre de Promotion de l‘Emploi par la Micro-Entreprise (CPEM) pateiktas apeliacinis skundas dėl 2009 m. birželio 30 d. Pirmosios instancijos teismo (antroji kolegija) priimto sprendimo byloje T-444/07 Centre de Promotion de l‘Emploi par la Micro-Entreprise (CPEM) prieš Europos Bendrijų Komisiją

text:
               19.12.2009

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 312/11

         2009 m. rugsėjo 2 d.Centre de Promotion de l‘Emploi par la Micro-Entreprise (CPEM) pateiktas apeliacinis skundas dėl 2009 m. birželio 30 d. Pirmosios instancijos teismo (antroji kolegija) priimto sprendimo byloje T-444/07 Centre de Promotion de l‘Emploi par la Micro-Entreprise (CPEM) prieš Europos Bendrijų Komisiją

   (Byla C-350/09 P)
   2009/C 312/19
   Proceso kalba: prancūzų

      Šalys

      Apeliantas: Centre de Promotion de l‘Emploi par la Micro-Entreprise (CPEM), atstovaujamas advokato C. Bonnefoi

      Kita proceso šalis: Europos Bendrijų Komisija

      Apelianto reikalavimai

               —

               Panaikinti Pirmosios instancijos teismo sprendimą.

               —

               Patenkinti visus pirmojoje instancijoje pareikštus reikalavimus arba jų dalį.

               —

               Priteisti iš Komisijos bylinėjimosi išlaidas.

      Apeliacinio skundo pagrindai ir pagrindiniai argumentai

   Grįsdamas savo skundą apeliantas nurodo trylika pagrindų, susijusių su tuo, kad Pirmosios instancijos teismas atmetė jo prašymą panaikinti 2007 m. spalio 4 d. Komisijos sprendimą, panaikinantį 1999 m. rugpjūčio 17 d. Sprendimu Nr. C (1999) 2645 suteiktą Europos socialinio fondo (ESF) finansinę paramą.
   Pirmajame apeliacinio skundo pagrinde apeliantas teigia, kad Pirmosios instancijos teismas pažeidė vienodo vertinimo principą, nes nesilaikė reikalavimo išlaikyti tinkamą šalių argumentų pusiausvyrą. Vien kelis kartus nurodydamas, jog Komisija atmeta ar neigia CPEM argumentus, Pirmosios instancijos teismas iš tiesų nenurodo nei pačių Komisijos argumentų, nei kaip ji atmeta ar paneigia ieškovės argumentus, o tai rodo, kad sprendime pateikiant žodines diskusijas, taigi ir jas vertinant, neišlaikyta pusiausvyra.
   Antrajame apeliacinio skundo pagrinde CPEM tvirtina, kad Pirmosios instancijos teismas padarė teisės klaidą, atsisakydamas pripažinti Komisijos „bendrą atsakomybę“ tuo pagrindu, kad ji žinojo apie veiksmus, kuriais CPEM kaltintas, tačiau atlikdama periodinius dotuojamo projekto įgyvendinimo patikrinimus nesiėmė jokių priemonių, kad būtų blokuojami išankstiniai mokėjimai ir likusios dotacijos sumos. Taigi, CPEM tenkanti pareiga grąžinti visą suteiktą finansinę paramą yra nepagrįsta, atsižvelgiant į jo pateiktus argumentus, kuriais įrodoma, jog yra bent jau bendra Komisijos atsakomybė šioje nepalankiai susiklosčiusioje situacijoje.
   Trečiajame apeliacinio skundo pagrinde apeliantas nurodo, kad Pirmosios instancijos teismas pasielgė neteisingai, neišnagrinėjęs argumentų dėl patikrinimo teisinių pagrindų pasirinkimo; šis patikrinimas yra neteisėtas, nes vykdytas remiantis kitu reglamentu, nei tas, kuriuo remiantis oficialiai jis atliekamas.
   Ketvirtajame apeliacinio skundo pagrinde apeliantas pažymi, kad Pirmosios instancijos teismas padarė teisės klaidą, pripažinęs nepriimtinais jo reikalavimus dėl kompensacijos už viešai padarytą žalą jo įvaizdžiui. OLAF perdavė vietos spaudai informaciją, kai pačiam CPEM dar nebuvo pranešta apie sprendimą dėl grąžinimo. Tokiomis aplinkybėmis, tokios informacijos paviešinimas daro rimtą žalą visuotinės svarbos misiją atliekančios įstaigos, neturinčios nei biudžeto, nei klientų, ir kurios vienintelis finansavimo šaltinis yra viešieji ir privatūs įnašai, įvaizdžiui.
   Penktajame apeliacinio skundo pagrinde CPEM teigia, kad Pirmosios instancijos teismas padarė teisės klaidą ir nesilaikė proporcingumo principo: jis atmetė prašymą dėl simbolinės kompensacijos CPEM darbuotojams dėl to, kad advokatui nebuvo suteikti specialūs įgaliojimai, tačiau neišnagrinėjo ieškovės nurodytų klaidų, susijusių su OLAF tikrintojų ir Komisijos personalo įgaliojimais.
   Šeštajame apeliacinio skundo pagrinde CPEM kaltina Pirmosios instancijos teismą padarius teisės klaidą, nes šis susiaurino skundo taikymo sritį ir pirmąjį pagrindą nagrinėjo tik teisės į gynybą laikymosi aspektu, nors jis rėmėsi pagrindine teise į gynybą ir bendraisiais teisės principais.
   Septintajame apeliacinio skundo apeliacinio skundo pagrinde apeliantas tvirtina, kad Pirmosios instancijos teismas taip pat padarė teisės klaidą, nes teisės į gynybą laikymąsi vertino tik pagal asmenų, kuriems skirtas sprendimas, galintis turėti reikšmingą poveikį jų interesams, galimybę veiksmingai pateikti savo nuomonę. Tačiau teisės į gynybą principo taikymo sritis yra kur kas platesnė. Maža to, šioje byloje kyla rimtų abejonių dėl diskusijų su OLAF ir Komisija „veiksmingumo“, visų bylos aplinkybių „kruopštaus ir nešališko“ išnagrinėjimo ir dėl to, kad OLAF nepranešė apie CPEM atžvilgiu pareikštų skundų dalyką.
   Aštuntajame apeliacinio skundo pagrinde apeliantas konkrečiai kaltina Pirmosios instancijos teismą padarius teisės klaidą dėl to, kad šis nusprendė, jog spaudos informavimas apie administracinį sprendimą, kuriuo nustatoma sankcija, anksčiau nei gavėjui apie jį pranešta, nėra teisės į gynybą pažeidimas.
   Devintajame apeliacinio skundo pagrinde CPEM kaltina Pirmosios instancijos teismą nepagrįstai atmetus jo pagrindą, kuriame nurodoma, jog ginčijamo sprendimo priėmimo procedūroje Komisija neužtikrino teisės į gynybą ir nesilaikė nekaltumo prezumpcijos, teisinio saugumo, pusiausvyros bei patikrinimų neutralumo principų. Užtikrinti šių bendrųjų teisės principų laikymąsi reikia ne tik administracinėse procedūrose, kuriose gali būti skirtos sankcijos, bet ir išankstinio tyrimo procedūrose.
   Dešimtajame apeliacinio skundo pagrinde apeliantas nurodo, kad Pirmosios instancijos teismas padarė teisės klaidą, nes nepaisė Prancūzijos teisėje numatytos „ne pelno organizacijos“ sąvokos bei santykių, kuriuos tokia organizacija gali ir turi palaikyti su įvairiomis vietos valdžios institucijomis. Taip jis patvirtino klaidą, kurią iš pradžių padarė Komisija ir OLAF, manydamos, jog CPEM ir vietos valdžios institucijų, įskaitant Marselio miestą, palaikomi ryšiai yra šiurkštus pažeidimas.
   Vienuoliktame apeliacinio skundo pagrinde apeliantas kaltina Pirmosios instancijos teismą padarius fakto klaidą, nes šis nurodė, jog, apelianto nuomone, „Vystytojo vadovu“ nebuvo galima remtis, ir atmetė jo šiuo klausimu pateiktus argumentus, nors iš tiesų apeliantas nemano, kad šiuo vadovu remtis negalima, o paprasčiausiai kritikuoja faktą, jog egzistuoja kelios skirtingos jo versijos, dėl kurių kyla teisinis nesaugumas ir pažeidžiama teisė į rungimosi principu pagrįstą procesą.
   Dvyliktame apeliacinio skundo pagrinde CPEM tvirtina, kad Pirmosios instancijos teismas klaidingai aiškino sąvoką „užskaitymas“, pasiremdamas teisiškai klaidingu Komisijos argumentu, jog tokia išlaidų užskaitymo praktika leidžiama pagal „įprastą“ ESF projektų finansavimo schemą, tačiau draudžiama finansuojant eksperimentinius projektus pagal Reglamento Nr. 4255/88 (1) 6 straipsnio 1 dalies a punktą.
   Tryliktame apeliacinio skundo pagrinde apeliantas galiausiai kaltina Pirmosios instancijos teismą nesilaikius teisinio saugumo principo, nes šis neišnagrinėjo pagrindo dėl Reglamento Nr. 1605/2002 (2), kuriuo pagrįstas OLAF ir Komisijos sprendimas, netaikymo, o faktinių aplinkybių atsiradimo momentu galiojo 1977 m. gruodžio 21 d. Finansinis reglamentas (3). Be to, CPEM prašo Teisingumo Teismo faktus patvirtinti liudininkų parodymais, remiantis Teisingumo Teismo procedūros reglamento 47 straipsnio 1 dalies antra ir trečia pastraipomis.

      (1)  1988 m. gruodžio 19 d. Tarybos Reglamentas (EEB) Nr. 4255/88 dėl Reglamento Nr. 2052/88 nuostatų, susijusių su ESF, taikymo (OL L 374, p. 21).

      (2)  2002 m. birželio 25 d. Tarybos reglamentas (EB, Euratomas) Nr. 1605/2002 dėl Europos Bendrijų bendrajam biudžetui taikomo finansinio reglamento (OL L 248, p. 1; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 1 sk., 4 t., p. 74).

      (3)  1977 m. gruodžio 21 d. Europos Bendrijų bendrajam biudžetui taikomo finansinio reglamento (OL L 356, p. 1) redakcija, patvirtinta 1998 m. gruodžio 17 d. Tarybos reglamentu Nr. 2779/98, iš dalies keičiančiu 1977 m. gruodžio 21 d. Finansinį reglamentą (OL L 347, p. 3).


title: Byla T-332/13: 2013 m. birželio 4 d. pareikštas ieškinys byloje Christodoulou ir Stavrinou prieš Komisiją ir Europos Centrinį Banką

text:
               31.8.2013

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 252/35

         2013 m. birželio 4 d. pareikštas ieškinys byloje Christodoulou ir Stavrinou prieš Komisiją ir Europos Centrinį Banką

   (Byla T-332/13)
   2013/C 252/59
   Proceso kalba: graikų

      Šalys

      Ieškovai: Chrysanthi Christodoulou (Pafos, Kipras) ir Maria Stavrinou (Larnaca, Kipras), atstovaujami avvocati E. Efstathiou, K. Efstathiou ir K. Liasidou

      Atsakovai: Europos Centrinis Bankas ir Europos Komisija

      Reikalavimai

   Ieškovai Bendrojo Teismo prašo:

               —

               pripažinti ieškinį priimtinu ir pagrįstu;

               —

               panaikinti 2013 m. kovo 25 d. Tarybos Eurogrupės sprendimą, kuris galutinai suformuluotas 2013 m. kovo 29 d. Kipro centrinio banko valdytojo kaip Europos Centrinio Banko Europos centrinių bankų sistemos atstovo sprendimu KDP [kanonistiki dioikitiki praxi (administracinis įsakymas)] 104/2013, kuriuo buvo nuspęsta „parduoti tam tikrus produktus“Cyprus Popular Bank Public Co Ltd ir kuris iš esmės buvo bendras Europos Centrinio Banko ir Europos Komisijos sprendimas;

               —

               nepatenkinus šio prašymo, pripažinti, kad minėtas Eurogrupės sprendimas iš esmės yra Europos Centrinio Banko ir (arba) Europos Komisijos bendrai priimtas sprendimas, neatsižvelgiant į jo formą ir pobūdį;

               —

               priteisti iš Europos Centrinio Banko ir (arba) Europos Komisijos bylinėjimosi išlaidas.

      Ieškinio pagrindai ir pagrindiniai argumentai

   Grįsdamas ieškinį ieškovas remiasi keturiais pagrindais.

               —

               Pirmuoju ieškinio pagrindu nurodoma, kad ginčijamas sprendimas yra negaliojantis, nes Europos Centrinis Bankas ir Europos Komisija viršijo jiems Europos Sąjungos sutartimi suteiktos kompetencijos ribas; taigi šis sprendimas yra aktas, kuriuo šios dvi institucijos viršijo savo kompetencijos ribas.

               —

               Antruoju ieškinio pagrindu teigiama, kad ginčijamu sprendimu pažeidžiama teisė į nuosavybę, kuri apsaugota pagal Europos žmogaus teisių ir pagrindinių laisvių apsaugos konvencijos Pirmojo protokolo 1 straipsnį ir 14 straipsnį bei patvirtinta Europos Sąjungos pagrindinių teisių chartijoje.

               —

               Trečiuoju ieškinio pagrindu tvirtinama, kad ginčijamas sprendimas akivaizdžiai yra nepagrįstas ir neturi jokio teisinio pagrindo bei prieštarauja proporcingumo principui.

               —

               Ketvirtuoju ieškinio pagrindu nurodoma, kad ginčijamas sprendimas taip pat pažeidžia bendrai pripažintus Europos Sąjungos teisės principus ir visų pirma principą, kad niekas negali remtis savo pačių pažeidimais tam, kad gautų naudos ir (arba) pateisintų neteisingus ir (arba) neteisėtus veiksmus.


title: Byla C-461/09 P: 2009 m. lapkričio 23 d. The Wellcome Foundation Ltd pateiktas apeliacinis skundas dėl 2009 m. rugsėjo 23 d. Pirmosios instancijos teismo (septintoji kolegija) priimto sprendimo byloje T-493/07, The Wellcome Foundation Ltd prieš Vidaus rinkos derinimo tarnybą (prekių ženklams ir pramoniniam dizainui)

text:
               13.2.2010

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 37/4

         2009 m. lapkričio 23 d.The Wellcome Foundation Ltd pateiktas apeliacinis skundas dėl 2009 m. rugsėjo 23 d. Pirmosios instancijos teismo (septintoji kolegija) priimto sprendimo byloje T-493/07, The Wellcome Foundation Ltd prieš Vidaus rinkos derinimo tarnybą (prekių ženklams ir pramoniniam dizainui)

   (Byla C-461/09 P)
   2010/C 37/06
   Proceso kalba: anglų

      Šalys

      Apeliantė: The Wellcome Foundation Ltd, atstovaujama advokato R. Gilbey

      Kita proceso šalis: Vidaus rinkos derinimo tarnyba (prekių ženklams ir pramoniniam dizainui), Serono Genetics Institute S.A.

      Apeliantės reikalavimai

               —

               Pripažinti, kad patvirtindamas Apeliacinės tarybos ginčijamą sprendimą Pirmosios instancijos teismas pažeidė Bendrijos prekių ženklo reglamento (1) 8 straipsnio 1 dalies b punkto ir 52 straipsnio 1 dalies a punkto teisinius reikalavimus.

               —

               Panaikinti ginčijamą Pirmosios instancijos teismo sprendimą, kuriuo patvirtinamas Apeliacinės tarybos sprendimas, nes juo buvo atsisakyta panaikinti visus VRDT ir Pirmosios instancijos teismo sprendimus dėl bylinėjimosi išlaidų, o šias išlaidas priteisti iš VRDT.

      Apeliacinio skundo pagrindai ir pagrindiniai argumentai

   Apeliantė teigia, kad atsižvelgiant į bylos aplinkybes, kurios išplaukia iš prekių ženklo registrų ir kurios buvo nurodytos VRDT, Pirmosios instancijos teismas be teisinio pagrindo manė, kad susijusios visuomenės dalies dėmesys buvo didesnis.
   Apeliantė teigia, kad Pirmosios instancijos teismas atsisakė atsižvelgti į jos pateiktus įrodymus, nors šiuos įrodymus reikėjo priimti, nes jais tiesiog buvo išplėtoti argumentai ir įrodymai, kurie jau buvo pateikti VRDT.
   Apeliantė teigia, kad apibūdindamas prekių panašumą Pirmosios instancijos teismas vartojo neaiškią ir nesuderintą terminologiją ir taip nenurodė tikslių, aiškių ir suderintų ginčijamo sprendimo priėmimo motyvų.
   Apeliantė teigia, kad, atsižvelgiant į Pirmosios instancijos teismui žinomas faktines aplinkybes, šis teismas taikė netikslius, neišsamius ir trūkumų turinčius teisinius kriterijus padarydamas išvadą, jog Apeliacinė taryba teisingai manė, jog prekės buvo nelabai panašios.
   Apeliantė teigia, kad atsižvelgiant į Pirmosios instancijos teismui žinomas faktines aplinkybes, šis teismas netaikė kriterijaus, tinkamo bendram žymenų palyginimui atlikti, kai priėjo prie išvados, kad žymenys nelabai panašūs.
   Galiausiai, apeliantė teigia, kad Pirmosios instancijos teismas savo išvadą dėl galimybės supainioti grindė netiksliais, neišsamiais ir trūkumų turinčiais teisiniais kriterijais, nes tam, kad apibrėžtų susijusią visuomenės dalį, įvertintų prekių panašumą ir žymenų panašumą jis taikė tokius netikslius, neišsamius ir trūkumų turinčius teisinius kriterijus.

      (1)  1993 m. gruodžio 20 d. Tarybos reglamentas (EB) Nr. 40/94 dėl Bendrijos prekių ženklo (OL L 11, 1994, p. 1; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 17 sk.,1 t., p. 146).


title: Byla C-144/06 P 2007 m. spalio 4 d. Teisingumo Teismo (aštuntoji kolegija) sprendimas Henkel KGaA prieš Vidaus rinkos derinimo tarnyba (prekių ženklams ir pramoniniam dizainui) (Apeliacinis skundas — Bendrijos prekių ženklas — Reglamentas (EB) Nr. 40/94 — 7 straipsnio 1 dalies b punktas — Atsisakymas registruoti — Vaizdinis prekių ženklas — Keturkampė raudonos ir baltos spalvų tabletė su ovaliu mėlynu branduoliu — Skiriamasis požymis)

text:
               8.12.2007

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 297/10

         2007 m. spalio 4 d. Teisingumo Teismo (aštuntoji kolegija) sprendimas Henkel KGaA prieš Vidaus rinkos derinimo tarnyba (prekių ženklams ir pramoniniam dizainui)

   (Byla C-144/06 P) (1)

   (Apeliacinis skundas - Bendrijos prekių ženklas - Reglamentas (EB) Nr. 40/94 - 7 straipsnio 1 dalies b punktas - Atsisakymas registruoti - Vaizdinis prekių ženklas - Keturkampė raudonos ir baltos spalvų tabletė su ovaliu mėlynu branduoliu - Skiriamasis požymis)
   (2007/C 297/14)
   Proceso kalba: vokiečių
   Šalys

      Ieškovė: Henkel KGaA, atstovaujama Rechtsanwalt C. Osterrieth,

      Kita proceso šalis: Vidaus rinkos derinimo tarnyba (prekių ženklams ir pramoniniam dizainui), atstovaujama G. Schneider
   Dalykas
   Apeliacinis skundas dėl 2006 m. sausio 17 d. Pirmosios instancijos teismo (antroji kolegija) sprendimo byloje T-398/04, Henkel prieš VRDT, kuriuo Pirmosios instancijos teismas atmetė ieškinį dėl sprendimo atsisakyti įregistruoti erdvinį prekių ženklą, skirtą valymo priemonėms, kuris pateikiamas kaip keturkampė raudonos ir baltos spalvų tabletė su ovaliu mėlynu branduoliu, panaikinimo — Erdvinis prekių ženklas, kurį sudaro prekės forma — Prekių ženklo skiriamasis požymis
   Rezoliucinė dalis

               1.

               Atmesti apeliacinį skundą.

               2.

               Priteisti iš Henkel KGaA bylinėjimosi išlaidas.

      (1)  OL C 121, 2006 5 20.


title: Byla C-451/06 2006 m. lapkričio 6 d. Unabhängiger Finanzsenat, Auβenstelle Wien (Austrija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje Gabriele Walderdorff prieš Finanzamt Waldviertel

text:
               30.12.2006

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 326/39

         2006 m. lapkričio 6 d.Unabhängiger Finanzsenat, Auβenstelle Wien (Austrija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje Gabriele Walderdorff prieš Finanzamt Waldviertel

   (Byla C-451/06)
   (2006/C 326/83)
   Proceso kalba: vokiečių
   Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas
   Unabhängiger Finanzsenat, Auβenstelle Wien
   Šalys pagrindinėje byloje

      Ieškovė: Gabriele Walderdorff

      Atsakovė: Finanzamt Waldviertel
   Prejudiciniai klausimai
   Ar 1977 m. gegužės 17 d. Šeštosios Tarybos direktyvos 77/388/EEB dėl valstybių narių apyvartos mokesčių įstatymų derinimo — Bendra pridėtinės vertės mokesčio sistema: vienodas vertinimo pagrindas (1) (paskutinį kartą iš dalies pakeistos 2006 m. liepos 24 d. Tarybos direktyva 2006/69/EB (2)), toliau vadinamos Šeštąja direktyva, 13 straipsnio B dalies b punktas aiškintinas taip, kad teisės žvejoti suteikimas už užmokestį, sudarant nuomos sutartį 10-čiai metų, jeigu ją suteikė

               1.

               žemės sklypo, kuriame yra vandens telkinys, kuriam suteiktas leidimas, savininkas,

               2.

               teisės žvejoti valstybiniame vandens telkinyje turėtojas

         yra „nekilnojamojo turto nuoma“?

      (1)  OL L 145, p. 1.

      (2)  OL L 221, p. 9.


title: Byla C-501/11 P: 2013 m. liepos 18 d. Teisingumo Teismo (penktoji kolegija) sprendimas byloje Schindler Holding Ltd, Schindler Management AG, Schindler SA, Schindler Sàrl, Schindler Liften BV, Schindler Deutschland Holding GmbH prieš Europos Komisiją, Europos Sąjungos Tarybą (Apeliacinis skundas — Karteliai — Liftų ir eskalatorių montavimo ir priežiūros rinka — Patronuojančiosios bendrovės atsakomybė už dukterinės bendrovės padarytus kartelių teisės pažeidimus — Holdingo bendrovė — Įmonės konkurencijos taisyklių laikymosi programa ( „Compliance“ programa) — Pagrindinės teisės — Teisinės valstybės principai nustatant skiriamas baudas — Galių atskyrimas, teisėtumo, negaliojimo atgal, teisėtų lūkesčių apsaugos ir kaltės principai — Reglamentas (EB) Nr. 1/2003 — 23 straipsnio 2 dalis — Galiojimas — 1998 m. Komisijos gairių teisėtumas)

text:
               7.9.2013

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 260/7

         2013 m. liepos 18 d. Teisingumo Teismo (penktoji kolegija) sprendimas byloje Schindler Holding Ltd, Schindler Management AG, Schindler SA, Schindler Sàrl, Schindler Liften BV, Schindler Deutschland Holding GmbH prieš Europos Komisiją, Europos Sąjungos Tarybą

   (Byla C-501/11 P) (1)

   (Apeliacinis skundas - Karteliai - Liftų ir eskalatorių montavimo ir priežiūros rinka - Patronuojančiosios bendrovės atsakomybė už dukterinės bendrovės padarytus kartelių teisės pažeidimus - Holdingo bendrovė - Įmonės konkurencijos taisyklių laikymosi programa („Compliance“ programa) - Pagrindinės teisės - Teisinės valstybės principai nustatant skiriamas baudas - Galių atskyrimas, teisėtumo, negaliojimo atgal, teisėtų lūkesčių apsaugos ir kaltės principai - Reglamentas (EB) Nr. 1/2003 - 23 straipsnio 2 dalis - Galiojimas - 1998 m. Komisijos gairių teisėtumas)
   2013/C 260/12
   Proceso kalba: vokiečių

      Šalys

      Apeliantės: Schindler Holding Ltd, Schindler Management AG, Schindler SA, Schindler Sàrl, Schindler Liften BV, Schindler Deutschland Holding GmbH, atstovaujamos Rechtsanwälte R. Bechtold ir W. Bosch bei Prozessbevollmächtigter J. Schwarze,

      Kitos proceso šalys: Europos Komisija, atstovaujama R. Sauer ir C. Hödlmayr, padedamų Rechtsanwalt A. Böhlke; Europos Sąjungos Taryba, atstovaujama F. Florindo Gijón ir M. Simm

      Dalykas

   Apeliacinis skundas dėl 2011 m. liepos 13 d. Bendrojo Teismo (aštuntoji kolegija) sprendimo Schindler Holding ir kt. prieš Komisiją (T-138/07), kuriuo Bendrasis Teismas atmetė ieškinį dėl 2007 m. vasario 21 d. Komisijos sprendimo C(2007) 512 galutinis dėl EB 81 straipsnio taikymo procedūros (byla COMP/E-1/38.823 — Liftai ir eskalatoriai), susijusio su karteliu liftų ir eskalatorių montavimo bei priežiūros Belgijoje, Vokietijoje, Liuksemburge ir Nyderlanduose rinkoje dėl manipuliavimo konkursais, rinkų pasidalijimo, kainų nustatymo, projektų ir susijusių sutarčių skyrimo ir pasikeitimo informacija, panaikinimo ir, nepatenkinus pirmojo prašymo, ieškovėms skirtos baudos panaikinimo arba sumažinimo.

      Rezoliucinė dalis

               1.

               Atmesti apeliacinį skundą.

               2.

               Nurodyti Schindler Holding Ltd, Schindler Management AG, Schindler SA, Schindler Sàrl, Schindler Liften BV ir Schindler Deutschland Holding GmbH padengti savo ir Europos Komisijos patirtas bylinėjimosi išlaidas.

               3.

               Europos Sąjungos Taryba padengia savo bylinėjimosi išlaidas.

      (1)  OL C 347, 2011 11 26.


title: Byla T-215/13: 2013 m. balandžio 15 d. pareikštas ieškinys byloje Deutsche Rockwool Mineralwoll prieš VRDT — Recticel (Lambda)

text:
               22.6.2013

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 178/12

         2013 m. balandžio 15 d. pareikštas ieškinys byloje Deutsche Rockwool Mineralwoll prieš VRDT — Recticel (Lambda)

   (Byla T-215/13)
   2013/C 178/23
   Kalba, kuria surašytas ieškinys: anglų

      Šalys

      Ieškovė: Deutsche Rockwool Mineralwoll GmbH & Co. OHG (Gladbekas, Vokietija), atstovaujama advokato J. Krenzel

      Atsakovė: Vidaus rinkos derinimo tarnyba (prekių ženklams ir pramoniniam dizainui)

      Kita procedūros Apeliacinėje taryboje šalis: Recticel SA (Briuselis, Belgija)

      Reikalavimai

   Ieškovė Bendrojo Teismo prašo:

               —

               panaikinti atsakovės sprendimą R 112/2012-5,

               —

               priteisti iš atsakovės bylinėjimosi išlaidas.

      Ieškinio pagrindai ir pagrindiniai argumentai

      Įregistruotas Bendrijos prekių ženklas, dėl kurio pateiktas prašymas panaikinti jo registraciją: vaizdinis prekių ženklas, raudona ir balta spalva vaizduojantis graikų abėcėlės raidę lambda — Bendrijos prekių ženklo registracijos Nr. 2 960 789.

      Bendrijos prekių ženklo savininkė: kita procedūros Apeliacinėje taryboje šalis.

      Šalis, prašanti panaikinti Bendrijos prekių ženklo registraciją: ieškovė.

      Anuliavimo skyriaus sprendimas: iš dalies panaikinti Bendrijos prekių ženklo registraciją.

      Apeliacinės tarybos sprendimas: iš dalies atmesti apeliaciją.

      Ieškinio pagrindai: Tarybos reglamento Nr. 207/2009 51 straipsnio 1 dalies a punkto pažeidimas.


title: Byla C-324/09: 2009 m. rugpjūčio 12 d. High Court of Justice (England and Wales), Chancery Division pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje L'Oréal SA, Lancôme parfums et beauté & Cie SNC, Laboratoire Garnier & Cie, L'Oréal (UK) Limited prieš eBay International AG, eBay Europe SARL, eBay (UK) Limited, Stephan Potts, Tracy Ratchford, Marie Ormsby, James Clarke, Joanna Clarke, Glen Fox, Rukhsana Bi

text:
               7.11.2009

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 267/40

         2009 m. rugpjūčio 12 d.High Court of Justice (England and Wales), Chancery Division pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje L'Oréal SA, Lancôme parfums et beauté & Cie SNC, Laboratoire Garnier & Cie, L'Oréal (UK) Limited prieš eBay International AG, eBay Europe SARL, eBay (UK) Limited, Stephan Potts, Tracy Ratchford, Marie Ormsby, James Clarke, Joanna Clarke, Glen Fox, Rukhsana Bi

   (Byla C-324/09)
   2009/C 267/71
   Proceso kalba: anglų

      Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas

      High Court of Justice (England and Wales), Chancery Division

      Šalys pagrindinėje byloje

      Ieškovės: L'Oréal SA, Lancôme parfums et beauté & Cie SNC, Laboratoire Garnier & Cie, L'Oréal (UK) Limited

      Atsakovai: eBay International AG, eBay Europe SARL, eBay (UK) Limited, Stephan Potts, Tracy Ratchford, Marie Ormsby, James Clarke, Joanna Clarke, Glen Fox, Rukhsana Bi

      Prejudiciniai klausimai

               1.

               Ar kvepalų ir kosmetikos gaminių mėginiai (t. y. gaminių pavyzdžiai, skirti pristatyti gaminius vartotojams mažmeninės prekybos vietose) ir kvepalų flakonai (t. y. pirminė pakuotė, iš kurios galima vartotojams perpilti nedidelį kiekį kvepalų kaip nemokamą mėginį), kurie nėra skirti parduoti vartotojams (ir dažnai žymimi „not for sale“ (neparduodama) ar „not for individual sale“ (atskirai neparduodama)), nemokamai tiekiami prekių ženklo savininko patvirtintiems platintojams, laikomi į rinką išleistomis prekėmis 1988 m. gruodžio 21 d. Pirmosios Tarybos direktyvos 89/104/EEB (Prekių ženklų direktyva) (1) 7 straipsnio 1 dalies prasme ir 1993 m. gruodžio 20 d. Tarybos reglamento (EB) Nr. 40/94 dėl Bendrijos prekių ženklo (Prekių ženklo reglamentas) (2) 13 straipsnio 1 dalies prasme?

               2.

               Ar kvepalų ir kosmetikos prekių išėmimas iš dėžių (ar kitos išorinės pakuotės) be prekių ženklo savininko leidimo yra „teisėta priežastis“, dėl kurios prekių ženklo savininkas gali uždrausti toliau prekiauti išpakuotais gaminiais Prekių ženklų direktyvos 7 straipsnio 2 dalies ir Prekių ženklo reglamento 13 straipsnio 2 dalies prasme?

               3.

               Ar atsakymas į antrąjį klausimą būtų kitoks dėl to, kad:

                           a)

                           išėmus iš dėžių (ar kitos išorinės pakuotės) ant išpakuotų gaminių nebėra informacijos, kaip reikalaujama 1976 m. liepos 27 d. Tarybos direktyvos 76/768/EEB (dėl valstybių narių įstatymų, susijusių su kosmetikos gaminiais, suderinimo, toliau — Kosmetikos gaminių direktyva) (3) 6 straipsnio 1 dalyje, o visų pirma — nepateikiamas ingredientų sąrašas ar nenurodyta galiojimo data?

                           b)

                           teikimas parduoti išpakuotus gaminius ar jų pardavimas, nesant tokios informacijos, yra baudžiamasis nusižengimas pagal Bendrijos valstybių narių, kuriose trečiosios šalys teikė juos parduoti ar pardavė, įstatymus?

               4.

               Ar atsakymas į antrąjį klausimą būtų kitoks dėl to, kad tolesnė prekyba daro ar gali daryti žalą prekių įvaizdžiui ir menkina prekių ženklo reputaciją? Jeigu taip, ar tokia žala yra preziumuojama, ar vis dėlto prekių ženklo savininkas turi ją įrodyti?

               5.

               Ar žymens pateikimas rėmėjų nuorodose yra žymens „naudojimas“ pagal Prekių ženklų direktyvos 5 straipsnio 1 dalies a punktą ir Prekių ženklo reglamento 9 straipsnio 1 dalies a punktą, kai ūkio subjektas, valdantis elektroninės prekybos svetainę, iš paieškos sistemos operatoriaus įsigyja teises kaip raktinį žodį naudoti registruotam prekių ženklui identišką žymenį ir todėl šį žymenį paieškos sistema vartotojui pateikia rėmėjų nuorodoje į elektroninės prekybos svetainės operatoriaus tinklalapį?

               6.

               Kai spragtelėjus 5 klausime nurodytą rėmėjų nuorodą vartotojas nukreipiamas tiesiai į prekių, identiškų toms, kurioms registruotas prekių ženklas, ir žymimų tam tikru žymeniu, kurį svetainėje naudoja trečiosios šalys, reklamą ar pardavimą, kurių dalis pažeidžia prekių ženklą, o dalis — ne, nelygu atitinkamų prekių statusas, ar tai reiškia, kad elektroninės prekybos svetainės operatorius naudoja žymenį pažeidžiančioms prekėms žymėti Prekių ženklų direktyvos 5 straipsnio 1 dalies a punkto ir Prekių ženklo reglamento 9 straipsnio 1 dalies a prasme žymėti?

               7.

               Ar tam, kad toks naudojimas, kai tarp prekių, reklamuojamų ir teikiamų parduoti tokioje kaip 6 klausime nurodytoje svetainėje, yra ir tos, kurias į EEE rinką pateikė ne prekių ženklo savininkas ar tai padaryta be jo leidimo, patektų į Prekių ženklų direktyvos 5 straipsnio 1 dalies a punktą ir Prekių ženklo reglamento 9 straipsnio 1 dalies a punktą ir nepatektų į Prekių ženklų direktyvos 7 straipsnio 1 dalį ir Prekių ženklo reglamento 13 straipsnio 1 dalį, užtenka, kad reklama ar teikimas parduoti būtų skirti vartotojams toje teritorijoje, kurioje prekių ženklas registruotas, ar vis dėlto prekių ženklo savininkas turi įrodyti, kad reklama ar teikimas parduoti neišvengiamai reiškia, kad nagrinėjamos prekės bus pateiktos į tos teritorijos, kurioje prekių ženklas registruotas, rinką?

               8.

               Ar atsakymai į 5–7 klausimus būtų kitokie, jei žymens naudojimas, kurį ginčija prekių ženklo savininkas, būtų žymens pateikimas elektroninės prekybos svetainės operatoriaus interneto svetainėje, o ne rėmėjų nuorodoje?

               9.

               Jeigu tam, kad žymens naudojimas patektų į Prekių ženklų direktyvos 5 straipsnio 1 dalies a punkto ir Prekių ženklo reglamento 9 straipsnio 1 dalies a punkto taikymo sritį, bet nepatektų į Prekių ženklų direktyvos 7 straipsnio 1 dalies ir Prekių ženklo reglamento 13 straipsnio 1 dalies taikymo sritį, pakanka, kad reklama ar teikimas parduoti būtų skirti vartotojams toje teritorijoje, kurioje prekių ženklas registruotas:

                           a)

                           ar toks naudojimas yra „paslaugos gavėjo pateiktos informacijos perdavimas ryšio tinklu“ ar apima tokį perdavimą 2000 m. birželio 8 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 2000/31/EB dėl kai kurių informacinės visuomenės paslaugų, ypač elektroninės komercijos, teisinių aspektų vidaus rinkoje (Elektroninės komercijos direktyva) 14 straipsnio 1 dalies prasme?

                           b)

                           jeigu naudojimas nėra vien tik veikla, patenkanti į Elektroninės komercijos direktyvos 14 straipsnio 1 dalies taikymo sritį, bet apima tokią veiklą, ar elektroninės prekybos svetainės operatorius atleidžiamas nuo atsakomybės tiek, kiek žymens naudojimas yra minėta veikla, o jeigu taip — ar galima nurodyti atlyginti nuostolius ar priteisti kitas finansines priemones dėl tokio naudojimo, už kurį operatorius nėra atleistas nuo atsakomybės?

                           c)

                           kai elektroninės prekybos svetainės operatorius žino, kad prekės buvo reklamuojamos, teikiamos parduoti arba parduotos jo svetainėje pažeidžiant registruotus prekių ženklus, ir panašu, kad šie registruoti prekių ženklai ir toliau pažeidžiami reklamuojant, tam pačiam svetainės vartotojui teikiant parduoti ar parduodant tokias ar panašias prekes, ar tai yra „faktinės žinios“ arba „sužinojimas“ Elektroninės komercijos direktyvos 14 straipsnio 1 dalies prasme?

               10.

               Kai tokio tarpininko kaip svetainės operatorius paslaugomis trečioji šalis pasinaudojo registruotam prekių ženklui pažeisti, ar 2004 m. balandžio 29 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 2004/48/EB dėl intelektinės nuosavybės teisių gynimo (Intelektinės nuosavybės teisių gynimo direktyva) (4) 11 straipsniu reikalaujama, kad valstybės narės užtikrintų, jog prekių ženklo savininkas galėtų prašyti tarpininkui taikyti draudimą tęsti pažeidimą, siekiant užkirsti kelią kitiems minėto prekių ženklo pažeidimams, o ne tik tęsti šį konkretų pažeidimą, ir jeigu taip — kokia yra nustatytino draudimo apimtis?

      (1)  1988 m. gruodžio 21 d. Pirmoji Tarybos direktyva 89/104/EEB valstybių narių įstatymams, susijusiems su prekių ženklais, suderinti (OL L 40, p. 1; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 17 sk., 1 t., p. 92).

      (2)  OL L 11, 1994, p. 1; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 17 sk.,1 t., p. 146.

      (3)  1976 m. liepos 27 d. Tarybos direktyva 76/768/EEB dėl valstybių narių įstatymų, susijusių su kosmetikos gaminiais, suderinimo (OL L 262, p. 169; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 13 sk., 3 t., p. 285).

      (4)  OL L 157, p. 45; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 17 sk., 2 t., p. 32.


title: Byla C-27/05  2006 m. balandžio 27 d.  Teisingumo Teismo (pirmoji kolegija) sprendimas ( Finanzgericht Hamburg  prašymas priimti prejudicinį sprendimą)  Elfering Export GmbH prieš Hauptzollamt Hamburg-Jonas  (Eksporto grąžinamosios išmokos — Materialinė sąlyga — Reglamentas (EB) Nr. 800/1999 — Galvijiena — Produkto kilmės įrodymų nebuvimas — Baudų skyrimas)

text:
               17.6.2006

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 143/18

         2006 m. balandžio 27 d. Teisingumo Teismo (pirmoji kolegija) sprendimas (Finanzgericht Hamburg prašymas priimti prejudicinį sprendimą) Elfering Export GmbH prieš Hauptzollamt Hamburg-Jonas

   (Byla C-27/05) (1)

   (Eksporto grąžinamosios išmokos - Materialinė sąlyga - Reglamentas (EB) Nr. 800/1999 - Galvijiena - Produkto kilmės įrodymų nebuvimas - Baudų skyrimas)
   (2006/C 143/32)
   Proceso kalba: vokiečių
   Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas
   Finanzgericht Hamburg
   Šalys pagrindinėje byloje

      Ieškovė: Elfering Export GmbH

      Atsakovė: Hauptzollamt Hamburg-Jonas
   Bylos dalykas
   Prašymas priimti prejudicinį sprendimą — Finanzgericht Hamburg — 1999 m. balandžio 15 d. Komisijos reglamento (EEB) Nr. 800/1999, nustatančio bendrąsias išsamias eksporto grąžinamųjų išmokų sistemos taikymo žemės ūkio produktams taisykles (OL L 102, p. 11), 5 straipsnio 4 dalies ir 51 straipsnio 2 dalies aiškinimas — Produktų Bendrijos kilmės nurodymas eksporto deklaracijoje — Produktų kilmės įrodymo nebuvimas — Sankcijų taikymas
   Sprendimo rezoliucinė dalis
   Eksporto deklaracijoje pateiktas paaiškinimas dėl Bendrijos kilmės produkto, už kurį prašoma eksporto grąžinamosios išmokos, priskirtinas duomenims, už kurių neteisingumą gali būti skiriamos sankcijos pagal 1999 m. balandžio 15 d. Komisijos reglamento (EB) Nr. 800/1999, nustatančio bendrąsias išsamias eksporto grąžinamųjų išmokų sistemos taikymo žemės ūkio produktams taisykles, 51 straipsnio 2 dalį kartu su 5 straipsnio 4 dalimi.

      (1)  OL C 82, 2005 4 2.


title: Byla T-85/12: 2012 m. vasario 21 d. pareikštas ieškinys byloje Lilleborg prieš VRDT — Hardford (Pierre Robert)

text:
               21.4.2012

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 118/31

         2012 m. vasario 21 d. pareikštas ieškinys byloje Lilleborg prieš VRDT — Hardford (Pierre Robert)

   (Byla T-85/12)
   2012/C 118/52
   Kalba, kuria surašytas ieškinys: anglų

      Šalys

      Ieškovė: Lilleborg AS (Oslas, Norvegija), atstovaujama advokatų E. Ullberg ir M. Plogell

      Atsakovė: Vidaus rinkos derinimo tarnyba (prekių ženklams ir pramoniniam dizainui)

      Kita procedūros Apeliacinėje taryboje šalis: Hardford AB (Limhamn, Švedija)

      Reikalavimai

               —

               panaikinti 2011 m. gruodžio 7 d. Vidaus rinkos derinimo tarnybos (prekių ženklams ir pramoniniam dizainui) pirmosios apeliacinės tarybos sprendimą byloje R 2462/2010-1 ir atitinkamai nurodyti VRDT įvertinti ieškovės pateiktus įrodymus apie ankstesnio prekių ženklo egzistavimą, galiojimą ir apimtį;

               —

               arba, nepatenkinus pirmojo reikalavimo, pakeisti Pirmosios apeliacinės tarybos sprendimą ir atmesti paraišką registruoti Bendrijos prekių ženklą Nr. 8541849 „Pierre Robert“; ir

               —

               priteisti iš atsakovės bylinėjimosi išlaidas, įskaitant VRDT Protestų skyriuje ir Pirmojoje apeliacinėje taryboje patirtas išlaidas.

      Ieškinio pagrindai ir pagrindiniai argumentai

      Bendrijos prekių ženklo paraišką pateikęs asmuo: kita procedūros Apeliacinėje taryboje šalis

      Prašomas įregistruoti Bendrijos prekių ženklas: žodinis prekių ženklas „Pierre Robert“ 3, 5 ir 44 klasių prekėms ir paslaugoms — Bendrijos prekių ženklo paraiška Nr. 8541849

      Prekių ženklo ar žymens, kuriuo remtasi per protesto procedūrą, savininkė: ieškovė

      Prekių ženklas ar žymuo, kuriuo remiamasi: žodinis Švedijos prekių ženklas PIERRE ROBERT (registracijos Nr. 164251) 3 klasės prekėms

      Protestų skyriaus sprendimas: atmesti visą protestą

      Apeliacinės tarybos sprendimas: atmesti apeliaciją

      Ieškinio pagrindai: Komisijos reglamento Nr. 2868/95 50 taisyklės 1 dalies ir Tarybos reglamento Nr. 207/2009 76 straipsnio ir 8 straipsnio 2 dalies c punkto pažeidimas, nes Apeliacinė taryba: i) nepaisė savo teisės išnagrinėti aplinkybes savo iniciatyva ir atsižvelgti į aplinkybes, galinčias turėti įtakos protesto procedūros baigčiai; ii) padarė teisės klaidą, nenusprendusi, kad PIERRE ROBERT yra plačiai žinomas prekių ženklas; iii) neatsižvelgė į 1 priede pateiktus įrodymus, susijusius su protesto pareiškimu; iv) nepriėmė iš Švedijos patentų biuro pažymos, kurią šis pateikė iki Protestų skyriaus sprendimo priėmimo.


title: Byla T-692/13: 2016 m. kovo 2 d. Bendrojo Teismo nutartis byloje SACBO/INEA

text:
               2.5.2016

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 156/54

         2016 m. kovo 2 d. Bendrojo Teismo nutartis byloje SACBO/INEA

   (Byla T-692/13) (1)

   (2016/C 156/73)
   Proceso kalba: italų
   Trečiosios kolegijos pirmininkas nutartimi nurodė išbraukti bylą iš registro.

      (1)  OL C 45, 2014 2 15.


               6.11.2004

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 273/39

         (2004/C 273/74)
   Paskutinis Teisingumo Teismo
         Europos Sąjungos Oficialiajame leidinyje
       skelbiamas leidinys

         OL C 262, 2004 10 23

   Skelbti leidiniai:

      OL C 251, 2004 10 9

      OL C 239, 2004 9 25

      OL C 228, 2004 9 11

      OL C 217, 2004 8 28

      OL C 201, 2004 8 7

      OL C 190, 2004 7 24

   Šiuos tekstus galite rasti adresu:

               EUR-Lex: http://europa.eu.int/eur-lex

               CELEX: http://europa.eu.int/celex


title: Byla T-444/07 2007 m. gruodžio 5 d. pareikštas ieškinys Centre de Promotion de l'Emploi par la Micro-Enterprise prieš Komisiją

text:
               9.2.2008

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 37/29

         2007 m. gruodžio 5 d. pareikštas ieškinys Centre de Promotion de l'Emploi par la Micro-Enterprise prieš Komisiją

   (Byla T-444/07)
   (2008/C 37/45)
   Proceso kalba: prancūzų
   Šalys

      Ieškovas: Centre de Promotion de l'Emploi par la Micro-Enterprise (CPEM) (Marselis, Prancūzija), atstovaujamas advokato C. Bonnefoi

      Atsakovė: Europos Bendrijų Komisija
   Ieškovo reikalavimai

               —

               panaikinti 2007 m. spalio 4 d. Komisijos sprendimą Nr. C (2007) 4645, panaikinantį 1999 m. rugpjūčio 17 d. sprendimu Nr. C (1999) 2645 suteiktą Europos socialinio fondo finansinę paramą, skirtą finansuoti ESF dotaciją Prancūzijoje (CPEM);

               —

               pripažinti teisę gauti kompensaciją už viešai padarytą žalą įstaigos, atliekančios visuotinės svarbos misiją, įvaizdžiui (įvertinta 100 000 eurų);

               —

               pripažinti CPEM darbuotojų teisę į simbolinę vieno euro dydžio individualią kompensaciją už kėsinimąsi į jų psichologinį užtikrintumą darbe (grėsmė jų darbo struktūros ateičiai, taigi ir jų darbui, nes milijono eurų sumokėjimas reiškia CPEM ir MSD uždarymą);

               —

               atlyginti dėl to neišvengiamai patirtas advokato ir teisinės pagalbos išlaidas, kurias pagrindžiantys dokumentai galės būti pateikti.

         Ieškinio pagrindai ir pagrindiniai argumentai
   Šiuo ieškiniu ieškovas prašo panaikinti 2007 m. spalio 4 d. Komisijos sprendimą Nr. C (2007) 4645, kuriuo, OLAF pateikus ataskaitą, panaikinta Europos socialinio fondo suteikta finansinė parama (1), skirta visuotinės dotacijos forma finansuoti ieškovo vykdomą bandomąjį projektą.
   Savo ieškiniui pagrįsti ieškovas remiasi dvejopais pagrindais: pirmieji susiję su tuo, kaip OLAF atliko tyrimo procedūrą, kurios išdavoje priimtas ginčijamas sprendimas, ir remiasi teisės į gynybą pažeidimu; kiti pagrindai susiję su ginčijamo sprendimo esme.
   Ieškovas teigia, kad OLAF atlikto tyrimo būdas pažeidė kelis Bendrijos teisės ir nešališko tyrimo principus, pavyzdžiui, nekaltumo prezumpcijos principą ir teisę susipažinti su tikraisiais ir tiksliais skunduose, kurių pagrindu pradėta procedūra, nurodytais kaltinimais. Be to, jis teigia, kad OLAF supainiojo Reglamente Nr. 2185/96 (2) numatytas procedūras su procedūromis, susijusiomis su tyrimais pagal Reglamentą Nr. 2988/95 (3). Ieškovas taip pat nurodo, kad OLAF savo išvadas grindė skirtingomis ir nuolat kintančiomis „Vystytojo vadovo“ redakcijomis.
   Dėl esmės ieškovas kaltina Komisiją savo sprendimą pagrindus OLAF ataskaitos išvadomis, kurios šiurkščiai pažeidžia Prancūzijos teisėje numatytas „ne pelno organizacijos“ ir „perdavimo naudoti“ koncepcijas. Be to, ieškovas teigia, kad OLAF jo atžvilgiu rėmėsi „Vystytojo vadovu“ kaip viršesniu už Bendrijos reglamento tekstą. Jis taip pat teigia, kad Komisija žinojo apie faktus, dėl kurių ieškovas kaltinamas OLAF ir ginčijamame sprendime, ir jiems pritarė. Galiausiai ieškovas tvirtina, kad Reglamentas Nr. 1605/2002 (4), kuriuo grindžiama dalis OLAF ir ginčijamo sprendimo motyvų, yra netaikytinas ir juo negali būti remiamasi jo atžvilgiu.

      (1)  1999 m. rugpjūčio 17 d. Komisijos sprendimas Nr. C (1999) 2645, iš dalies pakeistas 2001 m. rugsėjo 18 d. sprendimu Nr. C (2001) 2144.

      (2)  1996 m. lapkričio 11 d. Tarybos reglamentas (Euratomas, EB) Nr. 2185/96 dėl Komisijos atliekamų patikrinimų ir inspektavimų vietoje siekiant apsaugoti Europos Bendrijų finansinius interesus nuo sukčiavimo ir kitų pažeidimų (OL L 292, p. 2).

      (3)  1995 m. gruodžio 18 d. Tarybos reglamentas (EB, Euratomas) Nr. 2988/95 dėl Europos Bendrijų finansinių interesų apsaugos (OL L 312, p. 1).

      (4)  2002 m. birželio 25 d. Tarybos reglamentas (EB, Euratomas) Nr. 1605/2002 dėl Europos Bendrijų bendrajam biudžetui taikomo finansinio reglamento (OL L 248, p. 1).


title: Byla T-430/08 2008 m. rugsėjo 30 d. pareikštas ieškinys byloje Grain Millers prieš VRDT — Grain Millers (GRAIN MILLERS)

text:
               6.12.2008

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 313/46

         2008 m. rugsėjo 30 d. pareikštas ieškinys byloje Grain Millers prieš VRDT — Grain Millers (GRAIN MILLERS)

   (Byla T-430/08)
   (2008/C 313/83)
   Kalba, kuria surašytas ieškinys: anglų
   Šalys

      Ieškovė: Grain Millers, Inc. (Eden Prairie, Jungtinės Amerikos Valstijos), atstovaujama advokato L.-E. Ström

      Atsakovė: Vidaus rinkos derinimo tarnyba (prekių ženklams ir pramoniniam dizainui)

      Kita procedūros Apeliacinėje taryboje šalis: Grain Millers GmbH & Co. KG (Brėmenas, Vokietija)
   Ieškovės reikalavimai

               —

               Panaikinti 2008 m. liepos 23 d. Vidaus rinkos derinimo tarnybos (prekių ženklams ir pramoniniam dizainui) antrosios apeliacinės tarybos sprendimą R 478/2007-2.

               —

               Priteisti iš kitos procedūros Apeliacinėje taryboje šalies bylinėjimosi išlaidas.

         Ieškinio pagrindai ir pagrindiniai argumentai

      Bendrijos prekių ženklo paraišką pateikęs asmuo: ieškovė.

      Prašomas įregistruoti Bendrijos prekių ženklas: žodinis prekių ženklas „GRAIN MILLERS“ 29, 30 ir 31 klasių prekėms — paraiška Nr. 365 0256.

      Prekių ženklo ar žymens, kuriuo grindžiamas protestas, savininkas: kita procedūros Apeliacinėje taryboje šalis.

      Prekių ženklas ar žymuo, kuriuo grindžiamas protestas: Vokietijos „komercinis pavadinimas“„GRAIN MILLERS“ ir jo vaizdinė versija.

      Protestų skyriaus sprendimas: iš dalies atmesti protestą.

      Apeliacinės tarybos sprendimas: iš dalies atmesti apeliaciją.

      Ieškinio pagrindai: Tarybos reglamento Nr. 40/94 8 straipsnio 4 dalies pažeidimas, nes Apeliacinė taryba pervertino įrodymų, kuriuos pateikė kita procedūros Apeliacinėje taryboje šalis, siekdama pagrįsti jos ankstesnes teises ankstesnio prekių ženklo atžvilgiu, svarbą.


title: Byla C-467/04 Audiencia Provincial de Málaga (pirmoji kolegija) 2004 m. liepos 8 d. sprendimu pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą dėl G. Francesco Gasparini ir kt. pateikto skundo dėl 2004 m. lapkričio 21 d. sprendimo pradėti supaprastintą procesą

text:
               8.1.2005

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 6/31

         Audiencia Provincial de Málaga (pirmoji kolegija) 2004 m. liepos 8 d. sprendimu pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą dėl G. Francesco Gasparini ir kt. pateikto skundo dėl 2004 m. lapkričio 21 d. sprendimo pradėti supaprastintą procesą
   (Byla C-467/04)
   (2005/C 6/57)
   Proceso kalba: ispanų
   Audiencia Provincial de Málaga (Malagos rajono teismas) (pirmoji kolegija) 2004 m. liepos 8 d. sprendimu kreipėsi į Europos Bendrijų Teisingumo Teismą su prašymu, kurį Teisingumo Teismas gavo 2004 m. lapkričio 4 d., priimti prejudicinį sprendimą dėl G. Francesco Gasparini ir kt. pateikto skundo dėl 2004 m. lapkričio 21 d. sprendimo pradėti supaprastintą procesą.
   Audiencia Provincial de Málaga prašo Teisingumo Teismo atsakyti į šiuos klausimus:

               —

               Dėl res judicata reikšmės baudžiamajame procese Malagos teismas prašo išaiškinti Šengeno konvencijos 54 straipsnį:

                           1)

                           ar tai, kad vienos valstybės narės teismas nusikaltimui taiko senaties terminą, įpareigoja kitų valstybių narių teismus?

                           2)

                           ar kaltinamojo išteisinimas dėl senaties termino suėjimo turi būti taikomas ir kitoje valstybėje narėje identiškais pagrindais kaltinamiesiems asmenims? Kitaip sakant, ar senaties terminu gali pasinaudoti ir kitoje valstybėje narėje identiškais pagrindais kaltinami asmenys?

                           3)

                           jei vienos valstybės narės baudžiamieji teismai pripažino, kad nebuvo nustatyta prekių ne EB kilmė, kad būtų galima kvalifikuoti kontrabandos nusikaltimą, ir priėmė išteisinamąjį nuosprendį, ar kitos valstybės narės teismai, siekdami nustatyti, ar nesumokant muitų pristatytos prekės buvo iš Bendrijai nepriklausančios valstybės, gali praplėsti tyrimą?

               —

               Dėl laisvo prekių judėjimo sąvokos šis teismas prašo išaiškinti Europos Bendrijos sutarties 24 straipsnį:
               „Jei vienas Bendrijos baudžiamųjų teismų pripažino, kad neįrodyta, jog prekės į Bendrijos teritoriją įvežtos neteisėtai, arba kad kontrabandos nusikaltimui taikomas senaties terminas“:

                           a)

                           ar šias prekes galima laikyti esančiomis laisvoje apyvartoje likusioje Bendrijos teritorijoje?

                           b)

                           ar pateikimą į rinką kitoje valstybėje narėje po importavimo į Bendrijos valstybę narę, kurioje priimtas išteisinamasis nuosprendis, galima laikyti atskiru veiksmu, tai yra tokiu, už kurį galima bausti, ar priešingai – jis laikytinas importo operacijos dalimi?


title: Byla T-429/11: 2011 m. rugpjūčio 4 d. pareikštas ieškinys byloje Banco Bilbao Vizcaya Argentaria prieš Komisiją

text:
               24.9.2011

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 282/46

         2011 m. rugpjūčio 4 d. pareikštas ieškinys byloje Banco Bilbao Vizcaya Argentaria prieš Komisiją

   (Byla T-429/11)
   2011/C 282/85
   Proceso kalba: ispanų

      Šalys

      Ieškovė: Banco Bilbao Vizcaya Argentaria, SA (Bilbao, Ispanija), atstovaujama advokato J. Ruiz Calzado, Rechtsanwalt M. Núñez-Müller ir advokato J. Domínguez Pérez

      Atsakovė: Europos Komisija

      Reikalavimai

   Ieškovė Bendrojo Teismo prašo:

               —

               panaikinti Sprendimo 1 straipsnio 1 dalį,

               —

               nepatenkinus pirmojo reikalavimo, iš dalies panaikinti Sprendimo 1 straipsnio 4 ir 5 dalis,

               —

               nepatenkinus antrojo reikalavimo, panaikinti Sprendimo 4 straipsnį arba atitinkamai iš dalies pakeisti jo taikymo sritį ir

               —

               priteisti iš Komisijos visas bylinėjimosi išlaidas.

      Ieškinio pagrindai ir pagrindiniai argumentai

   Šis ieškinys pareikštas dėl 2011 m. sausio 12 d. Komisijos sprendimo 2011/282/ES dėl Ispanijos įgyvendintos finansinės prestižo vertės amortizacijos mokesčių tikslais įsigyjant užsienio bendrovės akcijų Nr. C 45/07 (ex NN 51/07, ex CP 9/07) [pranešta dokumentu Nr. C(2010) 9566] (toliau — Sprendimas).
   Grįsdama ieškinį ieškovė remiasi septyniais pagrindais.

               1.

               Pirmasis ieškinio pagrindas, susijęs su SESV 107 ir 108 straipsnių pažeidimu, nes pripažįstama, kad Ispanijos pelno mokesčio įstatymo konsoliduoto teksto (toliau –TRILS) 12 straipsnio 5 dalyje yra valstybės pagalbos elementų tiek, kiek pagal ją leidžiama nurašyti prestižo vertę, susidariusią įsigijus užsienio įmonių akcijų, įsigijimų ne Bendrijoje atveju.

               2.

               Antrasis ieškinio pagrindas, susijęs su teisės klaida ir procedūrų pažeidimu, nes tam, kad priemonė būtų pripažinta valstybės pagalba, kuri visa turi būti uždrausta, pakanka, kad ją įgyvendinus susidarytų tam tikros situacijos, kvalifikuotinos valstybės pagalbos elementu.

               3.

               Trečiasis ieškinio pagrindas, susijęs su proporcingumo principo pažeidimu, nes Sprendime konstatuojama, kad i) visa priemonė yra neteisėta pagalba, įskaitant ir tokias šalis kaip Kinija ar Indija bei kitas šalis tais atvejais, kai buvo arba gali būti įrodyta, jog egzistavo aiškios teisinės kliūtys tarptautiniams susijungimams ir kad ii) su bendrąja rinka nesuderinama valstybės pagalba yra visa priemonė, įskaitant ir leidimą nurašyti prestižo vertę, susidariusią įsigijus akcijų daugumos dalį užsienio įmonėse ne Bendrijoje.

               4.

               Ketvirtasis ieškinio pagrindas, susijęs su teisėtų lūkesčių ir vienodo požiūrio principų pažeidimu, nes Komisija netaikė rekomendacijų, įtvirtintų komunikate dėl tiesioginių mokesčių, ir administracinės praktikos.

               5.

               Penktasis ieškinio pagrindas, susijęs su gero administravimo principo pažeidimu, nes Komisija nepatikrino tikslios praktinių kliūčių susijungimų įsigyjant ne Bendrijoje atveju apimties.

               6.

               Šeštasis ieškinio pagrindas, susijęs su teisės ir vertinimo klaidomis dėl Sprendime pripažįstamų teisėtų lūkesčių apimties.

               7.

               Septintasis ieškinio pagrindas, susijęs su nepakankamu Sprendimo motyvų nurodymu.


title: Byla T-489/15: 2017 m. kovo 28 d. Bendrojo Teismo nutartis byloje LG Electronics/EUIPO – Cyrus Wellness Consulting (VIEWTY SNAP) (Europos Sąjungos prekių ženklas — Protesto procedūra — Registravimo paraiškos atsiėmimas — Pagrindo priimti sprendimą nebuvimas)

text:
               6.6.2017

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 178/16

         2017 m. kovo 28 d. Bendrojo Teismo nutartis byloje LG Electronics/EUIPO – Cyrus Wellness Consulting (VIEWTY SNAP)

   (Byla T-489/15) (1)

   ((Europos Sąjungos prekių ženklas - Protesto procedūra - Registravimo paraiškos atsiėmimas - Pagrindo priimti sprendimą nebuvimas))
   (2017/C 178/20)
   Proceso kalba: anglų

      Šalys

      Ieškovė: LG Electronics, Inc. (Seulas, Korėjos Respublika), atstovaujama advokato M. Graf

      Atsakovė: Europos Sąjungos intelektinės nuosavybės tarnyba (EUIPO), atstovaujama L. Rampini

      Kita procedūros EUIPO apeliacinėje taryboje šalis, įstojusi į bylą Bendrajame Teisme: Cyrus Wellness Consulting GmbH (Berlynas, Vokietija), atstovaujama advokatų A. Wulff ir U. Hildebrandt

      Dalykas

   Ieškinys dėl 2015 m. birželio 12 d. EUIPO antrosios apeliacinės tarybos sprendimo (byla R 1938/2014-2), susijusio su protesto procedūra tarp Cyrus Wellness Consulting GmbH ir LG Electronics, Inc.

      Rezoliucinė dalis

               1.

               Nebereikia priimti sprendimo dėl ieškinio.

               2.

               Priteisti iš LG Electronics, Inc. padengti savo ir Europos Sąjungos intelektinės nuosavybės tarnybos (EUIPO) bei Cyrus Wellness Consulting GmbH patirtas bylinėjimosi išlaidas.

      (1)  OL C 337, 2015 10 12.


title: Byla C-375/12: 2012 m. rugpjūčio 6 d. Tribunal administratif de Grenoble (Prancūzija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje Margaretha Bouanich prieš Direction départementale des finances publiques de la Drôme

text:
               20.10.2012

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 319/3

         2012 m. rugpjūčio 6 d.Tribunal administratif de Grenoble (Prancūzija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje Margaretha Bouanich prieš Direction départementale des finances publiques de la Drôme

   (Byla C-375/12)
   2012/C 319/03
   Proceso kalba: prancūzų

      Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas

      Tribunal administratif de Grenoble

      Šalys pagrindinėje byloje

      Ieškovė: Margaretha Bouanich

      Atsakovė: Direction départementale des finances publiques de la Drôme

      Prejudiciniai klausimai

               1.

               Ar Europos Bendrijos steigimo sutarties 43, 56 ir 58 straipsniais (dabar — Sutarties dėl Europos Sąjungos veikimo 49, 63 ir 65 straipsniai) draudžiami teisės aktai, kaip antai [Bendrojo mokesčių kodekso 1 ir 1649-0 A straipsniai], pagal kuriuos, kai Europos Sąjungos valstybės narės rezidentas, kuris yra kitoje Sąjungos valstybėje narėje įsteigtos bendrovės akcininkas, gauna dividendus, apmokestinamus abiejose valstybėse, ir kai dvigubas apmokestinimas reguliuojamas rezidavimo valstybėje atskaitant tokios pačios sumos mokesčio kreditą kaip dividendus mokėjusios bendrovės valstybėje sumokėtas mokestis, į atitinkamai 60 % ar 50 % per metus gautų pajamų apmokestinimo ribos schemą neįtraukiamas ar įtraukiamas tik iš dalies kitoje valstybėje sumokėtas mokestis?

               2.

               Jei būtų atsakyta teigiamai, ar toks apribojimas gali būti pateisinamas būtinybe išlaikyti mokesčių sistemos darną arba subalansuotu apmokestinimo įgaliojimų pasidalijimu tarp valstybių narių, arba bet kuriuo kitu privalomu bendrojo intereso pagrindu?


title: Byla T-22/07 2007 m. vasario 1 d. pareikštas ieškinys byloje US Steel Košice prieš Komisiją

text:
               10.3.2007

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 56/38

         2007 m. vasario 1 d. pareikštas ieškinys byloje US Steel Košice prieš Komisiją

   (Byla T-22/07)
   (2007/C 56/71)
   Proceso kalba: anglų
   Šalys

      Ieškovė: US Steel Košice s.r.o. (Košice, Slovakijos Respublika), atstovaujama advokatų E. Vermulst, S. Van Cutsem

      Atsakovė: Europos Bendrijų Komisija
   Ieškovės reikalavimai

               —

               Panaikinti 2006 m. lapkričio 22 d. Komisijos sprendimą D/59829 dėl pardavimų ribos Rumunijai ir Bulgarijai taikymo.

               —

               Priteisti iš Komisijos ieškovės bylinėjimosi išlaidas.

         Ieškinio pagrindai ir pagrindiniai argumentai
   Savo ieškinyje ieškovė prašo panaikinti 2006 m. lapkričio 22 d. Komisijos sprendimą D/59829 dėl Stojimo akto XIV priedo 4 dalies 2 straipsnio a dalies i punkte numatytos pardavimų ribos taikymo Rumunijai ir Bulgarijai. Ginčijamame sprendime nurodyta, kad pardavimų riba 2007 m. ir vėlesniais metais turi būti perskaičiuota atsižvelgiant į 2001 m. pardavimų duomenis Rumunijoje ir Bulgarijoje. Todėl jame reikalaujama, kad Slovakijos Respublika pateiktų ieškovės 2001 m. pardavimų duomenis šiose šalyse.
   Ieškovė naudojasi pagalba atleidimo nuo mokesčių pavidalu, remiantis laikinomis priemonėmis valstybės pagalbos, kurią Slovakijos Respublika gali suteikti vienam gavėjui plieno sektoriuje, srityje.
   Grįsdama savo ieškinį, ieškovė teigia, kad ginčijamas sprendimas yra neteisėtas tiek, kiek jame reikalaujama, kad ieškovė pakeistų savo pardavimų politiką ir apribotų tam tikrų plieno gaminių pardavimus klientams Bulgarijoje ir Rumunijoje tam, kad galėtų pasinaudoti Bendrijos teisėje leidžiama valstybės pagalba.
   Ieškovė teigia, kad ginčijamas sprendimas įveda papildomą sąlygą, kurios nebuvo kuomet įsigaliojo Stojimo aktas, ir prieštarauja Stojimo akto raidei, dvasiai ir bendrai struktūrai. Ieškovės nuomone, į XIV priedo 4 dalies 2 straipsnio a dalies i punkte nurodytą terminą „išsiplėtusi ES“, Rumunija ir Bulgarija neįeina.
   Be to, ieškovė teigia, kad ginčijamas sprendimas turi būti panaikintas, nes Komisija veikė neturėdama kompetencijos, pažeidė teisėtus ieškovės lūkesčius ir nesilaikė proporcingumo principo.


title: Byla C-419/15: 2015 m. liepos 30 d. Oberlandesgericht Düsseldorf (Vokietija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje Thomas Philipps GmbH & Co. KG/Grüne Welle Vertriebs GmbH

text:
               19.10.2015

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 346/8

         2015 m. liepos 30 d.Oberlandesgericht Düsseldorf (Vokietija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje Thomas Philipps GmbH & Co. KG/Grüne Welle Vertriebs GmbH

   (Byla C-419/15)
   (2015/C 346/09)
   Proceso kalba: vokiečių

      Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas

      Oberlandesgericht Düsseldorf

      Šalys pagrindinėje byloje

      Apeliantė: Thomas Philipps GmbH & Co. KG

      Kita apeliacinio proceso šalis: Grüne Welle Vertriebs GmbH

      Prejudiciniai klausimai

               1.

               Ar 2001 m. gruodžio 12 d. Tarybos reglamento (EB) Nr. 6/2002 dėl Bendrijos dizaino (1) 33 straipsnio 2 dalies pirmas sakinys nedraudžia licenciatui, kuris nėra įrašytas į Bendrijos dizainų registrą, reikšti pretenzijas dėl registruotojo Bendrijos dizaino pažeidimo?

               2.

               Jei į pirmąjį klausimą būtų atsakyta neigiamai: ar licenciatas, turintis išimtinę teisę į Bendrijos dizainą, turi teisę, gavęs savininko įgaliojimą, reikšti pretenzijas dėl jo paties žalos atlyginimo pagal 2001 m. gruodžio 12 d. Tarybos reglamento (EB) Nr. 6/2002 dėl Bendrijos dizaino 32 straipsnio 3 dalį jo paties inicijuotoje byloje, ar tik gali įstoti į paties savininko inicijuotą bylą dėl jam priklausančio Bendrijos dizaino pažeidimo pagal šio straipsnio 4 dalį?

      (1)  OL L 3, p. 1; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 13 sk., 27 t., p. 142.


title: Byla C-307/06 2006 m. liepos 14 d. pareikštas ieškinys byloje Europos Bendrijų Komisija prieš Vokietijos Federacinę Respubliką

text:
               16.9.2006

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 224/24

         2006 m. liepos 14 d. pareikštas ieškinys byloje Europos Bendrijų Komisija prieš Vokietijos Federacinę Respubliką

   (Byla C-307/06)
   (2006/C 224/45)
   Proceso kalba: vokiečių
   Šalys

      Ieškovė: Europos Bendrijų Komisija, atstovaujama V. Kreuschitz ir I. Kaufmann-Bühler

      Atsakovė: Vokietijos Federacinė Respublika
   Ieškovės reikalavimai

               —

               Pripažinti, kad pagal nacionalines Federalinio vaiko priežiūros pašalpų įstatymo (Bundeserziehungsgeldgesetz) nuostatas suteikdama teisę į vaiko priežiūros pašalpas (Erziehungsgeld) kitoje valstybėje narėje gyvenantiems darbuotojams tik tuomet, jei jų dirbamas darbas nėra mažareikšmis užsiėmimas, be to, šią sąlygą turi atitikti tik pasienio darbuotojai, Vokietijos Federacinė Respublika pažeidė EB 39 straipsnį ir Reglamento (EEB) 1612/68 (1) 7 straipsnio 2 dalį.

               —

               Priteisti iš Vokietijos Federacinės Respublikos bylinėjimosi išlaidas.

         Ieškinio pagrindai ir pagrindiniai argumentai
   Pagal Reglamento 1612/68 7 straipsnio 2 dalį darbuotojas, esantis kurios nors valstybės narės piliečiu, kitos valstybės narėje teritorijoje naudojasi tomis pačiomis socialinėmis ir mokestinėmis lengvatomis kaip ir vietiniai darbuotojai.
   Pagal Federalinio vaiko priežiūros pašalpų įstatymo 1 straipsnio 7 dalį vaiko priežiūros pašalpa Vokietijoje skiriama kitoje valstybėje narėje gyvenantiems darbuotojams tik tuomet, jei jų dirbamas darbas nėra mažareikšmis užsiėmimas. Šią sąlygą turi atitikti tik pasienio darbuotojai, o Vokietijos teritorijoje gyvenantiems darbuotojams ši taisyklė netaikoma — šie asmenys turi teisę į vaiko priežiūros pašalpą neatsižvelgiant į išdirbtų savaitės darbo valandų skaičių ar darbo užmokesčio dydį. Taigi Vokietijos įstatymų leidėjas mano, kad Vokietijoje gyvenančių asmenų atveju jų užsiėmimo mažareikšmiškumas nekliudo juos laikyti darbuotojais.
   Šis reikalavimas yra nesuderinamas su EB 39 straipsniu ir Tarybos reglamento (EEB) 1612/68 7 straipsnio 2 dalimi.
   Net jei mažareikšmį darbą dirbantys darbuotojai ir nepatenka į Reglamento (EEB) Nr.o1408/71 taikymo sritį, jei jų atveju netenkinamos I priedo C dalyje (šiuo metu — D dalis) — Vokietijai — nurodytos sąlygos, jokiu būdu negalima daryti išvados, kad Reglamentas (EEB) Nr.o1612/68 netaikomas. Teisingumo Teismas savo praktikoje pažymėjo, kad išmokų pašalinimas iš Reglamento (EEB) Nr.o1408/71 taikymo srities neatleidžia valstybių narių nuo pareigos įsitikinti, ar jokia kita Bendrijos teisės, ypač Reglamento (EEB) Nr.o1612/68, norma nekliudo nustatyti gyvenamosios vietos sąlygą. Kalbant apie vaiko priežiūros pašalpą, Teisingumo Teismas netgi aiškiai konstatavo, kad ji yra socialinė lengvata Reglamento (EEB) Nr.o1612/68 7 straipsnio 2 dalies prasme.
   Asmeniui, dirbančiam mažareikšmį darbą, gali būti taikoma darbuotojo sąvoka EB 39 straipsnio prasme. Remiantis nusistovėjusia Teisingumo Teismo praktika, EB 39 straipsnyje ir Reglamento (EEB) Nr.o1612/68 straipsnyje pateikta darbuotojo sąvoka turi specifinę reikšmę Bendrijos teisėje ir negali būti aiškinama siaurai. Objektyvus darbo santykių požymis yra tai, kad asmuo tam tikru laikotarpiu vykdo tam tikrą darbinę veiklą (atlieka paslaugas) kitam asmeniui jo vadovaujamas ir gaudamas už tai atlyginimą. Teisingumo Teismas daro išvadą, kad darbas nevisą darbo dieną nėra išskirtas iš nuostatų apie laisvą darbuotojų judėjimą taikymo srities.
   Objektyviai nepateisinama ir neproporcinga siekiamam tikslui nacionalinės teisės nuostata yra netiesiogiai diskriminuojanti, jei ji pagal savo pobūdį daro didesnį poveikį darbuotojams migrantams, negu vietiniams darbuotojams ir jei dėl to kyla pavojus, kad ji darbuotojams migrantams sudaro ne tokias palankias sąlygas. Komisijos nuomone, reikalavimas, susiejantis Vokietijos vaiko priežiūros pašalpos mokėjimą dirbantiems mažareikšmį darbą darbuotojams migrantams su gyvenimo Vokietijoje sąlyga, yra objektyviai nepateisinamas ir neproporcingas ir todėl pažeidžia EB 39 straipsnį ir Reglamento (EEB) Nr.o1612/68 7 straipsnio 2 dalį.

      (1)  OL L 257, p. 2.


title: Byla T-581/13: 2015 m. kovo 26 d. Bendrojo Teismo sprendimas byloje The Royal County of Berkshire Polo Club/VRDT – Lifestyle Equities (Royal County of Berkshire POLO CLUB) (Bendrijos prekių ženklas — Protesto procedūra — Vaizdinio Bendrijos prekių ženklo „Royal County of Berkshire POLO CLUB“ paraiška — Ankstesni vaizdiniai Bendrijos prekių ženklai BEVERLY HILLS POLO CLUB — Santykinis atmetimo pagrindas — Galimybė supainioti — Pareiga motyvuoti — Reglamento (EB) Nr. 207/2009 75 straipsnis — Reglamento Nr. 207/2009 8 straipsnio 1 dalies b punktas)

text:
               11.5.2015

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 155/25

         2015 m. kovo 26 d. Bendrojo Teismo sprendimas byloje The Royal County of Berkshire Polo Club/VRDT – Lifestyle Equities (Royal County of Berkshire POLO CLUB)

   (Byla T-581/13) (1)

   ((Bendrijos prekių ženklas - Protesto procedūra - Vaizdinio Bendrijos prekių ženklo „Royal County of Berkshire POLO CLUB“ paraiška - Ankstesni vaizdiniai Bendrijos prekių ženklai BEVERLY HILLS POLO CLUB - Santykinis atmetimo pagrindas - Galimybė supainioti - Pareiga motyvuoti - Reglamento (EB) Nr. 207/2009 75 straipsnis - Reglamento Nr. 207/2009 8 straipsnio 1 dalies b punktas))
   (2015/C 155/29)
   Proceso kalba: anglų

      Šalys

      Ieškovė: The Royal County of Berkshire Polo Club Ltd (Londonas, Jungtinė Karalystė), atstovaujama solisitoriaus J. Maitland-Walker

      Atsakovė: Vidaus rinkos derinimo tarnyba (prekių ženklams ir pramoniniam dizainui), atstovaujama P. Bullock ir N. Bambara

      Kita procedūros VRDT Apeliacinėje taryboje šalis, įstojusi į bylą Bendrajame Teisme: Lifestyle Equities CV (Amsterdamas, Nyderlandai), atstovaujama advokato D. Russo

      Dalykas

   Ieškinys dėl 2013 m. liepos 25 d. VRDT antrosios apeliacinės tarybos sprendimo (byla R 1374/2012-2), susijusio su protesto procedūra tarp Lifestyle Equities CV ir Royal County of Berkshire Polo Club Ltd.

      Rezoliucinė dalis

               1.

               Panaikinti 2013 m. liepos 25 d. Vidaus rinkos derinimo tarnybos (VRDT) antrosios apeliacinės tarybos sprendimą (byla R 1374/2012-2) tiek, kiek juo atmesta Bendrijos prekių ženklo paraiška Nr. 9 6 42  621 dėl prekių „botagai, pakinktai, balnojimo reikmenys“.

               2.

               Atmesti likusią ieškinio dalį.

               3.

               Kiekviena šalis padengia savo bylinėjimosi išlaidas.

      (1)  OL C 24, 2014 1 25.


title: Byla C-470/08 2008 m. lapkričio 3 d. Gerechtshof te Arnhem (Nyderlandai) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje K. van Dijk prieš Gemeente Kampen

text:
               10.1.2009

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 6/15

         2008 m. lapkričio 3 d.Gerechtshof te Arnhem (Nyderlandai) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje K. van Dijk prieš Gemeente Kampen

   (Byla C-470/08)
   (2009/C 6/24)
   Proceso kalba: olandų
   Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas
   Gerechtshof te Arnhem
   Šalys pagrindinėje byloje

      Ieškovas: K. van Dijk

      Atsakovė: Gemeente Kampen
   Prejudiciniai klausimai

               1.

               Ar, remiantis Reglamentu Nr. 1782/2003 (1) ir Reglamentu Nr. 795/2004 (2) arba bendraisiais Bendrijos teisės principais, visu pirma nepagrįsto praturtėjimo draudimo principu, nesant nacionalinės teisės nuostatų šiuo klausimu, pasibaigus nuomos santykiams nuomininkas privalo perduoti nuomotojui išsinuomotą žemę kartu su jai nustatytomis arba su ja susijusiomis teisėmis į išmokas?

               2.

               Jeigu atsakymas į 1 klausimą būtų teigiamas: Ar, remiantis Reglamentu Nr. 1782/2003 ir Reglamentu Nr. 795/2004 arba bendraisiais Bendrijos teisės principais, visu pirma nepagrįsto praturtėjimo draudimo principu, nesant nacionalinės teisės nuostatų šiuo klausimu, nuomotojas privalo sumokėti nuomininkui kompensaciją už jam perleistas teises į išmokas, ir, jei atsakymas būtų teigiamas, ar nuomotojas turi atlyginti visą šių teisių vertę ar tik jos dalį, o pastaruoju atveju — kokią dalį?

               3.

               Jeigu atsakymas į 1 klausimą būtų neigiamas: Ar, remiantis Reglamentu Nr. 1782/2003 ir Reglamentu Nr. 795/2004 arba bendraisiais Bendrijos teisės principais, visu pirma nepagrįsto praturtėjimo draudimo principu, nesant nacionalinės teisės nuostatų šiuo klausimu, nuomininkas privalo sumokėti nuomotojui kompensaciją už nuomininkui liekančias teises į išmokas, ir, jei atsakymas būtų teigiamas, ar nuomininkas turi atlyginti visą šių teisių vertę ar tik jos dalį, o pastaruoju atveju — kokią dalį?

      (1)  2003 m. rugsėjo 29 d. Tarybos reglamentas (EB) Nr. 1782/2003, nustatantis bendrąsias tiesioginės paramos schemų pagal bendrą žemės ūkio politiką taisykles ir nustatantis tam tikras paramos schemas ūkininkams bei iš dalies keičiantis Reglamentus (EEB) Nr. 2019/93, (EB) Nr. 1452/2001, (EB) Nr. 1453/2001, (EB) Nr. 1454/2001, (EB) Nr. 1868/94, (EB) Nr. 1251/1999, (EB) Nr. 1254/1999, (EB) Nr. 1673/2000, (EEB) Nr. 2358/71 ir (EB) Nr. 2529/2001 (OL L 270, p. 1).

      (2)  2004 m. balandžio 21 d. Komisijos reglamentas (EB) Nr. 795/2004, nustatantis išsamias bendrosios išmokos schemos, pateiktos Tarybos reglamente (EB) Nr. 1782/2003, nustatančiame bendrąsias tiesioginės paramos schemų pagal bendrą žemės ūkio politiką taisykles ir nustatančiame tam tikras paramos schemas ūkininkams, įgyvendinimo taisykles (OL L 141, p. 1).


title: Byla C-38/17: 2017 m. sausio 24 d. Budai Központi Kerületi Bíróság (Vengrija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje GT/HS

text:
               6.6.2017

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 178/2

         2017 m. sausio 24 d.Budai Központi Kerületi Bíróság (Vengrija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje GT/HS

   (Byla C-38/17)
   (2017/C 178/02)
   Proceso kalba: vengrų

      Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas

      Budai Központi Kerületi Bíróság

      Šalys pagrindinėje byloje

      Ieškovė: GT

      Atsakovas: HS

      Prejudiciniai klausimai

   Ar, atsižvelgiant į Europos Sąjungai suteiktą kompetenciją siekiant užtikrinti aukštą vartotojų apsaugą,
   pagrindinius Sąjungos teisės principus, kaip antai lygybės prieš įstatymą, veiksmingos teisinės gynybos ir teisingo bylos nagrinėjimo principus, taip pat
   įvairias Direktyvos 93/13/EB (1) konstatuojamąsias dalis („<…> kadangi dviejose Bendrijos programose dėl vartotojo apsaugos ir informavimo politikos pabrėžiama, jog svarbu apsaugoti vartotojus sutarties nesąžiningų sąlygų atvejais; kadangi ši apsauga privalo būti numatyta įstatymuose ir kituose teisės aktuose, kurie yra suderinti Bendrijos lygmenyje arba priimti tiesiogiai tame lygmenyje; kadangi pagal principą, išdėstytą tekste su antrašte „Vartotojų ekonominių interesų apsauga“, kaip nurodyta tose programose: „asmenys, įsigyjantys prekes ir paslaugas, turi būti apsaugoti nuo pardavėjo ar tiekėjo piktnaudžiavimo savo galia, ypač nuo vienašalių tipinių sutarčių ir nuo esminių teisių nesąžiningo neįtraukimo į sutartis“; kadangi vartotojo apsauga būtų veiksmingesnė priėmus vienodas teisės normas nesąžiningų sąlygų atžvilgiu; kadangi tos normos turėtų būti taikomos visoms pardavėjų ar tiekėjų su vartotojais sudaromoms sutartims; kadangi todėl, inter alia, darbo sutartys, sutartys susijusios su teisėmis į paveldėjimą, sutartys susijusios su teisėmis pagal šeimos teisę ir bendrovių inkorporavimo ar organizavimo sutartys arba ūkinių bendrijų sutartys neturi būti įtrauktos į šią direktyvą; kadangi ir žodžiu, ir raštu sudaromos sutartys turi vienodai apsaugoti vartotoją, nepriklausomai nuo to, ar raštu sudaromų sutarčių atveju jų sąlygos išdėstomos viename ar keliuose dokumentuose; tačiau kadangi nacionaliniai įstatymai, kokie jie yra dabar, leidžia numatyti tik dalinį jų suderinimą; kadangi, visų pirma, ši direktyva apima tik tas sutarčių sąlygas, dėl kurių nebuvo atskirai derėtasi; kadangi valstybės narės turi turėti galimybę, deramai atsižvelgiant į Sutartį, vartotojams suteikti didesnę apsaugą nacionalinėmis nuostatomis, kurios yra griežtesnės už šios direktyvos nuostatas; <…> kadangi sutartys turi būti rašomos aiškia, suprantama kalba, ir vartotojui faktiškai turi būti suteikiama galimybė išnagrinėti visas sąlygas, o kilus abejonėms, turi būti interpretuojama vartotojo naudai <…>“), ir galiausiai,
   Direktyvos 93/2013 EB 4 straipsnio 2 dalį ir 5 straipsnį,
   draudžiama norminio pobūdžio nacionalinių teismų praktika, pagal kurią (a ir (arba) b)

               a)

               vartotojo konrahentui kaip sutarties galiojimo sąlyga nenustatoma pareiga leisti vartotojui prieš sudarant sutartį susipažinti su aiškiai ir suprantamai surašytomis sutarties sąlygomis, kurios sudaro pagrindinį šios sutarties dalyką, įskaitant valiutos kursą, taikytiną išmokant užsienio valiuta išreikštos paskolos lėšas, tam, kad būtų išvengta sutarties negaliojimo;

               b)

               vartotojo kontrahentui leidžiama aiškiai ir suprantamai surašytas sutarties sąlygas, kurios sudaro pagrindinį sutarties dalyką, įskaitant valiutos kursą, taikytiną išmokant užsienio valiuta išreikštos paskolos lėšas, pateikti (pavyzdžiui, atskirame dokumente) tik tada, kai vartotojas jau neatšaukiamai įsipareigojo vykdyti sutartį, ir tai nelaikoma sutarties negaliojimo pagrindu?

      (1)  1993 m. balandžio 5 d. Tarybos direktyva 93/13/EEB dėl nesąžiningų sąlygų sutartyse su vartotojais (OL L 95, 1993, p. 29; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 15 sk., 2 t., p. 288).


title: Byla C-427/16: 2016 m. rugpjūčio 1 d. Sofiyski rayonen sad (Bulgarija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje „Chez Elektro Balgaria“ AD/Yordan Kotsev

text:
               10.10.2016

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 371/6

         2016 m. rugpjūčio 1 d.Sofiyski rayonen sad (Bulgarija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje „Chez Elektro Balgaria“ AD/Yordan Kotsev

   (Byla C-427/16)
   (2016/C 371/07)
   Proceso kalba: bulgarų

      Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas

      Sofiyski rayonen sad

      Šalys pagrindinėje byloje

      Ieškovė: „Chez Elektro Balgaria“ AD

      Atsakovas: Yordan Kotsev

      Prejudiciniai klausimai

               1.

               Ar SESV 101 straipsnio 1 daliai (konkurencijos trukdymo, ribojimo ar iškraipymo draudimas) prieštarauja Advokatūros įstatymo (Zakon za advokaturata) 36 straipsnio 2 dalis, pagal kurią laisva profesija besiverčiančių įmonių asociacija (Visshia advokatski savet), įgyvendindama valstybės suteiktą kompetenciją, turi diskreciją iš anksto nustatyti mažiausius tų įmonių teikiamų paslaugų kainų dydžius (advokatų užmokesčius)?

               2.

               Jei į pirmą klausimą būtų atsakyta teigiamai: ar Civilinio proceso kodekso (Grazhdanski protsesualen kodeks) 78 straipsnio 5 dalies nuostata in fine (dalis, kurioje ši nuostata neleidžia sumažinti advokato užmokesčio mažiau kaip minimalus nustatytas dydis) prieštarauja SESV 101 straipsnio 1 daliai?

               3.

               Jei į pirmą klausimą būtų atsakyta teigiamai: ar Advokatūros įstatymo 132 straipsnio 5 punkto nuostata (atsižvelgiant į Advokatūros įstatymo 136 straipsnio 1 dalies taikymą) prieštarauja SESV 101 straipsnio 1 daliai?

               4.

               Ar Advokatūros įstatymo 36 straipsnio 2 dalies nuostata prieštarauja SESV 56 straipsnio pirmai pastraipai (laisvo paslaugų teikimo apribojimų draudimas)?

               5.

               Ar Civilinio proceso kodekso 78 straipsnio 8 dalies nuostata prieštarauja SESV 101 straipsnio 1 daliai?

               6.

               Ar Civilinio proceso kodekso 78 straipsnio 8 dalies nuostata prieštarauja Direktyvai 77/249/EEB (1) (atsižvelgiant į asmenų, kuriuos gina juriskonsultas, teisę reikalauti advokato užmokesčio)?

               7.

               Ar Nutarimo Nr. 1 (Naredba Nr. 1) papildomų nuostatų 2а dalies nuostata prieštarauja Direktyvai 2006/112/EB (2), pagal kurią PVM gali būti laikomas paslaugų, teikiamų verčiantis laisvąja profesija, kainos dalimi (dėl PVM kaip mokėtino advokato honoraro dalies įtraukimo)?

      (1)  1977 m. kovo 22 d. Komisijos direktyva 77/249/EEB, skirta padėti teisininkams veiksmingai naudotis laisve teikti paslaugas (OL L 78, p. 17; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 6 sk., 1 t., p. 52).

      (2)  2006 m. lapkričio 28 d. Tarybos direktyva 2006/112/EB dėl pridėtinės vertės mokesčio bendros sistemos (OL L 347, p. 1).