title: Byla C-788/18: 2018 m. gruodžio 14 d. Commissione tributaria provinciale di Parma (Italija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje Stanleyparma Sas, Stanleybet Malta Ltd / Agenzia delle Dogane e dei Monopoli UM Emilia Romagna – SOT Parma

text:
               25.3.2019

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 112/23

      2018 m. gruodžio 14 d.Commissione tributaria provinciale di Parma (Italija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje Stanleyparma Sas, Stanleybet Malta Ltd / Agenzia delle Dogane e dei Monopoli UM Emilia Romagna – SOT Parma

      (Byla C-788/18)
      (2019/C 112/29)
      Proceso kalba: italų

         Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas

         Commissione tributaria provinciale di Parma

         Šalys pagrindinėje byloje

         Pareiškėjos: Stanleyparma Sas, Stanleybet Malta Ltd

         Atsakovė: Agenzia delle Dogane e dei Monopoli UM Emilia Romagna – SOT Parma

         Prejudiciniai klausimai

                  1.

                  Ar Sutarties dėl Europos Sąjungos veikimo 52, 56 ir 57 straipsniai, Teisingumo Teismo jurisprudencija lošimų ir lažybų klausimais, visų pirma Sprendimai Gambelli (byla C-243/01), Placanica (byla C-338/04), Costa e Cifone (sujungtos bylos C-72/10 ir C-77/10) ir Laezza (byla C-375/14), ir mokestinės diskriminacijos klausimais, visų pirma Sprendimai Lindman (byla C-42/02), Komisija / Ispanija (byla C-l53/08), ir Blanco ir Fabretti (sujungtos bylos C-344/13 ir C-367/13), Sąjungos teisėje įtvirtinti vienodo požiūrio ir nediskriminavimo principai ir Corte Costituzionale2018 m. sausio 23 d. sprendimas turi būti aiškinami taip, kad pagal juos draudžiamos tokie nacionalinės teisės aktai kaip nagrinėjami Italijos teisės aktai, t. y. 1998 m. gruodžio 23 d.Decreto legislativo n. 504 (Įstatyminis dekretas Nr. 504) 1–3 straipsniai, iš dalies pakeisti Legge di Stabilità 2011 (2011 m. Stabilumo įstatymas) 1 straipsnio 66 dalies b punktu, pagal kuriuos bendrasis lažybų ir statymų mokestis taikomas nacionaliniams tarpininkams, lošimų duomenis perduodantiems lažybų organizatorių, kurie yra įsisteigę kitoje Europos Sąjungos valstybėje narėje, konkrečiai pasižyminčių tokiomis savybėmis kaip antai bendrovė Stanleybet Malta Ltd, vardu, ir, galbūt, solidariai su nacionaliniais tarpininkais šiems lažybų organizatoriams?

                  2.

                  Ar Sutarties dėl Europos Sąjungos veikimo 52, 56 ir 57 straipsniai, Teisingumo Teismo jurisprudencija lošimų ir lažybų klausimais, visų pirma Sprendimai Gambelli (byla C-243/01), Placanica (byla C-338/04), Costa e Cifone (sujungtos bylos C-72/10 ir C-77/10) ir Laezza (byla C-375/14), ir mokestinės diskriminacijos klausimais, visų pirma Sprendimai Lindman (byla C-42/02), Komisija / Ispanija (byla C-l53/08), ir Blanco ir Fabretti (sujungtos bylos C-344/13 ir C-367/13), Sąjungos teisėje įtvirtinti vienodo požiūrio ir nediskriminavimo principai ir Corte Costituzionale2018 m. sausio 23 d. sprendimas turi būti aiškinami taip, kad pagal juos draudžiami tokie nacionalinės teisės aktai kaip nagrinėjami Italijos teisės aktai, t. y. 1998 m. gruodžio 23 d.Decreto legislativo n. 504 (Įstatyminis dekretas Nr. 504) 1–3 straipsniai, iš dalies pakeisti Legge di Stabilità 2011 (2011 m. Stabilumo įstatymas) 1 straipsnio 66 dalies b punktu, pagal kuriuos bendrasis lažybų ir statymų mokestis taikomas tiktai nacionaliniams tarpininkams, lošimų duomenis perduodantiems lažybų organizatorių, kurie yra įsisteigę kitoje Europos Sąjungos valstybėje narėje, konkrečiai pasižyminčių tokiomis savybėmis kaip antai bendrovė Stanleybet Malta Ltd, vardu, bet ne tokią pat veiklą vykdantiems nacionaliniams tarpininkams, kurie žaidimų duomenis perduoda valstybės koncesiją turinčių lažybų organizatorių vardu?

                  3.

                  Ar Sutarties dėl Europos Sąjungos veikimo 52, 56 ir paskesni straipsniai, Teisingumo Teismo jurisprudencija dėl lošimų ir lažybų paslaugų, vienodo požiūrio ir nediskriminavimo principai, atsižvelgiant ir į Corte Costituzionale2018 m. sausio 23 d. sprendimą, yra draudžiamos tokios nacionalinės teisės nuostatos, kaip antai Legge 190/2014 (Įstatymas 190/2014) 1 straipsnio 644 dalies g punktas, kuriame reikalaujama, kad nacionaliniai tarpininkai, lošimų duomenis perduodantys lažybų organizatorių, kurie yra įsisteigę kitoje Europos Sąjungos valstybėje narėje, konkrečiai pasižyminčių tokiomis savybėmis kaip antai bendrovė Stanleybet Malta Ltd, vardu, ir, galbūt, solidariai su savo nacionaliniais tarpininkais ir patys lažybų organizatoriai mokėtų Įstatyminiame dekrete Nr. 504/1998 nustatytą bendrąjį lažybų ir statymų mokestį nuo fiksuotos apmokestinamosios sumos, t. y. provincijos, kurioje vykdoma veikla arba yra įsteigtas surinkimo punktas, surinktų įmokų, įregistruotų nacionaliniame totalizatoriuje per iki referencinio laikotarpio ėjusį mokestinį laikotarpį, vidurkio trigubos sumos?


title: Byla C-790/18: 2018 m. gruodžio 12 d. Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio (Italija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje ZQ / Corte dei Conti ir kt.

text:
               25.3.2019

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 112/26

      2018 m. gruodžio 12 d.Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio (Italija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje ZQ / Corte dei Conti ir kt.

      (Byla C-790/18)
      (2019/C 112/31)
      Proceso kalba: italų

         Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas

         Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio

         Šalys pagrindinėje byloje

         Ieškovas: ZQ

         Atsakovai: Corte dei Conti, Presidenza del Consiglio dei Ministri, Ministero dell’Economia e delle Finanze, Inps-Gestione

         Prejudiciniai klausimai

                  1)

                  Ar ESS 2 ir 3 straipsniai, SESV 9, 45, 126, 145, 146, 147 straipsniai ir 151 straipsnio 1 dalis, Europos Sąjungos pagrindinių teisių chartijos 15 straipsnio 2 dalis ir Europos socialinių teisių ramsčio 3 ir 5 straipsniai draudžia tokią nacionalinės teisės nuostatą, kaip antai Įstatymo Nr. 147/2013 1 straipsnio 489 dalis, kiek šia norma Italijos viešosios administracijos institucijos įdarbinant ar skirstant funkcijas yra skatinamos suteikti pirmenybę tik tiems darbuotojams, kurie jau gauna Italijos viešųjų socialinio draudimo įstaigų skirtą pensiją?

                  2)

                  Ar SESV 106 straipsnio 1 dalis ir 107 straipsnis draudžia tokią nacionalinės teisės nuostatą, kaip antai Įstatymo Nr. 147/2013 1 straipsnio 489 dalis, pagal kurią Italijos viešosios administracijos institucijoms, vykdančioms ekonominę veiklą, kuriai taikomi SESV 101 ir kiti straipsniai, leidžiama įdarbinti asmenis, kurie sutinka atsisakyti dalies ar viso atlyginimo, taip sutaupant išlaidas ir sudarant šiai administracijos institucijai geresnes konkurencines sąlygas palyginti su kitais ūkio subjektais?

                  3)

                  Ar ESS 2, 3, 6 straipsniai, SESV 126 straipsnis ir 151 straipsnio 1 dalis, Europos Sąjungos pagrindinių teisių chartijos 15 straipsnio 2 dalis, Europos socialinių teisių ramsčio 3 straipsnis ir 7 straipsnio a punktas draudžia tokią nacionalinės teisės nuostatą, kaip antai Įstatymo Nr. 147/2013 1 straipsnio 489 dalis, pagal kurią joje numatytomis sąlygomis leidžiama darbuotojui atsisakyti dalies ar viso darbo užmokesčio, net jei šiuo atsisakymu siekiama tik neprarasti savo darbo vietos?

                  4)

                  Ar ESS 2, 3 ir 6 straipsniai, SESV 14 straipsnis, 15 straipsnio 1 dalis, 126 straipsnis ir 151 straipsnio 1 dalis, Europos Sąjungos pagrindinių teisių chartijos 31 straipsnio 1 dalis, Europos socialinių teisių ramsčio 5, 6 ir 10 straipsniai draudžia tokią nacionalinės teisės nuostatą, kaip antai Įstatymo Nr. 147/2013 1 straipsnio 489 dalis, pagal kurią joje numatytomis sąlygomis leidžiama darbuotojui leidžiama dirbti Italijos viešojoje administracijoje atsisakant dalies ar viso atlyginimo, net jei dėl šio atsisakymo nepasikeičia darbo organizavimas, darbo laikas, reikalinga darbo kiekybė ir kokybė ir su tuo susijusi atsakomybė, taigi net jei dalies ar viso atlygio atsisakymas lemia akivaizdų abipusių darbo santykių pablogėjimą tiek kalbant apie atlygio ir atlikto darbo kiekio bei kokybės proporcingumą, tiek apie tai, kad darbuotojas yra verčiamas dirbti ne optimaliomis daro sąlygomis, o tai jį skatina blogiau atlikti savo pareigas, todėl mažėja administracijos efektyvumas?

                  5)

                  Ar ESS 2, 3 ir 6 straipsniai, SESV 126 straipsnis ir 151 straipsnio 1 dalis, Europos Sąjungos pagrindinių teisių chartijos 15 straipsnio 2 dalis ir Europos socialinių teisių ramsčio 6 straipsnis draudžia Įstatymo Nr. 147/2013 1 straipsnio 489 dalį ir Dekreto įstatymo Nr. 201/2011, pertvarkyto į Įstatymą Nr. 214/2011, 23 ter straipsnio 1 dalį, kiek šios nuostatos leidžią arba įpareigoja Italijos viešosios administracijos institucijas dar nepasibaigus darbo ar bendradarbiavimo santykiams sumažinti darbuotojui atlygi pritaikius minėtoje Dekreto įstatymo Nr. 201/2011, pertvarkyto į Įstatymą Nr. 214/2011, 23 ter straipsnio 1 dalyje nustatytas atlyginimų ribas, taigi įvykus įvykiui, kurio nebuvo įmanoma numatyti ir bet kuriuo atveju taikant nevisiškai aiškų mechanizmą, visiškai neatsižvelgiant į darbuotojui darbo santykių pradžioje pateiktą informaciją?

                  6)

                  Ar ESS 2, 3 ir 6 straipsniai, SESV 8 ir 126 straipsniai, Europos Sąjungos pagrindinių teisių chartijos 20 ir 21 straipsniai ir Europos socialinių teisių ramsčio 10 ir 15 straipsniai draudžia tokią nacionalinės teisės nuostatą, kaip antai Įstatymo Nr. 147/2013 1 straipsnio 489 dalis, pagal kurią joje nurodytomis sąlygomis Italijos viešoji administracija įpareigojama sumažinti atlyginimus tiems darbuotojams, kurie gauna pensijas iš viešosios socialinio draudimo įstaigos, taip baudžiant šiuos darbuotojus už tai, kad jie turi kitą pragyvenimo šaltinį, o tai atgraso nuo ilgesnio pasilikimo darbo rinkoje, privačios ekonominės iniciatyvos ir asmeninio turto kūrimo ir didinimo, nors tai vis dėlto yra tautos turtas ir privalumas?


title: Byla C-834/18: 2018 m. gruodžio 28 d. Tribunal Judicial da Comarca de Faro (Portugalija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje Rolibérica, Lda / Autoridade para as Condições do Trabalho

text:
               25.3.2019

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 112/27

      2018 m. gruodžio 28 d.Tribunal Judicial da Comarca de Faro (Portugalija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje Rolibérica, Lda / Autoridade para as Condições do Trabalho

      (Byla C-834/18)
      (2019/C 112/32)
      Proceso kalba: portugalų

         Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas

         Tribunal Judicial da Comarca de Faro

         Šalys pagrindinėje byloje

         Pareiškėja: Rolibérica Lda

         Atsakovė: Autoridade para as Condições do Trabalho (Darbo sąlygų priežiūros tarnyba)

         Prejudicinis klausimas

      Ar 2006 m. kovo 15 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentą (EB) Nr. 561/2006 (1) galima aiškinti taip, kad krovinius ir keleivius vežančių kelių transporto vairuotojų kassavaitinis poilsio laikotarpis turi prasidėti ir baigtis laikotarpiu nuo pirmadienio 00.00 valandų iki sekmadienio 24.00 valandos, arba, atvirkščiai, pilnu nepertraukiamu kassavaitiniu poilsio laikotarpiu jie gali pasinaudoti tarp dviejų darbo savaičių?

         (1)  2006 m. kovo 15 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentas (EB) Nr. 561/2006 dėl tam tikrų su kelių transportu susijusių socialinių teisės aktų suderinimo ir iš dalies keičiantis Tarybos reglamentus (EEB) Nr. 3821/85 ir (EB) Nr. 2135/98 bei panaikinantis Reglamentą (EEB) Nr. 3820/85 (OL L 102, 2006, p. 1).


title: Byla C-18/19: 2019 m. sausio 11 d. Bundesgerichtshof (Vokietija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje WM / Stadt Frankfurt am Main

text:
               25.3.2019

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 112/27

      2019 m. sausio 11 d.Bundesgerichtshof (Vokietija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje WM / Stadt Frankfurt am Main

      (Byla C-18/19)
      (2019/C 112/33)
      Proceso kalba: vokiečių

         Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas

         Bundesgerichtshof

         Šalys pagrindinėje byloje

         Suinteresuotas asmuo ir kasatorius: WM

         Byloje dalyvaujanti institucija: Stadt Frankfurt am Main

         Prejudicinis klausimas

      Ar pagal 2008 m. gruodžio 16 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 2008/115/EB dėl bendrų nelegaliai esančių trečiųjų šalių piliečių grąžinimo standartų ir tvarkos valstybėse narėse (1) 16 straipsnio 1 dalį draudžiama nacionalinė nuostata, pagal kurią sulaikytas užsienietis gali būti laikomas įprastoje įkalinimo įstaigoje, jei jis kelia didelį pavojų trečiųjų asmenų sveikatai ir gyvybei arba svarbiam vidaus saugumo teisiniam gėriui, o išsiuntimo laukiantis įkalintasis taip pat tokiu atveju turi būti laikomas atskirai nuo atliekančių bausmę kalinių?

         (1)  OL L 348, 2008, p. 98.


title: Byla C-49/19: 2019 m. sausio 25 d. pareikštas ieškinys byloje Europos Komisija / Portugalijos Respublika

text:
               25.3.2019

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 112/28

      2019 m. sausio 25 d. pareikštas ieškinys byloje Europos Komisija / Portugalijos Respublika

      (Byla C-49/19)
      (2019/C 112/34)
      Proceso kalba: portugalų

         Šalys

         Ieškovė: Europos Komisija, atstovaujama P. Costa de Oliveira ir L. Nicolae

         Atsakovė: Portugalijos Respublika

         Ieškovės reikalavimai

      Ieškovė Bendrojo Teismo prašo:

                  —

                  pripažinti, kad, nustačiusi specialųjį įnašą, skirtą su universaliąja paslauga susijusių įsipareigojimų grynosioms sąnaudoms paskirstyti nuo 2007 m. iki kol universaliąją paslaugą pradės teikti vienas ar keli teikėjai, kurie bus paskirti pagal Įstatymo Nr. 5/2004 99 straipsnio 3 dalį ir laikantis Įstatymo Nr. 35/2012 dėl kompensavimo fondo 17 ir 18 straipsnių, Portugalijos Respublika neįvykdė įsipareigojimų pagal Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 2002/22/EB dėl universaliųjų paslaugų ir paslaugų gavėjų teisių, susijusių su elektroninių ryšių tinklais ir paslaugomis (Universaliųjų paslaugų direktyva) (1) 13 straipsnio 3 dalį ir IV priedo B dalį;

                  —

                  priteisti iš Portugalijos Respublikos bylinėjimosi išlaidas.

         Ieškinio pagrindai ir pagrindiniai argumentai

      Pagal kartu skaitomas Universaliųjų paslaugų direktyvos 13 straipsnio 3 dalies ir IV priedo B dalies nuostatas, su universaliąja paslauga susijusių įsipareigojimų grynųjų sąnaudų paskirstymo tarp elektroninių ryšių tinklų ir paslaugų teikėjų mechanizmas atitinka skaidrumo, minimalaus rinkos iškraipymo, nediskriminavimo ir proporcingumo principus.
      Portugalijos Įstatymu Nr. 35/2012 įsteigiamas elektroninių ryšių universaliosios paslaugos kompensavimo fondas, skirtas finansuoti grynąsias sąnaudas, patiriamas dėl su universaliąja paslauga susijusių įsipareigojimų vykdymo, ir užtikrinti šių sąnaudų padalijimą įmonėms, turinčioms jį mokėti.
      Pagal šio įstatymo 6 straipsnį kompensavimo fondas skirtas finansuoti grynąsias universaliosios paslaugos sąnaudas, nustatytas skelbiant 2004 m. vasario 10 d. Įstatymo Nr. 5/2004 99 straipsnio 3 dalyje numatytus kvietimus teikti paraiškas, kai tos sąnaudos, ICP-ANACOM nuomone, yra pernelyg didelės. Jis taip pat skirtas finansuoti su universaliąją paslauga susijusias grynąsias sąnaudas, patirtas iki tol, kol pagal šią nuostatą paskirtas vienas ar keli tiekėjai pradės teikti universaliąją paslaugą, nustatant specialiųjų įnašą įmonėms, turinčioms jį mokėti 2013, 2014 ir 2015 m.
      Komisija mano, kad nustatydama specialųjį įnašą, skirtą universaliosios paslaugos sąnaudoms, patirtoms iki Įstatymo Nr. 35/2012 priėmimo, padengti, Portugalijos Respublika nesilaikė skaidrumo, minimalaus rinkos iškraipymo, nediskriminavimo ir proporcingumo principų, nustatytų Universaliosios paslaugos direktyvos 13 straipsnio 3 dalyje ir IV priedo B dalyje.

         (1)  2002 m. kovo 7 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2002/22/EB dėl universaliųjų paslaugų ir paslaugų gavėjų teisių, susijusių su elektroninių ryšių tinklais ir paslaugomis (Universaliųjų paslaugų direktyva) (OL L 108, 2002, p. 51; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 13 sk., 29 t., p. 367).


title: Byla C-50/19 P: 2019 m. sausio 25 d. Sigma Alimentos Exterior, S.L. pateiktas apeliacinis skundas dėl 2018 m. lapkričio 15 d. Bendrojo Teismo (devintoji kolegija) priimto sprendimo byloje T-239/11 Sigma Alimentos Exterior / Komisija

text:
               25.3.2019

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 112/29

      2019 m. sausio 25 d.Sigma Alimentos Exterior, S.L. pateiktas apeliacinis skundas dėl 2018 m. lapkričio 15 d. Bendrojo Teismo (devintoji kolegija) priimto sprendimo byloje T-239/11 Sigma Alimentos Exterior / Komisija

      (Byla C-50/19 P)
      (2019/C 112/35)
      Proceso kalba: ispanų

         Šalys

         Apeliantė: Sigma Alimentos Exterior, S.L., atstovaujama advokato M. Muñoz Pérez

         Kita proceso šalis: Europos Komisija

         Apeliantės reikalavimai

                  —

                  Patenkinti šį apeliacinį skundą.

                  —

                  Panaikinti 2018 m. lapkričio 15 d. Bendrojo Teismo sprendimą byloje T-239/11 (1).

                  —

                  Panaikinti 2011 m. sausio 12 d. Komisijos sprendimo 2011/282/ES (2) 1 straipsnio 1 dalį.

                  —

                  Nepatenkinus ankstesnių reikalavimų, panaikinti skundžiamo sprendimo 4 straipsnį.

                  —

                  Priteisti iš atsakovės bylinėjimosi išlaidas.

         Apeliacinio skundo pagrindai ir pagrindiniai argumentai

      Šis apeliacinis skundas grindžiamas dviem pagrindais, kurių antrasis susideda iš trijų dalių:

                  —

                  klaidingas Sprendimo World Duty Free (3) aiškinimas, pagal kurį nustatyti klaidingi palyginamumo kriterijai, o tai savo ruožtu lemia neteisingą vertinimą, kad esama atrankumo, ir atitinkamai neteisėtos pagalbos vertinimą, taip pažeidžiant SESV 107 straipsnio nuostatas.

                  —

                  Remiantis klaidingu trijų pakopų metodo, kuriuo Komisija naudojosi nustatydama, ar buvo suteikta neteisėta pagalba, analize, padaryta klaidinga išvada, jog tai, kad gali kilti teisinių kliūčių tarpvalstybiniams deriniams, neprieštarauja ginčijamai priemonei būti atrankine. Todėl sprendimas yra klaidingas šiais aspektais:

                              —

                              Klaida nustatant, kad nacionaline bendra mokesčių sistema, pažeistos SESV 107 straipsnio nuostatos, susijusias su neteisėtos valstybės pagalbos skirstymu į kategorijas;

                              —

                              Klaida, nes nebuvo atsižvelgta į tai, kad nagrinėjama priemonė buvo bendra priemonė, taip, be to, pažeidžiant SESV 107 straipsnio nuostatas;

                              —

                              Klaida vertinant, ar buvo nacionalinės bendrosios mokesčių sistemos, kuri yra orientacinė sistema, išimtis, taip pažeidžiant SESV 107 straipsnį.

            Apeliantė teigia, kad Europos Sąjungos Bendrasis Teismas padarė kelis SESV 107 straipsnio 1 dalies ir fiskalinio neutralumo principo pažeidimų ir kad įvairiais aspektais jis iš esmės papildė Komisijos ginčijamame sprendime išdėstytus argumentus. arba netgi pakeitė juos savais, kas savaime būtų pakankamas pagrindas panaikinti skundžiamą sprendimą.

         (1)  2018 m. lapkričio 15 d. Sprendimas Sigma Alimentos Exterior / Komisija (T-239/11, nepaskelbtas Rinkinyje, EU:T:2018:781).

         (2)  2011 m. sausio 12 d. Komisijos sprendimas 2011/282/ES dėl Ispanijos įgyvendintos finansinės prestižo vertės amortizacijos mokesčių tikslais įsigyjant užsienio bendrovės akcijų Nr. C 45/07 (ex NN 51/07, ex CP 9/07) (OL L 135, 2011, p. 1).

         (3)  2016 m. gruodžio 21 d. Sprendimas Komisija / World Duty Free Group ir kt. (C-20/15 P ir C-21/15 P, EU:C:2016:981).


title: Byla C-51/19 P: 2019 m. sausio 25 d. World Duty Free Group, S.A., buvusios Autogrill España, S.A. pateiktas apeliacinis skundas dėl 2018 m. lapkričio 15 d. Bendrojo Teismo (devintoji išplėstinė kolegija) priimto sprendimo byloje T-219/10 RENV, World Duty Free Group / Komisija

text:
               25.3.2019

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 112/30

      2019 m. sausio 25 d.World Duty Free Group, S.A., buvusios Autogrill España, S.A. pateiktas apeliacinis skundas dėl 2018 m. lapkričio 15 d. Bendrojo Teismo (devintoji išplėstinė kolegija) priimto sprendimo byloje T-219/10 RENV, World Duty Free Group / Komisija

      (Byla C-51/19 P)
      (2019/C 112/36)
      Proceso kalba: ispanų

         Šalys

         Apeliantė: World Duty Free Group, S.A., buvusi Autogrill España, S.A., atstovaujama advokatų J. Buendía Sierra, E. Abad Valdenebro, R. Calvo Salinero ir A. Lamadrid de Pablo

         Į bylą įstojusios šalys ieškovės reikalavimams palaikyti pirmojoje instancijoje: Ispanijos Karalystė, Vokietijos Federacinė Respublika ir Airija

         Kita proceso šalis: Europos Komisija

         Apeliantės reikalavimai

                  —

                  Panaikinti 2018 m. lapkričio 15 d. Bendrojo Teismo sprendimą.

                  —

                  Priimti ieškinį dėl panaikinimo ir galutinai panaikinti ginčijamą sprendimą.

                  —

                  Priteisti bylinėjimosi išlaidas iš Europos Komisijos.

         Apeliacinio skundo pagrindai ir pagrindiniai argumentai

      2018 m. lapkričio 15 d. Bendrasis Teismas priėmė sprendimą byloje T-219/10 RENV, World Duty Free Group, S.A. / Europos Komisija (1), dėl kurio paduodamas apeliacinis skundas. Sprendime atmestas apeliantės ieškinys dėl 2009 m. spalio 28 d. Europos Komisijos sprendimo (2) dėl „finansinio prestižo“, reguliuojamo Ispanijos pelno mokesčio įstatymo 12.5 straipsnyje.
      Grįsdama savo apeliacinį skundą apeliantė nurodo vienintelį pagrindą, susijusį su skundžiamame sprendime padarytomis teisės klaidomis aiškinant Sutarties dėl Europos Sąjungos veikimo 107 straipsnio 1 dalį dėl „atrankinio pobūdžio“ sąvokos.
      Konkrečiai kalbant, apeliantė teigia, kad Bendrasis Teismas:

                  —

                  suklydo nustatydamas referencinį pagrindą per pirmą atrankinio pobūdžio analizės etapą;

                  —

                  suklydo nustatydamas tikslą, kuriuo remiantis lyginamos skirtingos teisinės ir faktinės situacijos per antrą atrankinio pobūdžio analizės etapą;

                  —

                  todėl taip pat suklydo priskirdamas įrodinėjimo pareigą ir taikydamas proporcingumo principą;

                  —

                  be to, suklydo analizuodamas tariamą priežastinio ryšio tarp negalėjimo įmonėms jungtis užsienyje ir akcijų įsigijimo užsienyje nebuvimą;

                  —

                  be to, suklydo atmesdamas tai, kad priemonę galima padalyti atsižvelgiant į kontrolės procentinę dalį;

                  —

                  be to, teisiškai neteisingai pagrįsdamas sprendimą keletą kartų pakeitė sprendimo pagrindus kitais savo pagrindais ir taip padarė papildomas teisės klaidas.

         (1)  2018 m. lapkričio 15 d. Sprendimas World Duty Free Group / Komisija (T-219/10 RENV, EU:T:2018:784).

         (2)  2009 m. spalio 28 d. Komisijos sprendimas 2011/5/EB dėl Ispanijos įgyvendinto perviršinės vertės mokesčio mažinimo įsigyjant didelę užsienio bendrovės akcijų dalį Nr. C 45/07 (ex NN 51/07, ex CP 9/07) (OL L 7, 2011, p. 48).


title: Byla C-52/19 P: 2019 m. sausio 25 d. Banco Santander, S.A., pateiktas apeliacinis skundas dėl 2018 m. lapkričio 15 d. Bendrojo Teismo (devintoji kolegija) priimto sprendimo byloje T-227/10, Banco Santander, S.A. / Europos Komisija

text:
               25.3.2019

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 112/31

      2019 m. sausio 25 d.Banco Santander, S.A., pateiktas apeliacinis skundas dėl 2018 m. lapkričio 15 d. Bendrojo Teismo (devintoji kolegija) priimto sprendimo byloje T-227/10, Banco Santander, S.A. / Europos Komisija

      (Byla C-52/19 P)
      (2019/C 112/37)
      Proceso kalba: ispanų

         Šalys

         Apeliantė: Banco Santander, S.A., atstovaujama advokatų J. Buendía Sierra, E. Abad Valdenebro, R. Calvo Salinero ir A. Lamadrid de Pablo

         Kita proceso šalis: Europos Komisija

         Apeliantės reikalavimai

                  —

                  Panaikinti 2018 m. lapkričio 15 d. Bendrojo Teismo sprendimą.

                  —

                  Priimti ieškinį dėl panaikinimo ir galutinai panaikinti ginčijamą sprendimą.

                  —

                  Priteisti bylinėjimosi išlaidas iš Europos Komisijos.

         Apeliacinio skundo pagrindai ir pagrindiniai argumentai

      2018 m. lapkričio 15 d. Bendrasis Teismas priėmė sprendimą byloje T-227/10, Banco Santander, S.A. / Europos Komisija (1), dėl kurio paduodamas apeliacinis skundas. Sprendime atmestas apeliantės ieškinys dėl 2009 m. spalio 28 d. Europos Komisijos sprendimo (2) dėl „finansinio prestižo“, reguliuojamo Ispanijos pelno mokesčio įstatymo 12.5 straipsnyje.
      Grįsdama savo apeliacinį skundą apeliantė nurodo vienintelį pagrindą, susijusį su skundžiamame sprendime padarytomis teisės klaidomis aiškinant Sutarties dėl Europos Sąjungos veikimo 107 straipsnio 1 dalį dėl „atrankinio pobūdžio“ sąvokos.
      Konkrečiai kalbant, apeliantė teigia, kad Bendrasis Teismas:

                  —

                  suklydo nustatydamas referencinį pagrindą per pirmą atrankinio pobūdžio analizės etapą;

                  —

                  suklydo nustatydamas tikslą, kuriuo remiantis lyginamos skirtingos teisinės ir faktinės situacijos per antrą atrankinio pobūdžio analizės etapą;

                  —

                  todėl taip pat suklydo priskirdamas įrodinėjimo pareigą ir taikydamas proporcingumo principą;

                  —

                  be to, suklydo analizuodamas tariamą priežastinio ryšio tarp negalėjimo įmonėms jungtis užsienyje ir akcijų įsigijimo užsienyje nebuvimą;

                  —

                  be to, suklydo atmesdamas tai, kad priemonę galima padalyti atsižvelgiant į kontrolės procentinę dalį;

                  —

                  be to, teisiškai neteisingai pagrįsdamas sprendimą keletą kartų pakeitė sprendimo pagrindus kitais savo pagrindais ir taip padarė papildomas teisės klaidas.

         (1)  2018 m. lapkričio 15 d. Sprendimas Banco Santander / Komisija (T-227/10, nepaskelbtas Rinkinyje, EU:T:2018:785).

         (2)  2009 m. spalio 28 d. Komisijos sprendimas 2011/5/EB dėl Ispanijos įgyvendinto perviršinės vertės mokesčio mažinimo įsigyjant didelę užsienio bendrovės akcijų dalį Nr. C 45/07 (ex NN 51/07, ex CP 9/07) (OL L 7, 2011, p. 48).


title: Byla C-53/19 P: 2019 m. sausio 25 d. Banco Santander, S.A. ir Santusa Holding, S.L. pateiktas apeliacinis skundas dėl 2018 m. lapkričio 15 d. Bendrojo Teismo (devintoji išplėstinė kolegija) priimto sprendimo byloje T-399/11 RENV, Banco Santander ir Santusa / Komisija

text:
               25.3.2019

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 112/32

      2019 m. sausio 25 d.Banco Santander, S.A. ir Santusa Holding, S.L. pateiktas apeliacinis skundas dėl 2018 m. lapkričio 15 d. Bendrojo Teismo (devintoji išplėstinė kolegija) priimto sprendimo byloje T-399/11 RENV, Banco Santander ir Santusa / Komisija

      (Byla C-53/19 P)
      (2019/C 112/38)
      Proceso kalba: ispanų

         Šalys

         Apeliantės: Banco Santander, S.A. ir Santusa Holding, S.L., atstovaujamos advokatų J. Buendía Sierra, E. Abad Valdenebro, R. Calvo Salinero ir A. Lamadrid de Pablo

         Į bylą įstojusios šalys ieškovės reikalavimams palaikyti pirmojoje instancijoje: Ispanijos Karalystė, Vokietijos Federacinė Respublika ir Airija

         Kita proceso šalis: Europos Komisija

         Apeliančių reikalavimai

                  —

                  Panaikinti 2018 m. lapkričio 15 d. Bendrojo Teismo sprendimą.

                  —

                  Priimti ieškinį dėl panaikinimo ir galutinai panaikinti ginčijamą sprendimą.

                  —

                  Priteisti bylinėjimosi išlaidas iš Europos Komisijos.

         Apeliacinio skundo pagrindai ir pagrindiniai argumentai

      2018 m. lapkričio 15 d. Bendrasis Teismas priėmė sprendimą byloje T-399/11 RENV, Banco Santander, S.A. ir Santusa Holding, S.L. / Europos Komisija (1), dėl kurio paduodamas apeliacinis skundas. Sprendime atmestas apeliantės ieškinys dėl 2011 m. sausio 12 d. Europos Komisijos sprendimo (2) dėl „finansinio prestižo“, reguliuojamo Ispanijos pelno mokesčio įstatymo 12.5 straipsnyje.
      Grįsdama savo apeliacinį skundą apeliantė nurodo vienintelį pagrindą, susijusį su skundžiamame sprendime padarytomis teisės klaidomis aiškinant Sutarties dėl Europos Sąjungos veikimo 107 straipsnio 1 dalį dėl „atrankinio pobūdžio“ sąvokos.
      Konkrečiai kalbant, apeliantė teigia, kad Bendrasis Teismas:

                  —

                  suklydo nustatydamas referencinį pagrindą per pirmą atrankinio pobūdžio analizės etapą;

                  —

                  suklydo nustatydamas tikslą, kuriuo remiantis lyginamos skirtingos teisinės ir faktinės situacijos per antrą atrankinio pobūdžio analizės etapą;

                  —

                  todėl taip pat suklydo priskirdamas įrodinėjimo pareigą ir taikydamas proporcingumo principą;

                  —

                  be to, suklydo analizuodamas tariamą priežastinio ryšio tarp negalėjimo įmonėms jungtis užsienyje ir akcijų įsigijimo užsienyje nebuvimą;

                  —

                  be to, suklydo atmesdamas tai, kad priemonę galima padalyti atsižvelgiant į kontrolės procentinę dalį;

                  —

                  be to, teisiškai neteisingai pagrįsdamas sprendimą keletą kartų pakeitė sprendimo pagrindus kitais savo pagrindais ir taip padarė papildomas teisės klaidas.

         (1)  2018 m. lapkričio 15 d. Sprendimas Banco Santander ir Santusa / Komisija (T-399/11 RENV, EU:T:2018:787).

         (2)  2011 m. sausio 12 d. Komisijos sprendimas 2011/282/ES dėl Ispanijos įgyvendintos finansinės prestižo vertės amortizacijos mokesčių tikslais įsigyjant užsienio bendrovės akcijų Nr. C 45/07 (ex NN 51/07, ex CP 9/07) (OL L 135, 2011, p. 1).


title: Byla C-54/19 P: 2019 m. sausio 25 d. Axa Mediterranean Holding, S.A., pateiktas apeliacinis skundas dėl 2018 m. lapkričio 15 d. Bendrojo Teismo (devintoji kolegija) priimto sprendimo byloje T-405/11, Axa Mediterranean / Komisija

text:
               25.3.2019

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 112/33

      2019 m. sausio 25 d.Axa Mediterranean Holding, S.A., pateiktas apeliacinis skundas dėl 2018 m. lapkričio 15 d. Bendrojo Teismo (devintoji kolegija) priimto sprendimo byloje T-405/11, Axa Mediterranean / Komisija

      (Byla C-54/19 P)
      (2019/C 112/39)
      Proceso kalba: ispanų

         Šalys

         Apeliantė: Axa Mediterranean Holding, S.A., atstovaujama advokatų J. Buendía Sierra, E. Abad Valdenebro, R. Calvo Salinero ir A. Lamadrid de Pablo

         Kita proceso šalis: Europos Komisija

         Apeliantės reikalavimai

                  —

                  Panaikinti 2018 m. lapkričio 15 d. Bendrojo Teismo sprendimą.

                  —

                  Priimti ieškinį dėl panaikinimo ir galutinai panaikinti ginčijamą sprendimą.

                  —

                  Priteisti bylinėjimosi išlaidas iš Europos Komisijos.

         Apeliacinio skundo pagrindai ir pagrindiniai argumentai

      2018 m. lapkričio 15 d. Bendrasis Teismas priėmė sprendimą byloje T-405/11, Axa Mediterranean Holding, S.A. / Europos Komisija (1), dėl kurio paduodamas apeliacinis skundas. Sprendime atmestas apeliantės ieškinys dėl 2011 m. sausio 12 d. Europos Komisijos sprendimo (2) dėl „finansinio prestižo“, reguliuojamo Ispanijos pelno mokesčio įstatymo 12.5 straipsnyje.
      Grįsdama savo apeliacinį skundą apeliantė nurodo vienintelį pagrindą, susijusį su skundžiamame sprendime padarytomis teisės klaidomis aiškinant Sutarties dėl Europos Sąjungos veikimo 107 straipsnio 1 dalį dėl „atrankinio pobūdžio“ sąvokos.
      Konkrečiai kalbant, apeliantė teigia, kad Bendrasis Teismas:

                  —

                  suklydo nustatydamas referencinį pagrindą per pirmą atrankinio pobūdžio analizės etapą;

                  —

                  suklydo nustatydamas tikslą, kuriuo remiantis lyginamos skirtingos teisinės ir faktinės situacijos per antrą atrankinio pobūdžio analizės etapą;

                  —

                  todėl taip pat suklydo priskirdamas įrodinėjimo pareigą ir taikydamas proporcingumo principą;

                  —

                  be to, suklydo analizuodamas tariamą priežastinio ryšio tarp negalėjimo įmonėms jungtis užsienyje ir akcijų įsigijimo užsienyje nebuvimą;

                  —

                  be to, suklydo atmesdamas tai, kad priemonę galima padalyti atsižvelgiant į kontrolės procentinę dalį;

                  —

                  be to, teisiškai neteisingai pagrįsdamas sprendimą keletą kartų pakeitė sprendimo pagrindus kitais savo pagrindais ir taip padarė papildomas teisės klaidas.

         (1)  2018 m. lapkričio 15 d. Sprendimas Axa Mediterranean / Komisija (T-405/11, nepaskelbtas Rinkinyje, EU:T:2018:780).

         (2)  2011 m. sausio 12 d. Komisijos sprendimas 2011/282/ES dėl Ispanijos įgyvendintos finansinės prestižo vertės amortizacijos mokesčių tikslais įsigyjant užsienio bendrovės akcijų Nr. C 45/07 (ex NN 51/07, ex CP 9/07) (OL L 135, 2011, p. 1).


title: Byla C-55/19 P: 2019 m. sausio 25 d. Prosegur Compañía de Seguridad, S.A. pateiktas apeliacinis skundas dėl 2018 m. lapkričio 15 d. Bendrojo Teismo (devintoji kolegija) priimto sprendimo byloje T-406/11, Prosegur Compañía de Seguridad / Komisija

text:
               25.3.2019

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 112/34

      2019 m. sausio 25 d.Prosegur Compañía de Seguridad, S.A. pateiktas apeliacinis skundas dėl 2018 m. lapkričio 15 d. Bendrojo Teismo (devintoji kolegija) priimto sprendimo byloje T-406/11, Prosegur Compañía de Seguridad / Komisija

      (Byla C-55/19 P)
      (2019/C 112/40)
      Proceso kalba: ispanų

         Šalys

         Apeliantė: Prosegur Compañía de Seguridad, S.A., atstovaujama advokatų J. Buendía Sierra, E. Abad Valdenebro, R. Calvo Salinero ir A. Lamadrid de Pablo

         Kita proceso šalis: Europos Komisija

         Apeliantės reikalavimai

                  —

                  Panaikinti 2018 m. lapkričio 15 d. Bendrojo Teismo sprendimą.

                  —

                  Priimti ieškinį dėl panaikinimo ir galutinai panaikinti ginčijamą sprendimą.

                  —

                  Priteisti bylinėjimosi išlaidas iš Europos Komisijos.

         Apeliacinio skundo pagrindai ir pagrindiniai argumentai

      2018 m. lapkričio 15 d. Bendrasis Teismas priėmė sprendimą byloje T-406/11, Prosegur Compañía de Seguridad, S.A. / Europos Komisija (1), dėl kurio paduodamas apeliacinis skundas. Sprendime atmestas apeliantės ieškinys dėl 2011 m. sausio 12 d. Europos Komisijos sprendimo (2) dėl „finansinio prestižo“, reguliuojamo Ispanijos pelno mokesčio įstatymo 12.5 straipsnyje.
      Grįsdama savo apeliacinį skundą apeliantė nurodo vienintelį pagrindą, susijusį su skundžiamame sprendime padarytomis teisės klaidomis aiškinant Sutarties dėl Europos Sąjungos veikimo 107 straipsnio 1 dalį dėl „atrankinio pobūdžio“ sąvokos.
      Konkrečiai kalbant, apeliantė teigia, kad Bendrasis Teismas:

                  —

                  suklydo nustatydamas referencinį pagrindą per pirmą atrankinio pobūdžio analizės etapą;

                  —

                  suklydo nustatydamas tikslą, kuriuo remiantis lyginamos skirtingos teisinės ir faktinės situacijos per antrą atrankinio pobūdžio analizės etapą;

                  —

                  todėl taip pat suklydo priskirdamas įrodinėjimo pareigą ir taikydamas proporcingumo principą;

                  —

                  be to, suklydo analizuodamas tariamą priežastinio ryšio tarp negalėjimo įmonėms jungtis užsienyje ir akcijų įsigijimo užsienyje nebuvimą;

                  —

                  be to, suklydo atmesdamas tai, kad priemonę galima padalyti atsižvelgiant į kontrolės procentinę dalį.

                  —

                  be to, teisiškai neteisingai pagrįsdamas sprendimą keletą kartų pakeitė sprendimo pagrindus kitais savo pagrindais ir taip padarė papildomas teisės klaidas.

         (1)  2018 m. lapkričio 15 d. Sprendimas Prosegur Compañía de Seguridad / Komisija (T-406/11, nepaskelbtas Rink., EU:T:2018:793).

         (2)  2011 m. sausio 12 d. Komisijos sprendimas 2011/282/ES dėl Ispanijos įgyvendintos finansinės prestižo vertės amortizacijos mokesčių tikslais įsigyjant užsienio bendrovės akcijų Nr. C 45/07 (ex NN 51/07, ex CP 9/07) (OL L 135, 2011, p. 1).


title: Byla C-63/19: 2019 m. sausio 29 d. pareikštas ieškinys byloje Europos Komisija / Italijos Respublika

text:
               25.3.2019

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 112/35

      2019 m. sausio 29 d. pareikštas ieškinys byloje Europos Komisija / Italijos Respublika

      (Byla C-63/19)
      (2019/C 112/41)
      Proceso kalba: italų

         Šalys

         Ieškovė: Europos Komisija, atstovaujama R. Lyal, F. Tomat

         Atsakovė: Europos Komisija

         Ieškovės reikalavimai

                  —

                  Konstatuoti, kad taikydama sumažintą akcizą remiantis Friulio–Venecijos Džulijos regiono priimtais regioniniais teisės aktais, kuriuose numatoma benzino ir dyzelinių variklių degalų apmokestinimo sistema, susijusi su šių produktų pardavimu Friulio–Venecijos Džulijos regiono gyventojams, Italijos Respublika neįvykdė savi įsipareigojimų pagal 2003 m. spalio 27 d. Tarybos direktyvos 2003/96/EB, pakeičiančios Bendrijos energetikos produktų ir elektros energijos mokesčių struktūrą (1) 4 ir 19 straipsnius.

                  —

                  Priteisti iš Italijos Respublikos bylinėjimosi išlaidas.

         Ieškinio pagrindai ir pagrindiniai argumentai

      Friulio–Venecijos Džulijos regiono priimti regioniniai teisės aktai numato benzino ir dyzelinių variklių degalų apmokestinimo sistemą, susijusią su šių produktų pardavimu Friulio–Venecijos Džulijos regiono gyventojams. Sistemoje iš esmės numatyta, kad įsigijus degalų kolonėlėje degalinės operatoriai nustato fiksuotą sumą (už litrą) ir sumažina už degalus mokėtiną kainą. Regioninis administratorius gražina degalinių operatoriams nustatytą kainą už gavėjų atliktus degalų pirkimus.
      Direktyvos 2003/96/EB, pakeičiančios Bendrijos energetikos produktų ir elektros energijos mokesčių struktūrą, sistema reikalauja, kad kiekvienos valstybės narės visoje teritorijoje būtų taikomas vienodas apmokestinimo lygis atsižvelgiant į produktą ir panaudojimą. Šis principas kyla iš šios direktyvos bendros sistemos, visų pirma iš jos 5 ir 15 konstatuojamųjų dalių ir šios direktyvos nuostatų formuluočių bei visų nuostatų sisteminio aiškinimo. Negalima nukrypti nuo principo, kad kiekviena valstybė narė turi numatyti apmokestinimo lygį, atsižvelgiant į produktą ir naudojimą, tik direktyvoje aiškiai numatytais atvejais. Direktyvoje 2003/96 yra nuostatų, kurios leidžia valstybėms narėms taikyti mažesnį mokestį, nuo jo atleisti ar diferencijuoti apmokestinimo lygį tam tikriems produktams ar tam tikriems naudojimo atvejams. Visų pirma tai yra Direktyvos 5, 7, 15, 16 ir 17 straipsniai, bei 18 ir 19 straipsniai. Šiuos sumažinimus, atleidimus, diferencijavimą gali įgyvendinti valstybės narės pagal Direktyvos 6 straipsnyje įtvirtintą tvarką. Šioje nuostatoje numatyta, kad valstybės narės gali atleisti nuo šioje direktyvoje nustatytų mokesčių ar juos sumažinti tiesiogiai, diferencijuojant normą arba grąžinant visą mokesčio sumą arba jos dalį.
      Komisijos teigimu, šiuo atveju akcizai už variklių degalus buvo sumažinti pagal Direktyvą 2003/96/EB dėl energetikos produktų apmokestinimo neleistinu būdu.
      Komisija mano, kad šiuo atveju Italijos Respublika neįvykdė savi įsipareigojimų pagal 2003 m. spalio 27 d. Tarybos direktyvos 2003/96/EB, pakeičiančios Bendrijos energetikos produktų ir elektros energijos mokesčių struktūrą 4 ir 19 straipsnius.

         (1)  OL L 283, p. 51; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 9 sk., 1 t., p. 405.


title: Byla C-64/19 P: 2019 m. sausio 29 d. Ispanijos Karalystės pateiktas apeliacinis skundas dėl 2018 m. lapkričio 15 d. Bendrojo Teismo (devintoji išplėstinė kolegija) priimto sprendimo byloje T-219/10 RENV World Duty Free Group / Komisija

text:
               25.3.2019

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 112/36

      2019 m. sausio 29 d. Ispanijos Karalystės pateiktas apeliacinis skundas dėl 2018 m. lapkričio 15 d. Bendrojo Teismo (devintoji išplėstinė kolegija) priimto sprendimo byloje T-219/10 RENV World Duty Free Group / Komisija

      (Byla C-64/19 P)
      (2019/C 112/42)
      Proceso kalba: ispanų

         Šalys

         Apeliantė: Ispanijos Karalystė, atstovaujama A. Sampol Pucurull

         Kitos proceso šalys: World Duty Free Group, S.A., anksčiau Autogrill España, SA ir Europos Komisija

         Į bylą įstojusios šalys ieškovės reikalavimams palaikyti pirmojoje instancijoje: Vokietijos Federacinė Respublika ir Airija

         Apeliantės reikalavimai

                  —

                  Patenkinti šį apeliacinį skundą ir panaikinti 2018 m. lapkričio 15 d. Bendrojo Teismo sprendimą World Duty Free Group, S.A. / Europos Komisija (1) byloje T-219/10 RENV;

                  —

                  panaikinti ginčijamo sprendimo 1 straipsnio 1 dalį tiek, kiek 2009 m. spalio 28 d. Komisijos sprendime 2011/5/EB (2) dėl Ispanijos įgyvendinto perviršinės vertės mokesčio mažinimo įsigyjant didelę užsienio bendrovės akcijų dalį Nr. C 45/07 (ex NN 51/07, ex CP 9/07) nagrinėjama mokesčių priemonė pripažinta kaip valstybės pagalba ir

                  —

                  priteisti iš atsakovės bylinėjimosi išlaidas.

         Apeliacinio skundo pagrindai ir pagrindiniai argumentai

      Apeliacinis skundas grindžiamas vieninteliu pagrindu, kuriuo remiantis jis turėtų būti panaikintas. Ispanija tvirtina, kad Bendrasis Teismas padarė Sąjungos teisės klaidą, kaip ji suprantama pagal Bendrojo Teismo statuto 58 straipsnį, klaidingai aiškindamas SESV 107 straipsnio 1 dalį, konkrečiai kalbant, valstybės pagalbos atrankinio pobūdžio sąvoką, įtvirtintą minėtame straipsnyje. Šį vienintelį apeliacinio skundo pagrindą galima išskaidyti į keturias dalis:

                  —

                  Pirma, Ispanija tvirtina, kad Bendrasis Teismas suklydo nustatydamas mokesčių priemonės referencinę sistemą, kuri nesutampa su ginčijamame sprendime įtvirtinta sistema;

                  —

                  Antra, Ispanija mano, kad skundžiamu sprendimu padaryta teisės klaida, kiek jam nebuvo nustatyta, kad finansinio prestižo apmokestinimas yra bendroji priemonė arba nepriklausoma ar speciali sistema;

                  —

                  Trečia, Ispanija teigia, kad skundžiamu sprendimu taip pat padaryta teisės klaida neteisingai apibrėžiant referencinės sistemos tikslą ir neteisingai atliekant palyginimą, kurio reikalaujama Sprendime World Duty Free (3);

                  —

                  Ketvirta, klaida, padaryta nustatant sudedamąją referencinės sistemos dalį, lėmusi teisės klaidą dėl įrodinėjimo pareigos paskirstymo.

         (1)  2018 m. lapkričio 15 d. Sprendimas World Duty Free Group / Komisija (T-219/10 RENV, EU:T:2018:784).

         (2)  OL L 7, 2011, p. 48.

         (3)  2016 m. gruodžio 21 d. Sprendimas Komisija / World Duty Free Group ir kt. (C-20/15 P ir C-21/15 P, EU:C:2016:981).


title: Byla C-65/19 P: 2019 m. sausio 29 d. Ispanijos Karalystės pateiktas apeliacinis skundas dėl 2018 m. lapkričio 15 d. Bendrojo Teismo (devintoji išplėstinė kolegija) priimto sprendimo byloje T-399/11 RENV, Banco Santander ir Santusa / Komisija

text:
               25.3.2019

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 112/37

      2019 m. sausio 29 d. Ispanijos Karalystės pateiktas apeliacinis skundas dėl 2018 m. lapkričio 15 d. Bendrojo Teismo (devintoji išplėstinė kolegija) priimto sprendimo byloje T-399/11 RENV, Banco Santander ir Santusa / Komisija

      (Byla C-65/19 P)
      (2019/C 112/43)
      Proceso kalba: ispanų

         Šalys

         Apeliantė: Ispanijos Karalystė, atstovaujama M. A. Sampol Pucurull

         Kitos proceso šalys: Banco Santander, S.A. ir Santusa Holding, S.L., Europos Komisija

         Į bylą įstojusios šalys ieškovės reikalavimams palaikyti pirmojoje instancijoje: Vokietijos Federacinė Respublika ir Airija

         Apeliantės reikalavimai

                  —

                  Pripažinti šį kasacinį skundą priimtinu ir panaikinti 2018 m. lapkričio 15 d. Bendrojo Teismo sprendimą byloje T-399/11 RENV, Banco Santander, S.A. ir Santusa Holding, S.L. / Europos Komisija (1).

                  —

                  Panaikinti ginčijamo sprendimo 1 straipsnio 1 dalį tiek, kiek 2011 m. sausio 12 d. Komisijos sprendime 2011/282/ES dėl Ispanijos įgyvendintos finansinės prestižo vertės amortizacijos mokesčių tikslais įsigyjant užsienio bendrovės akcijų Nr. C 45/07 (ex NN 51/07, ex CP 9/07) (2) ginčijama priemonė pripažinta valstybės pagalba.

                  —

                  Priteisti bylinėjimosi išlaidas iš atsakovės.

         Apeliacinio skundo pagrindai ir pagrindiniai argumentai

      Kasacinis skundas pagrįstas vieninteliu pagrindu, dėl kurio turi būti panaikintas skundžiamas sprendimas. Ispanija teigia, kad Bendrasis Teismas padarė Sąjungos teisės klaidą, kaip tai suprantama pagal Teisingumo Teismo statuto 58 straipsnį, klaidingai aiškindamas SESV 107 straipsnio 1 dalį ir ypač šiame straipsnyje įtvirtintą valstybės pagalbos atrankinio pobūdžio sąvoką. Vienintelį kasacinio skundo pagrindą galima suskirstyti į keturias dalis:

                  —

                  pirma, Ispanija mano, kad Bendrasis Teismas suklydo nustatydamas mokestinės priemonės referencinį pagrindą, kuris nesutampa su ginčijamu sprendimu;

                  —

                  antra, Ispanija mano, kad skundžiamame sprendime padaryta teisės klaida nemanant, kad finansinio prestižo mokestinis vertinimas yra bendra priemonė arba atskiras ar savarankiškas referencinis pagrindas;

                  —

                  trečia, Ispanija taip pat teigia, kad skundžiamame sprendime padaryta teisės klaida teisingai neapibrėžus referencinio pagrindo dalyko ir neteisingai atlikus palyginimo analizę, kurios reikalaujama Sprendime World Duty Free (3) (bylos C-20/15 P ir C-21/15 P), priimtame kasacine tvarka;

                  —

                  ketvirta, klaida nustatant referencinio pagrindo elementus lėmė teisės klaidą priskiriant įrodinėjimo pareigą.

         (1)  2018 m. lapkričio 15 d. Sprendimas Banco Santander ir Santusa / Komisija (T-399/11 RENV, EU:T:2018:787).

         (2)  OL L 135, 2011, p. 1.

         (3)  2016 m. gruodžio 21 d. Sprendimas Komisija / World Duty Free Group ir kt. (C-20/15 P ir C-21/15 P, EU:C:2016:981).


title: Byla C-106/19: 2019 m. vasario 11 d. pareikštas ieškinys byloje Italijos Respublika / Europos Sąjungos Taryba, Europos Parlamentas

text:
               25.3.2019

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 112/38

      2019 m. vasario 11 d. pareikštas ieškinys byloje Italijos Respublika / Europos Sąjungos Taryba, Europos Parlamentas

      (Byla C-106/19)
      (2019/C 112/44)
      Proceso kalba: italų

         Šalys

         Ieškovė: Italijos Respublika, atstovaujama G. Palmieri, S. Fiorentino ir C. Colelli

         Atsakovai: Europos Sąjungos Taryba, Europos Parlamentas

         Ieškovės reikalavimai

                  —

                  Panaikinti Reglamentą (ES) 2018/1718, kuriuo iš dalies keičiamos Reglamento (EB) Nr. 726/2004 nuostatos dėl Europos vaistų agentūros būstinės vietos, paskelbtą 2018 m. lapkričio 16 d. Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje L. 291 (1).

                  —

                  Priteisti iš Tarybos ir Parlamento bylinėjimosi išlaidas.

         Ieškinio pagrindai ir pagrindiniai argumentai

      Grįsdama savo ieškinį ieškovė nurodo du pagrindus:

                  —

                  ESS 10, 13 ir 14 straipsnių pažeidimas – SESV 114 straipsnio, 168 straipsnio 4 dalies c punkto, 289 ir 294 straipsnių pažeidimas: ginčijamu reglamentu, kuriame Amsterdamas nurodomas kaip Europos vaistų agentūros būstinės vieta, tik užtikrinama pasirinkimo galimybė, kaip buvo nuspręsta per 2017 m. lapkričio 20 d. Tarybos posėdį, ir dėl kurios nusprendžiant Europos Parlamentas nedalyvavo. Iš to darytina išvada, kad priimant ginčijamą reglamentą Parlamentas iš esmės negalėjo naudotis savo įgaliojimais, nes jis niekaip negalėjo daryti įtakos priimto sprendimo turiniui, nors minėtų įgaliojimų turėjo būti laikomasi visa apimtimi pagal Sutarčių nuostatas, reglamentuojančias pasirinktą teisės aktų leidybos procedūrą;

                  —

                  neteisėtumas, išplaukiantis iš ginčijamo reglamento, dėl 2017 m. lapkričio 20 d. Sprendimo 14559/17 neteisėtumo – piktnaudžiavimas įgaliojimais dėl tyrimo neatlikimo ir faktų iškraipymo: jei reikėjo manyti, kad ginčijamu reglamentu galima buvo veiksmingai užtikrinti tik 2017 m. lapkričio 20 d. sprendimo gavimą ir kad todėl Parlamento įgaliojimai nebuvo pažeisti, tuomet pats ginčijamas reglamentas turėjo būti laikomas netiesiogiai paveiktas neteisėtumų, susijusių su minėtu sprendimu; šiuos neteisėtumus Italijos Respublika jau nurodė ieškinyje byloje C–59/18.

         (1)  2018 m. lapkričio 14 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentas (ES) Nr. 2018/1718, kuriuo iš dalies keičiamos Reglamento (EB) Nr. 726/2004 nuostatos dėl Europos vaistų agentūros būstinės vietos (OL L 291, 2018, p. 3).


title: Byla C-313/18: 2019 m. sausio 11 d. Teisingumo Teismo pirmininko nutartis byloje (Svea hovrätt (Švedija) prašymas priimti prejudicinį sprendimą) Dacom Limited / IPM Informed Portfolio Management AB

text:
               25.3.2019

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 112/40

      2019 m. sausio 11 d. Teisingumo Teismo pirmininko nutartis byloje (Svea hovrätt (Švedija) prašymas priimti prejudicinį sprendimą) Dacom Limited / IPM Informed Portfolio Management AB

      (Byla C-313/18) (1)

      (2019/C 112/46)
      Proceso kalba: švedų
      Teisingumo Teismo pirmininkas nutartimi nurodė išbraukti bylą iš registro.

         (1)  OL C 268, 2018 7 30.


title: Byla C-566/18: 2019 m. sausio 11 d. Teisingumo Teismo pirmininko nutartis byloje (Handelsgericht Wien (Austrija) prašymas priimti prejudicinį sprendimą) Austrian Airlines AG / MG, NF

text:
               25.3.2019

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 112/40

      2019 m. sausio 11 d. Teisingumo Teismo pirmininko nutartis byloje (Handelsgericht Wien (Austrija) prašymas priimti prejudicinį sprendimą) Austrian Airlines AG / MG, NF

      (Byla C-566/18) (1)

      (2019/C 112/47)
      Proceso kalba: vokiečių
      Teisingumo Teismo pirmininkas nutartimi nurodė išbraukti bylą iš registro.

         (1)  OL C 455, 2018 12 17.


title: Byla C-617/18: 2019 m. sausio 16 d. Teisingumo Teismo pirmininko nutartis byloje (Juzgado de Primera Instancia de Albacete (Ispanija) prašymas priimti prejudicinį sprendimą) Los prestatarios / Globalcaja S.A.

text:
               25.3.2019

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 112/40

      2019 m. sausio 16 d. Teisingumo Teismo pirmininko nutartis byloje (Juzgado de Primera Instancia de Albacete (Ispanija) prašymas priimti prejudicinį sprendimą) Los prestatarios / Globalcaja S.A.

      (Byla C-617/18) (1)

      (2019/C 112/48)
      Proceso kalba: ispanų
      Teisingumo Teismo pirmininkas nutartimi nurodė išbraukti bylą iš registro.

         (1)  OL C 455, 2018 12 17.


title: Byla T-647/17: 2019 m. vasario 8 d. Bendrojo Teismo sprendimas byloje Serendipity ir kt. / EUIPO – CKL Holdings (CHIARA FERRAGNI) (Europos Sąjungos prekių ženklas — Protesto procedūra — Vaizdinio Europos Sąjungos prekių ženklo CHIARA FERRAGNI paraiška — Ankstesnis žodinis Beniliukso prekių ženklas „Chiara“ — Santykinis atmetimo pagrindas — Galimybės supainioti nebuvimas — Reglamento (EB) Nr. 207/2009 8 straipsnio 1 dalies b punktas (dabar – Reglamento (ES) 2017/1001 8 straipsnio 1 dalies b punktas))

text:
               25.3.2019

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 112/41

      2019 m. vasario 8 d. Bendrojo Teismo sprendimas byloje Serendipity ir kt. / EUIPO – CKL Holdings (CHIARA FERRAGNI)

      (Byla T-647/17) (1)

      ((Europos Sąjungos prekių ženklas - Protesto procedūra - Vaizdinio Europos Sąjungos prekių ženklo CHIARA FERRAGNI paraiška - Ankstesnis žodinis Beniliukso prekių ženklas „Chiara“ - Santykinis atmetimo pagrindas - Galimybės supainioti nebuvimas - Reglamento (EB) Nr. 207/2009 8 straipsnio 1 dalies b punktas (dabar – Reglamento (ES) 2017/1001 8 straipsnio 1 dalies b punktas)))
      (2019/C 112/49)
      Proceso kalba: italų

         Šalys

         Ieškovai: Serendipity Srl (Milanas, Italija), Giuseppe Morgese (Barleta, Italija), Pasquale Morgese (Barleta), atstovaujami advokatų C. Volpi, L. Aliotta ir F. Garbagnati Lo Iacono

         Atsakovė: Europos Sąjungos intelektinės nuosavybės tarnyba (EUIPO), atstovaujama L. Rampini

         Kita procedūros EUIPO apeliacinėje taryboje šalis, įstojusi į bylą Bendrajame Teisme: CKL Holdings NV (Biusiumas, Nyderlandai)

         Dalykas

      Ieškinys dėl 2017 m. liepos 17 d. EUIPO ketvirtosios apeliacinės tarybos sprendimo (byla R 2444/2016-4), susijusio su protesto procedūra tarp CKL Holdings ir Serendipity ir G. bei P. Morgese

         Rezoliucinė dalis

                  1.

                  Panaikinti 2017 m. liepos 17 d. Europos Sąjungos intelektinės nuosavybės tarnybos (EUIPO) ketvirtosios apeliacinės tarybos sprendimą (byla R 2444/2016-4).

                  2.

                  EUIPO padengia savo ir Serendipity Srl, Giuseppe Morgese bei Pasquale Morgese patirtas bylinėjimosi išlaidas.

         (1)  OL C 392, 2017 11 20.


title: Byla T-34/19: 2019 m. sausio 16 d. pareikštas ieškinys byloje Orkla Foods Danmark / EUIPO (PRODUCED WITHOUT BOILING SCANDINAVIAN DELIGHTS ESTABLISHED 1834 FRUIT SPREAD)

text:
               25.3.2019

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 112/41

      2019 m. sausio 16 d. pareikštas ieškinys byloje Orkla Foods Danmark / EUIPO (PRODUCED WITHOUT BOILING SCANDINAVIAN DELIGHTS ESTABLISHED 1834 FRUIT SPREAD)

      (Byla T-34/19)
      (2019/C 112/50)
      Proceso kalba: danų

         Šalys

         Ieškovė: Orkla Foods Danmark A/S (Taastrup, Danija), atstovaujama advokato S. Hansen

         Atsakovė: Europos Sąjungos intelektinės nuosavybės tarnyba (EUIPO)

         Su procedūra EUIPO susijusi informacija

         Prekių ženklas, dėl kurio kilo ginčas: vaizdinis Europos Sąjungos prekių ženklas, kuriame yra žodiniai elementai „PRODUCED WITHOUT BOILING SCANDINAVIAN DELIGHTS ESTABLISHED 1834 FRUIT SPREAD“– Registracijos paraiška Nr. 16 930 241

         Ginčijamas sprendimas: 2018 m. spalio 1 d. EUIPO antrosios apeliacinės tarybos sprendimas byloje R 309/2018-2.

         Reikalavimai

      Ieškovė Bendrojo Teismo prašo:

                  —

                  panaikinti ginčijamą sprendimą,

                  —

                  priteisti iš EUIPO bylinėjimosi išlaidas.

         Pagrindas, kuriuo remiamasi

                  —

                  Europos Parlamento ir Tarybos reglamento (ES) 2017/1001 7 straipsnio 3 dalies pažeidimas.


title: Byla T-41/19: 2019 m. sausio 23 d. pareikštas ieškinys byloje MSI Svetovanje / EUIPO – Industrial Farmaceutica Cantabria (nume)

text:
               25.3.2019

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 112/42

      2019 m. sausio 23 d. pareikštas ieškinys byloje MSI Svetovanje / EUIPO – Industrial Farmaceutica Cantabria (nume)

      (Byla T-41/19)
      (2019/C 112/51)
      Kalba, kuria surašytas ieškinys: anglų

         Šalys

         Ieškovė: MSI Svetovanje, marketing, d.o.o (Vrchnika, Slovėnija), atstovaujama advokato M. Maček

         Atsakovė: Europos Sąjungos intelektinės nuosavybės tarnyba (EUIPO)

         Kita procedūros Apeliacinėje taryboje šalis: Industrial Farmaceutica Cantabria, SA (Madridas, Ispanija)

         Su procedūra EUIPO susijusi informacija

         Pareiškėja: ieškovė.

         Prekių ženklas, dėl kurio kilo ginčas: vaizdinio Sąjungos prekių ženklo „nume“ paraiška – Registracijos paraiška Nr. 15 120 355.

         Procedūra EUIPO: protesto procedūra.

         Ginčijamas sprendimas: 2018 m. lapkričio 8 d. EUIPO penktosios apeliacinės tarybos sprendimas byloje R 722/2018-5.

         Reikalavimai

      Ieškovė Bendrojo Teismo prašo:

                  —

                  panaikinti ginčijamą sprendimą,

                  —

                  nurodyti EUIPO padengti savo bylinėjimosi išlaidas ir priteisti iš jos MSI Svetovanje d.o.o patirtas bylinėjimosi išlaidas.

         Pagrindai, kuriais remiamasi

                  —

                  Europos Parlamento ir Tarybos reglamento (ES) 2017/1001 95 straipsnio 1 dalies pažeidimas.

                  —

                  Europos Parlamento ir Tarybos reglamento (ES) 2017/1001 94 straipsnio ir Sutarties dėl Europos Sąjungos veikimo 296 straipsnio pažeidimas.

                  —

                  Europos Parlamento ir Tarybos reglamento (ES) 2017/1001 8 straipsnio 1 dalies b punkto ir 5 dalies pažeidimas.


title: Byla T-54/19: 2019 m. sausio 29 d. pareikštas ieškinys byloje Nosio / EUIPO (BIANCOFINO)

text:
               25.3.2019

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 112/44

      2019 m. sausio 29 d. pareikštas ieškinys byloje Nosio / EUIPO (BIANCOFINO)

      (Byla T-54/19)
      (2019/C 112/53)
      Proceso kalba: italų

         Šalys

         Ieškovė: Nosio SpA (Mecokorona, Italija), atstovaujama advokatų J. Graffer ir A. Ottolini

         Atsakovė: Europos Sąjungos intelektinės nuosavybės tarnyba (EUIPO)

         Su procedūra EUIPO susijusi informacija

         Prekių ženklas, dėl kurio kilo ginčas: žodinis Europos Sąjungos prekių ženklas BIANCOFINO – Registracijos paraiška Nr. 16 376 758.

         Ginčijamas sprendimas: 2018 m. lapkričio 22 d. EUIPO pirmosios apeliacinės tarybos sprendimas byloje R 2434/2017-1.

         Reikalavimai

      Ieškovė Bendrojo Teismo prašo:

                  —

                  panaikinti ginčijamą sprendimą,

                  —

                  priteisti iš EUIPO šiame procese patirtas bylinėjimosi išlaidas.

         Pagrindas, kuriuo remiamasi

                  —

                  Europos Parlamento ir Tarybos reglamento (ES) 2017/1001 7 straipsnio 1 dalies b punkto pažeidimas.


title: Byla T-60/19: 2019 m. sausio 31 d. pareikštas ieškinys byloje Kipras / EUIPO – Filotas Bellas & Yios (Halloumi Vermion grill cheese M BELAS PREMIUM GREEK DAIRY SINCE 1927)

text:
               25.3.2019

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 112/44

      2019 m. sausio 31 d. pareikštas ieškinys byloje Kipras / EUIPO – Filotas Bellas & Yios (Halloumi Vermion grill cheese M BELAS PREMIUM GREEK DAIRY SINCE 1927)

      (Byla T-60/19)
      (2019/C 112/54)
      Kalba, kuria surašytas ieškinys: anglų

         Šalys

         Ieškovė: Kipro Respublika, atstovaujama QC S. Malynicz, solisitoriaus V. Marsland

         Atsakovė: Europos Sąjungos intelektinės nuosavybės tarnyba (EUIPO)

         Kita procedūros Apeliacinėje taryboje šalis: Filotas Bellas & Yios AE (Alexandreia Imathias, Graikija)

         Su procedūra EUIPO susijusi informacija

         Prekių ženklo, dėl kurio kilo ginčas, savininkė: kita procedūros Apeliacinėje taryboje šalis.

         Prekių ženklas, dėl kurio kilo ginčas: vaizdinis Sąjungos prekių ženklas „Halloumi χαλλούμι Vermion grill cheese/grill est/grill kase M BELAS PREMIUM GREEK DAIRY SINCE 1927“ – Sąjungos prekių ženklas Nr. 12 172 276.

         Procedūra EUIPO: registracijos panaikinimo procedūra.

         Ginčijamas sprendimas: 2018 m. lapkričio 20 d. EUIPO ketvirtosios apeliacinės tarybos sprendimas byloje R 2296/2017-4.

         Reikalavimai

      Ieškovė Bendrojo Teismo prašo:

                  —

                  panaikinti ginčijamą sprendimą,

                  —

                  nurodyti EUIPO ir įstojusiai į bylą šaliai padengti savo bylinėjimosi išlaidas ir priteisti iš jų ieškovės patirtas bylinėjimosi išlaidas.

         Pagrindai, kuriais remiamasi

                  —

                  Apeliacinė taryba padarė klaidą vertindama prekių panašumą.

                  —

                  Apeliacinė taryba padarė klaidą, kai konstatavo, kad galima pagrįstai pritaikyti ankstesnėje Bendrojo Teismo jurisprudencijoje išdėstytus motyvus.

                  —

                  Apeliacinė taryba neteisingai nusprendė, kad ankstesnis nacionalinis ženklas visiškai neturi skiriamojo požymio norint atskirti sertifikuotas prekes nuo prekių, kurios nėra sertifikuotos.

                  —

                  Apeliacinė taryba padarė klaidą lygindama prekių ženklus ir vertindama galimybę supainioti.

                  —

                  Apeliacinė taryba neatsižvelgė į nacionalines nuostatas ir jurisprudenciją dėl nacionalinių sertifikacijos ženklų taikymo srities ir poveikio.


title: Byla T-64/19: 2019 m. vasario 4 d. pareikštas ieškinys byloje ECSEL Joint Undertaking / Personal Health Institute International

text:
               25.3.2019

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 112/45

      2019 m. vasario 4 d. pareikštas ieškinys byloje ECSEL Joint Undertaking / Personal Health Institute International

      (Byla T-64/19)
      (2019/C 112/55)
      Proceso kalba: anglų

         Šalys

         Ieškovė: ECSEL Joint Undertaking, atstovaujama advokatų G. Kuyper ir P. Brochier

         Atsakovas: Personal Health Institute International (Amsterdamas, Nyderlandai)

         Reikalavimai

      Ieškovė Bendrojo Teismo prašo:

                  —

                  nurodyti atsakovui sumokėti ECSEL 25 513,84 EU sumą su sutartinėmis 3,5 % palūkanomis nuo 2014 m. gruodžio 15 d. iki visos sumos sumokėjimo.

         Ieškinio pagrindai ir pagrindiniai argumentai

      Grįsdama ieškinį ieškovė remiasi vieninteliu pagrindu, grindžiamu tuo, kad atsakovas tariamai pažeidė sutartį, nes, kaip teigia ieškovė, jis nepateikė jokios informacijos apie jo projektą atitinkamai nacionalinei finansavimo institucijai ir neįvykdė sutartinių įsipareigojimų, o tai pateisina sutarties nutraukimą, kiek tai susiję su atsakovu, remiantis atitinkamomis Susitarimo dėl dotacijos II priedo II.20.1 straipsnio nuostatomis.


title: Byla T-69/19: 2019 m. vasario 6 d. pareikštas ieškinys byloje Südwestdeutsche Salzwerke / EUIPO (Bad Reichenhaller Alpensaline)

text:
               25.3.2019

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 112/47

      2019 m. vasario 6 d. pareikštas ieškinys byloje Südwestdeutsche Salzwerke / EUIPO (Bad Reichenhaller Alpensaline)

      (Byla T-69/19)
      (2019/C 112/57)
      Proceso kalba: vokiečių

         Šalys

         Ieškovė: Südwestdeutsche Salzwerke AG (Heilbronas, Vokietija), atstovaujama advokato M. Douglas

         Atsakovė: Europos Sąjungos intelektinės nuosavybės tarnyba (EUIPO)

         Su procedūra EUIPO susijusi informacija

         Prekių ženklas, dėl kurio kilo ginčas: vaizdinio Sąjungos prekių ženklo „Bad Reichenhaller Alpensaline“ paraiška – Registracijos paraiška Nr. 17 126 517.

         Ginčijamas sprendimas: 2018 m. gruodžio 4 d. EUIPO pirmosios apeliacinės tarybos sprendimas byloje R 412/2018-1.

         Reikalavimai

      Ieškovė Bendrojo Teismo prašo:

                  —

                  panaikinti ginčijamą sprendimą ir leisti įregistruoti ES prekių ženklo paraišką Nr. 17 126 517, kurią iki šiol buvo atsisakyta registruoti;

                  —

                  priteisti iš EUIPO bylinėjimosi išlaidas.

         Pagrindas, kuriuo remiamasi

                  —

                  Europos Parlamento ir Tarybos reglamento (ES) 2017/1001 7 straipsnio 1 dalies c punkto pažeidimas.


title: Byla T-74/19: 2019 m. vasario 7 d. pareikštas ieškinys byloje DK Company / EUIPO – Hunter Boot (DENIM HUNTER)

text:
               25.3.2019

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 112/47

      2019 m. vasario 7 d. pareikštas ieškinys byloje DK Company / EUIPO – Hunter Boot (DENIM HUNTER)

      (Byla T-74/19)
      (2019/C 112/58)
      Kalba, kuria surašytas ieškinys: anglų

         Šalys

         Ieškovė: DK Company A/S (Ikastas, Danija), atstovaujama advokato S. Hansen

         Atsakovė: Europos Sąjungos intelektinės nuosavybės tarnyba (EUIPO)

         Kita procedūros Apeliacinėje taryboje šalis: Hunter Boot Limited (Edinburgas, Jungtinė Karalystė)

         Su procedūra EUIPO susijusi informacija

         Prekių ženklo, dėl kurio kilo ginčas, paraišką pateikęs asmuo: ieškovė

         Prekių ženklas, dėl kurio kilo ginčas: vaizdinio Europos Sąjungos prekių ženklo DENIM HUNTER paraiška – Registracijos paraiška Nr. 14 649 891

         Procedūra EUIPO: protesto procedūra

         Ginčijamas sprendimas: 2018 m. lapkričio 16 d. EUIPO antrosios apeliacinės tarybos sprendimas byloje R 849/2018-2

         Reikalavimai

      Ieškovė Bendrojo Teismo prašo:

                  —

                  panaikinti ginčijamą sprendimą,

                  —

                  pakeisti ginčijamą sprendimą,

                  —

                  priteisti iš EUIPO bylinėjimosi išlaidas, įskaitant ieškovės patirtas bylinėjimosi išlaidas.

         Pagrindas, kuriuo remiamasi

                  —

                  Apeliacinė taryba klaidingai nusprendė, kad egzistuoja galimybė supainioti prekių ženklus.


title: Byla T-75/19: 2019 m. vasario 8 d. pareikštas ieškinys byloje Comune di Milano / Parlamentas ir Taryba

text:
               25.3.2019

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 112/48

      2019 m. vasario 8 d. pareikštas ieškinys byloje Comune di Milano / Parlamentas ir Taryba

      (Byla T-75/19)
      (2019/C 112/59)
      Proceso kalba: italų

         Šalys

         Ieškovė: Comune di Milano, atstovaujama advokatų F. Sciaudone, M. Condinanzi ir A. Neri

         Atsakovai: Europos Parlamentas ir Europos Sąjungos Taryba

         Reikalavimai

      Ieškovė Bendrojo Teismo prašo:

                  —

                  panaikinti 2018 m. lapkričio 14 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentą (ES) 2018/1718, kuriuo iš dalies keičiamos Reglamento (EB) Nr. 726/2004 nuostatos dėl Europos vaistų agentūros (toliau – EMA) būstinės vietos,

                  —

                  pripažinti 2017 m. lapkričio 20 d. Tarybos sprendimą negaliojančiu pagal 2017 m. birželio 22 d. procedūros taisyklių 6 punktą,

                  —

                  priteisti iš Tarybos ir Europos Parlamento bylinėjimosi išlaidas.

         Ieškinio pagrindai ir pagrindiniai argumentai

      Grįsdama ieškinį ieškovė remiasi keturiais pagrindais.

                  1.

                  Pirmasis ieškinio pagrindas: atstovaujamosios demokratijos (ESS 10 straipsnis), institucijų pusiausvyros ir lojalaus bendradarbiavimo (ESS 13 straipsnis) principų, esminių procedūros reikalavimų bei ESS 14 straipsnio pažeidimas.

                              —

                              Ieškovė nurodo aptariamų principų pažeidimą, nes i) nesilaikydama įprastos teisėkūros procedūros ir pirmiau nei ji pradėta EMA būstinės vietą parinko vienintelė institucija, t. y. Taryba, sprendimų priėmimo procesą užbaigusi 2017 m. lapkričio 20 d. sprendimu, kuriame apibrėžtas ginčijamo reglamento turinys (t. y. kad EMA būstinė yra Amsterdame); ii) Taryba ir Komisija, vienintelės institucijos, dalyvavusios EMA būstinės vietos parinkimo procedūroje, kurią vykdant faktiškai susiaurintas sprendimų priėmimo procesas, į ją neįtraukė Parlamento; iii) vykstant įprastai teisėkūros procedūrai, Taryba ir Komisija pateikė Parlamentui (jau atlikto) būstinės vietos Amsterdame parinkimo faktą; iv) Taryba ir Komisija nepaliko Parlamentui jokios galimybės įvertinti ar kvestionuoti šio sprendimo, atvirkščiai, jos įsipareigojo kuo greičiau užbaigti teisėkūros procedūrą; v) Parlamentui nesudarytos sąlygos įvykdyti savo funkcijos, nors ji numatyta Sutartyse; vykstant teisėkūros procedūrai, Parlamentas galėjo tik „patvirtinti“ Tarybos priimtą sprendimą, neatsižvelgdamas į savo paties valią.

                  2.

                  Antrasis ieškinio pagrindas: piktnaudžiavimas įgaliojimais ir skaidrumo, gero administravimo ir teisingumo principų pažeidimas.

                              —

                              Anot ieškovės, būstinės vietos parinkimo procedūros tikslas – nustatyti geriausią pasiūlymą dėl EMA būstinės vietos perkėlimo, atsižvelgiant į kvietime teikti pasiūlymus nurodytus objektyvius atrankos kriterijus. Tačiau šiuo atveju būstinės vietos parinkimas burtų keliu, neatlikus jokio išankstinio tyrimo, neleido įvertinti fakto, kad pasiūlyti du variantai, t. y. Milanas ir Amsterdamas, yra skirtingi, ir pasirinkti geresnio pasiūlymo. Be to, 2017 m. lapkričio 20 d. balsavimas buvo palankus Amsterdamui, nes Komisija neatliko veiksmingo vertinimo ir klaidingai suprato Nyderlandų pasiūlymą (pabrėžtina – įvairius esminius jo aspektus). Todėl valstybės narės balsavo už Amsterdamo pasiūlymą, klaidingai manydamos, kad šis pasiūlymas atitinka kvietime teikti pasiūlymus nurodytus reikalavimus ir specifinius agentūros poreikius. Be to, Nyderlandų pasiūlymas buvo ex post iš dalies pakeistas (pablogintas) po 2017 m. lapkričio 20 d. balsavimo. Derybos dėl pasiūlymo pakeitimų buvo slaptos ir dvišalės. Dėl 2017 m. lapkričio 20 d. sprendimo trūkumų ginčijamas reglamentas yra neteisėtas.

                  3.

                  Trečiasis ieškinio pagrindas: gero administravimo principo pažeidimas.

                              —

                              Šiuo klausimu tvirtinama, kad sprendimų priėmimo procesas, kurio rezultatas – naujos EMA būstinės vietos parinkimas, vyko nesilaikant formalios struktūros ir tvarkos, skirtų užtikrinti būtiną skaidrumą. Tyrimo trūkumai ir vėlesnės slaptos dvišalės pakartotinos derybos dėl tam tikrų esminių Nyderlandų pasiūlymo sąlygų dar labiau pažeidė skaidrumo principą. Be to, neatsižvelgta į daugelį sprendimo priėmimui svarbių duomenų. Tai, kad Komisija neatliko veiksmingo pasiūlymų vertinimo ir klaidingai suprato tris esminius Nyderlandų pasiūlymo aspektus (dėl laikinos būstinės vietos ploto, finansinių sąlygų ir netinkamumo garantuoti agentūros darbo nepertraukiamumą), dar labiau pažeidė gero administravimo principą.

                  4.

                  Ketvirtasis ieškinio pagrindas: 2009 m. rugsėjo 11d. Tarybos sprendimo dėl jos vidaus reglamento patvirtinimo ir 2017 m. spalio 31d. Tarybos procedūros taisyklių pažeidimas.

                              —

                              Šiuo klausimu tvirtinama, kad balsavimas buvo vykdomas ir jo rezultatas buvo gautas, pažeidžiant specialias taisykles, kurių Taryba turėjo laikytis, dėl to 2017 m. lapkričio 20 d. sprendimas ir ginčijamas reglamentas yra neteisėti.


title: Byla C-665/18: 2019 m. spalio 23 d. Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság (Vengrija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje Pólus Vegas Kft./Nemzeti Adó- és Vámhivatal Fellebbviteli Igazgatósága

text:
               1.4.2019

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 122/3

      2019 m. spalio 23 d. Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság (Vengrija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje Pólus Vegas Kft./Nemzeti Adó- és Vámhivatal Fellebbviteli Igazgatósága
      (Byla C-665/18)
      (2019/C 122/03)
      Proceso kalba: vengrų

         Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas

      Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság

         Šalys pagrindinėje byloje

      Pareiškėja: Pólus Vegas Kft.
      Atsakovė: Nemzeti Adó- és Vámhivatal Fellebbviteli Igazgatósága

         Prejudiciniai klausimai

                  1.

                  Ar Europos Sąjungos Teisingumo Teismo byloje C-98/14 priimto sprendimo 39–42 punktai gali būti aiškinami taip, kad nacionalinės teisės aktais, pagal kuriuos, nenumačius pereinamojo laikotarpio, penkis kartus padidinamas fiksuoto dydžio lošimo mokestis ir kartu nustatomas procentinis lošimo mokestis, ribojama SESV 56 straipsnyje įtvirtinta laisvė teikti paslaugas?

                  2.

                  Ar Sprendime C-98/14 vartojamus terminus „trukdoma“ arba „daroma ne taip patrauklu“, atsižvelgiant į Europos žmogaus teisių konvencijos (EŽTK) papildoma protokolą Nr. 1 ir Europos Sąjungos pagrindinių teisių chartijos 17 straipsnį ir juos taikant, galima aiškinti taip, kad, valstybei narei nepagrįstai ir netinkamai padidinus lošimo mokestį, automatų salonuose vykdomų azartinių lošimų organizatoriai neproporcingai netenka pelno ir yra diskriminuojami, taip iškraipant konkurenciją kazino naudai ir pažeidžiant minėtą EŽTK papildomą protokolą ir Pagrindinių teisių chartijos 17 straipsnį?

                  3.

                  Ar Sprendimą C-98/14 galima aiškinti taip, kad jei dėl nepagrįsto ir diskriminuojančio lošimo mokesčio padidinimo lošimo automatų eksploatavimas tampa nepelningas ir lošimo automatai gali būti eksploatuojami tik nuostolingai, galima laikyti, kad yra „trukdoma“ arba „daroma ne taip patrauklu“ vykdyti tokią veiklą?

                  4.

                  Ar, valstybėje narėje taikant Sprendimą C-98/14, laisvę teikti paslaugas galima aiškinti taip, kad, kai valstybėje narėje eksploatuojami automatų salonai ir kazino, visų pirma reikia daryti prielaidą, kad tai yra Sąjungoje vykdoma veikla, kuriai būdingas tarpvalstybinis aspektas, t. y. kad Sąjungos piliečiai iš kitų valstybių narių taip pat gali pasinaudoti nagrinėjamomis galimybėmis lošti?


title: Byla T-278/19: 2019 m. balandžio 26 d. pareikštas ieškinys byloje Aurora/BAVT — SESVanderhave (M 02205)

text:
               2019 6 24

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 213/71

      2019 m. balandžio 26 d. pareikštas ieškinys byloje Aurora/BAVT — SESVanderhave (M 02205)
      (Byla T-278/19)
      (2019/C 213/69)
      Kalba, kuria surašytas ieškinys: anglų

         Šalys

         Ieškovė: Aurora Srl (Paduja, Italija), atstovaujama advokato L.-B. Buchman

         Atsakovė: Bendrijos augalų veislių tarnyba (BAVT)

         Kita procedūros Apeliacinėje taryboje šalis: SESVanderhave NV (Tinenas, Belgija)

         Su procedūra BAVT susijusi informacija

         Ginčijamos Bendrijos augalų veislės teisinės apsaugos savininkė: kita procedūros Apeliacinėje taryboje šalis

         Ginčijama Bendrijos augalų veislės teisinė apsauga: Bendrijos augalų veislės teisinė apsauga Nr. EU 15118, cukrinių runkelių veislė M 02205

         Procedūra BAVT: teisinės apsaugos pripažinimo negaliojančia procedūra

         Ginčijamas sprendimas: 2019 m. vasario 27 d. BAVT apeliacinės tarybos sprendimas byloje R A010/2013-RENV

         Reikalavimai

      Ieškovė Bendrojo Teismo prašo:

                  —

                  pripažinti, kad ginčijamame sprendime netinkamai taikytas 2017 m. lapkričio 23 d. Bendrojo Teismo (penktoji kolegija) sprendimas byloje T-140/15,

                  —

                  pakeisti ginčijamą sprendimą, panaikinti 2013 m. rugsėjo 23 d. BAVT sprendimą NN010 ir patenkinti 2012 m. rugpjūčio 28 d. ieškovės skundą, kuriuo užginčytas Bendrijos augalų veislės teisinės apsaugos Nr. EU 15118 galiojimas,

            ir dėl to:

                  —

                  pripažinti Bendrijos augalų veislės teisinę apsaugą Nr. EU 15118 negaliojančia ab initio,

                  —

                  nurodyti atsakovei padengti ieškovės bylinėjimosi išlaidas pagal Bendrojo Teismo procedūros reglamento 87 straipsnį, įskaitant išlaidas, patirtas bet kurios įstojusios į bylą šalies.

         Pagrindai, kuriais remiamasi

                  —

                  teisinio saugumo ir teisėtų lūkesčių apsaugos principų pažeidimas,

                  —

                  pareigų nevykdymas ir atsisakymas vykdyti teisingumą.


title: Nuomonė 1/17: 2019 m. balandžio 30 d. Teisingumo Teismo (plenarinė sesija) nuomonė — Belgijos Karalystė (Pagal SESV 218 straipsnio 11 dalį pateikta nuomonė — Kanados ir Europos Sąjungos bei jos valstybių narių išsamus ekonomikos ir prekybos susitarimas (IEPS) — Investuotojų ir valstybių ginčų sprendimas (IVGS) — Ginčų sprendimo kolegijos ir Apeliacinės ginčų sprendimo kolegijos įsteigimas — Suderinamumas su Sąjungos pirmine teise — Reikalavimas paisyti Sąjungos teisinės sistemos autonomijos — Viešųjų interesų apsaugos lygis, nustatytas, atsižvelgiant į Sąjungos konstitucinius pagrindus, jos institucijų — Vienodas Kanados ir Sąjungos investuotojų vertinimas — Europos Sąjungos pagrindinių teisių chartija — 20 straipsnis — Galimybė kreiptis į teismus ir jų nepriklausomumas — Chartijos 47 straipsnis — Finansinės galimybės kreiptis į teismą — Įsipareigojimas jas užtikrinti fiziniams asmenims ir mažoms bei vidutinėms įmonėms — Nepriklausomumo reikalavimo išoriniai ir vidiniai aspektai — Narių paskyrimas, užmokestis ir profesinio elgesio reikalavimai — IEPS jungtinio komiteto vaidmuo — Šio komiteto nustatytas privalomasis IEPS aiškinimas)

text:
               1.7.2019

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 220/2

      2019 m. balandžio 30 d. Teisingumo Teismo (plenarinė sesija) nuomonė — Belgijos Karalystė
      (Nuomonė 1/17) OL C 369, 2017 10 30.
      (Pagal SESV 218 straipsnio 11 dalį pateikta nuomonė - Kanados ir Europos Sąjungos bei jos valstybių narių išsamus ekonomikos ir prekybos susitarimas (IEPS) - Investuotojų ir valstybių ginčų sprendimas (IVGS) - Ginčų sprendimo kolegijos ir Apeliacinės ginčų sprendimo kolegijos įsteigimas - Suderinamumas su Sąjungos pirmine teise - Reikalavimas paisyti Sąjungos teisinės sistemos autonomijos - Viešųjų interesų apsaugos lygis, nustatytas, atsižvelgiant į Sąjungos konstitucinius pagrindus, jos institucijų - Vienodas Kanados ir Sąjungos investuotojų vertinimas - Europos Sąjungos pagrindinių teisių chartija - 20 straipsnis - Galimybė kreiptis į teismus ir jų nepriklausomumas - Chartijos 47 straipsnis - Finansinės galimybės kreiptis į teismą - Įsipareigojimas jas užtikrinti fiziniams asmenims ir mažoms bei vidutinėms įmonėms - Nepriklausomumo reikalavimo išoriniai ir vidiniai aspektai - Narių paskyrimas, užmokestis ir profesinio elgesio reikalavimai - IEPS jungtinio komiteto vaidmuo - Šio komiteto nustatytas privalomasis IEPS aiškinimas)
      (2019/C 220/02)
      Proceso kalba: visos oficialiosios kalbos

         Prašymą pateikusi šalis

      Belgijos Karalystė, atstovaujama C. Pochet, L. Van den Broeck, M. Jacobs ir J.-C. Halleux

         Rezoliucinė dalis

      Kanados ir Europos Sąjungos bei jos valstybių narių išsamaus ekonomikos ir prekybos susitarimo, pasirašyto 2016 m. spalio 30 d. Briuselyje, aštunto skyriaus F skirsnis yra suderinamas su Europos Sąjungos pirmine teise.


title: Byla C-598/17: 2019 m. gegužės 2 d. Teisingumo Teismo (pirmoji kolegija) sprendimas byloje (Gerechtshof 's-Hertogenbosch (Nyderlandai) prašymas priimti prejudicinį sprendimą) A-Fonds/Inspecteur van de Belastingdienst (Prašymas priimti prejudicinį sprendimą — Esama ir nauja pagalba — Sąvoka „nauja pagalba“ — Dividendų mokesčio grąžinimas — Schema, apimanti bendroves, įsisteigusias ne atitinkamos valstybės narės teritorijoje — Laisvas kapitalo judėjimas — Nacionalinių teismų pareigos)

text:
               1.7.2019

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 220/2

      2019 m. gegužės 2 d. Teisingumo Teismo (pirmoji kolegija) sprendimas byloje (Gerechtshof 's-Hertogenbosch (Nyderlandai) prašymas priimti prejudicinį sprendimą) A-Fonds/Inspecteur van de Belastingdienst
      (Byla C-598/17) (1)

      (Prašymas priimti prejudicinį sprendimą - Esama ir nauja pagalba - Sąvoka „nauja pagalba“ - Dividendų mokesčio grąžinimas - Schema, apimanti bendroves, įsisteigusias ne atitinkamos valstybės narės teritorijoje - Laisvas kapitalo judėjimas - Nacionalinių teismų pareigos)
      (2019/C 220/03)
      Proceso kalba: nyderlandų

         Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas

      Gerechtshof 's-Hertogenbosch

         Šalys pagrindinėje byloje

         Pareiškėjas: A-Fonds

         Atsakovas: Inspecteur van de Belastingdienst

         Rezoliucinė dalis

      SESV 107 ir 108 straipsniai turi būti aiškinami taip, kad nacionalinis teismas negali vertinti tokios pagrindinėje byloje nagrinėjamos rezidavimo sąlygos atitikties EB 56 straipsnio 1 daliai (dabar — SESV 63 straipsnio 1 dalis) tuo atveju, kai atitinkama dividendų mokesčio grąžinimo schema sudaro valstybės pagalbos schemą.

         (1)  OL C 22, 2018 1 22.


title: Byla C-611/17: 2019 m. balandžio 30 d. Teisingumo Teismo (didžioji kolegija) sprendimas Italijos Respublika/Europos Sąjungos Taryba (Ieškinys dėl panaikinimo — Bendra žuvininkystės politika — Išteklių išsaugojimas — Tarptautinė konvencija dėl Atlanto tunų apsaugos — Viduržemio jūros durklažuvių bendras leidžiamas sužvejoti kiekis (BLSK) — Reglamentas (ES) 2017/1398 — 2017 m. žvejybos galimybių nustatymas — Išimtinė Sąjungos kompetencija — Bazinio laikotarpio nustatymas — Bazinių duomenų patikimumas — Teisminės kontrolės apimtis — ESS 17 straipsnis — Atstovavimas Sąjungos interesams tarptautinėse organizacijose — Santykinio stabilumo principas — Taikymo sąlygos — Negaliojimo atgaline data, teisinio saugumo, teisėtų lūkesčių apsaugos ir nediskriminavimo principai)

text:
               1.7.2019

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 220/3

      2019 m. balandžio 30 d. Teisingumo Teismo (didžioji kolegija) sprendimas Italijos Respublika/Europos Sąjungos Taryba
      (Byla C-611/17) (1)

      (Ieškinys dėl panaikinimo - Bendra žuvininkystės politika - Išteklių išsaugojimas - Tarptautinė konvencija dėl Atlanto tunų apsaugos - Viduržemio jūros durklažuvių bendras leidžiamas sužvejoti kiekis (BLSK) - Reglamentas (ES) 2017/1398 - 2017 m. žvejybos galimybių nustatymas - Išimtinė Sąjungos kompetencija - Bazinio laikotarpio nustatymas - Bazinių duomenų patikimumas - Teisminės kontrolės apimtis - ESS 17 straipsnis - Atstovavimas Sąjungos interesams tarptautinėse organizacijose - Santykinio stabilumo principas - Taikymo sąlygos - Negaliojimo atgaline data, teisinio saugumo, teisėtų lūkesčių apsaugos ir nediskriminavimo principai)
      (2019/C 220/04)
      Proceso kalba: italų

         Šalys

         Ieškovė: Italijos Respublika, atstovaujama G. Palmieri, padedamos avvocato dello Stato P. Gentili

         Atsakovė: Europos Sąjungos Taryba, atstovaujama F. Naert ir E. Moro

         Atsakovės pusėje įstojusios į bylą šalys: Ispanijos Karalystė, iš pradžių atstovaujama V. Ester Casas, vėliau M. J. García-Valdecasas Dorrego, ir Europos Komisija, atstovaujama F. Moro ir A. Stobiecka-Kuik

         Rezoliucinė dalis

                  1.

                  Atmesti ieškinį.

                  2.

                  Italijos Respublika padengia savo ir Europos Sąjungos Tarybos patirtas bylinėjimosi išlaidas.

                  3.

                  Ispanijos Karalystė ir Europos Komisija padengia savo bylinėjimosi išlaidas.

         (1)  OL C 424, 2017 12 11.


title: Byla C-614/17: 2019 m. gegužės 2 d. Teisingumo Teismo (ketvirtoji kolegija) sprendimas byloje (Tribunal Supremo (Ispanija) prašymas priimti prejudicinį sprendimą) Fundación Consejo Regulador de la Denominación de Origen Protegida Queso Manchego/Industrial Quesera Cuquerella SL, Juan Ramón Cuquerella Montagud (Prašymas priimti prejudicinį sprendimą — Žemės ūkis — Reglamentas (EB) Nr. 510/2006 — 13 straipsnio 1 dalies b punktas — Žemės ūkio produktų ir maisto produktų geografinių nuorodų ir kilmės vietos nuorodų apsauga — Sūris Manchego (queso manchego) — Žymenų, kurie gali priminti regioną, su kuriuo siejama saugoma kilmės vietos nuoroda (SKVN), naudojimas — Vidutinio pakankamai informuoto ir protingai pastabaus bei nuovokaus vartotojo sąvoka — Europos vartotojai arba valstybės narės, kurioje SKVN žymimas produktas gaminamas ir jo daugiausia suvartojama, vartotojai)

text:
               1.7.2019

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 220/4

      2019 m. gegužės 2 d. Teisingumo Teismo (ketvirtoji kolegija) sprendimas byloje (Tribunal Supremo (Ispanija) prašymas priimti prejudicinį sprendimą) Fundación Consejo Regulador de la Denominación de Origen Protegida Queso Manchego/Industrial Quesera Cuquerella SL, Juan Ramón Cuquerella Montagud
      (Byla C-614/17) (1)

      (Prašymas priimti prejudicinį sprendimą - Žemės ūkis - Reglamentas (EB) Nr. 510/2006 - 13 straipsnio 1 dalies b punktas - Žemės ūkio produktų ir maisto produktų geografinių nuorodų ir kilmės vietos nuorodų apsauga - Sūris Manchego (queso manchego) - Žymenų, kurie gali priminti regioną, su kuriuo siejama saugoma kilmės vietos nuoroda (SKVN), naudojimas - Vidutinio pakankamai informuoto ir protingai pastabaus bei nuovokaus vartotojo sąvoka - Europos vartotojai arba valstybės narės, kurioje SKVN žymimas produktas gaminamas ir jo daugiausia suvartojama, vartotojai)
      (2019/C 220/05)
      Proceso kalba: ispanų

         Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas

      Tribunal Supremo

         Šalys pagrindinėje byloje

         Ieškovė: Fundación Consejo Regulador de la Denominación de Origen Protegida Queso Manchego

         Atsakovai: Industrial Quesera Cuquerella SL, Juan Ramón Cuquerella Montagud

         Rezoliucinė dalis

                  1.

                  2006 m. kovo 20 d. Tarybos reglamento (EB) Nr. 510/2006 dėl žemės ūkio produktų ir maisto produktų geografinių nuorodų ir kilmės vietos nuorodų apsaugos 13 straipsnio 1 dalies b punktą reikia aiškinti taip, kad įregistruoto pavadinimo mėgdžiojimu gali būti laikomas vaizdinių žymenų naudojimas.

                  2.

                  Reglamento Nr. 510/2006 13 straipsnio 1 dalies b punktą reikia aiškinti taip, kad vaizdinių žymenų naudojimas darant nuorodą į geografinę vietovę, su kuria susijusi kilmės vietos nuoroda, minima to paties reglamento 2 straipsnio 1 dalies a punkte, gali būti laikoma jos mėgdžiojimu, įskaitant atvejį, kai tokius vaizdinius žymenis naudoja šiame regione įsikūręs gamintojas, kurio produktams, kurie panašūs į pagal minėtą kilmės vietos nuorodą saugomus produktus arba kurie gali būti prilyginti tokiems produktams, tokia kilmės vietos nuoroda netaikoma.

                  3.

                  Pakankamai informuoto, protingai pastabaus ir nuovokaus vidutinio vartotojo, į kurio suvokimą, siekdamas nustatyti, ar yra „mėgdžiojimas“, kaip jis suprantamas pagal Reglamento Nr. 510/2006 13 straipsnio 1 dalies b punktą, turi atsižvelgti nacionalinis teismas, sąvoka turi būti suprantama kaip apimanti Europos vartotojus, įskaitant valstybės narės, kurioje gaminamas su saugomo pavadinimo mėgdžiojimu susijusių klausimų keliantis produktas arba su kuria toks pavadinimas geografiškai siejamas ir kurioje to produkto suvartojama daugiausia, vartotojus.

         (1)  OL C 42, 2018 2 5.


title: Byla C-694/17: 2019 m. gegužės 2 d. Teisingumo Teismo (trečioji kolegija) sprendimas byloje (Cour de cassation du Grand-Duché de Luxembourg (Liuksemburgas) prašymas priimti prejudicinį sprendimą) Pillar Securitisation Sàrl/Hildur Arnadottir (Prašymas priimti prejudicinį sprendimą — Jurisdikcija ir teismo sprendimų civilinėse ir komercinėse bylose pripažinimas ir vykdymas — Lugano II konvencija — 15 straipsnis — Su vartotoju sudaryta sutartis — Ryšys su direktyva 2008/48/EB — Vartojimo kredito sutartis — 2 ir 3 straipsniai — Sąvokos „vartotojas“ ir „sandoriai, kuriems taikoma direktyva“ — Maksimalus kredito dydis — Reikšmingumo atsižvelgiant į Lugano II konvencijos 15 straipsnį nebuvimas)

text:
               1.7.2019

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 220/5

      2019 m. gegužės 2 d. Teisingumo Teismo (trečioji kolegija) sprendimas byloje (Cour de cassation du Grand-Duché de Luxembourg (Liuksemburgas) prašymas priimti prejudicinį sprendimą) Pillar Securitisation Sàrl/Hildur Arnadottir
      (Byla C-694/17) (1)

      (Prašymas priimti prejudicinį sprendimą - Jurisdikcija ir teismo sprendimų civilinėse ir komercinėse bylose pripažinimas ir vykdymas - Lugano II konvencija - 15 straipsnis - Su vartotoju sudaryta sutartis - Ryšys su direktyva 2008/48/EB - Vartojimo kredito sutartis - 2 ir 3 straipsniai - Sąvokos „vartotojas“ ir „sandoriai, kuriems taikoma direktyva“ - Maksimalus kredito dydis - Reikšmingumo atsižvelgiant į Lugano II konvencijos 15 straipsnį nebuvimas)
      (2019/C 220/06)
      Proceso kalba: prancūzų

         Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas

      Cour de cassation du Grand-Duché de Luxembourg

         Šalys pagrindinėje byloje

         Ieškovė: Pillar Securitisation Sàrl

         Atsakovė: Hildur Arnadottir

         Rezoliucinė dalis

      2007 m. spalio 30 d. pasirašytos Konvencijos dėl jurisdikcijos ir teismo sprendimų civilinėse ir komercinėse bylose pripažinimo ir vykdymo, kuri Bendrijos vardu patvirtinta 2008 m. lapkričio 27 d. Tarybos sprendimu 2009/430/EB, 15 straipsnį reikia aiškinti taip, kad, siekiant nustatyti, ar kredito sutartis sudaryta „vartotojo“, kaip jis suprantamas pagal šį 15 straipsnį, nereikia patikrinti, ar ji patenka į Direktyvos 2008/48 taikymo sritį, t. y. kad bendra atitinkamo kredito suma neviršija minėtos direktyvos 2 straipsnio 2 dalies a punkte nustatytos viršutinės ribos ir kad šiuo klausimu nėra svarbu, ar pagal nacionalinę teisę, perkeliančią tą direktyvą, nėra numatytos didesnės viršutinės ribos.

         (1)  OL C 63, 2018 2 19.


title: Byla C-133/18: 2019 m. gegužės 2 d. Teisingumo Teismo (trečioji kolegija) sprendimas byloje (Tribunal administratif de Montreuil (Prancūzija) prašymas priimti prejudicinį sprendimą) Sea Chefs Cruise Services GmbH/Ministre de l'Action et des Comptes publics (Prašymas priimti prejudicinį sprendimą — Pridėtinės vertės mokestis (PVM) — PVM grąžinimas — Direktyva 2008/9/EB — 20 straipsnis — PVM grąžinančios valstybės narės prašymas pateikti papildomos informacijos — Prašoma informacija, kuri PVM grąžinančiai valstybei pateikiama per mėnesį nuo tos dienos, kai tą prašymą gauna asmuo, kuriam jis yra adresuotas — Šio termino teisinis pobūdis ir pasekmės, atsirandančios jo nesilaikant)

text:
               1.7.2019

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 220/6

      2019 m. gegužės 2 d. Teisingumo Teismo (trečioji kolegija) sprendimas byloje (Tribunal administratif de Montreuil (Prancūzija) prašymas priimti prejudicinį sprendimą) Sea Chefs Cruise Services GmbH/Ministre de l'Action et des Comptes publics
      (Byla C-133/18) (1)

      (Prašymas priimti prejudicinį sprendimą - Pridėtinės vertės mokestis (PVM) - PVM grąžinimas - Direktyva 2008/9/EB - 20 straipsnis - PVM grąžinančios valstybės narės prašymas pateikti papildomos informacijos - Prašoma informacija, kuri PVM grąžinančiai valstybei pateikiama per mėnesį nuo tos dienos, kai tą prašymą gauna asmuo, kuriam jis yra adresuotas - Šio termino teisinis pobūdis ir pasekmės, atsirandančios jo nesilaikant)
      (2019/C 220/08)
      Proceso kalba: prancūzų

         Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas

      Tribunal administratif de Montreuil

         Šalys pagrindinėje byloje

         Pareiškėja: Sea Chefs Cruise Services GmbH

         Atsakovas: Ministre de l'Action et des Comptes publics

         Rezoliucinė dalis

      2008 m. vasario 12 d. Tarybos direktyvos 2008/9/EB, nustatančios Direktyvoje 2006/112/EB numatyto pridėtinės vertės mokesčio grąžinimo apmokestinamiesiems asmenims, kurie nėra įsisteigę PVM grąžinančioje valstybėje narėje, o yra įsisteigę kitoje valstybėje narėje, išsamias taisykles, 20 straipsnio 2 dalį reikia aiškinti taip, kad šioje nuostatoje numatytas vieno mėnesio terminas pateikti PVM grąžinančiai valstybei narei papildomos informacijos, kurios ji prašo, nėra naikinamasis terminas, kuris reiškia, kad, viršijus šį terminą arba nepateikus atsakymo, apmokestinamasis asmuo praranda galimybę tikslinti savo prašymą grąžinti PVM pateikdamas tiesiogiai nacionaliniam teismui papildomos informacijos, galinčios įrodyti, kad egzistuoja jo teisė susigrąžinti pridėtinės vertės mokestį.

         (1)  OL C 166, 2018 5 14.


title: Byla C-225/18: 2019 m. gegužės 2 d. Teisingumo Teismo (aštuntoji kolegija) sprendimas byloje (Naczelny Sąd Administracyjny (Lenkija) prašymas priimti prejudicinį sprendimą) Grupa Lotos S.A./Minister Finansów (Prašymas priimti prejudicinį sprendimą — Apmokestinimas — Pridėtinės vertės mokestis (PVM) — Perkant sumokėto mokesčio atskaita — Šeštoji direktyva 77/388/EEB — 17 straipsnio 2 ir 6 dalys — Direktyva 2006/112/EB — 168 ir 176 straipsniai — Teisės į atskaitą apribojimas — Apgyvendinimo ir maitinimo paslaugų įsigijimas — Status quo išlyga — Įstojimas į Europos Sąjungą)

text:
               1.7.2019

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 220/8

      2019 m. gegužės 2 d. Teisingumo Teismo (aštuntoji kolegija) sprendimas byloje (Naczelny Sąd Administracyjny (Lenkija) prašymas priimti prejudicinį sprendimą) Grupa Lotos S.A./Minister Finansów
      (Byla C-225/18) (1)

      (Prašymas priimti prejudicinį sprendimą - Apmokestinimas - Pridėtinės vertės mokestis (PVM) - Perkant sumokėto mokesčio atskaita - Šeštoji direktyva 77/388/EEB - 17 straipsnio 2 ir 6 dalys - Direktyva 2006/112/EB - 168 ir 176 straipsniai - Teisės į atskaitą apribojimas - Apgyvendinimo ir maitinimo paslaugų įsigijimas - Status quo išlyga - Įstojimas į Europos Sąjungą)
      (2019/C 220/10)
      Proceso kalba: lenkų

         Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas

      Naczelny Sąd Administracyjny

         Šalys pagrindinėje byloje

         Kasatorė: Grupa Lotos S.A.

         Atsakovė: Minister Finansów

         Rezoliucinė dalis

      2006 m. lapkričio 28 d. Tarybos direktyvos 2006/112/EB dėl pridėtinės vertės mokesčio bendros sistemos 168 straipsnio a punktas turi būti aiškinamas taip, kad:

                  —

                  pagal jį draudžiami nacionalinės teisės aktai, kaip nagrinėjami pagrindinėje byloje, numatantys išplėsti teisės į pridėtinės vertės mokesčio (PVM) atskaitą apribojimo apimtį atitinkamai valstybei narei įstojus į Sąjungą, kuris reiškia, kad apmokestinamasis asmuo, turistinių paslaugų teikėjas, nuo šio apimties išplėtimo įsigaliojimo netenka teisės į PVM, sumokėto už apgyvendinimo ir maitinimo paslaugas, dėl kurių jis išrašo sąskaitas faktūras kitiems apmokestinamiesiems asmenims teikdamas turizmo paslaugas, atskaitą ir

                  —

                  nedraudžiami nacionalinės teisės aktai, kaip antai nagrinėjami pagrindinėje byloje, numatantys teisės į PVM, sumokėto už apgyvendinimo ir maitinimo paslaugas, atskaitą apribojimą, įtvirtintą prieš šiai valstybei narei įstojant į Sąjungą ir paliktą galioti po šio įstojimo pagal Direktyvos 2006/112 176 straipsnio antrą pastraipą, kuris reiškia, kad apmokestinamasis asmuo, neteikiantis turizmo paslaugų, netenka teisės atskaityti PVM, sumokėto už tokių apgyvendinimo ir maitinimo paslaugų, dėl kurių jis išrašo sąskaitas faktūras kitiems apmokestinamiesiems asmenims, įsigijimą.

         (1)  OL C 231, 2018 7 2.


title: Byla C-250/18: 2019 m. gegužės 2 d. Teisingumo Teismo (aštuntoji kolegija) sprendimas byloje Europos Komisija/Kroatijos Respublika (Valstybės įsipareigojimų neįvykdymas — Direktyva 2008/98/EB — Atliekų tvarkymas — 5 straipsnio 1 dalis — Akmens užpildas, nepatenkantis į „šalutinio produkto“ sąvoką — 13 straipsnis — Valstybių narių pareiga garantuoti žmonių sveikatos ir aplinkos apsaugą — 15 straipsnio 1 dalis — Pareiga tvarkyti atliekas jų turėtojui ar kitiems įgaliotiems asmenims)

text:
               1.7.2019

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 220/9

      2019 m. gegužės 2 d. Teisingumo Teismo (aštuntoji kolegija) sprendimas byloje Europos Komisija/Kroatijos Respublika
      (Byla C-250/18) (1)

      (Valstybės įsipareigojimų neįvykdymas - Direktyva 2008/98/EB - Atliekų tvarkymas - 5 straipsnio 1 dalis - Akmens užpildas, nepatenkantis į „šalutinio produkto“ sąvoką - 13 straipsnis - Valstybių narių pareiga garantuoti žmonių sveikatos ir aplinkos apsaugą - 15 straipsnio 1 dalis - Pareiga tvarkyti atliekas jų turėtojui ar kitiems įgaliotiems asmenims)
      (2019/C 220/11)
      Proceso kalba: kroatų

         Šalys

         Ieškovė: Europos Komisija, atstovaujama M. Mataija, F. Thiran ir E. Sanfrutos Cano

         Atsakovė: Kroatijos Respublika, atstovaujama T. Galli ir M. Vidović

         Rezoliucinė dalis

                  1.

                  Pripažinti, kad Kroatijos Respublika neįvykdė įsipareigojimų pagal 2008 m. lapkričio 19 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 2008/98/EB dėl atliekų ir panaikinančios kai kurias direktyvas 5 straipsnio 1 dalį, nes tiksliai nenurodė, kad akmens užpildas, pristatomas į Biljane Donje (Kroatija) sąvartyną, yra atlieka, o ne šalutinis produktas, ir kad turi būti vertinamas kaip atlieka.
                  Pripažinti, kad Kroatijos Respublika neįvykdė įsipareigojimų pagal Direktyvos 2008/98 13 straipsnį, nes nesiėmė būtinų priemonių, jog užtikrintų, kad į Biljane Donje pristatomos atliekos būtų tvarkomos taip, kad nekeltų pavojaus žmonių sveikatai ir nekenktų aplinkai.
                  Pripažinti, kad Kroatijos Respublika neįvykdė įsipareigojimų pagal Direktyvos 2008/98 15 straipsnio 1 dalį, nes nesiėmė būtinų priemonių, jog užtikrintų, kad į Biljane Donje pristatomų atliekų turėtojas pats atliktų atliekų apdorojimą arba patikėtų apdorojimo atlikimą prekiautojui, įstaigai ar įmonei, kuri atlieka atliekų apdorojimo operacijas, arba privačiam arba valstybiniam atliekų surinkėjui.

                  2.

                  Priteisti iš Kroatijos Respublikos bylinėjimosi išlaidas.

         (1)  OL C 200, 2018 6 11.