title: Byla T-631/18: 2019 m. kovo 28 d. Bendrojo Teismo nutartis byloje Herholz/EUIPO (#) (Europos Sąjungos prekių ženklas — Žodinio Europos Sąjungos prekių ženklo # paraiška — Absoliutus atmetimo pagrindas — Skiriamojo požymio nebuvimas — Reglamento (ES) 2017/1001 7 straipsnio 1 dalies b punktas — Prašymas pakeisti sprendimą — Akivaizdus nepriimtinumas)

text:
               20.5.2019

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 172/36

      2019 m. kovo 28 d. Bendrojo Teismo nutartis byloje Herholz/EUIPO (#)
      (Byla T-631/18) (1)

      (Europos Sąjungos prekių ženklas - Žodinio Europos Sąjungos prekių ženklo # paraiška - Absoliutus atmetimo pagrindas - Skiriamojo požymio nebuvimas - Reglamento (ES) 2017/1001 7 straipsnio 1 dalies b punktas - Prašymas pakeisti sprendimą - Akivaizdus nepriimtinumas)
      (2019/C 172/49)
      Proceso kalba: vokiečių

         Šalys

         Ieškovė: Herholz Vertrieb GmbH & Co. KG (Ahausas, Vokietija), atstovaujama advokato D. Sprenger

         Atsakovė: Europos Sąjungos intelektinės nuosavybės tarnyba, atstovaujama A. Sesma Merino ir A. Söder

         Dalykas

      Ieškinys dėl 2018 m. rugpjūčio 22 d. EUIPO antrosios apeliacinės tarybos sprendimo (byla R 445/2018-2), susijusio su prašymu įregistruoti žodinį žymenį # kaip Europos Sąjungos prekių ženklą.

         Rezoliucinė dalis

                  1.

                     Atmesti ieškinį.

                  2.

                     Priteisti iš Herholz Vertrieb GmbH & Co. KG bylinėjimosi išlaidas.

         (1)  OL C 445, 2018 12 10.


title: Byla T-157/19: 2019 m. kovo 8 d. pareikštas ieškinys byloje Șanli/Taryba

text:
               20.5.2019

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 172/36

      2019 m. kovo 8 d. pareikštas ieškinys byloje Șanli/Taryba
      (Byla T-157/19)
      (2019/C 172/50)
      Proceso kalba: nyderlandų

         Šalys

         Ieškovas: Dalokay Șanli (Roterdamas, Nyderlandai), atstovaujamas advokato D. Gürses

         Atsakovė: Europos Sąjungos Taryba

         Reikalavimai

      Ieškovas Bendrojo Teismo prašo:

                  —

                  panaikinti 2019 m. sausio 8 d. Tarybos įgyvendinimo reglamentą (ES) 2019/24 ir 2019 m. sausio 8 d. Tarybos sprendimą (BUSP) 2019/25 ir

                  —

                  priteisti iš Tarybos bylinėjimosi išlaidas.

         Ieškinio pagrindai ir pagrindiniai argumentai

      Grįsdamas ieškinį ieškovas remiasi šiais šešiais pagrindais:

                  1.

                  Nebėra pagrindo įtraukti PKK į sąrašą, nes PKK nėra teroristinė grupė.

                  2.

                  Ieškovo pavardės neturi būti sąraše, nes jis niekada nebuvo nuteistas ar kaltinamas dėl teroristinių nusikaltimų.

                  3.

                  Nebuvo įrodyta, kad ieškovas vykdė teroristinius nusikaltimus arba galėjo būti siejamas su tokiais veiksmais. Neįrodytas ir kaltinimas, kad jis vykdė verbavimo ir finansavimo veiklą.

                  4.

                  Buvo pažeistos pamatinės ieškovo teisės į gynybą ir teisė į teisė į veiksmingą teisminę apsaugą, nes jis negalėjo gintis nuo jam pareikštų kaltinimų.

                  5.

                  Ginčijami Tarybos veiksmai nepakankamai motyvuoti, nes nėra jokių įrodymų, kuriais būtų galima pagrįsti bausmės skyrimą.

                  6.

                  Buvo pažeista Bendrosios pozicijos 2001/931/BUSP 1 straipsnio 4 dalis, nes Taryba nepateikė jokios tikslios informacijos ar atitinkamos bylos medžiagos, kuri rodytų, kad kompetentinga institucija yra priėmusi sprendimą, kaip jis suprantamas pagal tą straipsnį.


title: Byla T-162/19: 2019 m. kovo 11 d. pareikštas ieškinys byloje Telefónica ir Telefónica de España/Parlamentas ir Taryba

text:
               20.5.2019

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 172/38

      2019 m. kovo 11 d. pareikštas ieškinys byloje Telefónica ir Telefónica de España/Parlamentas ir Taryba
      (Byla T-162/19)
      (2019/C 172/52)
      Proceso kalba: anglų

         Šalys

         Ieškovės: Telefónica, SA (Madridas, Ispanija) ir Telefónica de España, SA (Madridas), atstovaujama advokatų F. González Díaz, B. Langeheine ir J. Blanco Carol

         Atsakovai: Europos Parlamentas ir Europos Sąjungos Taryba

         Reikalavimai

      Ieškovės Bendrojo Teismo prašo:

                  —

                  pripažinti ieškinį dėl panaikinimo priimtinu;

                  —

                  panaikinti Europos Parlamento ir Tarybos reglamento (ES) 2018/1971 (1) 50 straipsnį;

                  —

                  priteisti iš Europos Parlamento ir Europos Sąjungos Tarybos ieškovių teisinio atstovavimo išlaidas ir kitas, su šiuo ieškiniu susijusias išlaidas.

         Ieškinio pagrindai ir pagrindiniai argumentai

      Grįsdamos ieškinį ieškovės remiasi penkiais pagrindais, kurie iš esmės identiški arba panašūs į pateiktus byloje T-161/19, Deutsche Telekom/Parlamentas ir Taryba.

         (1)  2018 m. gruodžio 11 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentas (ES) 2018/1971, kuriuo įsteigiama Europos elektroninių ryšių reguliuotojų institucija (BEREC) ir BEREC paramos agentūra (BEREC biuras), iš dalies keičiamas Reglamentas (ES) 2015/2120 ir panaikinamas Reglamentas (EB) Nr. 1211/2009 (OL L 321, 2018 12 17, p. 1).


title: Byla T-171/19: 2019 m. kovo 20 d. pareikštas ieškinys byloje Hebberecht/EIVT

text:
               20.5.2019

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 172/39

      2019 m. kovo 20 d. pareikštas ieškinys byloje Hebberecht/EIVT
      (Byla T-171/19)
      (2019/C 172/53)
      Proceso kalba: prancūzų

         Šalys

         Ieškovė: Chantal Hebberecht (Liuksemburgas, Liuksemburgas), atstovaujama advokato K. Bicard

         Atsakovė: Europos išorės veiksmų tarnyba (EIVT)

         Reikalavimai

      Ieškovė Bendrojo Teismo prašo:

                  —

                  pripažinti Chantal Hebberecht prašymą priimtinu ir pagrįstu;

                  —

                  panaikinti ieškovei paskirtą nuobaudą;

                  —

                  priteisti iš Europos išorės veiksmų tarnybos (EIVT) ieškovei 36 000 EUR nesumokėto atlyginimo ir delspinigius;

                  —

                  priteisti iš EIVT ieškovei 450 000 EUR turtinės, neturtinės ir žalos sveikatai atlyginimą bei delspinigius;

                  —

                  nepatenkinus pirmesnio reikalavimo, priteisti iš EIVT ieškovei 300 000 EUR žalos atlyginimą bei delspinigius;

                  —

                  nepatenkinus pirmesnio reikalavimo, priteisti iš EIVT ieškovei 150 000 EUR žalos atlyginimą bei delspinigius;

                  —

                  nepatenkinus pirmesnio reikalavimo, priteisti iš EIVT ieškovei 50 000 EUR žalos atlyginimą bei delspinigius;

                  —

                  priteisti iš EIVT bylinėjimosi išlaidas.

         Ieškinio pagrindai ir pagrindiniai argumentai

      Grįsdama ieškinį ieškovė remiasi aplinkybe, kad ji nepadarė 2017 m. gruodžio 13 d. Heno pirmosios instancijos teismo (Belgija) sprendime nurodytų pažeidimų, kuriuos EIVT įvardijo kaip ypač sunkų tarnautojų tarnybinį aplaidumą, t. y. Tarnybos nuostatų 12 straipsnyje numatytų pareigų nesilaikymą. Ieškovė taip pat savo ieškinį grindžia jai skirtos nuobaudos diskriminaciniu pobūdžiu.


title: Byla T-173/19: 2019 m. kovo 22 d. pareikštas ieškinys byloje AV ir AW/Parlamentas

text:
               20.5.2019

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 172/40

      2019 m. kovo 22 d. pareikštas ieškinys byloje AV ir AW/Parlamentas
      (Byla T-173/19)
      (2019/C 172/54)
      Proceso kalba: prancūzų

         Šalys

         Ieškovai: AV ir AW, atstovaujami advokatų L. Levi et S. Rodrigues

         Atsakovas: Europos Parlamentas

         Reikalavimai

      Ieškovai Bendrojo Teismo prašo:

                  —

                  pripažinti šį ieškinį priimtinu ir pagrįstu,

            todėl,

                  —

                  panaikinti ginčijamus sprendimus,

                  —

                  priteisti iš atsakovo visas bylinėjimosi išlaidas.

         Ieškinio pagrindai ir pagrindiniai argumentai

      Grįsdami ieškinį ieškovai remiasi penkiais pagrindais.

                  1.

                  Pirmasis ieškinio pagrindas grindžiamas tuo, kad buvo pažeistas, pirma, 2012 m. spalio 25 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamento (ES, Euratomas) Nr. 966/2012 dėl Sąjungos bendrajam biudžetui taikomų finansinių taisyklių ir kuriuo panaikinamas Tarybos reglamentas (EB, Euratomas) Nr. 1605/2002 (OL L 298, 2012, p. 1) 78 straipsnis ir, antra, teisė į gynybą. Ieškovai šiuo aspektu teigia, kad nagrinėjamu atveju prieš priimant ginčijamus sprendimus, kuriais pakartotinai reikalaujama sugrąžinti nesumokėtas sumas, jiems nebuvo pranešta apie jokį administracinį sprendimą dėl išieškojimo.

                  2.

                  Antrasis ieškinio pagrindas grindžiamas tinkamo teisinio pagrindo nebuvimu, motyvuojant tuo, kad drausminėmis bylos aplinkybėmis, kuriomis buvo priimti ginčijami sprendimai, nebuvo galima jų grįsti Pareigūnų tarnybos nuostatų 85 straipsniu.

                  3.

                  Trečiasis ieškinio pagrindas grindžiamas Pareigūnų tarnybos nuostatų 85 straipsnio pažeidimu. Anot ieškovų, netgi darant prielaidą, kad ginčijami sprendimai gali būti pagrįsti Pareigūnų tarnybos nuostatų 85 straipsniu, šie sprendimai yra neteisėti, nes šiuo atveju neįvykdytos šios nuostatos taikymo sąlygos.

                  4.

                  Ketvirtasis ieškinio pagrindas grindžiamas gero administravimo principo ir iš jo kylančios rūpestingumo pareigos pažeidimu, nes, be kita ko, atsakovas nesiėmė patikrinti, ar tikrai buvo padarytas Europos kovos su sukčiavimu tarnybos (OLAF) nustatytas pažeidimas.

                  5.

                  Penktasis ieškinio pagrindas grindžiamas tuo, kad Parlamentas piktnaudžiavo įgaliojimais, nes jis priėmė ginčijamus sprendimus siekdamas, jei ne vien tai bent labiausiai, kitų tikslų nei numatytieji Pareigūnų tarnybos nuostatų 85 straipsnyje, t. y. nubausti ieškovus kitu būdu nei skiriant drausminę nuobaudą.


title: Byla T-176/19: 2019 m. kovo 25 d. pareikštas ieškinys byloje 3V Sigma/ECHA

text:
               20.5.2019

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 172/41

      2019 m. kovo 25 d. pareikštas ieškinys byloje 3V Sigma/ECHA
      (Byla T-176/19)
      (2019/C 172/55)
      Proceso kalba: anglų

         Šalys

         Ieškovė: 3V Sigma SpA (Milanas, Italija), atstovaujama solisitorių C. Bryant ir S. Hainsworth advokatės ir C. Krampitz

         Atsakovė: Europos cheminių medžiagų agentūra

         Reikalavimai

      Ieškovė Bendrojo Teismo prašo:

                  —

                  pripažinti šį ieškinį priimtinu,

                  —

                  panaikinti 2019 m. sausio 15 d. atsakovės apeliacinės tarybos sprendimą dėl cheminių medžiagų bis(2- etilheksil) 4,4’-{6-[4-tert-butylcarbamoyl) anilino]-1,3,5-triazine-2,4- diyldiimino}dibenzote vertinimo, kiek juo atmestas (i) ieškovės administracinis skundas dėl pirminio sprendimo ir (ii) ieškovė įpareigota pateikti informaciją dėl EBPO TG 308 tyrimo iki 2020 m. spalio 22 d. ir

                  —

                  priteisti iš atsakovės bylinėjimosi išlaidas.

         Ieškinio pagrindai ir pagrindiniai argumentai

      Grįsdama ieškinį ieškovė remiasi dviem pagrindais.

                  1.

                  Pirmasis ieškinio pagrindas grindžiamas teisės klaida ir akivaizdžia vertinimo klaida dėl sprendimo, kad EBPO TG 308 tyrimas yra būtinas.
                  Ieškovė teigia, kad atsakovės apeliacinė taryba padarė teisės klaidą ir akivaizdžią vertinimo klaidą neišskirdama, pirma, tyrimo atlikimo sąlygų nustatyti cheminės medžiagos buvimo ar pasikeitimo ir (arba) skilimo produktų, ir, antra, bet kokio patvarių, bioakumuliacinių ir toksiškų arba labai patvarių ir didelės bioakumuliacijos savybių pasikeitimo ir (arba) skilimo produktų vertinimo atlikimo sąlygų. Todėl, kaip ieškovė teigia, atsakovės apeliacinė taryba klaidingai nusprendė, kad yra būtina atlikti EBPO TG 308 tyrimą.

                  2.

                  Antrasis ieškinio pagrindas grindžiamas tuo, kad atsakovės apeliacinė taryba padarė teisės klaidą ir akivaizdžią vertinimo klaidą nuspręsdama, kad paskirta tyrimo temperatūra yra tinkama.
                  Ieškovė teigia, kad atsakovės apeliacinė taryba padarė teisės klaidą ir akivaizdžią vertinimo klaidą nuspręsdama, kad nustatyta EBPO TG 308 tyrimo temperatūra — 20 oC yra tinkama. Atsakovės apeliacinė taryba neatsižvelgė į tai, kad tyrimo atlikimas esant didesnei temperatūrai, turėtų esminį poveikį susidariusių pasikeitimo ir (arba) skilimo produktų koncentracijai, ir jų galimam vertinimui kaip patvarių, bioakumuliacinių ir toksiškų arba labai patvarių ir didelės bioakumuliacijos produktų vertinimui. Taip ji sumažino tyrimo tinkamumą.


title: Byla T-182/19: 2019 m. kovo 28 d. pareikštas ieškinys byloje Puma/EUIPO (SOFTFOAM)

text:
               20.5.2019

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 172/42

      2019 m. kovo 28 d. pareikštas ieškinys byloje Puma/EUIPO (SOFTFOAM)
      (Byla T-182/19)
      (2019/C 172/56)
      Proceso kalba: anglų

         Šalys

         Ieškovė: Puma SE (Hercogenaurachas, Vokietija), atstovaujama advokato M. Schunke

         Atsakovė: Europos Sąjungos intelektinės nuosavybės tarnyba (EUIPO)

         Su procedūra EUIPO susijusi informacija

         Prekių ženklas, dėl kurio kilo ginčas: vaizdinio Sąjungos prekių ženklo SOFTFOAM paraiška — Registracijos paraiška Nr. 17 363 318.

         Ginčijamas sprendimas: 2019 m. sausio 8 d. EUIPO antrosios apeliacinės tarybos sprendimas byloje R 1399/2018-2.

         Reikalavimai

      Ieškovė Bendrojo Teismo prašo:

                  —

                  panaikinti ginčijamą sprendimą,

                  —

                  priteisti iš EUIPO bylinėjimosi išlaidas, įskaitant patirtąsias nagrinėjant bylą Apeliacinėje taryboje.

         Pagrindas, kuriuo remiamasi

                  —

                  Europos Parlamento ir Tarybos reglamento (ES) 2017/1001 7 straipsnio 1 dalies b ir c punktų pažeidimas.


title: Byla T-184/19: 2019 m. kovo 27 d. pareikštas ieškinys byloje Aurea Biolabs/EUIPO — Avizel (AUREA BIOLABS)

text:
               20.5.2019

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 172/43

      2019 m. kovo 27 d. pareikštas ieškinys byloje Aurea Biolabs/EUIPO — Avizel (AUREA BIOLABS)
      (Byla T-184/19)
      (2019/C 172/57)
      Kalba, kuria surašytas ieškinys: anglų

         Šalys

         Ieškovė: Aurea Biolabs Pte Ltd (Kočis, Indija), atstovaujama QC B. Brandreth ir solisitoriaus L. Oommen

         Atsakovė: Europos Sąjungos intelektinės nuosavybės tarnyba (EUIPO)

         Kita procedūros Apeliacinėje taryboje šalis: Avizel SA (Liuksemburgas, Liuksemburgas)

         Su procedūra EUIPO susijusi informacija

         Prekių ženklo, dėl kurio kilo ginčas, paraišką pateikęs asmuo: ieškovė Bendrajame Teisme

         Prekių ženklas, dėl kurio kilo ginčas: vaizdinio prekių ženklo AUREA BIOLABS paraiška — Registracijos paraiška Nr. 15 836 737

         Procedūra EUIPO: protesto procedūra

         Ginčijamas sprendimas: 2019 m. sausio 29 d. EUIPO antrosios apeliacinės tarybos sprendimas byloje R 814/2018-2 (CORR)

         Reikalavimai

      Ieškovė Bendrojo Teismo prašo:

                  —

                  panaikinti ginčijamą sprendimą;

                  —

                  įpareigoti padengti ieškovės bylinėjimosi išlaidas.

         Pagrindai, kuriais remiamasi

                  —

                  Grįsdama savo sprendimą Apeliacinė taryba remiasi negaliojančia teisės nuostata.

                  —

                  Jei būtų nustatyta akivaizdi teisės klaida, tinkamas sprendimas būtų panaikinti ankstesnį sprendimą.

                  —

                  Europos Parlamento ir Tarybos reglamento (ES) 2017/1001 94 straipsnio 1 dalies ir teisingumo principo pažeidimas.


title: Byla T-185/19: 2019 m. kovo 28 d. pareikštas ieškinys byloje Public.Resource.Org ir Right to Know/Komisija

text:
               20.5.2019

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 172/44

      2019 m. kovo 28 d. pareikštas ieškinys byloje Public.Resource.Org ir Right to Know/Komisija
      (Byla T-185/19)
      (2019/C 172/58)
      Proceso kalba: anglų

         Šalys

         Ieškovės: Public.Resource.Org, Inc. (Sebastopolis, Kalifornija, Jungtinės Valstijos), Right to Know CLG (Dublinas, Airija), atstovaujamos solisitoriaus F. Logue, advokatų A. Grünwald, J. Hackl ir C. Nüßing

         Atsakovė: Europos Komisija

         Reikalavimai

      Ieškovės Bendrojo Teismo prašo:

                  —

                  panaikinti 2019 m. sausio 22 d. Europos Komisijos sprendimą C (2019) 639 final (įskaitant pirminį 2018 m. lapkričio 15 d. sprendimą GROW/D3/ALR/dr (2018) 5993057);

                  —

                  arba grąžinti klausimą nagrinėti Komisijai, ir

                  —

                  priteisti iš Komisijos bylinėjimosi išlaidas.

         Ieškinio pagrindai ir pagrindiniai argumentai

      Grįsdamos ieškinį ieškovės remiasi dviem pagrindais.

                  1.

                  Pirmasis ieškinio pagrindas grindžiamas tuo, kad Komisija neteisingai aiškino ir (arba) taikė Reglamento (EB) Nr. 1049/2001 (1) 4 straipsnio 2 dalies pirmos įtraukos nuostatą, nes šia nuostata nėra įtvirtinama nurodytų darniųjų standartų apsauga:

                              —

                              nurodytiems darniesiems standartams nėra taikoma autorių teisų apsauga, nes jie yra ES teisės dalis;

                              —

                              nurodyti darnieji standartai nėra originalūs, todėl jiems nėra taikoma autorių teisių apsauga;

                              —

                              atsakovė neįrodė, kad buvo pažeisti standartizavimo organizacijos komerciniai interesai.

                  2.

                  Antrasis ieškinio pagrindas grindžiamas tuo, kad Komisija pažeidė Reglamento (EB) Nr. 1049/2001 4 straipsnio 2 dalies paskutinę nuostatą, nes klaidingai neigė, kad ieškovės turi viršesnį viešąjį interesą dėl prieigos prie nurodytų darniųjų standartų:

                              —

                              teisės viršenybės principas ir pagrindinės teisės užtikrina galimybę laisvai susipažinti su Europos Sąjungos teisės aktais;

                              —

                              nurodytuose standartuose yra informacijos, susijusios su aplinka, taip pat informacijos apie teršalų išmetimą į aplinką, todėl turi būti užtikrinta galimybė su jais susipažinti pagal Reglamento (EB) Nr. 1367/2006 (2) nuostatas;

                              —

                              atsakovė tinkamai nemotyvavo viršesnio viešojo intereso paneigimo.

         (1)  2001 m. gegužės 30 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentas (EB) Nr. 1049/2001 dėl galimybės visuomenei susipažinti su Europos Parlamento, Tarybos ir Komisijos dokumentais (OL L 145, 2001, p. 43; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 1 sk., 3 t., p. 331).

         (2)  2006 m. rugsėjo 6 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentas (EB) Nr. 1367/2006 dėl Orhuso konvencijos dėl teisės gauti informaciją, visuomenės dalyvavimo priimant sprendimus ir teisės kreiptis į teismus aplinkosaugos klausimais nuostatų taikymo Bendrijos institucijoms ir organams (OL L 264, 2006, p. 13).


title: Byla T-187/19: 2019 m. kovo 29 d. pareikštas ieškinys byloje Glaxo Group/EUIPO (spalvinis prekių ženklas violetinis)

text:
               20.5.2019

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 172/45

      2019 m. kovo 29 d. pareikštas ieškinys byloje Glaxo Group/EUIPO (spalvinis prekių ženklas violetinis)
      (Byla T-187/19)
      (2019/C 172/59)
      Proceso kalba: anglų

         Šalys

         Ieškovė: Glaxo Group Ltd (Brentford, Jungtinė Karalystė), atstovaujama QC S. Malynicz, baristerio S. Baran ir solisitoriaus R. Jacob

         Atsakovė: Europos Sąjungos intelektinės nuosavybės tarnyba (EUIPO)

         Su procedūra EUIPO susijusi informacija

         Prekių ženklas, dėl kurio kilo ginčas: Europos Sąjungos spalvinio prekių ženklo violetinis (PANTONE: 2587C) paraiška — Registracijos paraiška Nr. 14 596 951

         Ginčijamas sprendimas: 2019 m. sausio 15 d. EUIPO pirmosios apeliacinės tarybos sprendimas byloje R 1870/2017-1

         Reikalavimai

      Ieškovė Bendrojo Teismo prašo:

                  —

                  panaikinti ginčijamą sprendimą,

                  —

                  priteisti iš EUIPO bylinėjimosi išlaidas.

         Pagrindai, kuriais remiamasi

                  —

                  Europos Parlamento ir Tarybos reglamento (ES) 2017/1001 7 straipsnio 1 dalies b punkto pažeidimas nusprendus, kad ženklas neturi jokios skiriamojo požymio, todėl negali būti teisėtai įregistruotas kaip prekių ženklas.

                  —

                  Europos Parlamento ir Tarybos reglamento (ES) 2017/1001 7 straipsnio 1 dalies b punkto ir 3 dalies pažeidimas nusprendus, kad dėl ieškovės, prašančios panaikinti sprendimą, ir (ar) jos leidimu naudojimo prekių ženklas tapo atskiriamu.


title: Byla C-80/19: 2019 m. vasario 4 d. Lietuvos Aukščiausiojo Teismo (Lietuva) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje E. E.

text:
               29.4.2019

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 148/18

      2019 m. vasario 4 d. Lietuvos Aukščiausiojo Teismo (Lietuva) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje E. E.
      (Byla C-80/19)
      (2019/C 148/18)
      Proceso kalba: lietuvių

         Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas

      Lietuvos Aukščiausiasis Teismas

         Šalys pagrindinėje byloje

         Ieškovas: E. E.

         Kitos šalys: Kauno miesto 4-ojo notaro biuro notarė Virginija Jarienė, K.-D. E.

         Prejudiciniai klausimai

                  1.

                  Ar tokia situacija, kokia susiklostė nagrinėjamoje byloje, kai Lietuvos pilietė, kurios mirties dieną įprastinė gyvenamoji vieta galimai buvo kitoje valstybėje narėje, tačiau bet kokiu atveju ryšių su gimtine ji niekada nebuvo nutraukusi, inter alia, prieš savo mirtį Lietuvoje ji sudarė testamentą, kuriuo visą turtą paliko savo įpėdiniui, Lietuvos piliečiui, o paveldėjimo atsiradimo metu paaiškėjo, kad visas paveldimas turtas yra tik Lietuvoje esantis nekilnojamasis daiktas, be to, sutuoktinę pergyvenęs kitos valstybės narės pilietis aiškiai išreiškė valią atsisakyti bet kokių pretenzijų į palikėjos turtą, dėl jos užvestuose teismo procesuose Lietuvoje nedalyvavo ir sutiko su Lietuvos teismų jurisdikcija ir Lietuvos teisės taikymu, Reglamento 650/2012 nuostatų prasme laikytina tarpvalstybinio pobūdžio paveldėjimu, kuriam šis reglamentas turėtų būti taikomas?

                  2.

                  Ar Lietuvos notarai, kurie užveda paveldėjimo bylą, išduoda paveldėjimo teisės liudijimą ir atlieka kitus veiksmus, reikalingus, kad įpėdiniai realizuotų savo teises, laikytini „teismu“ Reglamento 650/2012 (1) 3 straipsnio 2 dalies prasme, atsižvelgiant į tai, kad notarai savo veikloje vadovaujasi nešališkumo ir nepriklausomumo principais, jų priimti sprendimai saisto juos pačius ar teismines institucijas, jų veiksmai gali būti skundžiami teismui?

                  3.

                  Jei atsakymas į antrąjį klausimą būtų teigiamas, ar Lietuvos notarų išduodami paveldėjimo teisės liudijimai laikytini teismo sprendimu Reglamento 650/2012 3 straipsnio 1 dalies g punkto prasme ir dėl to jų priėmimui reikėtų nustatyti jurisdikciją?

                  4.

                  Jei atsakymas į antrąjį klausimą būtų neigiamas, ar Reglamento 650/2012 4 straipsnio, 59 straipsnio (kartu ar atskirai, bet jomis neapsiribojant) nuostatos turi būti aiškinamos taip, kad Lietuvos notarai turi teisę netaikydami bendrosios jurisdikcijos taisyklių išduoti paveldėjimo teisės liudijimus, o šie būtų laikytini autentiškais dokumentais, sukeliančiais teisinius padarinius ir kitose valstybėse narėse?

                  5.

                  Ar Reglamento 650/2012 4 straipsnis (ar kitos jo nuostatos) turi būti aiškinamas taip, kad palikėjo įprastinė gyvenamoji vieta gali būti nustatyta tik vienoje konkrečioje valstybėje narėje?

                  6.

                  Ar Reglamento 650/2012 4, 5, 7, 22 straipsnių (kartu ar atskirai, bet jomis neapsiribojant) nuostatos aiškintinos ir taikytinos taip, kad pagal pirmame klausime pristatytas faktines bylos aplinkybes nagrinėjamu atveju suinteresuotos šalys susitarė dėl Lietuvos teismų jurisdikcijos ir Lietuvos teisės taikymo?

         (1)  2012 m. liepos 4 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentas (ES) Nr. 650/2012 dėl jurisdikcijos, taikytinos teisės, teismo sprendimų paveldėjimo klausimais pripažinimo ir vykdymo bei autentiškų dokumentų paveldėjimo klausimais priėmimo ir vykdymo bei dėl Europos paveldėjimo pažymėjimo sukūrimo (OL 2012, L 201, p. 107)


title: Byla T-301/16: 2019 m. balandžio 10 d. Bendrojo Teismo sprendimas byloje Jindal Saw irJindal Saw Italia/Komisija (Dempingas — Indijos kilmės kaliojo ketaus vamzdžių ir vamzdelių importas — Įgyvendinimo reglamentas (ES) 2016/388 — Reglamentas (EB) Nr. 1225/2009 [pakeistas Reglamentu (ES) 2016/1036] — Dempingo skirtumas — Eksporto kainos nustatymas — Ryšys tarp eksportuotojo ir importuotojo — Patikima eksporto kaina — Eksporto kainos apskaičiavimas — Pagrįsta pardavimo išlaidų, administracinių sąnaudų ir kitų bendrųjų išlaidų marža — Pagrįsta pelno marža — Žala Sąjungos pramonei — Priverstinio kainos mažinimo ir žalos skirtumo skaičiavimas — Priežastinis ryšys — Susipažinimas su konfidencialiais antidempingo tyrimo duomenimis — Teisė į gynybą)

text:
               3.6.2019

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 187/61

      2019 m. balandžio 10 d. Bendrojo Teismo sprendimas byloje Jindal Saw irJindal Saw Italia/Komisija
      (Byla T-301/16) (1)

      (Dempingas - Indijos kilmės kaliojo ketaus vamzdžių ir vamzdelių importas - Įgyvendinimo reglamentas (ES) 2016/388 - Reglamentas (EB) Nr. 1225/2009 [pakeistas Reglamentu (ES) 2016/1036] - Dempingo skirtumas - Eksporto kainos nustatymas - Ryšys tarp eksportuotojo ir importuotojo - Patikima eksporto kaina - Eksporto kainos apskaičiavimas - Pagrįsta pardavimo išlaidų, administracinių sąnaudų ir kitų bendrųjų išlaidų marža - Pagrįsta pelno marža - Žala Sąjungos pramonei - Priverstinio kainos mažinimo ir žalos skirtumo skaičiavimas - Priežastinis ryšys - Susipažinimas su konfidencialiais antidempingo tyrimo duomenimis - Teisė į gynybą)
      (2019/C 187/65)
      Proceso kalba: anglų

         Šalys

         Ieškovės: Jindal Saw Ltd (Naujasis Delis, Indija), Jindal Saw Italia SpA (Triestas, Italija), atstovaujamos advokatų R. Antonini ir E. Monard

         Atsakovė: Europos Komisija, atstovaujama J.-F. Brakeland ir G. Luengo

         Atsakovės pusėje į bylą įstojusi šalis: Saint-Gobain Pam (Pont a Musonas, Prancūzija), atstovaujama advokatų O. Prost, A. Coelho Dias ir C. Bouvarel

         Dalykas

      SESV 263 straipsniu grindžiamas prašymas panaikinti 2016 m. kovo 17 d. Komisijos įgyvendinimo reglamentą (ES) 2016/388, kuriuo nustatomas galutinis antidempingo muitas importuojamiems Indijos kilmės kaliojo ketaus (dar vadinamo ketumi su rutuliniu grafitu) vamzdžiams ir vamzdeliams (OL L 73, 2016, p. 53), kiek jis susijęs su ieškovėmis.

         Rezoliucinė dalis

                  1.

                     Panaikinti 2016 m. kovo 17 d. Komisijos įgyvendinimo reglamentą (ES) 2016/388, kuriuo nustatomas galutinis antidempingo muitas importuojamiems Indijos kilmės kaliojo ketaus (dar vadinamo ketumi su rutuliniu grafitu) vamzdžiams ir vamzdeliams, tiek, kiek jis taikomas Jindal Saw Ltd.

                  2.

                     Europos Komisija padengia savo ir Jindal Saw bei Jindal Saw Italia SpA patirtas bylinėjimosi išlaidas.

                  3.

                     Saint-Gobain Pam padengia savo bylinėjimosi išlaidas.

         (1)  OL C 314, 2016 8 29.


title: Byla T-423/18: 2019 m. gegužės 7 d. Bendrojo Teismo sprendimas byloje Fissler/EUIPO (vita) (Europos Sąjungos prekių ženklas — Žodinio Europos Sąjungos prekių ženklo „vita“ paraiška — Absoliutūs atmetimo pagrindai — Skiriamojo požymio nebuvimas — Skiriamasis požymis — Sąvoka „savybė“ — Spalvos pavadinimas — Reglamento (ES) 2017/1001 7 straipsnio 1 dalies b ir c punktai)

text:
               2019 6 24

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 213/34

      2019 m. gegužės 7 d. Bendrojo Teismo sprendimas byloje Fissler/EUIPO (vita)
      (Byla T-423/18) (1)

      (Europos Sąjungos prekių ženklas - Žodinio Europos Sąjungos prekių ženklo „vita“ paraiška - Absoliutūs atmetimo pagrindai - Skiriamojo požymio nebuvimas - Skiriamasis požymis - Sąvoka „savybė“ - Spalvos pavadinimas - Reglamento (ES) 2017/1001 7 straipsnio 1 dalies b ir c punktai)
      (2019/C 213/34)
      Proceso kalba: vokiečių

         Šalys

         Ieškovė: Fissler GmbH (Idaras Oberšteinas, Vokietija), atstovaujama advokatų G. Hasselblatt ir K. Middelhoff

         Atsakovė: Europos Sąjungos intelektinės nuosavybės tarnyba (EUIPO), atstovaujama W. Schramek ir D. Walicka

         Dalykas

      Ieškinys, pareikštas dėl 2018 m. kovo 28 d. EUIPO penktosios apeliacinės tarybos sprendimo (byla R 1326/2017-5), susijusio su paraiška įregistruoti žodinį žymenį „vita“ kaip Europos Sąjungos prekių ženklą.

         Rezoliucinė dalis

                  1.

                  Panaikinti 2018 m. kovo 28 d. Europos Sąjungos intelektinės nuosavybės tarnybos (EUIPO) penktosios apeliacinės tarybos sprendimą (byla R 1326/2017-5).

                  2.

                  Priteisti iš EUIPO bylinėjimosi išlaidas.

         (1)  OL C 294, 2018 8 20.


title: Byla T-274/19: 2019 m. balandžio 24 d. pareikštas ieškinys byloje Target Ventures Group/EUIPO — Target Partners (TARGET VENTURES)

text:
               2019 6 24

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 213/68

      2019 m. balandžio 24 d. pareikštas ieškinys byloje Target Ventures Group/EUIPO — Target Partners (TARGET VENTURES)
      (Byla T-274/19)
      (2019/C 213/66)
      Kalba, kuria surašytas ieškinys: anglų

         Šalys

         Ieškovė: Target Ventures Group Ltd (Roud Taunas, Didžiosios Britanijos Mergelių Salos), atstovaujama advokatų T. Dolde, P. Homann

         Atsakovė: Europos Sąjungos intelektinės nuosavybės tarnyba (EUIPO)

         Kita procedūros Apeliacinėje taryboje šalis: Target Partners GmbH (Miunchenas, Vokietija)

         Su procedūra EUIPO susijusi informacija

         Prekių ženklo, dėl kurio kilo ginčas, savininkė: kita procedūros Apeliacinėje taryboje šalis.

         Prekių ženklas, dėl kurio kilo ginčas: žodinio Sąjungos prekių ženklo TARGET VENTURES paraiška — Registracijos paraiška Nr. 13 685 565.

         Procedūra EUIPO: registracijos panaikinimo procedūra.

         Ginčijamas sprendimas: 2019 m. vasario 4 d. EUIPO antrosios apeliacinės tarybos sprendimas byloje R 1685/2017-2.

         Reikalavimai

      Ieškovė Bendrojo Teismo prašo:

                  —

                  panaikinti ginčijamą sprendimą,

                  —

                  priteisti iš EUIPO bylinėjimosi išlaidas, įskaitant patirtąsias nagrinėjant bylą EUIPO anuliavimo skyriuje ir Antrojoje apeliacinėje taryboje.

         Pagrindai, kuriais remiamasi

                  —

                  Europos Parlamento ir Tarybos reglamento (ES) 2017/1001 53 straipsnio 1 dalies c punkto pažeidimas.

                  —

                  Europos Parlamento ir Tarybos reglamento (ES) 2017/1001 94 straipsnio 1 dalies pažeidimas.


title: Byla C-259/18: 2019 m. gegužės 2 d. Teisingumo Teismo (aštuntoji kolegija) sprendimas byloje (Juzgado de lo Mercantil no 3 de Madrid (Ispanija) prašymas priimti prejudicinį sprendimą) Sociedad Estatal Correos y Telégrafos SA/Asendia Spain SLU (Prašymas priimti prejudicinį sprendimą — Direktyva 97/67/EB — Pašto paslaugų vidaus rinkos plėtros bendrosios taisyklės — Universaliosios pašto paslaugos teikimas — Paskirtojo paslaugų teikėjo išimtinės teisės — Kitų nei pašto ženklai pašto mokos ženklų išleidimas)

text:
               1.7.2019

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 220/9

      2019 m. gegužės 2 d. Teisingumo Teismo (aštuntoji kolegija) sprendimas byloje (Juzgado de lo Mercantil no 3 de Madrid (Ispanija) prašymas priimti prejudicinį sprendimą) Sociedad Estatal Correos y Telégrafos SA/Asendia Spain SLU
      (Byla C-259/18) (1)

      (Prašymas priimti prejudicinį sprendimą - Direktyva 97/67/EB - Pašto paslaugų vidaus rinkos plėtros bendrosios taisyklės - Universaliosios pašto paslaugos teikimas - Paskirtojo paslaugų teikėjo išimtinės teisės - Kitų nei pašto ženklai pašto mokos ženklų išleidimas)
      (2019/C 220/12)
      Proceso kalba: ispanų

         Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas

      Juzgado de lo Mercantil no 3 de Madrid

         Šalys pagrindinėje byloje

         Ieškovė: Sociedad Estatal Correos y Telégrafos SA

         Atsakovė: Asendia Spain SLU

         Rezoliucinė dalis

      1997 m. gruodžio 15 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 97/67/EB dėl Bendrijos pašto paslaugų vidaus rinkos plėtros bendrųjų taisyklių ir paslaugų kokybės gerinimo, iš dalies pakeistos 2008 m. vasario 20 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2008/6/EB, 7 straipsnio 1 dalis ir 8 straipsnis turi būti aiškinami taip, kad jie draudžia tokias nacionalinės teisės normas, kaip nagrinėjamos pagrindinėje byloje, pagal kurias paslaugų teikėjui, paskirtam teikti universaliąją pašto paslaugą, garantuojama išimtinė teisė platinti kitus nei pašto ženklai pašto mokos ženklus.

         (1)  OL C 221, 2018 6 25.


title: Byla C-143/19 P: 2019 m. vasario 20 d. Der Grüne Punkt — Duales System Deutschland GmbH pateiktas apeliacinis skundas dėl 2018 m. gruodžio 12 d. Bendrojo Teismo (ketvirtoji kolegija) priimto sprendimo byloje T-253/17, Der Grüne Punkt — Duales System Deutschland GmbH/Europos Sąjungos intelektinės nuosavybės tarnyba

text:
               1.7.2019

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 220/18

      2019 m. vasario 20 d. Der Grüne Punkt — Duales System Deutschland GmbH pateiktas apeliacinis skundas dėl 2018 m. gruodžio 12 d. Bendrojo Teismo (ketvirtoji kolegija) priimto sprendimo byloje T-253/17, Der Grüne Punkt — Duales System Deutschland GmbH/Europos Sąjungos intelektinės nuosavybės tarnyba
      (Byla C-143/19 P)
      (2019/C 220/23)
      Proceso kalba: vokiečių

         Šalys

         Apeliantė: Der Grüne Punkt — Duales System Deutschland GmbH, atstovaujama advokatės P. Goldenbaum

         Kita proceso šalis: Europos Sąjungos intelektinės nuosavybės tarnyba

         Apeliantės reikalavimai

      Apeliantė prašo:

                  —

                  panaikinti apeliaciniu skundu skundžiamą 2018 m. gruodžio 12 d. Bendrojo Teismo (ketvirtoji kolegija) sprendimą byloje T-253/17,

                  —

                  patenkinti pirmojoje instancijoje pateiktus reikalavimus ir priimti galutinį sprendimą byloje, priešingu atveju — grąžinti bylą Europos Sąjungos Bendrajam Teismui,

                  —

                  priteisti iš atsakovės bylinėjimosi išlaidas.

         Apeliacinio skundo pagrindai ir pagrindiniai argumentai

      Apeliacinis skundas grindžiamas Sąjungos teisės — Reglamento Nr. 207/2009 (1) 15 straipsnio 1 dalies, 51 straipsnio 1 dalies a punkto ir 66 straipsnio 1 dalies — pažeidimu. Skunde teigiama, kad Bendrasis Teismas klaidingai patvirtino Europos Sąjungos kolektyvinio prekių ženklo
 naudojimą, užtikrinantį teisių į jį išsaugojimą, tik pakuotėms, bet ne 1-34 klasių prekėms, kurių pakuotės žymimos šiuo prekių ženklu. Jis padarė teisingas išvadas dėl to, kaip turi būti suprantamas prekių ženklo naudojimas prekyboje, tačiau klaidingai jį įvertino ne kaip naudojimą pačioms prekėms.
      Apeliantė nurodo klaidingą teisinį vertinimą. Šis teisinis vertinimas teisiniu požiūriu klaidingas dėl to, kad Bendrasis Teismas atmetė galimybę kolektyvinį prekių ženklą naudoti prekėms ir pripažino Europos Sąjungos kolektyvinio prekių ženklo naudojimą, užtikrinantį teisių į jį išsaugojimą, tik pakuotėms.
      Dėl naudojimo prekėms svarbu tai, kad žymeniu būtų pateikiama nuoroda į prekės, o ne prekių pakuotės gamintojo priklausymą asociacijai. Prekė ir jos pakuotė į rinką išleidžiamos kaip prekinis vienetas.
      Ženklo atliekama nuorodos funkcija yra tai, kad dėl prekės gamintojo priklausymo ieškovės licencijavimo sistemai šalinimas ir perdirbimas gali vykti per jos atitinkamą dualinę sistemą.
      Naudojimo prekėms negali paneigti visų pirma tai, kad ant atitinkamų prekių pakuočių tuo pat metu papildomai naudojami ir įvairių įmonių prekių ženklai, nes šiuo atveju tai yra tipinis kolektyvinių prekių ženklų naudojimas vienas šalia kito.
      Kalbant apie kolektyvinio prekių ženklo funkciją pažymėtina, kad nebūtina, jog šis ženklas visuomet žymėtų tam tikras prekių savybes. Priešingai — pakanka, kad kolektyviniu prekių ženklu būtų pateikta nuoroda į priklausymą asociacijai.
      Bendrojo Teismo sprendime buvo nepakankamai atsižvelgta į įvairių žymens naudotojų diferencijavimą apeliantės prekių ženklo naudojimo taisyklėse.
      Naudojimas vyksta ir su tikslu atrasti naujų pardavimo rinkų, būtent — pagal kolektyvinio prekių ženklo pobūdį — siekiant išlaikyti ir (arba) pagerinti grupės rinkos padėtį, palyginti su konkuruojančiomis grupėmis, visų pirma konkuruojančiomis dualinėmis sistemomis, ir (arba) asociacijai nepriklausančių įmonių segmentu.

         (1)  2009 m. vasario 26 d. Tarybos reglamentas (EB) Nr. 207/2009 dėl Bendrijos prekių ženklo (kodifikuota redakcija) (OL L 78, 2009, p. 1).


title: Byla T-434/15: 2019 m. gegužės 8 d. Bendrojo Teismo sprendimas byloje Islamic Republic of Iran Shipping Lines ir kt./Taryba (Bendra užsienio ir saugumo politika — Iranui taikomos ribojamosios priemonės siekiant užkirsti kelią branduolinių ginklų platinimui — Lėšų įšaldymas — Deliktinė atsakomybė — Pakankamai akivaizdus teisės normos, suteikiančios teisių privatiems asmenims, pažeidimas)

text:
               1.7.2019

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 220/30

      2019 m. gegužės 8 d. Bendrojo Teismo sprendimas byloje Islamic Republic of Iran Shipping Lines ir kt./Taryba
      (Byla T-434/15) (1)

      (Bendra užsienio ir saugumo politika - Iranui taikomos ribojamosios priemonės siekiant užkirsti kelią branduolinių ginklų platinimui - Lėšų įšaldymas - Deliktinė atsakomybė - Pakankamai akivaizdus teisės normos, suteikiančios teisių privatiems asmenims, pažeidimas)
      (2019/C 220/38)
      Proceso kalba: anglų

         Šalys

         Ieškovės: Islamic Republic of Iran Shipping Lines (Teheranas, Iranas) ir kitos 6 ieškovės, kurių pavardės nurodytos sprendimo priede, atstovaujamos solisitorės M. Taher, QC M. Malek ir baristerio R. Blakeley

         Atsakovė: Europos Sąjungos Taryba, atstovaujama M. Bishop ir H. Marcos Fraile

         Dalykas

      Pagal SESV 268 ir 340 straipsnius pateiktas prašymas atlyginti žalą, kurią ieškovės, kaip teigiama, patyrė dėl jų įrašymo į sąrašus, esančius 2010 m. liepos 26 d. Tarybos sprendimo 2010/413/BUSP dėl ribojamųjų priemonių Iranui, kuriuo panaikinama Bendroji pozicija 2007/140/BUSP (OL L 195, 2010, p. 39), II priede, 2010 m. liepos 26 d. Tarybos įgyvendinimo reglamento (ES) Nr. 668/2010, kuriuo įgyvendinama Reglamento (EB) Nr. 423/2007 dėl ribojančių priemonių Iranui 7 straipsnio 2 dalis (OL L 195, 2010, p. 25), priede, 2010 m. spalio 25 d. Tarybos sprendimo 2010/644/BUSP, kuriuo iš dalies keičiamas Sprendimas 2010/413/BUSP (OL L 281, 2010, p. 81), priede, 2010 m. spalio 25 d. Tarybos reglamento (ES) Nr. 961/2010 dėl ribojamųjų priemonių Iranui, kuriuo panaikinamas Reglamentas (EB) Nr. 423/2007 (OL L 281, 2010, p. 1), VIII priede ir 2012 m. kovo 23 d. Tarybos reglamento (ES) Nr. 267/2012 dėl ribojamųjų priemonių Iranui, kuriuo panaikinamas Reglamentas (ES) Nr. 961/2010 (OL L 88, 2012, p. 1), IX priede.

         Rezoliucinė dalis

                  1.

                  Atmesti ieškinį.

                  2.

                     Islamic Republic of Iran Shipping Lines ir kitos ieškovės, kurių pavadinimai nurodyti priede, padengia savo ir Europos Sąjungos Tarybos patirtas bylinėjimosi išlaidas.

         (1)  OL C 328, 2015 10 5.


title: Byla C-27/19 P: 2019 m. sausio 11 d. Europos Sąjungos Audito Rūmų pateiktas apeliacinis skundas dėl 2018 m. lapkričio 8 d. Bendrojo Teismo (trečioji kolegija) priimto sprendimo byloje T-874/16 RA/Audito Rūmai

text:
               15.7.2019

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 238/4

      2019 m. sausio 11 d. Europos Sąjungos Audito Rūmų pateiktas apeliacinis skundas dėl 2018 m. lapkričio 8 d. Bendrojo Teismo (trečioji kolegija) priimto sprendimo byloje T-874/16 RA/Audito Rūmai
      (Byla C-27/19 P)
      (2019/C 238/05)
      Proceso kalba: prancūzų

         Šalys

         Apeliantas: Europos Sąjungos Audito Rūmai, atstovaujami E. von Bardeleben, C. Lesauvage

         Kita proceso šalis: RA
      2019 m. balandžio 24 d. nutartimi Teisingumo Teismas (devintoji kolegija) išbraukė bylą iš Teisingumo Teismo registro.


title: Byla C-214/19 P: 2019 m. sausio 10 d. achtung! GmbH pateiktas apeliacinis skundas dėl 2019 m. kovo 7 d. Bendrojo Teismo (devintoji kolegija) priimto sprendimo byloje T-832/17 achtung! GmbH/Europos Sąjungos intelektinės nuosavybės tarnyba (EUIPO)

text:
               15.7.2019

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 238/4

      2019 m. sausio 10 d. achtung! GmbH pateiktas apeliacinis skundas dėl 2019 m. kovo 7 d. Bendrojo Teismo (devintoji kolegija) priimto sprendimo byloje T-832/17 achtung! GmbH/Europos Sąjungos intelektinės nuosavybės tarnyba (EUIPO)
      (Byla C-214/19 P)
      (2019/C 238/06)
      Proceso kalba: vokiečių

         Šalys

         Apeliantė: achtung! GmbH, atstovaujama advokatų G. J. Seelig, D. Bischof

         Kita proceso šalis: Europos Sąjungos intelektinės nuosavybės tarnyba

         Apeliantės reikalavimai

      Apeliantė prašo

                  —

                  panaikinti 2019 m. sausio 10 d. Bendrojo Teismo sprendimą byloje T-832/17,

                  —

                  tenkinti pirmojoje instancijoje pateikto 2017 m. gruodžio 22 d. ieškinio pirmą ir trečią reikalavimus,

                  —

                  priteisti iš Europos Sąjungos intelektinės nuosavybės tarnybos bylinėjimosi šioje byloje išlaidas.

         Apeliacinio skundo pagrindai ir pagrindiniai argumentai

      Apeliantė remiasi trimis toliau nurodomais apeliacinio skundo pagrindais.

                  Pirmasis teisinis pagrindas grindžiamas klaidingu prašomo įregistruoti (žodinio ir vaizdinio) prekių ženklo „achtung!“ skiriamojo požymio vertinimu pagal Reglamento Nr. 2017/1001 (1) 7 straipsnio 1 dalies b punktą. Bendrasis Teismas skundžiamame sprendime klaidingai teisiškai nusprendė, kad žymuo neturi skiriamojo požymio, jei pagal vieną galimą jo reikšmę jis gali būti suvokiamas kaip reklaminis šūkis. Be to, Bendrasis Teismas skiriamąjį požymį vertino atsižvelgdamas ne prašomą įregistruoti žymenį „achtung!“, o į žodį „Achtung“. Vertindamas skiriamąjį požymį Bendrasis Teismas rėmėsi netiksliomis faktinėmis aplinkybėmis, nepateikdamas įrodymų dėl bylai reikšmingų klausimų.

                  Antrasis teisinis pagrindas taip pat grindžiamas klaidingu skiriamojo požymio vertinimu pagal Reglamento Nr. 2017/1001 7 straipsnio 1 dalies b punktą. Skundžiamame sprendime Bendrasis Teismas klaidingai manė, kad tai, jog prekės ir paslaugos gali būti „reklamos objektas“ yra reikšminga bendra savybė pagrįsti automatišką atsisakymą pripažinti skiriamąjį požymį visoms paraiškoje nurodytoms prekėms ir paslaugoms.

                  Trečiasis teisinis pagrindas grindžiamas vienodo požiūrio ir gero administravimo principų pažeidimu. Bendrasis Teismas padarė teisės klaidą, nes nenagrinėjo, ar Apeliacinė taryba pakankamai išnagrinėjo reikšmingas ankstesnes apeliantės registracijas ir ar ji įvertino, ar turi priimti tokį pat sprendimą. Visiškas neatsižvelgimas į tapačias ankstesnes registracijas EUIPO yra teisės klaida.

         (1)  2017 m. birželio 14 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentas (ES) 2017/1001 dėl Europos Sąjungos prekių ženklo (OL L 154, 2017, p. 1).


title: Byla C-240/19: 2019 m. kovo 20 d. Juzgado de lo Contencioso-Administrativo no 2 de Ourense (Ispanija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje FA/Tesorería General de la Seguridad Social (TGSS)

text:
               15.7.2019

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 238/5

      2019 m. kovo 20 d. Juzgado de lo Contencioso-Administrativo no 2 de Ourense (Ispanija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje FA/Tesorería General de la Seguridad Social (TGSS)
      (Byla C-240/19)
      (2019/C 238/07)
      Proceso kalba: ispanų

         Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas

      Juzgado de lo Contencioso-Administrativo no 2 de Ourense

         Šalys pagrindinėje byloje

         Pareiškėja: FA

         Kita administracinio proceso šalis: Tesorería General de la Seguridad Social (TGSS)

         Prejudiciniai klausimai

                  1.

                  Ar tuo atveju, kai pagal nacionalinę nuostatą, kaip antai Įsakymo TAS 2865/2003 2 straipsnio 2 dalies a punktas, siekiant gauti savanorišką ar papildomą nuolatinį draudimą, reikalaujama būti išsiregistravus iš socialinės apsaugos sistemos, būtina būti išsiregistravus iš Ispanijos socialinės apsaugos sistemos, ar, priešingai, laikantis vienodo požiūrio į faktus principo, nustatyto Reglamento 883/2004 (1) 5 straipsnio b punkte, kompetentinga Ispanijos institucija privalo atsižvelgti į išsiregistravimą iš kitos valstybės narės panašios socialinės apsaugos sistemos, tartum jis būtų įvykęs Ispanijoje?

                  2.

                  Ar tuo atveju, kai pagal nacionalinę nuostatą, kaip antai Įsakymo TAS 2865/2003 3 straipsnio 3 dalis, siekiant gauti savanorišką ar papildomą nuolatinį draudimą reikalaujama įrodyti, kad tam tikrą laikotarpį mokėtos įmokos, būtina, kad suinteresuotajam asmeniui tam tikru metu praeityje būtų taikyti Ispanijos teisės aktai, ar, remiantis Reglamento 883/2004 6 straipsniu, kompetentinga Ispanijos institucija privalo atsižvelgti į įmokų mokėjimo pagal kitos valstybės narės teisės aktus laikotarpius, tartum įmokos būtų mokėtos Ispanijoje?

         (1)  2004 m. balandžio 29 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentas (EB) Nr. 883/2004 dėl socialinės apsaugos sistemų koordinavimo (OL L 166, 2004, p. 1; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 5 sk., 5 t., p. 72).


title: Byla C-268/19: 2019 m. kovo 29 d. Juzgado de Primera Instancia no 7 de Orense (Ispanija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje UP/Banco Pastor S.A.U.

text:
               15.7.2019

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 238/6

      2019 m. kovo 29 d. Juzgado de Primera Instancia no 7 de Orense (Ispanija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje UP/Banco Pastor S.A.U.
      (Byla C-268/19)
      (2019/C 238/08)
      Proceso kalba: ispanų

         Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas

      Juzgado de Primera Instancia no 7 de Orense

         Šalys pagrindinėje byloje

         Ieškovas: UP

         Atsakovas: Banco Pastor S.A.U.

         Prejudiciniai klausimai

                  1.

                  Ar neprivalomumo principą, nustatytą Direktyvos 93/13 (1) 6 straipsnio 1 dalyje, reikia aiškinti taip, kad pagal jį vartotojo ir pardavėjo ar tiekėjo susitarimas dėl nesąžiningos sąlygos pakeitimo negalioja esant aplinkybėms, kai a) nesąžininga sąlyga minėto susitarimo sudarymo momentu nebuvo pripažinta niekine ar paskelbta negaliojančia ir vartotojas nebuvo įspėtas apie tai, kad jos nesąžiningumas gali ilgainiui būti pripažintas, ir b) minėtas pakeitimo susitarimas nėra sandoris? Ar tokiu atveju minėto susitarimo galiojimas priklauso nuo to, ar vartotojas derėjosi dėl pakeitimo turinio?

                  2.

                  Ar Direktyvos 93/13 3 straipsnio 1 dalį ir 4 straipsnį reikia aiškinti taip, kad norint laikyti skaidria sąlygą, nustatytą vartotojo ir pardavėjo ar tiekėjo susitarime, kuriuo pakeičiama ankstesnė nesąžininga sąlyga, būtina, kad susitarimo pasiekimo momentu vartotojas būtų buvęs informuotas apie pradinės sąlygos nesąžiningumą, arba, prireikus, apie galimybę, kad minėtas nesąžiningumas bus pripažintas? Atsižvelgiant į tai, ar aplinkybė, kad dėl naujos sąlygos buvo atskirai derėtasi, visais atvejais reiškia, jog neatliekama jos nesąžiningumo kontrolės patikra?

         (1)  1993 m. balandžio 5 d. Tarybos direktyva 93/13/EEB dėl nesąžiningų sąlygų sutartyse su vartotojais (OL L 95, 1993, p. 29; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 15 sk., 2 t., p. 288).


title: Byla C-269/19: 2019 m. kovo 29 d. Curtea de Apel Cluj (Rumunija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje Banca B. SA/A.A.A.

text:
               15.7.2019

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 238/7

      2019 m. kovo 29 d. Curtea de Apel Cluj (Rumunija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje Banca B. SA/A.A.A.
      (Byla C-269/19)
      (2019/C 238/09)
      Proceso kalba: rumunų

         Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas

      Curtea de Apel Cluj

         Šalys pagrindinėje byloje

         Apeliantas: Banca B. SA

         Kita apeliacinio proceso šalis: A.A.A.

         Prejudiciniai klausimai

                  1.

                  Ar Direktyvos 93/13/EEB (1) 6 straipsnio 1 dalis turi būti aiškinama taip, kad patvirtinus, jog sąlyga, apibrėžiantis kintamosios palūkanų normos nustatymo taikant formulę „nekintama marža ir referencinė palūkanų norma, kurias bankas taiko remdamasis neskaidriais kriterijais“ mechanizmą, yra nesąžininga, tuo atveju, kai kredito sutartyje nustatyta nekintama palūkanų norma taikoma tik pirmaisiais metais, o pagal pirmiau minėtą formulę apskaičiuota kintamoji palūkanų norma — paskesniais metais, nacionalinis teismas gali, siekdamas užtikrinti geresnę vartotojų apsaugą, atsižvelgdamas į kredito sutartyje išdėstytus faktinius duomenis, pakoreguoti sutartį, nustatydamas kintamųjų palūkanų apskaičiavimo metodą, grindžiamą skaidriais lyginamaisiais indeksais (LIBOR/EURIBOR) ir banko nustatyta nekintama marža?

                  2.

                  Jeigu į šį klausimą būtų atsakyta neigiamai, ar Direktyvos 93/13/EEB 6 straipsnio 1 dalis turėtų būti aiškinama taip, kad nustačius, jog tokia sąlyga, kaip nurodyta anksčiau, yra nesąžininga, nacionalinis teismas gali teismine tvarka taikyti nekintamą palūkanų normą, atsižvelgdamas į antriesiems sutarties vykdymo metams taikytiną nekintamą maržą arba pirmiesiems metams taikytiną nekintamą palūkanų normą?

                  3.

                  Jeigu į šį klausimą būtų atsakyta neigiamai, ar Direktyvos 93/13/EEB 6 straipsnio 1 dalis ir veiksmingumo principas turėtų būti aiškinami taip, kad po to, kai tokia sąlyga, kaip nurodyta pirmiau, pripažįstama nesąžininga, pagal juos nacionaliniam teismui draudžiama nurodyti sutarties šalims derėtis dėl naujos palūkanų normos nenustačius lyginamųjų indeksų?

                  4.

                  Jeigu į šį klausimą būtų atsakyta neigiamai, kokiomis priemonėmis būtų galima užtikrinti vartotojų apsaugą pagal Direktyvos 93/13/EEB 6 straipsnio 1 dalies nuostatas?

         (1)  1993 m. balandžio 5 d. Tarybos direktyva 93/13/EEB dėl nesąžiningų sąlygų sutartyse su vartotojais (OL L 95, 1993, p. 29; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 15 sk., 2 t., p. 288).


title: Byla C-283/19: 2019 m. balandžio 4 d. Amtsgericht Hannover (Vokietija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje EUflight.de GmbH/TUIfly GmbH

text:
               15.7.2019

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 238/8

      2019 m. balandžio 4 d. Amtsgericht Hannover (Vokietija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje EUflight.de GmbH/TUIfly GmbH
      (Byla C-283/19)
      (2019/C 238/10)
      Proceso kalba: vokiečių

         Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas

      Amtsgericht Hannover

         Šalys pagrindinėje byloje

         Ieškovė: EUflight.de GmbH

         Atsakovė: TUIfly GmbH
      2019 m. gegužės 23 d. Teisingumo Teismo pirmininko nutartimi byla išbraukta iš Teisingumo Teismo registro.


title: Byla T-257/19: 2019 m. balandžio 15 d. pareikštas ieškinys byloje Al Zoubi/Taryba

text:
               15.7.2019

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 238/19

      2019 m. balandžio 15 d. pareikštas ieškinys byloje Al Zoubi/Taryba
      (Byla T-257/19)
      (2019/C 238/24)
      Proceso kalba: anglų

         Šalys

         Ieškovas: Khaldoun Al Zoubi (Damaskas, Sirija), atstovaujamas advokato L. Cloquet

         Atsakovė: Europos Sąjungos Taryba

         Reikalavimai

      Ieškovas Bendrojo Teismo prašo:

                  —

                  panaikinti 2019 m. sausio 21 d. Tarybos įgyvendinimo sprendimą (BUSP) 2019/87 (1), kiek jis taikomas ieškovui;

                  —

                  panaikinti 2019 m. sausio 21 d. Tarybos įgyvendinimo reglamentą (ES) 2019/85 (2), kiek jis taikomas ieškovui; ir

                  —

                  priteisti iš atsakovės bylinėjimosi išlaidas.

         Ieškinio pagrindai ir pagrindiniai argumentai

      Grįsdamas ieškinį ieškovas remiasi šešiais pagrindais.

                  1.

                  Pirmasis ieškinio pagrindas grindžiamas atsakovės padaryta akivaizdžia vertinimo klaida, kai pastaroji nusprendė, kad ieškovas remia Sirijos režimą ir gauna iš jo naudos, kas yra visiškai nepagrįsta.

                  2.

                  Antrasis ieškinio pagrindas grindžiamas tuo, kad buvo pažeistas bendrasis proporcingumo principas, o ginčijamuose aktuose nurodytos priemonės laikytinos neproporcingomis. Ieškovui taikomų sankcijų ekonominės pasekmės bus katastrofiškos ir neproporcingos tikslams, numatytiems ginčijamuose aktuose.

                  3.

                  Trečiasis ieškinio pagrindas susijęs su neproporcingu teisės į nuosavybę ir teisės į darbą pažeidimu, nes ginčijamomis priemonėmis neleidžiama ieškovui taikiai disponuoti savo nuosavybe ir ekonomine laisve, tuo pažeidžiant Europos žmogaus teisių ir pagrindinių laisvių apsaugos konvencijos pirmąjį papildomą protokolą.

                  4.

                  Ketvirtasis ieškinio pagrindas grindžiamas piktnaudžiavimu įgaliojimais. Ginčijami aktai buvo priimti siekiant kitų tikslų nei juose nurodyti, t. y. dėl nežinomų priežasčių siekiant paveikti patį ieškovą, o ne režimą, todėl yra negaliojantys dėl piktnaudžiavimo įgaliojimais.

                  5.

                  Penktasis ieškinio pagrindas grindžiamas tuo, kad buvo nepaisyta SESV 296 straipsnio 2 dalyje nustatytos pareigos nurodyti motyvus. Ginčijamuose aktuose nurodyti motyvai, iš tiesų, yra tik formalūs ir greičiausiai atsakovės neapsvarstyti.

                  6.

                  Šeštasis ieškinio pagrindas grindžiamas tuo, kad buvo padarytas teisių į gynybą ir teisės į teisingą bylos nagrinėjimą pažeidimas. Ieškovui nebuvo suteikta teisė būti išklausytam prieš nustatant ginčijamas ribojamąsias priemones, todėl ieškovas negalėjo tinkamai įgyvendinti savo teisės į gynybą, įskaitant ir teisę į teisingą bylos nagrinėjimą, numatytą Europos žmogaus teisių konvencijos 6 straipsnio 3 dalyje ir Europos Sąjungos pagrindinių teisių chartijos 48 straipsnio 2 dalyje.

         (1)  2019 m. sausio 21 d. Tarybos įgyvendinimo sprendimas (BUSP) 2019/87, kuriuo įgyvendinamas Sprendimas 2013/255/BUSP dėl ribojamųjų priemonių Sirijai (OL L 18I, 2019 1 21, p. 13).

         (2)  2019 m. sausio 21 d. Tarybos įgyvendinimo reglamentas (ES) 2019/85, kuriuo įgyvendinamas Reglamentas (ES) Nr. 36/2012 dėl ribojamųjų priemonių, atsižvelgiant į padėtį Sirijoje (OL L 18I, 2019 1 21, p. 4).


title: Byla T-309/19: 2019 m. gegužės 20 d. pareikštas ieškinys byloje BRF Singapore Foods/EUIPO — Tipiak (Sadia)

text:
               2019 7 22

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 246/32

      2019 m. gegužės 20 d. pareikštas ieškinys byloje BRF Singapore Foods/EUIPO — Tipiak (Sadia)
      (Byla T-309/19)
      (2019/C 246/34)
      Kalba, kuria surašytas ieškinys: anglų

         Šalys

         Ieškovė: BRF Singapore Foods Pte Ltd (Singapūras, Singapūras), atstovaujama advokato C. Mateu

         Atsakovė: Europos Sąjungos intelektinės nuosavybės tarnyba (EUIPO)

         Kita procedūros Apeliacinėje taryboje šalis: Tipiak (Saint-Aignan de Grand Lieu, Prancūzija)

         Su procedūra EUIPO susijusi informacija

         Prekių ženklo, dėl kurio kilo ginčas, paraišką pateikęs asmuo: ieškovė Bendrajame Teisme

         Prekių ženklas, dėl kurio kilo ginčas: vaizdinio nespalvoto Europos Sąjungos prekių ženklo „Sadia“ paraiška — Registracijos paraiška Nr.

         Procedūra EUIPO: protesto procedūra

         Ginčijamas sprendimas: 2019 m. kovo 19 d. EUIPO ketvirtosios apeliacinės tarybos sprendimas byloje R 1834/2018-4

         Reikalavimai

      Ieškovė Bendrojo Teismo prašo:

                  —

                  panaikinti ginčijamą sprendimą;

                  —

                  priteisti iš Tipiak bylinėjimosi išlaidas.

         Pagrindai, kuriais remiamasi

                  —

                  Bendrųjų ES teisės principų (gero administravimo ir vienodo vertinimo) pažeidimas;

                  —

                  Europos Parlamento ir Tarybos reglamento (ES) 2017/1001 8 straipsnio 1 dalies b punkto pažeidimas;

                  —

                  Europos Parlamento ir Tarybos reglamento (ES) 2017/1001 94 straipsnio 1 dalies pažeidimas.


title: Byla T-335/19: 2019 m. birželio 3 d. pareikštas ieškinys byloje Cantieri del Mediterraneo/Komisija

text:
               2019 7 22

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 246/45

      2019 m. birželio 3 d. pareikštas ieškinys byloje Cantieri del Mediterraneo/Komisija
      (Byla T-335/19)
      (2019/C 246/47)
      Proceso kalba: italų

         Šalys

         Ieškovė: Cantieri del Mediterraneo SpA (Neapolis, Italija), atstovaujama advokatų F. Munari ir L. Calzolari

         Atsakovė: Europos Komisija

         Reikalavimai

                  —

                  Ieškovė Bendrojo Teismo prašo panaikinti ginčijamo sprendimo 1 straipsnį remiantis SESV 263 ir paskesniais straipsniais.

         Ieškinio pagrindai ir pagrindiniai argumentai

      Šis ieškinys pareikštas dėl 2018 m. rugsėjo 20 d. Komisijos sprendimo C(2018)6037 final dėl valstybės pagalbos SA 36112 (2016/C) (ex 2015/NN), kurią Italija suteikė Neapolio uosto direkcijai ir įmonei „Cantieri del Mediterraneo S.p.A.“ (toliau — sprendimas).
      Grįsdama ieškinį ieškovė remiasi devyniais pagrindais.

                  1.

                  Pirmasis pagrindas grindžiamas Europos Sąjungos pagrindinių teisių chartijos 41, 47 ir 48 straipsnių pažeidimu ir gero administravimo, vienodo vertinimo, nediskriminavimo ir rungimosi principų nepaisymu, pareigos nurodyti motyvus ir SESV 296 straipsnio pažeidimu.

                              —

                              Ieškovė tvirtina, kad sprendimas buvo priimtas per procedūrą, kurioje nebuvo paisoma Cantieri del Meditarraneo S.p.A. (toliau — CAMED) teisių į gynybą, nes, priešingai nei skundo pateikėjo, CAMED nuomonė nebuvo išklausyta per posėdį; ir kad

                              —

                              sprendimas buvo priimtas procedūros, per kurią nebuvo vienodai vertinamas skundo pateikėjas ir pagalbos gavėja (toliau — procesinis lygiateisiškumas), pabaigoje.

                  2.

                  Antrasis pagrindas grindžiamas gero administravimo, teisinio tikrumo ir veiksmingos teisminės gynybos principų pažeidimu dėl neteisėto 2006 m. sprendimo, nesiimti veiksmų dėl tos pačios priemonės, kuri po 10 metų buvo sprendime kvalifikuota kaip pagalba, atšaukimo.

                              —

                              Ieškovė teigia, kad sprendime turėjo būti pripažinta, jog 2006 m. sprendimo nesiimti jokių veiksmų dėl tos pačios valstybės priemonės atšaukimas buvo neteisėtas ir turėjo būti pripažinta, kad sprendimas nesiimti veiksmų neleidžia konstatuoti su vidaus rinka nesuderinamos valstybės pagalbos buvimo; ir kad

                              —

                              sprendime turėjo būti konstatuota, jog sprendimas nesiimti veiksmų reikalauja, kad Komisija nustatytų, jog nagrinėjama priemonė yra teisėta ir todėl neleidžia Komisijai priimti antro sprendimo, kuriame praėjus daugiau nei 10 metų būtų atlikta kitokia to paties dalyko kvalifikacija.

                  3.

                  Trečiasis pagrindas grindžiamas SESV 107 straipsnio pažeidimu tiek, kiek klaidingai aiškinama valstybės pagalbos sąvoka, nes sprendime Neapolio uosto direkcija (toliau — PAN) laikoma įmone.

                              —

                              Ieškovė tvirtina, kad sprendime turėjo būti konstatuota, jog PAN nebuvo „įmonė“ dėl to, kad, remiantis Įstatymu Nr. 84/1994, visos uosto institucijos yra viešosios valdžios institucijos, atstovaujančios valstybei, kiek tai susiję su uostais, kurioms patikėti reguliavimo ir administravimo uždaviniai dėl visų valstybės nuosavybės objektų, laikantis viešojo intereso;

                              —

                              sprendime turėjo būti konstatuota, jog PAN nevykdo „ekonominės veiklos“, nes Įstatymu Nr. 84/1994 draudžiama jai siūlyti prekes ar paslaugas rinkoje ir to iš tiesų nėra; ir kad

                              —

                              sprendime turėjo būti pripažintas valstybės mokesčio fiskalinis pobūdis Italijos teisėje ir jo išankstinis nustatymas ex lege.

                  4.

                  Ketvirtas pagrindas grindžiamas SESV 345, 3, 7 ir 121 straipsnių pažeidimu, kelių ES teisės principų nepaisymu (vienodas vertinimas) ir piktnaudžiavimu įgaliojimais.

                              —

                              Teigiama, kad sprendime turėjo būti konstatuota, kad priežiūra yra nuosavybės teise grindžiama prerogatyva ir kad Sutartyje saugoma valstybių narių teisė prižiūrėti valstybės turtą ir infrastruktūrą, įskaitant uostų turtą ir infrastruktūrą, ir užtikrinti, kad visi įgalioti asmenys turėtų prieigą prie jų;

                              —

                              sprendime negalima horizontaliai ir nepagrįstai taikyti tų pačių taisyklių, susijusių su uosto infrastruktūros priežiūra ir uosto teritorijos naudojimo mokesčiais, nepanašioms situacijoms: esminiai skirtumai tarp Europos Sąjungos uostų valdymo reiškia, kad negalima taip pat vertinti naujos infrastruktūros, kuri yra visiškai privati, statybos ir nenusavinamo valstybei narei priklausančio ir viešosios valdžios institucijų valdomo turo priežiūros. Toks požiūris prieštarauja vienodo vertinimo principui;

                              —

                              sprendimu negalima siekti suderinti įvairių Europos Sąjungos uostų organizavimo modelių diskriminuojančiu ir nepagrįstu SESV 107 straipsnio taikymu.

                  5.

                  Penktasis pagrindas grindžiamas SESV 107 straipsnio pažeidimu dėl netinkamo pranašumo sąvokos aiškinimo.

                              —

                              Teigiama, kad sprendime turėjo būti nuspręsta, jog priemone nesumažinamos PAN ar CAMED išlaidos, nes paprastai įmonė nepadengia išlaidų (jau nekalbant apie visas išlaidas), susijusių su nuosavybės, kuri joms nepriklauso (ir negali priklausyti), renovavimu, nes Italijoje viešasis turtas (visuose Italijos uostuose) yra išimtinė valstybės nuosavybė; ir kad

                              —

                              sprendime turėjo būti nuspręsta, kad valstybei nuosavybės teise priklausanti infrastruktūra buvo patikėta CAMED laikantis skaidrios viešojo konkurso procedūros po to, kai PAN įsipareigojo renovuoti valstybei nuosavybės teise priklausanti aptariamą turtą. Per procedūrą, skirtą patikėti minėtą turtą CAMED, visoms suinteresuotoms šalims buvo suteikta galimybė įsigyti tą nuosavybę; viešojo konkurso rengimas užtikrina rinkos sąlygomis veikiančio subjekto kriterijų ir konkursą laimėtojui nesuteikiamas joks pranašumas.

                  6.

                  Šeštasis pagrindas grindžiamas SESV 107 straipsnio, gero administravimo principo, CAMED teisių į gynybą pažeidimu ir motyvų nebuvimu, kiek tai susiję su klaidingu atrankumo aiškinimu.

                              —

                              Teigiama, kad sprendime priemonė negalėjo būti laikoma ad hoc pagalba; jame dėl bendrųjų priemonių turi būti taikomas „atrankos kriterijus“;

                              —

                              sprendime turėjo būti nuspręsta, kad priemonė nebuvo atrankinė, kiek tai susiję su PAN, nes visos kitos uostų institucijos gavo identiškas valstybės išmokas siekiant prižiūrėti valstybei nuosavybės teise priklausančią infrastruktūrą jų kompetencijos teritorinėje erdvėje;

                              —

                              sprendime turėjo būti nuspręsta, kad priemonė nebuvo atrankinė, kiek tai susiję su CAMED, nes visoms Italijos uostuose (ne tik Neapolio ir ne tik laivų statybos pramonėje) veikiančioms įmonėms taikomos tos pačios taisyklės ir todėl moka tuos pačius mokesčius, kaip CAMED, už infrastruktūrą, pastatytą ar renovuotą panaudojant valstybės lėšas.

                  7.

                  Septintasis pagrindas grindžiamas ESS 3 straipsnio ir SESV 7, 116 ir 117 straipsnių pažeidimu, piktnaudžiavimu įgaliojimais, Komisijos jurisdikcijos ginčyti valstybės mokesčių pobūdį ir dydį nebuvimu.

                              —

                              Ieškovė šiuo klausimu teigia, kad sprendimu, remiantis SESV 107 straipsniu, negalima ginčyti valstybės mokesčio, taikyto koncesijos gavėjams, dydžio arba teigti, kad jis neatitinka rinkos vertės, nes pagal Italijos teisę valstybės mokesčiai yra įtvirtinti įstatymuose; dėl jų nėra deramasi su atskiru koncesijos gavėju, ir kad mokesčių sistemos yra priskiriamos išimtinei valstybių narių kompetencijai.

                  8.

                  Aštuntasis pagrindas grindžiamas SESV 107 straipsnio pažeidimu dėl konkurencijos iškraipymo ir neigiamo poveikio rinkai nebuvimo, taip pat pareigos motyvuoti nesilaikymu.

                              —

                              Ieškovė teigia, kad sprendime negalėjo būti daroma prielaida dėl dviejų reikalavimų buvimo, kurie abu yra skirtingi ir kumuliaciniai;

                              —

                              sprendime turėjo būti nuspręsta, kad reikalavimai nebuvo įvykdyti, nes PAN neveikia jokioje rinkoje ir neturi konkurentų, o CAMED neturi pranašumo dėl priemonės, kuri yra viena tarp nesuskaičiuojamų bendrojo plano įgyvendinimo priemonių, kurios turėjo įtakos visoms visuose Italijos uostuose (įskaitant Neapolio) ir ne tik laivų statybos sektoriuje veikiančioms įmonėms.

                  9.

                  Devintasis pagrindas grindžiamas SESV 107 straipsnio 2 ir 3 dalių pažeidimu.

                              —

                              Ieškovė teigia, kad sprendime turėjo būti taikoma SESV 107 straipsnio 2 dalis, nes buvo atstatyta bombardavimais per Antrąjį pasaulinį karą ir per 1980 m. žemės drebėjimą padaryta žala;

                              —

                              sprendime turėjo būti taikomi 107 straipsnio 3 dalies a ir c punktai, nes: i) Neapolio uostas yra nepalankiame regione ir ii) valstybės finansavimu, skiriamu uosto infrastruktūrai, siekiama bendrojo tikslo, ypač atsižvelgiant į tai, kad finansavimo suma yra mažesnė nei pranešimo riba pagal Bendrąjį bendrosios išimties reglamentą (BBIR).


title: Byla T-343/19: 2019 m. birželio 7 d. pareikštas ieškinys byloje Conlance/EUIPO — LG Electronics (SONANCE)

text:
               2019 7 22

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 246/48

      2019 m. birželio 7 d. pareikštas ieškinys byloje Conlance/EUIPO — LG Electronics (SONANCE)
      (Byla T-343/19)
      (2019/C 246/48)
      Kalba, kuria surašytas ieškinys: vokiečių

         Šalys

         Ieškovė: Conlance GmbH (Augsburgas, Vokietija), atstovaujama advokato A. Hayn

         Atsakovė: Europos Sąjungos intelektinės nuosavybės tarnyba (EUIPO)

         Kita procedūros Apeliacinėje taryboje šalis: LG Electronics, Inc. (Seulas, Pietų Korėja)

         Su procedūra EUIPO susijusi informacija

         Pareiškėja: kita procedūros Apeliacinėje taryboje šalis

         Prekių ženklas, dėl kurio kilo ginčas: žodinio Sąjungos prekių ženklo SONANCE paraiška — Registracijos paraiška Nr. 14 589 907

         Procedūra EUIPO: protesto procedūra

         Ginčijamas sprendimas: 2019 m. balandžio 5 d. EUIPO pirmosios apeliacinės tarybos sprendimas byloje R 1085/2018-1

         Reikalavimai

      Ieškovė Bendrojo Teismo prašo:

                  —

                  panaikinti ginčijamą sprendimą,

                  —

                  panaikinti 2018 m. gegužės 15 d. EUIPO protestų skyriaus sprendimą byloje B 2 660 572„Conlance GmbH./. LG ELECTRNICS INC.“,

                  —

                  patenkinti protestą byloje B 2 660 572„Conlance GmbH./. LG ELECTRNICS INC.“ dėl visų ginčijamų prekių,

                  —

                  atmesti Sąjungos prekių ženklo SONANCE paraišką Nr. 14 589 907,

                  —

                  priteisti iš EUIPO bylinėjimosi išlaidas, įskaitant patirtąsias nagrinėjant bylą apeliacinėje taryboje.

            Jei į bylą palaikyti atsakovės reikalavimų įstotų kita šalis:

                  —

                  priteisti iš įstojusios į bylą šalies bylinėjimosi išlaidas, įskaitant patirtąsias nagrinėjant bylą apeliacinėje taryboje.

         Pagrindas, kuriuo remiamasi

                  —

                  Europos Parlamento ir Tarybos reglamento (ES) 2017/1001 8 straipsnio 1 dalies b punkto pažeidimas.


title: Byla T-420/18: 2019 m. birželio 6 d. Bendrojo Teismo nutartis byloje JPMorgan Chase ir kt./Komisija

text:
               2019 7 22

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 246/49

      2019 m. birželio 6 d. Bendrojo Teismo nutartis byloje JPMorgan Chase ir kt./Komisija
      (Byla T-420/18) (1)

      (2019/C 246/49)
      Proceso kalba: anglų
      Antrosios kolegijos pirmininkas nutartimi nurodė išbraukti bylą iš registro.

         (1)  OL C 341, 2018 9 24.


title: Byla T-426/18: 2019 m. gegužės 22 d. Bendrojo Teismo nutartis byloje Bizbike ir Hartmobile/Komisija

text:
               2019 7 22

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 246/49

      2019 m. gegužės 22 d. Bendrojo Teismo nutartis byloje Bizbike ir Hartmobile/Komisija
      (Byla T-426/18) (1)

      (2019/C 246/50)
      Proceso kalba: anglų
      Devintosios kolegijos pirmininkas nutartimi nurodė išbraukti bylą iš registro.

         (1)  OL C 341, 2018 9 24.


title: Byla T-398/18: 2019 m. birželio 13 d. Bendrojo Teismo sprendimas byloje Pielczyk/EUIPO — Thalgo TCH (DERMÆPIL SUGAR EPIL SYSTEM) (Europos Sąjungos prekių ženklas — Registracijos pripažinimo negaliojančia procedūra — Vaizdinis Europos Sąjungos prekių ženklas „DERMÆPIL sugar epil system“ — Ankstesnis vaizdinis nacionalinis prekių ženklas „dermépil“ — Santykinis atmetimo pagrindas — Prekių ženklo naudojimas iš tikrųjų — Reglamento (EB) Nr. 207/2009 57 straipsnio 2 ir 3 dalys (dabar — Reglamento (ES) 2017/1001 64 straipsnio 2 ir 3 dalys) — Galimybė supainioti — Reglamento (EB) Nr. 207/2009 53 straipsnio 1 dalies a punktas (dabar — Reglamento (ES) 2017/1001 60 straipsnio 1 dalies a punktas), siejamas su minėto reglamento 8 straipsnio 1 dalies b punktu (dabar — Reglamento 2017/1001 8 straipsnio 1 dalies b punktas) — Prekių palyginimas)

text:
               5.8.2019

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 263/47

      2019 m. birželio 13 d. Bendrojo Teismo sprendimas byloje Pielczyk/EUIPO — Thalgo TCH (DERMÆPIL SUGAR EPIL SYSTEM)
      (Byla T-398/18) (1)

      (Europos Sąjungos prekių ženklas - Registracijos pripažinimo negaliojančia procedūra - Vaizdinis Europos Sąjungos prekių ženklas „DERMÆPIL sugar epil system“ - Ankstesnis vaizdinis nacionalinis prekių ženklas „dermépil“ - Santykinis atmetimo pagrindas - Prekių ženklo naudojimas iš tikrųjų - Reglamento (EB) Nr. 207/2009 57 straipsnio 2 ir 3 dalys (dabar - Reglamento (ES) 2017/1001 64 straipsnio 2 ir 3 dalys) - Galimybė supainioti - Reglamento (EB) Nr. 207/2009 53 straipsnio 1 dalies a punktas (dabar - Reglamento (ES) 2017/1001 60 straipsnio 1 dalies a punktas), siejamas su minėto reglamento 8 straipsnio 1 dalies b punktu (dabar - Reglamento 2017/1001 8 straipsnio 1 dalies b punktas) - Prekių palyginimas)
      (2019/C 263/54)
      Proceso kalba: anglų

         Šalys

         Ieškovas: Radoslaw Pielczyk (Klijndijk, Nyderlandai), atstovaujamas advokato K. Kielar

         Atsakovė: Europos Sąjungos intelektinės nuosavybės tarnyba (EUIPO), atstovaujama H. O’Neill ir K. Kompari

         Kita procedūros EUIPO apeliacinėje taryboje šalis, įstojusi į bylą Bendrajame Teisme: Thalgo TCH (Rokbriunas prie Aržanso, Prancūzija), atstovaujama advokato C. Bercial Arias

         Dalykas

      Ieškinys dėl 2018 m. balandžio 13 d. EUIPO ketvirtosios apeliacinės tarybos sprendimo (sujungtos bylos R 979/2017-4 ir R 1070/2017-4), susijusio su registracijos pripažinimo negaliojančia procedūra tarp Thalgo TCH ir R. Pielczyk.

         Rezoliucinė dalis

                  1.

                  Atmesti ieškinį.

                  2.

                  Priteisti iš Radoslaw Pielczyk bylinėjimosi išlaidas.

         (1)  OL C 285, 2018 8 13.


title: Byla T-449/18: 2019 m. birželio 6 d. Bendrojo Teismo sprendimas byloje Ortlieb Sportartikel/EUIPO (Aštuonkampis) (Europos Sąjungos prekių ženklas — Vaizdinio Europos Sąjungos prekių ženklo, vaizduojančio aštuonkmapį, paraiška — Absoliutus atmetimo pagrindas — Skiriamojo požymio nebuvimas — Reglamento (ES) 2017/1001 7 straipsnio 1 dalies b punktas)

text:
               5.8.2019

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 263/48

      2019 m. birželio 6 d. Bendrojo Teismo sprendimas byloje Ortlieb Sportartikel/EUIPO (Aštuonkampis)
      (Byla T-449/18) (1)

      (Europos Sąjungos prekių ženklas - Vaizdinio Europos Sąjungos prekių ženklo, vaizduojančio aštuonkmapį, paraiška - Absoliutus atmetimo pagrindas - Skiriamojo požymio nebuvimas - Reglamento (ES) 2017/1001 7 straipsnio 1 dalies b punktas)
      (2019/C 263/55)
      Proceso kalba: vokiečių

         Šalys

         Ieškovė: Ortlieb Sportartikel GmbH (Heilsbronas, Vokietija), atstovaujama advokatų A. Wulf ir K. Schmidt-Hern

         Atsakovė: Europos Sąjungos intelektinės nuosavybės tarnyba (EUIPO)

         Dalykas

      Ieškinys dėl 2018 m. balandžio 27 d. EUIPO pirmosios apeliacinės tarybos sprendimo (byla R 1634/2017-1), susijusio su paraiška įregistruoti vaizdinį žymenį, vaizduojantį aštuonkampį, kaip Europos Sąjungos prekių ženklą.

         Rezoliucinė dalis

                  1.

                  Atmesti ieškinį.

                  2.

                  Priteisti iš Ortlieb Sportartikel GmbH bylinėjimosi išlaidas.

         (1)  OL C 311, 2018 9 3.


title: Byla T-151/18: 2019 m. birželio 24 d. pareikštas ieškinys byloje VK/Taryba

text:
               5.8.2019

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 263/49

      2019 m. birželio 24 d. pareikštas ieškinys byloje VK/Taryba
      (Byla T-151/18)
      (2019/C 263/56)
      Proceso kalba: prancūzų

         Šalys

         Ieškovas: VK, atstovaujamas advokato K. Lara

         Atsakovė: Europos Sąjungos Taryba

         Reikalavimai

      Ieškovas Bendrojo Teismo prašo:

                  —

                  panaikinti 2018 m. sausio 29 d. Tarybos sprendimą (BUSP) 2018/141, kuriuo iš dalies keičiamas Sprendimas 2011/72/BUSP dėl ribojamųjų priemonių, taikytinų tam tikriems asmenims ir subjektams atsižvelgiant į padėtį Tunise (OL L 25, 2018, p. 38) ir 2019 m. sausio 28 d. Tarybos sprendimą (BUSP) 2019/135, kuriuo iš dalies keičiamas Sprendimas 2011/72/BUSP dėl ribojamųjų priemonių, taikytinų tam tikriems asmenims ir subjektams atsižvelgiant į padėtį Tunise (OL L 25, 2019, p. 23), kiek jie susiję su ieškovu;

                  —

                  priteisti iš Tarybos bylinėjimosi išlaidas.

         Ieškinio pagrindai ir pagrindiniai argumentai

      Grįsdamas ieškinį ieškovas remiasi trimis pagrindais.

                  1.

                  Pirmasis ieškinio pagrindas grindžiamas Jungtinių Tautų konvencijos prieš korupciją 31, 46 ir 55 straipsnių pažeidimu. Ieškovas teigia, kad pagal šias nuostatas, sprendimas dėl apsaugos priemonės — turto įšaldymo ir konfiskavimo turi būti pagrįstas arba ieškovo valstybės sprendimu arba tos pačios valstybės pateiktomis faktinėmis aplinkybėmis kartu su prašomų priemonių aprašymu. Tačiau, anot ieškovo, ribojamosios priemonės buvo nustatytos ir pratęstos nenurodant pažeidimų. Be to, Tunisas neprašo taikyti ginčijamų ribojamųjų priemonių.

                  2.

                  Antrasis ieškinio pagrindas grindžiamas akivaizdžia Tarybos vertinimo klaida, nes ji nusprendė neatsižvelgti į ieškovo pateiktus įrodymus ir nurodytus argumentus, ir neatlikti papildomų tikrinimų Tuniso valdžios institucijose, nors minėti įrodymai ir argumentai turėjo sukelti pagrįstų abejonių dėl pateiktos informacijos patikimumo.

                  3.

                  Trečiasis ieškinio pagrindas grindžiamas tuo, kad Taryba piktnaudžiavo įgaliojimais tarpininkaudama Tuniso valdžios institucijoms, kurių vienintelis tikslas — pateisinti nesąžiningą ir neteisėtą ieškovo turto pagrobimą be jo teisės į gynybą ir teisės pateikti skundą.


title: Byla T-317/19: 2019 m. gegužės 23 d. pareikštas ieškinys byloje AMVAC Netherlands/Komisija

text:
               5.8.2019

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 263/50

      2019 m. gegužės 23 d. pareikštas ieškinys byloje AMVAC Netherlands/Komisija
      (Byla T-317/19)
      (2019/C 263/57)
      Proceso kalba: anglų

         Šalys

         Ieškovė: AMVAC Netherlands BV (Amsterdamas, Nyderlandai), atstovaujama advokatų C. Mereu, M. Grunchard ir S. Englebert

         Atsakovė: Europos Komisija

         Reikalavimai

      Ieškovė Bendrojo Teismo prašo:

                  —

                  panaikinti 2019 m. vasario 28 d. Komisijos įgyvendinimo reglamentą (ES) 2019/344 (1);

                  —

                  įpareigoti atsakovę atlyginti bylinėjimosi išlaidas.

         Ieškinio pagrindai ir pagrindiniai argumentai

      Grįsdama ieškinį ieškovė remiasi penkiais pagrindais.

                  1.

                  Pirmasis ieškinio pagrindas grindžiamas tuo, kad ginčijamas reglamentas buvo priimtas remiantis akivaizdžia vertinimo klaida.

                  2.

                  Antrasis ieškinio pagrindas grindžiamas tuo, kad ginčijamo reglamento priėmimo procedūros metu buvo pažeista ieškovės teisė į gynybą.

                  3.

                  Trečiasis ieškinio pagrindas grindžiamas tuo, kad ginčijamas reglamentas buvo priimtas pažeidžiant teisinio tikrumo principą.

                  4.

                  Ketvirtasis ieškinio pagrindas grindžiamas tuo, kad ginčijamas reglamentas buvo priimtas pažeidžiant proporcingumo principą.

                  5.

                  Penktasis ieškinio pagrindas grindžiamas tuo, kad ginčijamas reglamentas buvo priimtas pažeidžiant atsargumo principą.

         (1)  2019 m. vasario 28 d. Komisijos įgyvendinimo reglamentas (ES) 2019/344, kuriuo, remiantis Europos Parlamento ir Tarybos reglamentu (EB) Nr. 1107/2009 dėl augalų apsaugos produktų pateikimo į rinką, nepratęsiamas veikliosios medžiagos etoprofoso patvirtinimo galiojimas ir iš dalies keičiamas Komisijos įgyvendinimo reglamento (ES) Nr. 540/2011 priedas (OL L 62, 2019 3 1, p. 7).


title: Byla C-221/19: 2019 m. kovo 11 d. Sąd Okręgowy w Gdańsku (Lenkija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą baudžiamojoje byloje prieš AV

text:
               19.8.2019

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 280/16

      2019 m. kovo 11 d. Sąd Okręgowy w Gdańsku (Lenkija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą baudžiamojoje byloje prieš AV
      (Byla C-221/19)
      (2019/C 280/22)
      Proceso kalba: lenkų

         Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas

      Sąd Okręgowy w Gdańsku

         Šalis pagrindinėje byloje

      AV

         Prejudiciniai klausimai

                  1.

                  Ar 2008 m. liepos 24 d. Tarybos pamatinio sprendimo 2008/675/TVR dėl atsižvelgimo į apkaltinamuosius nuosprendžius Europos Sąjungos valstybėse narėse naujose baudžiamosiose bylose (1) 3 straipsnio 3 dalis, kurioje nurodoma, kad [a]tsižvelgimo į ankstesnius kitose valstybėse narėse priimtus apkaltinamuosius nuosprendžius, kaip numatyta 1 dalyje, pasekmės negali būti ankstesnių apkaltinamųjų nuosprendžių ir visų su jų vykdymu susijusių sprendimų užprotestavimas [pakeitimas], panaikinimas ar peržiūrėjimas naują bylą nagrinėjančioje valstybėje narėje, turėtų būti aiškinama taip, kad pakeitimu pagal šią nuostatą laikomas ne tik bausmės, paskirtos vienoje Europos Sąjungos valstybėje priimtu nuosprendžiu, įtraukimas į bendrą nuosprendį, bet ir tokios bausmės, kuri pagal bendrą nuosprendį buvo perimta vykdyti kitoje Europos Sąjungos valstybėje kartu su toje valstybėje priimtu nuosprendžiu, įtraukimas į bendrą nuosprendį?

                  2.

                  Ar atsižvelgiant į 2008 m. lapkričio 27 d. Tarybos pamatinio sprendimo 2008/909/TVR dėl nuosprendžių baudžiamosiose bylose tarpusavio pripažinimo principo taikymo skiriant laisvės atėmimo bausmes ar su laisvės atėmimu susijusias priemones, siekiant jas vykdyti Europos Sąjungoje, nuostatas dėl egzekvatūros procedūros taisyklių (2), apibrėžtų [jo] 8 straipsnio 2–4 dalyse, taip pat atsižvelgiant į 19 straipsnio 1 ir 2 dalis, kuriose nurodoma, kad amnestiją arba malonę gali suteikti išduodančioji valstybė ir vykdančioji valstybė (1 dalis) ir tik išduodančioji valstybė gali priimti sprendimus dėl prašymų peržiūrėti nuosprendį, kuriuo skiriama pagal šį pamatinį sprendimą vykdoma bausmė (2 dalis), ir 17 straipsnio 1 dalies [pirmą] sakinį, kuriame teigiama, kad bausmės vykdymą reglamentuoja vykdančiosios valstybės teisė, galima priimti bendrą nuosprendį, į kurį būtų įtrauktos bausmės, paskirtos Europos Sąjungos valstybėje priimtu nuosprendžiu, pagal bendro nuosprendžio procedūrą perimtu vykdyti kitoje Europos Sąjungos valstybėje kartu su tokioje valstybėje priimtu nuosprendžiu?

         (1)  OL L 220, 2008, p. 32.

         (2)  OL L 327, 2008, p. 27.


title: Byla T-542/17: 2019 m. birželio 6 d. Bendrojo Teismo sprendimas byloje EIB/Sirija (Arbitražinė išlyga — Paskolos susitarimas „Port of Tartous“ Nr. 22057 — Susitarimo nevykdymas — Avansu išmokėtų sumų grąžinimas — Delspinigiai — Bylos nagrinėjimas nedalyvaujant šaliai)

text:
               19.8.2019

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 280/34

      2019 m. birželio 6 d. Bendrojo Teismo sprendimas byloje EIB/Sirija
      (Byla T-542/17) (1)

      (Arbitražinė išlyga - Paskolos susitarimas „Port of Tartous“ Nr. 22057 - Susitarimo nevykdymas - Avansu išmokėtų sumų grąžinimas - Delspinigiai - Bylos nagrinėjimas nedalyvaujant šaliai)
      (2019/C 280/49)
      Proceso kalba: anglų

         Šalys

         Ieškovas: Europos investicijų bankas, iš pradžių atstovaujamas P. Chamberlain, T. Gilliams, F. Oxangoiti Briones ir J. Shirran, vėliau — F. Oxangoiti Briones, J. Klein ir J. Shirran, padedamų advokato D. Arts ir solisitoriaus T. Cusworth

         Atsakovė: Sirijos Arabų Respublika

         Dalykas

      SESV 272 straipsniu grindžiamas prašymas priteisti iš Sirijos Arabų Respublikos sumas pagal paskolos susitarimą Port of Tartous Nr. 22057 kartu su delspinigiais.

         Rezoliucinė dalis

                  1.

                  Priteisti iš Sirijos Arabų Respublikos grąžinti Europos Sąjungai, atstovaujamai Europos investicijų banko (EIB) 20 609 429,45 EUR sumą.

                  2.

                  Nuo šios sumos mokami delspinigiai, skaičiuojami nuo pagrindinės sumos ir sutartyje numatytų palūkanų pagal paskolos susitarimo Port of Tartous Nr. 22057, sudaryto 2003 m. gegužės 22 d. tarp EIB ir Sirijos Arabų Respublikos ir pakeisto 2006 m. gegužės 17 d., 2007 m. gegužės 21 d. bei 2008 m. liepos 10 d., 3 straipsnio 2 dalį nuo 2017 m. rugpjūčio 9 d. iki sumos sumokėjimo datos.

                  3.

                  Atmesti likusią ieškinio dalį.

                  4.

                  Įpareigoti Sirijos Arabų Respubliką padengti bylinėjimosi išlaidas.

         (1)  OL C 369, 2017 10 30.


title: Byla T-543/17: 2019 m. birželio 6 d. Bendrojo Teismo sprendimas byloje EIB/Sirija (Arbitražinė išlyga — Syrian Healthcare paskolos susitarimas Nr. 21595 — Susitarimo neįgyvendinimas — Avansu išmokėtų sumų grąžinimas — Delspinigiai — Bylos nagrinėjimas nedalyvaujant šaliai)

text:
               19.8.2019

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 280/35

      2019 m. birželio 6 d. Bendrojo Teismo sprendimas byloje EIB/Sirija
      (Byla T-543/17) (1)

      (Arbitražinė išlyga - Syrian Healthcare paskolos susitarimas Nr. 21595 - Susitarimo neįgyvendinimas - Avansu išmokėtų sumų grąžinimas - Delspinigiai - Bylos nagrinėjimas nedalyvaujant šaliai)
      (2019/C 280/50)
      Proceso kalba: anglų

         Šalys

         Ieškovas: Europos investicijų bankas (EIB), iš pradžių atstovaujamas P. Chamberlain, T. Gilliams, F. Oxangoiti Briones ir J. Shirran, vėliau — F. Oxangoiti Briones, J. Klein ir J. Shirran, padedamų advokato D. Arts ir solisitoriaus T. Cusworth

         Atsakovė: Sirijos Arabų Respublika

         Dalykas

      SESV 272 straipsniu grindžiamas prašymas priteisti iš Sirijos Arabų Respublikos grąžinti pagal Syrian Healthcare paskolos susitarimą Nr. 21595 išmokėtas sumas kartu su delspinigiais.

         Rezoliucinė dalis

                  1.

                  Priteisti iš Sirijos Arabų Respublikos grąžinti Europos Sąjungai, atstovaujamai Europos investicijų banko (EIB), 62 646 209,04 euro ir 3 582 381,15 Jungtinių Valstijų dolerių (USD) sumas.

                  2.

                  Į šias sumas įskaičiuoti delspinigiai, skaičiuojami nuo pagrindinių sumų ir sutartinių palūkanų pagal metodiką, nustatytą EIB ir Sirijos Arabų Respublikos pasirašyto 2002 m. birželio 15 d. Syrian Healthcare paskolos susitarimo Nr. 21595 su pakeitimais, padarytais 2007 m. spalio 17 d. ir lapkričio 29 d., 3 straipsnio 2 dalyje, už laikotarpį nuo 2017 m. rugpjūčio 9 d. iki sumokėjimo dienos.

                  3.

                  Atmesti likusią ieškinio dalį.

                  4.

                  Priteisti iš Sirijos Arabų Respublikos bylinėjimosi išlaidas.

         (1)  OL C 369, 2017 10 30.


title: Byla T-588/17: 2019 m. birželio 6 d. Bendrojo Teismo sprendimas byloje EIB/Sirija (Arbitražinė išlyga — Paskolos susitarimas „Euphrates Drainage and Irrigation“ Nr. 80211 — Susitarimo nevykdymas — Avansu išmokėtų sumų grąžinimas — Delspinigiai — Bylos nagrinėjimas nedalyvaujant šaliai)

text:
               19.8.2019

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 280/36

      2019 m. birželio 6 d. Bendrojo Teismo sprendimas byloje EIB/Sirija
      (Byla T-588/17) (1)

      (Arbitražinė išlyga - Paskolos susitarimas „Euphrates Drainage and Irrigation“ Nr. 80211 - Susitarimo nevykdymas - Avansu išmokėtų sumų grąžinimas - Delspinigiai - Bylos nagrinėjimas nedalyvaujant šaliai)
      (2019/C 280/51)
      Proceso kalba: anglų

         Šalys

         Ieškovas: Europos investicijų bankas, iš pradžių atstovaujamas P. Chamberlain, T. Gilliams, F. Oxangoiti Briones ir J. Shirran, po to — F. Oxangoiti Briones, J. Klein ir J. Shirran, padedamų advokato D. Arts ir solisitoriaus T. Cusworth

         Atsakovė: Sirijos Arabų Respublika

         Dalykas

      SESV 272 straipsniu grindžiamas prašymas priteisti iš Sirijos Arabų Respublikos sumas pagal paskolos susitarimą Euphrates Drainage and Irrigation Nr. 80211 kartu su delspinigiais.

         Rezoliucinė dalis

                  1.

                  Priteisti iš Sirijos Arabų Respublikos grąžinti Europos Sąjungai, atstovaujamai Europos investicijų banko (EIB), 2 184 271,58 EUR sumą.

                  2.

                  Nuo šios sumos mokami delspinigiai, skaičiuojami nuo pagrindinės sumos ir sutartyje numatytų palūkanų taikant 3,5 % metinę normą nuo 2017 m. rugpjūčio 25 d. iki sumos sumokėjimo datos.

                  3.

                  Atmesti likusią ieškinio dalį.

                  4.

                  Priteisti iš Sirijos Arabų Respublikos bylinėjimosi išlaidas.

         (1)  OL C 369, 2017 10 30.


title: Byla T-589/17: 2019 m. birželio 6 d. Bendrojo Teismo sprendimas byloje EIB/Sirija (Arbitražinė išlyga — Aleppo — Tall Kojak Road Project paskolos susitarimas Nr. 60136 — Susitarimo neįgyvendinimas — Avansu išmokėtų sumų grąžinimas — Delspinigiai — Bylos nagrinėjimas nedalyvaujant šaliai)

text:
               19.8.2019

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 280/37

      2019 m. birželio 6 d. Bendrojo Teismo sprendimas byloje EIB/Sirija
      (Byla T-589/17) (1)

      (Arbitražinė išlyga - Aleppo - Tall Kojak Road Project paskolos susitarimas Nr. 60136 - Susitarimo neįgyvendinimas - Avansu išmokėtų sumų grąžinimas - Delspinigiai - Bylos nagrinėjimas nedalyvaujant šaliai)
      (2019/C 280/52)
      Proceso kalba: anglų

         Šalys

         Ieškovas: Europos investicijų bankas (EIB), iš pradžių atstovaujamas P. Chamberlain, T. Gilliams, F. Oxangoiti Briones ir J. Shirran, vėliau — F. Oxangoiti Briones, J. Klein ir J. Shirran, padedamų advokato D. Arts ir solisitoriaus T. Cusworth

         Atsakovė: Sirijos Arabų Respublika

         Dalykas

      SESV 272 straipsniu grindžiamas prašymas priteisti iš Sirijos Arabų Respublikos grąžinti pagal Aleppo — Tall Kojak Road Project paskolos susitarimą Nr. 60136 išmokėtas sumas kartu su delspinigiais.

         Rezoliucinė dalis

                  1.

                  Priteisti iš Sirijos Arabų Respublikos grąžinti Europos investicijų bankui (EIB) 820 451,25 euro sumą.

                  2.

                  Į šią sumą įskaičiuoti delspinigiai, skaičiuojami nuo pagrindinių sumų ir sutartinių palūkanų taikant 3,5 % metinę normą, už laikotarpį nuo 2017 m. rugpjūčio 25 d. iki sumokėjimo dienos.

                  3.

                  Atmesti likusią ieškinio dalį.

                  4.

                  Priteisti iš Sirijos Arabų Respublikos bylinėjimosi išlaidas.

         (1)  OL C 369, 2017 10 30.


title: Byla C-594/19 P: 2019 m. rugpjūčio 2 d. Deutsche Lufthansa AG pateiktas apeliacinis skundas dėl 2019 m. gegužės 17 d. Bendrojo Teismo (ketvirtoji kolegija) priimtos nutarties byloje T-764/15, Deutsche Lufthansa AG/Europos Komisija

text:
               23.9.2019

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 319/28

      2019 m. rugpjūčio 2 d. Deutsche Lufthansa AG pateiktas apeliacinis skundas dėl 2019 m. gegužės 17 d. Bendrojo Teismo (ketvirtoji kolegija) priimtos nutarties byloje T-764/15, Deutsche Lufthansa AG/Europos Komisija
      (Byla C-594/19 P)
      (2019/C 319/29)
      Proceso kalba: vokiečių

         Šalys

         Apeliantė: Deutsche Lufthansa AG, atstovaujama advokato A. Martin-Ehlers

         Kitos proceso šalys: Europos Komisija, Land Rheinland-Pfalz

         Apeliantės reikalavimai

      Apeliantė Teisingumo Teismo prašo:

                  —

                  panaikinti 2019 m. gegužės 17 d. Bendrojo Teismo nutartį byloje T-764/15;

                  —

                  patenkinti pirmojoje instancijoje pateiktą reikalavimą ir panaikinti 2014 m. spalio 1 d. Komisijos pagrindinį sprendimą SA.32833 (1);

                  —

                  nepatenkinus šių reikalavimų, grąžinti bylą Bendrajam Teismui, kad jis priimtų sprendimą;

                  —

                  priteisti iš Komisijos bylinėjimosi išlaidas.

         Apeliacinio skundo pagrindai ir pagrindiniai argumentai

      Apeliaciniame skunde apeliantė iš esmės nurodo šiuos pagrindus:

                  —

                  Apeliantė jau priėmus Sprendimą Montessori (2) turėjo teisę pareikšti ieškinį. Taip yra todėl, kad 45 milijonų eurų paskolos iš likvidumo fondo suteikimas Flughafen Frankfurt-Hahn GmbH yra valstybės pagalba. Be to, šios paskolos lėšos akivaizdžiai atiteko Ryanair.

                  —

                  Jeigu būtų taikoma vadinamoji Mory jurisprudencija (3), tuomet subsidiariai būtų taikoma pirmoji alternatyva. Komisija neatsižvelgė į esmines faktines aplinkybes ir papildomas lengvatas. Dėl pažeistų apeliantės procesinių teisių negali būti laikoma, kad Komisija tinkamai vykdė procedūrą. Ir šiuo atveju apeliantei buvo daromas konkretus poveikis ir todėl ji turi teisę pareikšti ieškinį.

                  —

                  Subsidiariai ieškinys turėtų būti pripažintas priimtinu ir tuomet, jei būtų taikoma antroji vadinamosios Mory jurisprudencijos alternatyva, pagal kurią apeliantė turi įrodyti, kad pagalba darė reikšmingą neigiamą poveikį jos padėčiai rinkoje. Šiuo atveju, be kita ko, perkeliama įrodinėjimo pareiga, arba bent įrodinėjimo pareiga sušvelninama apeliantės naudai, nes Komisija savavališkai iškraipė jai žinomas reikšmingas bylos aplinkybes. Galiausiai alternatyviai reikia pažymėti, kad apeliantė iš tikrųjų įrodė tokį reikšmingą neigiamą poveikį. Kitoks Bendrojo Teismo teisinis vertinimas išeina iš Teisingumo Teismo jurisprudencijos ribų ir yra grindžiamas klaidingu atitinkamos rinkos suvokimu. Bendrasis Teismas iškraipė ir sutrumpino apeliantės nurodytas faktines aplinkybes, pakeitė ginčijamo sprendimo turinį ir pažeidė taisykles, susijusias su įrodinėjimo pareiga.

         (1)  2014 m. spalio 1 d. Komisijos sprendimas (ES) 2016/788 dėl valstybės pagalbos SA.32833 (11/C) (ex 11/NN), kurią Vokietija Frankfurto Hano oro uostui suteikė 2009–2011 m. finansavimo priemonėmis (pranešta dokumentu Nr. C(2014) 6850) (OL L 134, 2016, p. 1).

         (2)  2018 m. lapkričio 6 d. Teisingumo Teismo sprendimas Scuola Elementare Maria Montessori Srl ir kt. (C-622/16 P–C-624/16 P, EU:C:2018:873).

         (3)  2015 m. rugsėjo 17 d. Teisingumo Teismo sprendimas Mory SA ir kt./Komisija (C-33/14 P, EU:C:2015:609).


title: Byla T-516/19: 2019 m. liepos 19 d. pareikštas ieškinys byloje VDV eTicket Service/Komisija ir INEA

text:
               23.9.2019

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               C 319/29

      2019 m. liepos 19 d. pareikštas ieškinys byloje VDV eTicket Service/Komisija ir INEA
      (Byla T-516/19)
      (2019/C 319/30)
      Proceso kalba: vokiečių

         Šalys

         Ieškovė: VDV eTicket Service GmbH & Co. KG (Kelnas, Vokietija), atstovaujama advokato A. Bartosch

         Atsakovės: Europos Komisija ir Exekutivagentur für Innovation und Netze (INEA)

         Reikalavimai

      Ieškovė Bendrojo Teismo prašo:

                  —

                  pagal SESV 272 straipsnį pripažinti, kad 407 443,04 euro išlaidų nepripažinimas rašte, dėl kurio pareikštas ieškinys, yra neteisėtas,

                  —

                  nepatenkinus pirmojo reikalavimo, panaikinti ginčijamą sprendimą pagal SESV 263 straipsnio ketvirtą pastraipą,

                  —

                  priteisti iš Komisijos bylinėjimosi išlaidas.

         Ieškinio pagrindai ir pagrindiniai argumentai

      Ieškinys pareikštas dėl 2019 m. gegužės 13 d. Inovacijų ir tinklų programų vykdomosios įstaigos (INEA) sprendimo ARES(2019)3151305, kiek juo ieškovės patirtos 407 443,04 euro išlaidos įgyvendinant programos „Horizontas 2020“ projektą Nr. 636126 — European Travellers Club pripažintos neatitinkančiomis reikalavimų.
      Ieškinys grindžiamas dviem pagrindais.

                  1.

                  Pirmasis ieškinio pagrindas: Piktnaudžiavimas teise, nes turėjo būti žinoma, kad išlaidos paskirstytos neteisingai

                              —

                              Atsakovės piktnaudžiavo teise, nes, pirma, nepripažino ieškovės patirtų samdos išlaidų ir, antra, iš daugelio dokumentų turėjo suprasti, kad ieškovės patirtos samdos išlaidos buvo daug didesnės, nei nurodyta atitinkamo dotacijų susitarimo 2 priede.

                  2.

                  Antrasis ieškinio pagrindas: teisėtų lūkesčių apsaugos principo pažeidimas

                              —

                              Dėl tų pačių priežasčių, nurodytų pirmajame ieškinio pagrinde, atsakovės pažeidė ir teisėtų lūkesčių apsaugos principą.